ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO

č. 28/09/KOL

ze dne 29. ledna 2009,

kterým se po šedesáté osmé mění procesní a hmotná pravidla v oblasti státní podpory přijetím tří nových kapitol o použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí, o rekapitalizaci finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže a o přechodném rámci pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financím za současné finanční a hospodářské krize

KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO (1),

s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (2), a zejména na články 61 až 63 a protokol 26 této dohody,

s ohledem na Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (3), a zejména na článek 24 a čl. 5 odst. 2 písm. b) této dohody,

vzhledem k tomu, že podle článku 24 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru Úřad uplatňuje ustanovení Dohody o EHP týkající se státní podpory,

vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst. 2 písm. b) Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru vydá Úřad oznámení nebo pokyny k záležitostem, kterými se Dohoda o EHP zabývá, pokud to tato dohoda nebo Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru výslovně stanoví nebo pokud to Úřad považuje za nezbytné,

s odkazem na procesní a hmotná pravidla v oblasti státní podpory přijatá Úřadem dne 19. ledna 1994 (4),

vzhledem k tomu, že Evropská komise (5) dne 13. října 2008 přijala sdělení o „Použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí“ (6),

vzhledem k tomu, že Komise dne 5. prosince 2008 přijala sdělení s názvem „Rekapitalizace finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže“ (7),

vzhledem k tomu, že Komise dne 17. prosince 2008 přijala sdělení s názvem „Přechodný rámec Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financím za současné finanční a hospodářské krize“ (8),

vzhledem k tomu, že se tato sdělení týkají i Evropského hospodářského prostoru,

vzhledem k tomu, že v celém Evropském hospodářském prostoru je třeba zajistit jednotné uplatňování pravidel EHP pro státní podporu,

vzhledem k tomu, že podle bodu II v položce „VŠEOBECNÉ“ na konci přílohy XV Dohody o EHP má Úřad přijmout po konzultaci s Evropskou komisí právní akty odpovídající právním aktům přijatým Komisí,

po konzultaci s Komisí,

s odkazem na skutečnost, že Úřad se státy ESVO Islandem, Lichtenštejnskem a Norskem tuto záležitost písemně konzultoval dne 19. ledna 2009,

PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

Článek 1

Pokyny pro státní podporu budou pozměněny přijetím tří nových kapitol o použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí, o rekapitalizaci finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže a o přechodném rámci pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financím za současné finanční a hospodářské krize. Tyto tři kapitoly jsou uvedeny v přílohách I, II a III tohoto rozhodnutí.

Článek 2

Pouze anglické znění je závazné.

(1) Dále jen „Úřad“.

(2) Dále jen „Dohoda o EHP“.

(3) Dále jen „Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru“.

(4) Pravidla pro uplatňování a výklad článků 61 a 62 Dohody o EHP a článku 1 protokolu 3 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru, která byla přijata a vydána Kontrolním úřadem ESVO dne 19. ledna 1994, zveřejněná v Úředním věstníku Evropské Unie (dále jen Úř. věst. L 231, 3.9.1994, s. 1), a dodatku EHP č. 32 ze dne 3. září 1994, s. 1. Pokyny byly naposledy pozměněné dne 17. prosince 2008. Dále jen „pokyny pro státní podporu“. Aktualizované znění pokynů pro státní podporu je k dispozici na internetové stránce Úřadu: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/state_aid_guidelines

(5) Dále jen „Komise“.

(6) Úř. věst. C 270, 25.10.2008, s. 8.

(7) Úř. věst. C 10, 15.1.2009, s. 2.

(8) Úř. věst. C 16, 22.1.2009, s 1.

(13) Úřad má v zásadě za to, že v případě, že je nutné poskytnout platby finanční instituci, která je příjemcem podpory, musí během šesti měsíců po platbě následovat restrukturalizační plán nebo případně likvidační plán. Aby se usnadnila práce států ESVO a Úřadu, bude Úřad připraven posoudit hromadná oznámení podobných případů restrukturalizace či likvidace. Úřad může mít za to, že není třeba poskytnout plán, pokud se jedná výlučně o likvidaci instituce, nebo pokud je její velikost zanedbatelná.

vedoucím pracovníkům by neměly náležet nepřiměřené odměny – vlády mohou mít mimo jiné pravomoc zasahovat do odměňování,

členské státy by měly být s to dosáhnout změny v řízení finančních institucí,

intervence by měly být včasné a podpora by měla být v zásadě dočasná,

Protože je při uplatňování pravidel pro poskytování státní podpory na opatření popsaná v této kapitole nutné zohlednit stávající podmínky na finančním trhu, měl by Úřad ve spolupráci se státy ESVO zajistit jak to, aby tato opatření dosáhla svého cíle, tak i aby související narušení hospodářské soutěže v rámci státu EHS i mezi státy EHS navzájem byla omezena na minimum. Aby se usnadnila tato spolupráce a aby se jak pro státy ESVO, tak i pro třetí strany zajistila nezbytná právní jistota, pokud jde o slučitelnost přijatých opatření s Dohodou o EHS (což je podstatnou součástí obnovy důvěry v trhy), je nanejvýš důležité, aby státy ESVO informovaly Úřad o svých záměrech a oznámily plány zavést taková opatření co nejdříve a co nejpodrobněji a v každém případě předtím, než se opatření provede. Úřad se zavázal po obdržení úplných oznámení zajistit rychlé schválení opatření podpory.

Úřad má za to, že za současných výjimečných okolností může být systém poskytnutí podpory v oblasti likvidity z veřejných zdrojů (včetně centrální banky), pokud představuje podporu, považován, v souladu se zásadami stanovenými v pokynech pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, za slučitelný s Dohodou o EHP. Pokud je zajištěn pravidelný přezkum takového systému likvidity každých šest měsíců (18) může se souhlas se systémem vztahovat na období delší než šest měsíců a v zásadě až na období dvou let. Na základě souhlasu Úřadu může být toto období dále prodlouženo, pokud to bude vyžadovat krize na finančních trzích.

Státy ESVO mohou při řešení akutních problémů některých finančních institucí s likviditou zvažovat doplnění záručních a rekapitalizačních systémů o doplňkové formy pomoci v oblasti likvidity, přičemž budou poskytnuty veřejné prostředky (včetně prostředků centrální banky). Pokud stát ESVO nebo centrální banka nereaguje na bankovní krizi opatřeními selektivní povahy ve prospěch jednotlivých bank, ale obecnými opatřeními dostupnými všem srovnatelným subjektům na trhu (tj. půjčky celému trhu za stejných podmínek), nespadají často taková obecná opatření do působnosti pravidel pro poskytování státní podpory a není je třeba oznamovat Úřadu. Úřad má například za to, že se na činnosti centrálních bank vztahující se k měnové politice, jako jsou například operace na volném trhu a stálé facility, nevztahují pravidla pro poskytování státní podpory. Pomoc určená konkrétní finanční instituci se také za určitých okolností nemusí považovat za podporu. V souladu s rozhodovací praxí Komise (17) má Úřad za to, že poskytnutí prostředků centrální banky finanční instituci v takovém případě nemusí být považováno za podporu, pokud jsou splněny tyto podmínky:

finanční instituce nebo vláda, v závislosti na zvolené struktuře, by měly stanovit co nejvyšší prodejní cenu dotčeného jmění a závazků,

Aby se zamezilo nepřiměřeným narušením hospodářské soutěže, měla by být fáze likvidace omezena na dobu nezbytně nutnou pro řádné provedení likvidace. Po dobu, po kterou finanční instituce pokračuje v činnosti, by neměla vyvíjet žádné nové aktivity, ale pouze pokračovat ve stávajících aktivitách. Bankovní licence by měla být odňata co nejdříve.

