CS Úřední věstník Evropské unie L 300/1

ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO

č. 390/09/KOL

ze dne 7. října 2009

o založení společnosti Mesta AS (Norsko)

KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO (1),

S OHLEDEM na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (2), a zejména na články 61 až 63 a protokol 26 této dohody,

S OHLEDEM na Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (3), a zejména na článek 24 této dohody,

S OHLEDEM na čl. 1 odst. 2 části I a čl. 4 odst. 4, článek 6 a čl. 7 odst. 3 části II protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru (4),

S OHLEDEM na pokyny Kontrolního úřadu pro uplatňování a výklad článků 61 a 62 Dohody o EHP (5), a zejména na kapitolu o státní podpoře ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby,

S OHLEDEM na rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 195/04/KOL ze dne 14. července 2004 o prováděcích ustanoveních uvedených v článku 27 části II protokolu 3 (6),

POTÉ, co vyzval zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (7), a s ohledem na tyto připomínky,

VZHLEDEM K TĚMTO DŮVODŮM:

I. SKUTEČNOSTI

1. POSTUP

Dopisem ze dne 30. srpna 2004 obdržel Kontrolní úřad stížnost na norské orgány v souvislosti se založením společnosti Mesta AS, která byla zřízena s cílem převzít výrobní činnosti vykonávané v rámci Veřejné správy silnic v Norsku (8). Kontrolní úřad dopis obdržel a zaevidoval dne 2. září 2004 (dokument č. 291537).

Po výměně různé korespondence (9) Kontrolní úřad norské orgány dopisem ze dne 18. července 2007 informoval, že s ohledem na opatření přijatá v souvislosti se založením společnosti Mesta AS vydal rozhodnutí č. 350/07/KOL o zahájení řízení podle čl. 1 odst. 2 části I protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).

Norské orgány podaly připomínky dopisem předaným dne 7. prosince 2007 (dokument č. 456844). Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie a v dodatku EHP a zúčastněné strany byly vyzvány, aby podaly připomínky (10). Kontrolní úřad obdržel připomínky od čtyř zúčastněných stran dne 29. ledna a 4., 21. a 27. února 2008 (dokumenty č. 461463, 463234, 466015 a 467170). Další připomínky byly obdrženy dne 4. dubna 2008 (dokument č. 472381). Dopisy zaslanými dne 21. února a 7. dubna 2008 (dokumenty č. 463245 a 472529) předal Kontrolní úřad tyto připomínky norským orgánům, které měly možnost se k nim vyjádřit. Dopisem ze dne 23. května 2008 (dokument č. 478082) podaly norské orgány své připomínky.

Během podzimu 2008 a jara 2009 byly Kontrolní úřad a norské orgány v souvislosti s tímto případem v neformálním styku prostřednictvím telefonických hovorů a elektronické pošty. Informace, které Kontrolní úřad v této souvislosti obdržel, byly norskými orgány shrnuty v dopise, který dne 6. července 2009 zaslalo ministerstvo státní správy a reforem elektronickou poštou (dokument č. 523766) (11).

2. OKOLNOSTI EXISTENCE ÚDAJNÉ PODPORY

2.1 STÍŽNOST OBSAHUJÍCÍ TVRZENÍ O POSKYTNUTÍ STÁTNÍ PODPORY

Veřejná správa silnic v Norsku je pověřená výstavbou a údržbou státních a krajských silnic, mostů a tunelů. Až do dne 1. ledna 2003 provozovala Norská správa silnic prostřednictvím okresních úřadů vnitropodniková výrobní oddělení (dále společně „výrobní oddělení“), která jménem Veřejné správy silnic prováděla stavební práce. V roce 2001–2002 se však norské orgány rozhodly provést celkovou restrukturalizaci vnitropodnikových výrobních činností. V této souvislosti vláda navrhla, aby parlament vyňal výrobní činnosti z Veřejné správy silnic a převedl je na společnost s ručením omezeným ve vlastnictví státu (12). Státní správě zůstaly administrativní funkce zahrnující plánování budoucích stavebních prací, včetně organizace veřejných nabídkových řízení.

V důsledku toho byly dne 1. ledna 2003 výrobní činnosti výrobního oddělení v rámci Veřejné správy silnic odejmuty státu a převedeny na nově založenou společnost Mesta AS. Veškerá aktiva, práva a povinnosti výrobního oddělení byly převedeny na společnost Mesta AS jako příspěvky formou věcného plnění (13). Aktiva zahrnovala strojní zařízení a vybavení a rovněž smlouvy o poskytování služeb uzavřené mezi výrobním oddělením a Veřejnou správou silnic. Oplátkou stát získal akcie nové společnosti. V současnosti společnost Mesta AS vykonává činnosti v oblasti výstavby a údržby, přičemž soutěží s ostatními hospodářskými subjekty, které působí na tomto trhu.

Stěžovatel tvrdil, že společnost Mesta AS obdržela v rozporu s čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP státní podporu, a to ze čtyř důvodů: i) stát financoval náklady restrukturalizace; ii) fixní aktiva převedená na společnost Mesta AS byla v počáteční rozvaze oceněna hodnotou nižší, než je tržní hodnota; iii) společnost Mesta AS byla vzájemně subvencována v důsledku převzetí předchozího portfolia zakázek výrobního oddělení ze strany společnosti a iv) společnost Mesta AS nezaplatila poplatky za dokumenty a registrační poplatky, které jsou obvykle splatné v případě převodu vlastnictví nemovitostí.

Níže jsou popsány skutečnosti, které jsou důležité pro posouzení, zda každé z těchto údajných opatření zahrnovalo státní podporu.

2.2 RESTRUKTURALIZAČNÍ A JINÁ REORGANIZAČNÍ OPATŘENÍ

Z přípravných legislativních prací vyplývá, že do nově založené společnosti Mesta AS mělo být převedeno přibližně 4 750 pracovníků (z celkového počtu přibližně 5 000 osob), kteří byli dříve zaměstnáni ve výrobním oddělení (14). Po převodu do společnosti Mesta AS by tito pracovníci přišli o své postavení státních zaměstnanců. Jelikož zaměstnanci mohli tento převod odmítnout, bylo nezbytné poskytnout jim pobídky s cílem přimět je, aby s převedením souhlasili (15). Aby bylo zajištěno, že bude založena společnost, která je z obchodního hlediska životaschopná, bylo mimoto nezbytné snížit počet pracovníků přibližně o 1 700 na zhruba 3 050 osob (16).

Přípravné legislativní práce objasňují různá „restrukturalizační“ opatření plánovaná norskými orgány. Čtyři opatření spočívala v i) dočasném zachování nároků na důchod státních zaměstnanců (17); ii) zachování nároku na zvláštní věk odchodu do důchodu (18); iii) balíčky týkající se předčasného odchodu do důchodu a různá jiná opatření zahrnující iv) stěhování, dojíždění, zachování mezd a renovaci strojů (19). Na tato opatření se odkazuje jako na „restrukturalizační opatření“ a byla financována přímými granty. Původně se předpokládalo, že prostřednictvím přímého financování bude financována další nákladová položka, a to v) náhrada mezd (20). Avšak těsně před stanovením počáteční rozvahy společnosti Mesta AS norské orgány rozhodly, že by příslušné náklady měly být místo toho pokryty vkladem kapitálu do společnosti Mesta AS, a to ve formě vlastního kapitálu.

Celkové náklady na čtyři restrukturalizační opatření, která byla financována přímým grantem, byly původně odhadovány na 1 468 milionů NOK (diskontováno na současné hodnoty) a stát je měl podle plánu společnosti Mesta AS uhradit ve splátkách během tříletého období od roku 2003 do roku 2005 (21). Tyto náklady restrukturalizace nebyly zahrnuty v počáteční rozvaze společnosti Mesta AS, jelikož měly být financovány státem ze státního rozpočtu během tří let 2003, 2004 a 2005 (22).

Ze státního rozpočtu na rok 2006 vyplývá, že společnost Mesta AS obdržela od státu na úhradu nákladů restrukturalizace celkovou částku ve výši 993,6 milionu NOK (23). Do dne 30. června 2008 společnost Mesta AS vynaložila z této částky 879,6 milionu NOK, přičemž celkové náklady restrukturalizace byly odhadnuty na 1 097,8 milionu NOK (do roku 2013) (24). Norské orgány objasnily, že ačkoli se původně plánovalo, že by stát měl uhradit veškeré náklady restrukturalizace (to znamená, že pokud by původní odhad nákladů restrukturalizace ve výši 1 468 milionů NOK nepostačoval, stát by poskytl další finanční prostředky), ze státních rozpočtů na roky 2007 a 2008 je zřejmé, že společnosti Mesta AS nebudou poskytnuty žádné další finanční prostředky určené na restrukturalizaci kromě částky ve výši 993,6 milionu NOK, kterou již obdržela (25).

Norské orgány objasnily, že ačkoliv je to velmi nepravděpodobné, je nutno v případě, že by se na konci období ukázalo, že náklady restrukturalizace jsou nižší, než částka, kterou obdržela společnost Mesta AS, přebytečnou částku vrátit státu.

Pokud jde o právní úpravu, norské orgány přijaly zákon o převedení výrobních činností Veřejné správy silnic na společnost s ručením omezeným ve vlastnictví státu, který upravuje některá práva zaměstnanců převedených z Veřejné správy silnic do společnosti Mesta AS (dále jen „zákon o společnosti Mesta“) (26).

2.2.1 Obecné poznámky

Norské orgány objasnily, že hlavním problémem v souvislosti s převodem zaměstnanců z výrobního oddělení do společnosti Mesta AS bylo umožnit, aby nová společnost působila za podobných podmínek jako její konkurenti, a tím zajistit rovné podmínky. Norské orgány se rozhodly převést pracovníky do společnosti Mesta AS a pověřit společnost Mesta AS (na rozdíl od Veřejné správy silnic) provedením opatření spojených s převodem pracovníků a snížením jejich počtu. Tyto problémy a jejich řešení byly součástí a předpokladem liberalizace a otevření trhu pro síť státních silnic. Norský stát by tento trh neotevřel, pokud by nemohl založit novou společnost s dostatečným počtem zaměstnanců. Norské orgány objasnily, že to bylo pozadím jednání státu s odborovými svazy ohledně převodu zaměstnanců z výrobního oddělení do společnosti Mesta AS. Jednání dne 4. června 2002 vedla k dohodě stran o dočasném zachování určitých práv vyplývajících z postavení státního zaměstnance a možnosti nabídnout opatření, jako je předčasný odchod do důchodu, jejichž cílem je snížení počtu pracovníků (27). Konkrétní prvky této dohody jsou objasněny v následujících pododdílech (28).