V souvislosti s likvidací je nutné zejména dbát na to, aby se co nejvíce omezil morální hazard, zejména prostřednictvím vyloučení akcionářů a případně určitých typů dlužníků, pokud jde o získání prospěchu z jakékoliv podpory v souvislosti s řízenou likvidací.

Kapitálové intervence ve finančních institucích musí být provedeny za takových podmínek, které co nejvíce omezí částku podpory. V souladu se zvolenými nástroji (tj. akcie, opční listy, podřízený kapitál aj.) by dotčený stát ESVO měl v zásadě získat práva, jejichž hodnota odpovídá jeho příspěvku na rekapitalizaci. Emisní cena nových akcií musí být určena na základě tržně zaměřeného ocenění. Aby se zajistilo, že je veřejná podpora poskytnuta pouze výměnou za přiměřenou protihodnotu, budou kladně posuzovány nástroje jako prioritní akcie s přiměřeným zhodnocením. Jako alternativu je třeba zvážit zavedení mechanismů zpětného získání (tzv. „claw-back mechanism“) nebo doložek o zaplacení za lepší hospodářské situace (tzv. better fortunes clauses).

Kapitálová podpora musí být omezena na nezbytné minimum a neměla by příjemci podpory umožnit provádět agresivní obchodní strategie nebo expanzi jeho činností nebo jiné záměry, které by znamenaly nepřiměřená narušení hospodářské soutěže. V této souvislosti by bylo kladně hodnoceno udržení zvýšené úrovně minimálních požadavků na solventnost nebo omezení celkové výše bilanční sumy finanční instituce. Příjemci podpory by měli za podmínek současné krize co nejvíce přispět svými vlastními prostředky včetně soukromé účasti (15) .

Nárok na podporu by měl založen na objektivních kritériích, jako jsou potřeba zajistit dostatečnou úroveň kapitalizace s ohledem na požadavky solventnosti, což však nesmí vést k neodůvodněnému diskriminačnímu zacházení. Pozitivním prvkem by bylo hodnocení potřeby podpory orgány finančního dohledu.

Druhým systémovým opatřením jakožto reakcí na stávající finanční krizi je vytvoření rekapitalizačního systému, kterého by bylo možno použít na podporu finančních institucí, jež jsou v zásadě zdravé, ale čelí obtížím z důvodů mimořádných podmínek na finančních trzích. Cílem toho opatření by bylo poskytnutí veřejných prostředků, aby se posílily zdroje kapitálu finančních institucí buď přímo, nebo aby se usnadnilo poskytování soukromého kapitálu jiným způsobem a aby se zabránilo negativním dopadům na jiné oblasti.

Pokud je třeba použít záručního systému ve prospěch jednotlivých finančních institucí, je nezbytné, aby po tomto mimořádném záchranném opatření, které má za cíl zachovat existenci nesolventních institucí, což zapříčiní dodatečné narušení hospodářské soutěže kromě narušení, které již vyplývá z obecného zavedení systému, následovaly, co nejdříve to situace na finančních trzích dovolí, přiměřené kroky vedoucí k restrukturalizaci nebo likvidaci příjemce podpory. To předpokládá požadavek oznámení restrukturalizačního nebo likvidačního plánu pro příjemce plateb v rámci záruky, který bude odděleně posouzen Úřadem, pokud jde o jeho soulad s pravidly pro poskytování státní podpory (13) .

Úřad má za to, že aby se v co největším možném rozsahu zamezilo narušením hospodářské soutěže, je třeba považovat obecný záruční systém za dočasné mimořádné opatření, jehož cílem je odstranit akutní projevy současné krize na finančních trzích. Taková opatření nemohou ze své podstaty představovat plnohodnotnou reakci na příčiny této krize, které jsou spojeny se strukturálními nedostatky ve fungování organizace finančních trhů, se specifickými problémy jednotlivých finančních institucí nebo s kombinací obojího.

Úřad uznává, že příjemci podpory možná nebudou schopni zaplatit okamžitě celkovou částku přiměřené odměny. Aby se tedy doplnily nebo částečně nahradily předcházející prvky, mohou státy ESVO zvážit zavedení doložky o následném získání zpět (tzv. clawback clause) nebo doložky o zaplacení za lepší hospodářské situace (tzv. better fortunes clause), což by od příjemců podpory vyžadovalo zaplatit buď dodatečnou odměnu za poskytnutí záruky jako takové (v případě, že není nutné záruku použít), nebo nahradit alespoň částečně jakékoliv částky zaplacené státem ESVO v rámci této záruky (v případě, že je nutné záruku použít), jakmile tak mohou učinit.

Pokud je nutné použít záruku, mohl by další významný příspěvek soukromého sektoru spočívat v pokrytí nejméně podstatné části nesplacených závazků podniku, který je příjemcem podpory (pokud nadále existuje) nebo sektoru, přičemž intervence státu ESVO by se omezila na částky přesahující tento příspěvek.

Záruční systém musí být založen na přiměřené odměně, kterou platí jednotlivě finanční instituce, jež jsou příjemci podpory, nebo finanční sektor jako celek (9) . Vzhledem k tomu, že je obtížné určit tržní sazbu pro záruky takovéto povahy a rozsahu, kdy neexistuje srovnatelné základní kritérium, a vzhledem k tomu, že za současných okolností může být pro příjemce podpory obtížné zaplatit částky, které by se měly řádně účtovat, by se poplatky účtované za umožnění využití systému měly co nejvíce přiblížit tomu, co je možné považovat za tržní cenu. Přiměřený cenový mechanismus odrážející různé stupně rizik a různé úvěrové profily a potřeby příjemců podpory bude důležitou složkou přiměřenosti opatření.

Trvání a působnost jakéhokoliv záručního systému, jehož rozsah přesahuje záruční systém pro vklady drobných klientů, musí být omezen na nezbytné minimum. V souladu s obecnými zásadami stanovenými výše a s ohledem na v současné době nepředvídatelnou dobu trvání zásadních poruch ve fungování finančních trhů Úřad považuje za nezbytný prvek slučitelnosti jakéhokoliv obecného systému s Dohodou o EHP skutečnost, že stát ESVO provede každých šest měsíců přezkum, který bude zahrnovat odůvodnění pro pokračující používání systému a možnost přizpůsobení se vývoji situace na finančních trzích. Výsledky tohoto přezkumu budou muset být předány Úřadu. Za předpokladu, že je takový pravidelný přezkum zajištěn, může schválení systému pokrývat časové období delší než šest měsíců a v zásadě může dosahovat až dvou let. Toto období může být dále prodlouženo na základě souhlasu Úřadu po dobu, která je nezbytná v důsledku krize na finančních trzích. Pokud systém umožňuje, aby záruky nadále pokrývaly příslušný dluh až do data splatnosti, které je pozdější než datum uplynutí doby, na kterou je vydána záruka v rámci systému, bude zapotřebí dodatečných ochranných opatření, aby se zamezilo nepřiměřenému omezení hospodářské soutěže. Taková ochranná opatření mohou zahrnovat kratší dobu, na kterou je záruka poskytnuta, než je v zásadě povoleno v této kapitole, odrazující cenové podmínky a přiměřená kvantitativní omezení, pokud jde o dluh pokrytý zárukou.

Takové záruky by v zásadě neměly zahrnovat podřízený dluh (kapitál „Třídy 2“) nebo nerozlišené pokrytí všech závazků, protože to by stěží směřovalo k ochraně zájmů akcionářů a ostatních investorů rizikového kapitálu. Pokud je takový dluh pokrytý, čímž se umožní expanze kapitálu a tedy i zvýšení úvěrové činnosti, mohou být nezbytná zvláštní omezení.

Pokud jde o záruky, které jsou nad rámec vkladů drobných klientů, výběr typů dluhu a závazků pokrytých zárukou musí být v rámci možností cílený na specifický zdroj potíží, a musí být omezený na to, co lze považovat za nezbytné k vypořádání se s příslušnými aspekty současné finanční krize, protože jinak by mohlo dojít ke zdržení nezbytného procesu přizpůsobení a vzniku škodlivého morálního hazardu (6) .

Kromě toho v souladu s obecnými zásadami Dohody o EHP upravujícími pravidla pro poskytování státních podpor, které vyžadují, aby poskytnutá podpora nepřekročila meze toho, co je nezbytně nutné k dosažení jejího legitimního cíle, a aby se zamezilo narušením hospodářské soutěže nebo se tato narušení co nejvíce omezila, a s řádným přihlédnutím k současným okolnostem, musí být všechna obecná opatření podpory

Dále má Úřad za to, že zacházení s nelikvidními, ale jinak v zásadě zdravými finančními institucemi (pokud by neexistovaly současné výjimečné okolnosti) by se mělo odlišovat od zacházení s finančními institucemi, které mají problémy vnitřního původu. V prvním případě jsou problémy týkající se životaschopnosti ze své povahy vnějšího původu a souvisí spíše se současnou extrémní situací na finančním trhu, než se slabou výkonností nebo podstupováním nepřiměřeného rizika. V důsledku toho budou narušení hospodářské soutěže vyplývající ze systémů na podporu životaschopnosti takových institucí omezenější a bude nutná méně zásadní restrukturalizace. Naopak na ostatní finanční instituce, u kterých existuje pravděpodobnost, že jsou zejména ovlivněny ztrátami vyplývajícími například ze slabé výkonnosti, špatné správy aktiv a závazků nebo riskantních strategií, by se vztahoval běžný rámec podpor na záchranu a bylo by zapotřebí zejména rozsáhlé restrukturalizace a rovněž kompenzačních opatření s cílem omezit narušení hospodářské soutěže (5) . V každém případě však, pokud nebudou přijata vhodná ochranná opatření, může provádění záručních a rekapitalizačních systémů způsobit závažná narušení hospodářské soutěže, protože by mohly nepřiměřeně zvýhodňovat příjemce podpory na úkor jejich soutěžitelů nebo mohou prohloubit problémy spojené s likviditou finančních institucí se sídlem v jiných státech EHP.

To znamená, že je potřeba pravidelně přezkoumávat všechny obecné systémy stanovené na tomto základě, tj. včetně záručních nebo rekapitalizačních systémů, a ukončit je, jakmile to hospodářská situace dotčeného státu ESVO dovolí. Úřad uznává, že je v současnosti nemožné předpovědět dobu trvání současných mimořádných problémů na finančních trzích a že bude možná nevyhnutelně nutné oznámit, že opatření bude prodlouženo po dobu, po kterou bude krize pokračovat, aby se obnovila důvěra, nicméně považuje za nezbytný prvek slučitelnosti obecného systému s Dohodou o EHP skutečnost, že stát ESVO bude provádět nejméně každých šest měsíců přezkum a bude podávat Úřadu zprávy o výsledku takového přezkumu.

Intervence ad hoc států ESVO nejsou za podmínek splňujících kritéria čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP vyloučeny. Posouzení podpory v případě jak systémů, tak i intervencí ad hoc by se mělo řídit obecnými zásadami stanovenými v pokynech pro podporu na záchranu a restrukturalizaci přijatých v souladu s čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP, současné okolnosti však mohou umožnit schválení výjimečných opatření, jako jsou mimořádná strukturální opatření, ochrana zájmů třetích stran, jako jsou věřitelé, a záchranná opatření, jejichž časový rozsah případně přesahuje šest měsíců.

Vzhledem ke stupni závažnosti, jehož současná krize na finančních trzích dosáhla, a jejímu možnému dopadu na celkové hospodářství členských států EHP, má Úřad za to, že čl. 61 odst. 3 písm. b) je za současných okolností použitelným právním základem pro opatření podpory přijatá za účelem zvládnutí této systémové krize. To se zejména uplatňuje na podpory, které jsou poskytnuty formou obecných systémů dostupných některým nebo všem finančním institucím v státu ESVO. Pokud orgány státu ESVO odpovědné za finanční stabilitu oznámí Úřadu, že existuje riziko takové závažné poruchy, bude mít tato skutečnost pro Úřad během jeho posouzení podpory podstatný význam.

Úřad opětovně potvrzuje, že v souladu s judikaturou a rozhodnutími Komise v této oblasti (4) vyžaduje čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP restriktivní výklad, pokud jde o to, co může být považováno za vážnou poruchu v hospodářství některého státu ESVO.

Státní podpora jednotlivým podnikům v obtížích se v běžném případě posuzuje podle čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP a podle kapitoly o podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích pokynů pro státní podporu (3) (dále jen „pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci“), které vyjadřují výkladové stanovisko Úřadu k čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP, pokud jde o tento typ podpory. Pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci jsou obecně platné, přičemž stanoví některá zvláštní kritéria pro finanční sektor.

PŘÍLOHA II

Rekapitalizace finančních institucí (1) během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže (2)

1. ÚVOD

(1) Pokyny Kontrolního úřadu ESVO (dále jen „Úřad“) ze dne 29. ledna 2009 o použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí (3) („pokyny k finančním institucím“) konstatují, že rekapitalizační systémy jsou jedním z klíčových opatření, jež mohou státy ESVO (4) přijmout k zachování stability a řádného fungování finančních trhů.