Přede dnem 1. ledna 2003 bylo zřízeno prozatímní představenstvo společnosti Mesta AS (dále jen „prozatímní představenstvo“) zastupující budoucí společnost. Norské orgány vysvětlily, že se prozatímní představenstvo neúčastnilo jednání ohledně zaměstnanců. Nárok na náhradu mezd však byl zahrnut do zákona o společnosti Mesta (29). Naopak, neexistoval žádný zákon či jiný právní nástroj upravující ostatní práva plynoucí z postavení státního zaměstnance.

Před popsáním podmínek dohody je vhodné stručně vysvětlit postavení zaměstnanců ve výrobním oddělení před jejich převedením do společnosti Mesta AS: norské orgány objasnily, že pracovníky ve výrobním oddělení zaměstnával stát. Podle norských právních předpisů mají zaměstnanci státu postavení státních zaměstnanců (30) a u těchto zaměstnanců je povinná účast ve státním penzijním fondu („Statens pensjonskasse“ nebo „SPK“) (31). Účast v SPK tudíž zajišťuje nároky na důchod státních zaměstnanců. Na základě zákona, který stanoví podmínky pro nárok na zvláštní věk odchodu do (předčasného) důchodu pro státní zaměstnance, měli někteří státní zaměstnanci ve výrobním oddělení (například řidiči a kuchaři) nárok na odchod do (předčasného) důchodu ve zvláštním věku (32).

Jelikož je postavení státního zaměstnance spojeno se státním zaměstnáním, pracovníci převedení do společnosti Mesta AS přestali být dne 1. ledna 2003 státními zaměstnanci. Pokud by nebyla přijata dotyčná opatření v oblasti zaměstnanosti, tito pracovníci by přišli o svá práva spojená s jejich postavením státního zaměstnance (33). Norské orgány objasnily, že podle norských právních předpisů se převod výrobního oddělení na společnost Mesta AS považuje za „převod podniku“ (34). S odkazem na pravidla o převodu podniků byly pracovní smlouvy převedených zaměstnanců převedeny na novou společnost s výjimkou nároků na důchod (35). Norské orgány vysvětlily, že vzhledem k tomu, že nový zaměstnavatel nebyl součástí státní správy, mohli státní zaměstnanci zaměstnaní ve výrobním oddělení odmítnout převedení do společnosti Mesta AS. Pokud by však převedení odmítli, byli by vystaveni riziku propuštění podle obecně platných předpisů pro státní zaměstnance, pokud by nebylo možné najít jinou vhodnou pozici: za těchto okolností mají státní zaměstnanci přednostní právo na neobsazená pracovní místa ve státní správě (nikoli však na náhradu mzdy) (36).

Ačkoliv se pracovníci mohli rozhodnout, že zůstanou ve státním zaměstnání, převedení zaměstnanců výrobního oddělení na nový subjekt (společnost Mesta AS) bylo předpokladem k tomu, aby vůbec mohlo dojít k liberalizaci. Na základě těchto skutečností musely norské orgány poskytnout zaměstnancům dodatečné pobídky, aby je přiměly k souhlasu s převedením.

i) Dočasné zachování nároků na důchod státních zaměstnanců

Jak bylo popsáno výše, pracovníci Veřejné správy silnic měli postavení státního zaměstnance, avšak po převedení do společnosti Mesta AS o toto postavení přišli. Nicméně na základě výše uvedené dohody mezi odborovými svazy a státem měli mít pracovníci během pětiletého přechodného období (tj. od 1. ledna 2003 do konce roku 2007) prospěch ze zachování nároků na důchod státních zaměstnanců. Státní prostředky poskytnuté společnosti Mesta AS mají uhradit dodatečné náklady za účelem zajištění, aby během příslušného období byly zaměstnancům zaručeny příspěvky na důchodové zabezpečení rovnající se příspěvkům státních zaměstnanců (37).

Jak bylo uvedeno výše, účast v SPK zajišťuje nároky na důchod státních zaměstnanců a náklady související s těmito nároky jsou hrazeny do SPK. V zájmu zajištění pětiletého přechodného režimu byla proto zachována účast zaměstnanců v SPK. Aby mohla společnost Mesta AS hradit příspěvky pro své zaměstnance, požádala o účast v SPK a této žádosti bylo vyhověno (38).

Státní prostředky poskytnuté společnosti Mesta AS jsou omezeny na rozdíl mezi průměrnými náklady běžného soukromého důchodového systému a (vyššími) náklady na zachování účasti v SPK. Zatímco původní odhad nákladů činil přibližně 395 milionů NOK (39), norské orgány uvedly, že náklady vzniklé do dne 30. června 2007 činily 277,3 milionu NOK (bez administrativních nákladů) (40).

ii) Zachování nároku na zvláštní věk odchodu do důchodu

Jak bylo uvedeno výše, někteří státní zaměstnanci, kteří byli převedeni do společnosti Mesta AS, měli nárok na předčasný odchod do důchodu (tj. v 65 letech) oproti běžnému věku odchodu do důchodu v 67 letech. Podle podmínek dohody mezi odborovými svazy a státem byl zaměstnancům ve výrobním oddělení, kteří měli v době založení společnosti Mesta AS (tj. dne 1. ledna 2003) 10 či méně let do odchodu do důchodu (tj. zaměstnanci ve věku 55 let a starší), přiznán nárok na zachování jejich zvláštního věku odchodu do důchodu v 65 letech (41). Toto ujednání umožnila skutečnost, že zaměstnanci byli dosud účastníky SPK, jak bylo popsáno výše.

Státní prostředky pro společnost Mesta AS pokrývají rozdíl mezi průměrnými náklady běžného důchodového systému a náklady na zachování zvláštního věku odchodu do důchodu. Ačkoli původní odhad nákladů činil přibližně 85 milionů NOK (42) (včetně administrativních nákladů představujících přibližně 5 % celkové částky), celkové náklady vzniklé do dne 30. června 2007 činily 26,5 milionu NOK (bez administrativních nákladů) (43).

iii) Balíčky týkající se předčasného odchodu do důchodu

Dohoda mezi odborovými svazy a státem rovněž uvádí, že během tříletého období (ode dne 1. ledna 2003 do konce roku 2005) může společnost Mesta AS nabízet zaměstnancům, kteří byli převedeni z výrobního oddělení, ujednání, podle něhož mohou odejít do důchodu ve věku 60 let namísto běžného věku odchodu do důchodu v 67 letech (44). Předčasný odchod do důchodu mohla společnost nabízet podle uvážení na základě individuálního posouzení situace zaměstnanců (45).

Státní prostředky poskytnuté společnosti Mesta AS pokrývají rozdíl mezi průměrnými náklady běžného soukromého důchodového systému a náklady spojenými s nabízením předčasného odchodu do důchodu. V rámci přípravných legislativních prací se náklady na ujednání o předčasném odchodu do důchodu financované státem (včetně administrativních nákladů představujících přibližně 5 % celkových nákladů) odhadovaly na 911 milionů NOK (46). Norské orgány objasnily, že toto ujednání využilo přibližně 470 zaměstnanců a do dne 30. června 2007 činily celkové náklady 691,9 milionů NOK (bez administrativních nákladů) (47).

iv) Stěhování, dojíždění, zachování mezd a renovace strojů

Podle přípravných rozpočtových dokumentů tato položka nákladů zahrnuje náklady na stěhování („flyttekostnader“), dojíždění („pendlergodtgjørelse“), zachování mezd („bibehold av lønn“) a renovaci strojů („maskiner–sanering“) (48). Norské orgány objasnily, že tato položka zahrnuje rovněž náklady spojené se stěhováním kanceláří („kontor–flyttekostnader“), stěhováním oddělení údržby a podpory („støttepunkter–flyttekostnader“) a přesunem archivů („arkivoverføring“).

S výjimkou opatření týkajícího se zachování mezd (které nenabylo účinku, a tudíž nevznikly žádné náklady) byla všechna opatření provedena v době založení společnosti Mesta AS a trvala až do konce roku 2005. Zatímco se celkové náklady vztahující se na všechna opatření původně odhadovaly na 77 milionů NOK (49), norské orgány vysvětlily, že celkové náklady vynaložené do ledna 2006 činily přibližně 82,4 milionu NOK (bez administrativních nákladů). Tyto náklady uhradil stát (50).

Tato položka zahrnuje náklady vzniklé v souvislosti s přemístěním řídících nebo administrativních pracovníků za účelem nástupu do zaměstnání ve společnosti Mesta AS. Jelikož zaměstnanci nastoupili na pracovní pozice na jiných místech v rámci společnosti Mesta AS, než v nichž tito zaměstnanci pracovali v rámci Veřejné správy silnic, museli se někteří zaměstnanci za účelem nástupu do nového zaměstnání přestěhovat. K příkladům nákladů patří skutečné, doložené náklady na stěhování („faktiske, legitimerte kostnader ved boligkjøp“), placené volno z důvodu stěhování („flyttepermisjon“) a cestovní výdaje v souvislosti s prohlídkou nových nemovitostí („visningsreise“).

Tato položka zahrnuje rovněž náklady považované za nezbytné, aby byl zajištěn nástup řídících nebo administrativních pracovníků do zaměstnání v prostorách společnosti Mesta AS, které jsou vzdáleny od jejich bydliště. K příkladům nákladů patří náklady na dojíždění mezi bydlištěm a pracovištěm („hjemreise“), náklady na dvojí nájemné („dekning av husleie“) (51), příplatek na dojíždění mezi bydlištěm a pracovištěm („kjøregodtgjørelse“) a příplatek na stravování („kostgodtgjørelse“).