(2) V podobném duchu řešily otázku rekapitalizace Rada ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) na svém zasedání dne 7. října 2008 a schůzka euroskupiny konaná dne 12. října 2008. V závěrech těchto zasedání se uvádí: Finanční instituce by měly mít povinnost přijmout dodatečná „omezení, zejména za účelem zabránění možnému zneužívání takovýchto opatření na úkor subjektů, které je nevyužívají“. Rovněž tak „musí být chráněn legitimní zájem soutěžitelů, zejména prostřednictvím pravidel pro poskytování státní pomoci.“

(3) Do prosince 2008 Komise v souladu s principy uvedenými v tzv. sdělení k bankovnictví schválila rekapitalizační systémy ve třech členských státech a jednotlivá rekapitalizační opatření (5). Rekapitalizace, především ve formě kmenových a prioritních akcií, byla schválena s výhradou zejména stanovení tržního protiplnění, přiměřených etických záruk a pravidelného přezkumu. Jelikož se aktuálně plánované rekapitalizační systémy svým charakterem, rozsahem a podmínkami vzájemně značně liší, vyzvaly členské státy i potenciální příjemci z řad finančních institucí k vydání pokynů, jež by poskytovaly podrobnější vodítka pro posuzování přijatelnosti konkrétních forem rekapitalizace z hlediska pravidel poskytování státní podpory. Některé státy zejména plánují rekapitalizovat banky nikoli primárně za účelem jejich záchrany, nýbrž proto, aby reálné ekonomice zajistily přísun úvěrů. Tyto pokyny obsahují instrukce pro nové rekapitalizační systémy a otevírají možnost úpravy systémů stávajících.

Společné cíle: obnova finanční stability, zajištění přísunu úvěrů do reálné ekonomiky a řešení systémových rizik případné platební neschopnosti

(4) V kontextu stávající situace na finančních trzích může rekapitalizace bank sloužit řadě cílů. V první řadě přispívá k obnově finanční stability a pomáhá znovunastolit důvěru potřebnou k opětovnému nastartování mezibankovních půjček. Dodatkový kapitál navíc v dobách recese funguje jako rezerva, která slouží pokrytí ztrát a omezení rizika platební neschopnosti bank. Za stávajících podmínek vyvolaných zejména pádem banky Lehman Brothers mohou banky, které jsou v zásadě zdravé, žádat o kapitálovou podporu v reakci na rozšířený názor, že musí v důsledku podceňování rizika v minulosti a vyšších nákladů na financování dosahovat vyšších ukazatelů kapitálové přiměřenosti.

(5) Dalším cílem rekapitalizace může být zajištění přísunu úvěrů reálné ekonomice. V zásadě zdravé banky mohou dát přednost tomu, že úvěrování omezí za účelem eliminace rizik a udržení vyšších ukazatelů kapitálové přiměřenosti. Státní kapitálová podpora může úvěrovým restrikcím předejít a omezit šíření potíží finančního trhu do ostatních hospodářských odvětví.

(6) Za třetí může být rekapitalizace ze státních prostředků adekvátní reakcí i na problémy finančních institucí, jež se v důsledku specifik svého obchodního modelu nebo investiční strategie potýkají s platební neschopností. Nouzová kapitálová podpora určité banky z veřejných zdrojů může rovněž pomoci eliminovat krátkodobé systémové účinky případné platební neschopnosti této banky. V dlouhodobějším horizontu by pak mohla rekapitalizace podpořit úsilí při přípravě na návrat dané banky k dlouhodobé životaschopnosti či na její řádnou likvidaci.

Možné obavy o ohrožení hospodářské soutěže

(7) S ohledem na tyto společné cíle musí hodnocení každého rekapitalizačního systému či opatření přihlížet k narušení hospodářské soutěže, k němuž by mohlo dojít na třech různých úrovních.

(8) Za prvé by rekapitalizace, kterou provádí jeden stát ESVO ve svých bankách, neměla těmto bankám poskytovat neoprávněnou konkurenční výhodu vůči bankám v jiných členských státech EHP. Má-li banka přístup ke kapitálu za podstatně nižší protiplnění, než jaké musí poskytovat soutěžitelé z jiných členských států EHS, může to mít v případě neexistence náležitého odůvodnění konkrétními riziky výrazný dopad na postavení této banky v hospodářské soutěži na širším jednotném evropském trhu. Navíc by mohlo poskytování nadměrné státní podpory v jednom státě ESVO vyvolat mezi členskými státy EHP závody v poskytování podpor a způsobit potíže ekonomikám těch států v EHP, které rekapitalizační systémy nezavedly. Pro zachování rovných podmínek je nezbytně nutné, aby byl k protiplnění za kapitálovou podporu z veřejných prostředků i k dalším podmínkám s rekapitalizací spojeným přijat koherentní a koordinovaný přístup. Jednostranná a nekoordinovaná opatření v této oblasti mohou navíc podkopat úsilí o obnovu finanční stability („zajištění spravedlivé hospodářské soutěže v rámci EHP“).

(9) Za druhé mohou rekapitalizační systémy, které jsou otevřeny všem bankám v určitém státu ESVO bez toho, že by řádně rozlišovaly mezi jednotlivými příjemci podle jejich rizikových profilů, poskytovat neoprávněnou výhodu bankám, které se dostaly do problémů nebo jsou méně výkonné, oproti bankám, které jsou v zásadě zdravé a výkonnější. Takové systémy naruší hospodářskou soutěž na trhu, zdeformují motivaci, zesílí morální hazard a oslabí celkovou konkurenceschopnost evropských bank („zajištění spravedlivé hospodářské soutěže mezi bankami“).

(10) Za třetí by neměla rekapitalizace z veřejných prostředků, a zejména protiplnění za ni poskytovaná, vést k podstatnému oslabení konkurenceschopnosti bank, které nečerpají veřejné prostředky, ale usilují o získání dodatkového kapitálu na trhu. Veřejný systém, který vytěsňuje tržní transakce, bude bránit trhu v návratu k normálnímu fungování („zajištění návratu k normálnímu fungování trhu“).

(11) Každá navržená rekapitalizace má na každé z uvedených tří úrovní kumulativní účinky na hospodářskou soutěž. Je však třeba dosáhnout rovnováhy mezi obavami o ohrožení hospodářské soutěže a cíli obnovy finanční stability, zajištění přísunu úvěrů reálné ekonomice a řešení rizika platební neschopnosti. Na straně jedné musí mít banky v zájmu co nejúčinnější rekapitalizace dostatečně výhodné podmínky pro přístup ke kapitálu. Na straně druhé by měly podmínky spojené s každým rekapitalizačním opatřením zajišťovat rovné zacházení a v dlouhodobějším horizontu návrat k obvyklým tržním podmínkám. Státní intervence by proto měly být přiměřené a dočasné a měly by banky motivovat k tomu, aby státu poskytnutý kapitál splatily, jakmile to situace na trhu dovolí, tak, aby z krize vyšlo evropské bankovnictví konkurenceschopné a výkonné. Nejlepší záruka proti neodůvodněným rozdílům v míře kapitalizace a nesprávnému využití poskytnutého kapitálu by spočívala ve stanovení tržní ceny za poskytnutou kapitálovou podporu. Státy ESVO by měly důsledně zajistit, aby byly banky rekapitalizovány pouze v případě skutečné potřeby.

(12) Rovnováha, jíž je třeba dosáhnout mezi cílem finanční stability a cílem zachování hospodářské soutěže, zdůrazňuje, jak důležité je rozlišovat mezi bankami, které jsou výkonné a v zásadě zdravé, a bankami, které se octly v problémech a jsou výkonné méně.

(13) Při posuzování rekapitalizačních opatření, ať již ve formě režimů či individuální podpory bank, bude proto Úřad věnovat zvláštní pozornost rizikovému profilu příjemců (6). V zásadě platí, že banky s vyšším rizikem ve svém profilu by měly platit více. Při vytváření rekapitalizačních systémů, které budou otevřeny řadě různých bank, by měly státy ESVO důkladně zvážit kritéria způsobilosti a svůj přístup k bankám s různými rizikovými profily a měly by tento přístup adekvátně diferencovat (viz příloha 1). Je třeba přihlédnout k situaci bank, které se s problémy potýkají vlivem stávajících mimořádných okolností, přestože by před krizí byly pokládány za v zásadě zdravé.

(14) Diferencování výše protiplnění v případě různých bank by mělo kromě ukazatelů splnění právních požadavků na platební schopnost a kapitálové přiměřenosti v budoucnu, ověřené vnitrostátními orgány dohledu, vycházet např. z rozpětí CDS a ratingů z doby před vypuknutím krize. Aktuální rozpětí mohou rovněž odrážet inherentní rizika, která oslabí postavení některých bank v hospodářské soutěži po překonání všeobecné krize. Rozpětí z doby před vypuknutím krize i rozpětí aktuální by měla každopádně odrážet případnou zátěž v podobě tzv. toxických aktiv či slabost obchodního modelu banky danou nadměrnou závislostí na krátkodobém financování či nadměrným pákovým efektem.

(15) V řádně odůvodněných případech může být nezbytné, aby bylo u bank v problémech krátkodobě akceptováno nižší protiplnění. To však platí za předpokladu a za podmínky, že budou náklady na intervenci z veřejných prostředků ve prospěch těchto bank dlouhodobě zohledněny při jejich restrukturalizaci, která bude nutná pro obnovu jejich životaschopnosti a pro zohlednění dopadu poskytnuté podpory formou kompenzačních opatření. Finančně zdravé banky mohou mít nárok na přístup k rekapitalizaci za relativně nízké protiplnění, a tím i dlouhodobě adekvátně výhodnější podmínky spojované s veřejnou podporou. To platí za předpokladu, že tyto banky akceptují podmínky splacení nebo konverze nástrojů, tak aby byl zachován dočasný charakter pomoci státu i její cíl obnovit finanční stabilitu a přísun úvěrů do ekonomiky, jakož i nutnost zamezit zneužívání poskytnutých prostředků pro obecnější strategické účely.

Doporučení Rady guvernérů Evropské centrální banky (ECB)

(16) V doporučení své rady guvernérů ze dne 20. listopadu 2008 navrhla Evropská centrální banka metodologii pro určování referenčních hodnot ke stanovení ceny za státní rekapitalizační opatření v případě institucí v eurozóně, jež jsou v zásadě zdravé. Základní úvahy, z nichž tato doporučení vycházejí, plně odrážejí zásady zmíněné v úvodu tohoto sdělení. V souladu se svými specifickými cíli a působností kladla ECB zvláštní důraz na účinnost rekapitalizačních opatření, tak aby byla posílena finanční stabilita a plynulost úvěrových toků do reálné ekonomiky. ECB současně zdůrazňovala potřebu tržního stanovení ceny, které zohledňuje specifická rizika jednotlivých příjemců z řad bank, a dále zachování rovných podmínek mezi soutěžícími bankami.

(17) I když státy ESVO nejsou členy ECB, Úřad vítá její doporučení, která pro stanovení cen za kapitálovou podporu navrhují schéma, jehož základem je výnosové pásmo a jež je navrženo pro přijímající banky, které jsou navzdory výkyvům ve svých rizikových profilech v zásadě zdravé. Záměrem tohoto dokumentu je poskytnout vodítko i pro podmínky, které se netýkají výše protiplnění, a dále pro podmínky, za nichž mohou získat přístup k veřejnému kapitálu banky, které nejsou v zásadě zdravé.

(18) Úřad dále uznává, že stávající mimořádné tržní ceny nepředstavují spolehlivou referenční hodnotu pro určení správné výše protiplnění za kapitál, a zastává názor, že by rekapitalizační opatření států ESVO měla reflektovat podcenění rizik v době před vypuknutím krize. V opačném případě by mohlo protiplnění poskytované státu vytvářet neoprávněnou konkurenční výhodu pro příjemce a vést nakonec k vytěsnění rekapitalizace ze soukromých zdrojů.

2. ZÁSADY RŮZNÝCH DRUHŮ REKAPITALIZACE

(19) Blíží-li se stanovené ceny cenám tržním, je to nejlepší zárukou pro omezení narušení hospodářské soutěže (7). Rekapitalizace by proto měla být nastavena tak, aby zohledňovala situaci každé instituce na trhu včetně jejího aktuálního rizikového profilu a platební schopnosti a aby zachovávala rovné podmínky tím, že mezi poskytovanou podporou a stávajícími tržními alternativami nebude příliš velký rozdíl. Cenové podmínky by dále měly banky motivovat k tomu, aby státu poskytnutý kapitál splatily, jakmile bude krize překonána.

(20) Tyto zásady se promítají do hodnocení níže uvedených prvků celkového nastavení rekapitalizačních opatření: cíl rekapitalizace, zdraví přijímající banky, protiplnění, motivace k ukončení státní účasti, která má zejména zajistit náhradu státního kapitálu kapitálem soukromých investorů (8) zajištění dočasného charakteru státní přítomnosti v kapitálu banky, záruky proti zneužití podpory a narušení hospodářské soutěže a přezkum účinků rekapitalizačního systému a situace příjemců na základě pravidelných zpráv, příp. restrukturalizačních plánů.

2.1 Rekapitalizace za aktuální tržní ceny

(21) Poskytuje-li stát kapitálovou podporu za stejných podmínek při podstatné účasti (minimálně 30 %) soukromých investorů, akceptuje Úřad protiplnění stanovené při této transakci (9). Jelikož taková transakce nevyvolá velké obavy o narušení hospodářské soutěže (za předpokladu, že její podmínky významně nezmění motivaci soukromých investorů), není podle všeho v zásadě zapotřebí poskytovat následné záruky, že nebude narušena hospodářská soutěž, ani vytvářet motivaci k ukončení státní účasti.