Tato položka zahrnuje náklady na přemístění z kanceláří Veřejné správy silnic do ústředí a regionálních kanceláří společnosti Mesta AS. K příkladům těchto nákladů patří náklady na vyklizení starých kanceláří („rydding og rengjøring av gamle kontorer“); zabalení kancelářských potřeb (52) a přepravu do nových kanceláří („pakking og transport“); přípravu, vybavení a úpravu nových kanceláří společnosti Mesta AS („klargjøring, innredning og oppgradering av nye kontorer“); jakož i náklady na řízení stěhování („administrasjon av flyttning“).

Tato položka zahrnuje náklady za účelem přestěhování ze starých kanceláří do nových místních oddělení údržby a podpory a rovněž začlenění dřívějších provozních a podpůrných oddělení do nových provozních a podpůrných oddělení společnosti Mesta AS. To zahrnuje vytvoření nového informačního systému, které si vyžádala skutečnost, že výrobní oddělení sdílelo informační systém s ostatními odděleními v rámci Veřejné správy silnic. Ke zvláštním příkladům nákladů patří náklady na vyklizení starých provozních oddělení a podpůrných oddělení údržby („rydding og rengjøring av gamle driftsstøttepunkt“), zabalení kancelářských potřeb a přepravu do nových kanceláří („pakking og transport“), přípravu, vybavení a úpravu nových provozních oddělení a podpůrných oddělení údržby („klargjøring, innredning og oppgradering av driftsstøttepunkt“) a řízení stěhování („administrasjon av flytting“).

Tato položka zahrnuje náklady za účelem instalace elektronických a fyzických archivů ve společnosti Mesta AS. Tato položka pokrývá náklady spojené s oddělením příslušných archivů od ostatních bezpředmětných archivů v rámci Veřejné správy silnic, jakož i náklady spojené s vytvořením nových archivů ve společnosti Mesta AS. Příklady těchto nákladů zahrnují náklady na posouzení rozsahu potřebných zdrojů pro každý archív („ressursbehov pr. arkiv“), kopírování („kopiering“), přepravu („frakt“), přípravu („klargjøring“) a zajištění kvality („kvalitetssikring og sikkerhetsarbeid“).

Ačkoliv by tato položka nákladů naznačovala, že zahrnuje náklady spojené s opravou nebo renovací strojů, není tomu tak. Orgány objasnily, že před reformou vykonávalo výrobní oddělení práce, v jejichž rámci byly stroje a jiné vybavení ponechány na místech výstavby nebo rekonstrukce (53). Tato položka nákladů se tudíž skládala ze zbývající odpovědnosti vyplývající z předchozích smluv o dílo a zahrnovala úklid staveniště („opprydding“) a odstranění, sešrotování a přepravu nepotřebného strojního zařízení („fjerning, skroting, og fraktkostnader“). Stroje, které měly být odstraněny, byly staré, pokažené a pro podnik nepoužitelné, nebyly proto součástí stanovení hodnoty strojů (nebo celého podniku (54)). Norské orgány vysvětlily, že společnost Mesta AS zadala část prací subdodavatelům za komerčních podmínek. Zbývající část prací provedla společnost Mesta AS sama s hodinovou sazbou založenou na nákladech (bez ziskového rozpětí), jež byla tudíž nižší než tržní sazba za podobné práce v té době (55). Norské orgány předložily dokumentaci s uvedením faktur subdodavatelů a cen, které účtovala společnost Mesta AS (56).

v) Náhrada mezd

Nákladová položka týkající se náhrady mezd („ventelønn“) netvoří součást toho, na co norské orgány odkazují jako na „náklady restrukturalizace“. Nicméně náhrada mezd tvořila součást pobídek poskytnutých zaměstnancům s cílem přimět je k přechodu do společnosti Mesta AS. Je třeba ji posoudit na základě nutnosti snížit počet pracovníků.

Ačkoliv pracovníci převedení z výrobního oddělení přišli o postavení státního zaměstnance, byla po omezenou dobu zachována určitá zvláštní práva vyplývající z tohoto postavení. Některá tato práva jsou upravena v zákoně o společnosti Mesta (57). § 4 zákona o společnosti Mesta stanoví, že během tříletého období od nástupu do zaměstnání ve společnosti Mesta AS ke dni 1. ledna 2003 mají zaměstnanci, kteří byli následně propuštěni a splňují určité podmínky (například minimální dobu trvání pracovního poměru v délce jednoho roku), nárok na to, aby jim bylo nabídnuto odpovídající místo ve státní správě („fortrinnsrett til annen statlig stilling“), nebo v případě, že takovéto místo nelze nabídnout, právo na náhradu mzdy („ventelønn“).

Náhrada mezd je upravena zákonem o státních zaměstnancích (58). Jedná se o ujednání, podle něhož mají státní zaměstnanci, kteří dostali výpověď pro nadbytečnost a jimž nebylo nabídnuto jiné vhodné místo, ode dne oznámení výpovědi nárok (s výhradou podmínek a lhůt stanovených v zákoně) na dvě třetiny mzdy.

Ačkoliv náklady týkající se náhrady mezd byly původně součástí nákladů restrukturalizace, ministerstvo práce později rozhodlo, že by odhadované náklady měly být vzaty v úvahu spíše při stanovení výše vlastního kapitálu společnosti Mesta AS. Jinými slovy, prostředky na financování příslušných nákladů vloží stát do společnosti Mesta AS jako vlastní kapitál (59). Důvodem tohoto přístupu byla skutečnost, že by financování prostřednictvím vlastního kapitálu mělo vést k uváženějšímu využívání propouštění zaměstnanců jako nástroje reorganizace v nové společnosti. Místo toho by se měly více využívat jiné (levnější) nástroje reorganizace, jako pracovní volno se sníženou mzdou a důchodové balíčky atd.

Ačkoliv se původně předpokládalo, že se režim náhrady mezd bude vztahovat na 450 zaměstnanců s celkovými náklady ve výši přibližně 512 milionů NOK (60), tento odhad byl v říjnu 2002 aktualizován a změnil se na 150 zaměstnanců s celkovými náklady ve výši přibližně 150 milionů NOK (61). Při stanovení výše vlastního kapitálu společnosti Mesta AS byla proto vzata v úvahu posledně uvedená částka.

V zájmu snížení nákladů využila společnost Mesta AS níže uvedené (levnější) alternativní nástroje snížení počtu pracovníků (62). Norské orgány však objasnily, že společné náklady na tato opatření a náhradu mezd činily celkem 359 milionů NOK (z toho byla do dne 21. prosince 2008 vynaložena částka ve výši 255,1 milionu NOK), a zdaleka proto přesahují částku vloženou za účelem úhrady těchto nákladů:

Balíčky týkající se ukončení pracovního poměru, což je ujednání, podle něhož zaměstnanci ukončí pracovní poměr, aniž by měli prospěch z náhrady mzdy, za což na oplátku obdrží až roční mzdu a rovněž finanční pomoc při hledání jiného zaměstnání.

Důchodové balíčky jsou ujednáním, podle něhož zaměstnanci ve věku 62 let ukončí pracovní poměr, za což jim bude na oplátku až do dosažení věku odchodu do důchodu v 67 letech zaručena částka ve výši 66 % mzdy a během tohoto období budou nadále oprávněni nabývat běžné nároky na důchod.

Pracovní volno se sníženou mzdou je ujednání, jež má přimět zaměstnance, kteří by v období mezi rokem 2003 a 2005 získali nárok na předčasný důchod (ve věku 60 let), aby ukončili pracovní poměr dříve, a to tím, že těmto zaměstnancům bude nabídnuto okamžité ukončení pracovního poměru, za což na oplátku obdrží 66 % mzdy až do doby, než získají nárok na předčasný důchod.

2.3 HODNOTA STROJNÍHO ZAŘÍZENÍ A VYBAVENÍ (DÁLE JEN „STROJE“) A POZEMKŮ A BUDOV (DÁLE JEN „NEMOVITOSTI“) V POČÁTEČNÍ ROZVAZE

Níže je uveden přehled postupu pro stanovení hodnoty fixních aktiv v konečné verzi počáteční rozvahy společnosti Mesta AS. Pro účely tohoto postupu byli najati dva auditoři: společnost Ernst & Young byla najata Veřejnou správou silnic za účelem založení nové společnosti, zatímco ministerstvo dopravy a komunikací najalo společnost Deloitte & Touche, aby ověřila kvalitu ocenění aktiv a návrhu počáteční rozvahy a rovněž zkontrolovala postup, metody a zásady použité v této souvislosti. Následně se společnost Ernst & Young stala auditorem společnosti Mesta AS.

V květnu 2002 zahájili auditoři postup pro stanovení hodnoty aktiv na základě zásady simulované kontinuity (tj. rekonstruované účetní hodnoty), v srpnu 2002 však zásadu oceňování změnili na „skutečnou hodnotu“. Jednotlivá (nebo skupinová) ocenění byla provedena s ohledem na stroje i nemovitosti (jak je podrobně popsáno v oddíle 2.3.1). V říjnu 2002 provedli auditoři stanovení reálné hodnoty celého podniku Mesta AS jako fungujícího podniku na základě metody diskontovaných peněžních toků (podrobně popsáno v oddíle 2.3.2). Diskontované peněžní toky prokázaly, že celková hodnota podniku (tj. provozní kapitál) byla nižší než hodnota vyplývající z ocenění jednotlivých aktiv. Jelikož norský zákon o společnostech s ručením omezeným stanoví, že vlastní kapitál nesmí přesáhnout celkovou hodnotu podniku, byla hodnota jednotlivých aktiv (nebo jejich skupin) snížena.