2.2 Dočasná rekapitalizace v zásadě zdravých bank za účelem posílení finanční stability a úvěrových toků do reálné ekonomiky

(22) Při hodnocení přístupu k bankám této kategorie bude Úřad klást velký důraz na rozlišování mezi bankami, které jsou v zásadě zdravé, a bankami ostatními, o němž se hovoří v bodech 12 až 15.

(23) Celkové protiplnění musí adekvátně odrážet následující prvky: a) stávající rizikový profil každého příjemce (10); b) charakteristika zvoleného nástroje včetně míry jeho podřízenosti; riziko a všechny způsoby platby (11); c) zakomponované prvky motivující k ukončení státní účasti (např. navyšovací doložky a doložky o splacení); d) přiměřená referenční úroková sazba požadovaná u bezrizikových investic.

(24) Protiplnění za státní rekapitalizaci nemůže dosahovat aktuální tržní výše (okolo 15 %) (12) neboť toto tržní protiplnění nemusí nutně odrážet to, co lze pokládat za obvyklé tržní podmínky (13). Úřad je proto připraven akceptovat v případě rekapitalizace bank, jež jsou v zásadě zdravé, cenu pod úrovní aktuální ceny tržní, aby bankám usnadnila využití tohoto nástroje, a tím podpořila obnovu finanční stability a zajištění přísunu úvěrů do reálné ekonomiky.

(25) Současně by se celkový výnos plynoucí státu z rekapitalizace neměl příliš vzdalovat od aktuálních tržních cen, neboť i) by měl zabránit podcenění rizik, k němuž došlo před vypuknutím krize, ii) musí zohlednit nejistotu o načasování a výši nové cenové rovnováhy, iii) motivovat k ukončení státní účasti a iv) minimalizovat riziko narušení hospodářské soutěže mezi státy EHP a těmi bankami, které dnes navyšují kapitál na trhu bez státní podpory. Výše protiplnění, která se příliš nevzdaluje aktuálním tržním cenám, je klíčová pro to, aby se zamezilo vytěsňování rekapitalizace ze zdrojů soukromého sektoru a byl usnadněn návrat k obvyklým tržním podmínkám.

Výše vstupní ceny v případě rekapitalizace

(26) Ve „sdělení o rekapitalizaci“ (14) Komise popisuje metody pro určení výše vstupní ceny v případě rekapitalizace. Úřad použije níže popsané metody podobným způsobem, přičemž vezme v úvahu, že státy ESVO nejsou součástí Eurosystému. Podle názoru Komise je vhodná metoda pro určení ceny rekapitalizace popsána v doporučeních Eurosystému z 20. listopadu 2008. Protiplnění vypočtená podle této metodologie představují podle názoru Eurosystému vhodný základ (vstupní výši) pro určení požadovaného nominálního výnosu z rekapitalizace v zásadě zdravých bank. Pro účely motivace banky splatit státem poskytnutý kapitál lze tuto cenu navýšit (15). Tyto cenové úpravy budou podle názoru Komise rovněž sloužit ochraně nenarušené hospodářské soutěže.

(27) V souladu s doporučeními Eurosystému lze výnosovou míru požadovanou vládami v případě rekapitalizačních nástrojů u bank, které jsou v zásadě zdravé (prioritní akcie a další hybridní nástroje), určit na základě „cenového pásma“, které je vymezeno: i) požadovanou mírou výnosu z podřízeného dluhu, která tvoří spodní hranici, a ii) požadovanou mírou výnosu z kmenových akcií, která tvoří horní hranici. Tato metodologie pracuje s výpočtem cenového pásma na základě různých složek, které by měly rovněž odrážet specifika jednotlivých institucí (nebo skupin podobných institucí) a států ESVO. Komise stanovila, že výsledkem aplikace této metodologie při současném použití průměrných hodnot (střední hodnoty nebo mediánu) relevantních parametrů (výnosu z vládních dluhopisů, rozpětí CDS, riziková prémie trhu) je pásmo s průměrnou požadovanou mírou výnosu 7 % z prioritních akcií, jež se svou charakteristikou podobají podřízenému dluhu, a s průměrnou požadovanou mírou výnosu 9,3 % z kmenových akcií bank v eurozóně. Toto průměrné cenové pásmo má jako takové charakter směrného rozpětí.

(28) Úřad bude akceptovat minimální protiplnění vypočtené podle výše uvedené metodologie v případě bank, jež jsou v zásadě zdravé. Toto protiplnění se na úrovni jednotlivé banky rozliší podle různých parametrů: a) zvoleného druhu kapitálu (16); čím nižší je podřízenost, tím nižší je požadované protiplnění v cenovém pásmu; b) přiměřené referenční úrokové sazby požadované za bezrizikové investice; c) individuálního rizikového profilu všech způsobilých finančních institucí na vnitrostátní úrovni (včetně finančně zdravých bank a bank v problémech).

(29) Státy ESVO si mohou zvolit cenový vzorec, který navíc obsahuje navyšovací doložky nebo doložky o splacení. Tyto faktory by měly být zvoleny vhodně tak, aby motivovaly k brzkému ukončení státní kapitálové podpory bank a současně nevyvolávaly nadměrný růst kapitálových nákladů.

(30) Úřad akceptuje i alternativní metodologie pro výpočet cen za předpokladu, že bude výsledné protiplnění vyšší než při použití výše uvedené metodologie.

Motivace ke splacení státního kapitálu

(31) Rekapitalizační opatření musí zahrnovat vhodné prvky motivující ke splacení státem poskytnutého kapitálu v okamžiku, kdy to situace na trhu dovolí (17). Nejjednodušším způsobem, jak motivovat banky k hledání alternativních zdrojů kapitálu, je, aby státy ESVO požadovaly za státní rekapitalizaci přiměřené protiplnění. K posílení motivace bank státní účast ukončit je proto podle názoru Úřadu užitečné určenou vstupní cenu (18) obecně navyšovat o určitou přirážku. Tento motivační mechanismus dále posílí cenová struktura, která zahrnuje postupné navyšování protiplnění a navyšovací doložky.

(32) Dá-li stát ESVO přednost tomu, nominální výši protiplnění nenavyšovat, může zvážit navýšení celkového protiplnění prostřednictvím call opcí či jiných ujednání o splacení poskytnutého kapitálu nebo mechanismů, které podněcují navyšování kapitálu ze soukromých zdrojů, například tím, že spojí vyplácení dividend s povinností poskytovat státu protiplnění, které se postupem času zvyšuje.

(33) Za účelem zachování dočasného charakteru státního zásahu mohou státy ESVO rovněž zvážit uplatňování restriktivní dividendové politiky. Taková politika by byla v souladu s cíli zajištění přísunu úvěrů do reálné ekonomiky a posílení kapitálové základny přijímajících bank. Současně by bylo důležité umožnit vyplácet dividendy v případech, kdy by to představovalo pobídku k poskytnutí nového soukromého kapitálu bankám, které jsou v zásadě zdravé (19).