2.3.1 Samostatné stanovení hodnoty aktiv

vi) Stroje

Za účelem stanovení hodnoty aktiv vyhotovili Veřejná správa silnic, společnost Arthur Andersen & Co AS, právní zástupce norské vlády, společnosti ViaNova a Skagerak Forsikringsmegling AS zprávu ze dne 10. KVĚTNA 2002 NAZVANOU POČÁTEČNÍ ROZVAHA (63). Ocenění v zásadě vycházelo z „účetní hodnoty“. Jelikož se však na státní správu nevztahuje zákon o účetnictví (64), hodnoty uvedené v účetních knihách výrobního oddělení bylo nutno rekonstruovat na hodnoty, které by existovaly v případě, že by se na výrobní oddělení vztahovalo obecné účetní právo (65). Zásadou ocenění bylo tudíž spíše „stanovení účetní hodnoty se zpětnou platností“ nebo jednoduše „simulovaná kontinuita“. Na tomto základě byla hodnota strojů uvedená v účetních knihách výrobního oddělení ke dni 1. ledna 2002 ve výši 1 111 milionů NOK upravena na 866 milionů NOK. Dne 1. ledna 2003 byla hodnota dále upravena na 747 milionů NOK.

Z následné zprávy ze srpna 2002 nazvané Počáteční rozvaha (66), kterou vyhotovily Veřejná správa silnic, společnosti Ernst & Young, Via Nova a Skagerak Forsikringsmegling AS, však vyplývá, že v červenci 2002 bylo rozhodnuto, že aktiva výrobního oddělení převedená na společnost Mesta AS mají být oceněna na základě zásady „reálné hodnoty“ namísto „simulované kontinuity“, jelikož první zásada je průhlednější.

Zpráva z prosince 2002 nazvaná Počáteční rozvaha – dodatek: stanovení hodnoty aktiv , kterou vyhotovily Veřejná správa silnic, společnosti Ernst & Young, Via Nova, OPAK a Skagerak Forsikringsmegling AS, udává hodnotu strojů na základě reálné hodnoty (67). Za účelem stanovení reálné hodnoty byly použity dvě koncepce: u určitých skupin strojů byla výchozím bodem účetní hodnota zaevidovaná ve státní správě, která byla upravena s ohledem na uplatnění daně z přidané hodnoty, dobu odepisování a určitá ocenění podle volného uvážení. U ostatních skupin strojů vycházely hodnoty z externího ocenění a cen (68). Na tomto základě byla reálná hodnota strojů odhadnuta na 572 milionů NOK, zatímco celková hodnota všech aktiv byla odhadnuta na 1 162 milionů NOK (69).

Společnost Ernst & Young následně objasnila, že výpočty uvedené ve výše zmíněné zprávě, která jako výchozí bod používá účetní hodnotu na základě simulované kontinuity ve výši 747 milionů NOK za účelem stanovení reálné hodnoty ve výši 572 milionů NOK, jsou nesprávné. Podle společnosti Ernst & Young nebyly tyto výpočty součástí postupu pro stanovení reálné hodnoty strojů, které mají být převedeny na společnost Mesta AS.

vii) Nemovitosti

Ve zprávě z května 2002 nazvané „Počáteční rozvaha“ činila ke dni 1. ledna 2002 účetní hodnota nemovitostí evidovaných státní správou 596 milionů NOK. Po vyloučení nemovitostí, které neměly být převedeny na společnost Mesta AS, a provedení úprav na základě zásady simulované kontinuity byla hodnota odhadnuta na částku ve výši 277 milionů NOK.

Po změně zásad oceňování ze simulované kontinuity na reálnou hodnotu byly nemovitosti oceněny nezávislým odborníkem na reality, společností OPAK. Norské orgány předložily znalecký posudek ze dne 28. srpna 2002, v němž společnost OPAK stanovila hodnotu 375 nemovitostí na přibližně 336 milionů NOK (70). Následná zpráva ze dne 31. října 2002 vyhotovená společností OPAK stanovila, že mimo jiné po přidání 16 nemovitostí činí přibližná hodnota nemovitostí 395 milionů NOK. Společnost Ernst & Young objasnila, že po vyloučení nemovitostí, jež neměly být převedeny na společnost Mesta AS, a po provedení oprav u najatých nemovitostí (71) byla hodnota nemovitostí následně snížena na 331 milionů NOK (72).

Zpráva z prosince 2002 nazvaná „Počáteční rozvaha – dodatek: stanovení hodnoty aktiv“ prokazuje, že ačkoliv hodnota nemovitostí na základě zásady simulované kontinuity činila 596 milionů NOK, uplatnění zásady reálné hodnoty vedlo k hodnotě ve výši 331 milionů NOK.

2.3.2 Stanovení hodnoty na základě diskontovaných peněžních toků

Souběžně s oceněním jednotlivých aktiv (avšak samostatně) byla stanovena reálná hodnota celé společnosti jako fungujícího podniku na základě metody diskontovaných peněžních toků, přičemž toto ocenění bylo shrnuto ve zprávě z října 2002 nazvané „Stanovení hodnoty“, kterou vyhotovila společnost Ernst & Young (73). Zpráva obsahuje závěr, že při použití metody diskontovaných peněžních toků činí provozní kapitál (74) přibližně 600 milionů NOK (v rozmezí +/– 25 %). Analýza vycházela z ocenění peněžních toků pro období 2003–2012, pro něž se předpokládala záporná současná hodnota ve výši 300 milionů NOK, a kladná konečná hodnota ve výši 900 milionů NOK (75). Míra návratnosti byla stanovena na 6,7 % nominální návratnosti u celkových aktiv po zdanění (76).