(34) Navržené mechanismy pro ukončení státní účasti bude Úřad posuzovat individuálně. Obecně platí, že význam stanovení jasného mechanismu pro ukončení státní účasti roste se zvyšujícím se objemem rekapitalizace a rizikem v profilu přijímající banky. Kombinace výše a druhu protiplnění a v případě potřeby a v potřebném rozsahu i restriktivní dividendové politiky musí jako celek přijímající banky dostatečně motivovat k ukončení státní účasti. Úřad se zejména domnívá, že vyplácení dividend není třeba omezovat v případech, kdy výše ceny správně odráží rizikový profil bank, kdy tzv. doložky step-up či srovnatelné prvky vytvářejí dostatečnou motivaci k ukončení státní účasti a kdy je rekapitalizace co do objemu omezená.

Zamezení neoprávněnému narušení hospodářské soutěže

(35) Pokyny k finančním institucím v bodu 35 zdůrazňuje, že rekapitalizační systémy musí obsahovat záruky proti případnému zneužití a narušení hospodářské soutěže. Bod 38 pokynů k finančním institucím požaduje, aby se kapitálová podpora omezovala na nezbytné minimum a neumožňovala příjemci provádět agresivní obchodní strategie, které by byly neslučitelné s hlavními cíli rekapitalizace (20).

(36) Jako obecná zásada platí, že čím vyšší je protiplnění, tím méně je zapotřebí záruk, neboť výše ceny omezí narušení hospodářské soutěže. Banky, které budou rekapitalizovány ze státních prostředků, by rovněž neměly této skutečnosti využívat pro vlastní komerční propagaci.

(37) Záruk může být zapotřebí k předcházení agresivní obchodní expanzi financované z prostředků státní podpory. Ke konsolidaci bankovního odvětví, jejímž cílem je dosáhnout stabilizace finančních trhů a zajištění stálého přísunu úvěrů do reálné ekonomiky, mohou v zásadě cenným způsobem přispět fúze a akvizice. K tomu, aby se institucím, které získají veřejnou podporu, nedostávalo přednostního zacházení na úkor soutěžitelů bez takovéto podpory, by měly být fúze a akvizice obecně organizovány formou veřejných soutěží.

(38) Rozsah etických záruk bude vycházet z posouzení přiměřenosti, které zváží všechny relevantní faktory, zejména rizikový profil přijímající banky. Zatímco v případě bank s velmi nízkým rizikem v profilu lze vyžadovat etické záruky jen omezeného rozsahu, se zvyšujícím se rizikem v profilu banky potřeba těchto záruk roste. Vliv na posuzování přiměřenosti bude mít i relativní objem státní kapitálové podpory a dosažená kapitálová vybavenost.

(39) Budou-li státy ESVO rekapitalizace používat k financování reálné ekonomiky, musí zajistit, aby poskytnutá podpora k tomuto cíli účinně přispívala. Za tímto účelem by měly v souladu s vnitrostátními předpisy spojit rekapitalizaci s účinnými a vymahatelnými vnitrostátními zárukami, které zajistí, že bude poskytnutého kapitálu použito k zachování přísunu úvěrů do reálné ekonomiky.

Vyhodnocení

(40) Jak uvádí pokyny k finančním institucím (21) měla by rekapitalizace dále podléhat pravidelnému přezkumu. Do šesti měsíců od její realizace by měly státy ESVO předložit Úřadu zprávu o provádění přijatých opatření. Tato zpráva musí podávat úplné informace o: a) rekapitalizovaných bankách a prvcích uvedených v bodech 12 až 15 a příloze 1 a dále posouzení obchodních modelů těchto bank, které umožní vyhodnotit jejich rizikový profil a životaschopnost; b) částkách, které tyto banky obdržely, a podmínkách, za nichž byla rekapitalizace provedena; c) použití získaného kapitálu, a to i ve vztahu k i) zachování přísunu úvěrů do reálné ekonomiky, ii) vnějšímu růstu a iii) dividendové politice přijímajících bank; d) souladu se závazky, jež státy ESVO přijaly pro účely motivace ukončení státní účasti v těchto bankách, a o dalších podmínkách a zárukách; a dále o e) cestě k tomu, jak by se banky měly přestat spoléhat na kapitál ze státních prostředků (22).

(41) V rámci tohoto přezkumu Úřad mimo jiné posoudí, zdali je nadále zapotřebí etických záruk. V závislosti na vývoji tržních podmínek může Úřad rovněž požadovat revizi záruk, které uvedená opatření doprovázejí, tak aby byly objem i doba trvání podpory omezeny na minimum potřebné k překonání stávající krize.

(42) Úřad připomíná, že pokud se banka, která byla původně pokládána za v zásadě zdravou, dostane po rekapitalizaci do obtíží, je třeba jí pro tuto banku oznámit restrukturalizační plán.

2.3 Záchranná rekapitalizace ostatních bank

(43) Rekapitalizace bank, které nejsou v zásadě zdravé, by měla podléhat přísnějším požadavkům.

(44) Jak je uvedeno výše, mělo by protiplnění v zásadě odrážet rizikový profil příjemce a být vyšší než v případě bank v zásadě zdravých (23). Tím není dotčena možnost orgánů dohledu přijmout naléhavá opatření v případě restrukturalizace. Nelze-li cenu stanovit ve výši, která by odpovídala rizikovému profilu banky, musí se stanovená cena i tak blížit ceně požadované v případě podobné banky za obvyklých tržních podmínek. Bez ohledu na potřebu zajištění finanční stability lze použití kapitálu ze státních prostředků pro tyto banky akceptovat pouze za podmínky, že banka buď vstoupí do likvidace, nebo projde důkladnou a rozsáhlou restrukturalizací, jež bude případně doprovázena i změnou managementu a řízení. V případě těchto bank tak bude nutné předložit do šesti měsíců od rekapitalizace buď komplexní plán restrukturalizace, nebo plán likvidace. Jak uvádí pokyny k finančním institucím, bude tento plán posuzován podle zásad stanovených v pokynech pro podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích a bude muset obsahovat kompenzační opatření.

(45) Dokud banky, jež se dostaly do problémů a nyní se nacházejí ve fázi záchrany a restrukturalizace, nesplatí státu poskytnutý kapitál, měly by jejich etické záruky zásadně zahrnovat: restriktivní dividendovou politiku (včetně zákazu vyplácení dividend alespoň během období restrukturalizace), omezení odměn vedení banky či vyplácení prémií, povinnost obnovit a udržet vyšší ukazatel kapitálové přiměřenosti slučitelný s cílem finanční stability a harmonogram vrácení státní účasti.

2.4 Závěrečné poznámky

(46) V neposlední řadě přihlédne Úřad k možnosti, že je účast bank na rekapitalizačních transakcích otevřena všem bankám v daném státě ESVO či jejich velké části, a to rovněž bez většího diferencování, a že je zaměřena na dosažení přiměřeného celkového výnosu v průběhu času. Některé státy ESVO mohou např. z důvodů administrativního zjednodušení použít méně rozpracovaných metod. Aniž je dotčena možnost států ESVO stanovit cenu za použití výše uvedené metodologie, akceptuje Úřad takové cenové mechanismy, kde je výsledný celkový očekávaný anualizovaný výnos u všech bank účastnících se daného systému dostatečně vysoký na to, aby podporoval různorodost bank a motivaci ukončit státní účast v nich. Výše tohoto výnosu v případě kapitálových nástrojů zahrnutých do Tier 1 by měla být zpravidla stanovena nad horní hranicí uvedenou v bodu 27 (24). To může zahrnovat nižší vstupní cenu a přiměřené navýšení, jakož i další diferencující prvky a záruky popsané výše (25).

(1) Pro lepší přehlednost jsou „finanční instituce“ v tomto dokumentu označovány jednoduše jako „banky“.

(2) Tyto pokyny odpovídají sdělení Komise „Rekapitalizace finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže“, vydané dne 5. prosince 2008 (K(2008) 8259 v konečném znění), dále jen „sdělení o rekapitalizaci“.

(3) Tyto pokyny odpovídají sdělení Komise „Použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí“ (Úř. věst. C 270, 25.10.2008, s. 8).

(4) V těchto pokynech se státy ESVO myslí Norsko, Island a Lichtenštejnsko.

(5) Viz rozhodnutí Komise ze dne 13. října 2008 ve věci N 507/2008 Financial Support Measures to the banking Industry in the UK (Úř. věst. C 290, 13.11.2008, s. 4), rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2008 ve věci N 512/2008 Support measures for financial institutions in Germany (Úř. věst. C 293, 15.11.2008, s. 2) a rozhodnutí Komise ze dne 19. listopadu 2008 ve věci N 560/2008 Support measures for the credit institutions in Greece, rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2008 ve věci N 528/2008 Nizozemsko, Aid to ING Groep N.V. a rozhodnutí Komise ze dne 25. listopadu 2008 ve věci NN 68/2008 Latvian State support to JSC Parex Banka.

(6) Další podrobnosti jsou uvedeny v příloze 1.

(7) Viz bod 39 pokynů k finančním institucím.

(8) Veškeré odkazy na motivaci k ukončení státní účasti nebo motivaci ke splacení poskytnutého kapitálu státu v tomto dokumentu je třeba chápat jako odkazy na opatření zaměřená na náhradu státního kapitálu kapitálem soukromým v nezbytném a přiměřeném rozsahu v kontextu návratu k obvyklým tržním podmínkám.

(9) Viz např. rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2008 ve věci N 512/2008 Support measures for financial institutions in Germany, bod 54.

(10) Další podrobnosti jsou uvedeny v příloze 1.

(11) Například hodnotu prioritních akcií zvyšuje nebo snižuje několik parametrů v závislosti na jejich přesné definici, např. možnost jejich přeměny na kmenové akcie či další nástroje, kumulované či nekumulované dividendy, pevná nebo variabilní výše dividend, pořadí vyplácení při likvidaci (tzv. liquidation preference) před kmenovými akciemi, účast či neexistence účasti na zisku nad rámec výplaty dividendy z kmenových akcií, put opce, doložky o splacení či hlasovací práva. Z různých kategorií upravených v právních předpisech použije Úřad jako referenční hodnotu obecnou klasifikaci kapitálových nástrojů (např. hlavní složka/vedlejší složka, Tier 1/Tier 2).

(12) Odkazuje se na sdělení Komise k rekapitalizaci finančních institucí během současné finanční krize, pozn. pod čarou 10.

(13) Aktuální výše protiplnění může rovněž odrážet stávající relativně vysokou poptávku po kapitálu Tier 1, neboť banky ustupují od obchodního modelu, který je nyní vnímán jako podkapitalizovaný a překonaný. Tento vývoj je doprovázen relativně malou nabídkou a velkou volatilitou na trhu.

(14) Viz poznámka pod čarou 2, odstavec 26 a další.

(15) Viz body 5 až 7 doporučení Rady guvernérů ECB ze dne 20. listopadu 2008 o stanovení cen za rekapitalizaci.

(16) Např. kmenové akcie, vedlejší kapitál Tier 1 nebo kapitál Tier 2.

(17) S přihlédnutím k druhu rekapitalizačního nástroje a k tomu, jak jej klasifikuje orgán dohledu.

(18) Uvedené je o to důležitější, že metoda popsaná výše může být ovlivněna podceněním rizik v době před vypuknutím krize.

(19) S ohledem na tyto úvahy by mohla omezení ve vyplácení dividend například platit jen po určitou dobu, být omezena na určité procento dosažených zisků nebo být spojena s poskytnutím nového kapitálu (např. vyplacením dividend ve formě nových akcií). Je-li pravděpodobné, že bude poskytnutý kapitál státu vracen na několik etap, bylo by rovněž možné upravit postupné uvolňování všech omezení s dividendami spojených současně s tím, jak bude kapitál splácen.

(20) S ohledem na cíle zajistit přísun úvěrů do reálné ekonomiky není nutné, aby rekapitalizační systémy pro banky, jež jsou v zásadě zdravé, ukládaly těmto bankám omezení ve výši bilanční sumy. To by mělo v zásadě platit i pro systémy záruk, pokud neexistuje vážné riziko přesměrování kapitálových toků mezi členskými státy EHP.

(21) Viz body 34 až 42 pokynů k finančním institucím. V souladu s pokyny k finančním institucím není třeba oznamovat jednotlivá rekapitalizační opatření přijatá v souladu s rekapitalizačním systémem schváleným Úřadem; tato opatření Kontrolní úřad ESVO posoudí v rámci přezkumu a prezentace plánu na zachování životaschopnosti.

(22) S přihlédnutím k charakteristikám rekapitalizačního nástroje.

(23) Viz bod 28 týkající se rozšířeného cenového pásma, z něhož vyplývá vyšší protiplnění v případě bank, které se dostaly do problémů.

(24) Komise dosud akceptovala rekapitalizační opatření s celkovým očekávaným anualizovaným výnosem ve výši alespoň 10 % u nástrojů zahrnutých do Tier 1 v případě všech bank účastnících se určitého systému. Tuto výši může být nutné přiměřeně upravit v případě států EHP, v nichž se bezriziková míra výnosu výrazně liší od průměrné míry dosahované v eurozóně. Úpravy mohou být rovněž nutné v závislosti na vývoji bezrizikových sazeb.

(25) Jako příklad kombinace velmi nízké vstupní ceny a různých diferencujících prvků viz např. rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2008 ve věci N 528/2008 Nizozemsko, Aid to ING Groep N.V., kde je v případě protiplnění za kapitálový nástroj svého druhu klasifikovaný jako hlavní kapitálová složka Tier 1 spojen pevný kupón (8,5 %) s nadměrnými a narůstajícími výplatami kupónu a případné další účasti na kapitálovém zisku, což vede k očekávanému anualizovanému výnosu přesahujícímu 10 %.