Společnost Ernst & Young vysvětlila, že se provozní kapitál (ve výši 600 milionů NOK) skládá z celkových aktiv po odečtení krátkodobých dluhů. Při porovnání činil odhad vyplývající z ocenění jednotlivých aktiv 1 162 milionů NOK. Po odečtení krátkodobých dluhů (ve výši 464 milionů NOK) od částky 1 162 milionů NOK činí provozní kapitál (77) 698 milionů NOK. To je více než provozní kapitál ve výši 600 milionů NOK vyplývající z ocenění na základě reálné hodnoty celého podniku (tj. metoda diskontovaných peněžních toků). Norský zákon o společnostech s ručením omezeným stanoví, že vlastní kapitál nesmí přesahovat celkovou hodnotu podniku, proto bylo nutné hodnotu aktiv snížit (78). Společnost Ernst & Young tudíž snížila hodnotu aktiv tak, aby provozní kapitál činil 619 milionů NOK. To je uvedeno níže (79):

Fixní aktiva 1 053 Krátkodobá aktiva 109 Krátkodobé dluhy (464) Netto 698 Snížení hodnoty strojů (25) Snížení hodnoty nemovitostí (54) Celková úprava hodnoty směrem dolů (79) Hodnota po snížení 619 Dluh (důchody) 319 Vlastní kapitál 300 Vlastní kapitál v hotovosti 1 600 Celkový vlastní kapitál v počáteční rozvaze 1 900

Jak je patrné z výše uvedených údajů, byla provedena úprava směrem dolů ve výši 79 milionů NOK. Kvůli vysoké nejistotě ohledně hodnoty nemovitostí a strojů byla u těchto aktiv provedena úprava směrem dolů níže uvedeným způsobem:

Odhadovaná reálná hodnota strojů 572 Nákupy 44 Úprava směrem dolů (25) Hodnota v počáteční rozvaze 591 Odhadovaná reálná hodnota nemovitostí 331 Nákupy 4 Úprava směrem dolů (54) Hodnota v počáteční rozvaze 281

2.3.3 Ověření kvality

Souběžně s postupem pro stanovení reálné hodnoty zahájila společnost Deloitte & Touche (v říjnu 2002) ověřování prvních ocenění aktiv (na základě simulované kontinuity) v porovnání s výsledky metody diskontovaných peněžních toků. Na tomto základě společnost Deloitte & Touche zjistila, že hodnotu (podle zásady simulované kontinuity) fixních aktiv je nutno snížit z částky ve výši 1 137 milionů NOK (80) na 937 milionů NOK (tj. o 200 milionů NOK) (81).

2.3.4 Stanovení hodnoty v konečné verzi počáteční rozvahy

Konečná verze počáteční rozvahy ke dni 1. ledna 2003 vyhotovená společností Mesta AS s pomocí společností Ernst & Young, ViaNova Plan and Trafikk AS (připojená jako příloha A) udává celkovou hodnotu fixních aktiv ve výši 977 milionů NOK (82).

Konečná verze počáteční rozvahy potvrzuje, že hodnota strojů ve výši 572 milionů NOK uvedená ve zprávě z prosince 2002 (s názvem „Počáteční rozvaha – dodatek: stanovení hodnoty aktiv“) byla snížena o 25 milionů NOK na částku 547 milionů NOK. Po připočtení dalších investic a menších úprav byla konečná hodnota strojů stanovena na 594 milionů NOK.

Po určitých nákupech ve výši 4 miliony NOK činila hodnota nemovitostí 335 milionů NOK a následné snížení hodnoty o 54 milionů NOK (nezbytné v důsledku metody diskontovaných peněžních toků) znamenalo, že hodnota nemovitostí činila 281 milionů NOK.

2.4 PŘEVOD PŘECHODNÝCH ZAKÁZEK A JEJICH HODNOTA V POČÁTEČNÍ ROZVAZE

2.4.1 Stavební zakázky

Norské orgány objasnily, že se ode dne 1. ledna 2003 na všechny nové stavební zakázky (stavební díla jako silnice, tunely, rampy a mosty) vztahovaly postupy při zadávání veřejných zakázek.

Stávající stavební projekty však bylo nutno převést na společnost Mesta AS, aby mohlo pokračovat provádění probíhajících stavebních projektů. Stávající zakázky se lišily z hlediska složitosti a doby trvání, všechny však měly skončit v průběhu jednoho či dvou let od založení společnosti Mesta AS. Norské orgány objasnily, že stavební zakázky byly převedeny na společnost Mesta AS za ceny, které byly pro tyto zakázky stanoveny původně. Podle názoru norských orgánů tyto ceny odrážejí tržní ceny. Přede dnem 1. ledna 2003 byla značná část stavebních zakázek zadána ve veřejných nabídkových řízeních, Veřejná správa silnic proto získala určité zkušenosti, pokud jde o úroveň tržní ceny. Ceny vnitropodnikových stavebních zakázek sjednaných mezi Veřejnou správou silnic a výrobním oddělením musely být mimoto dojednány v souladu s vnitřními pokyny, které obsahovaly pravidla týkající se oceňování vnitropodnikových zakázek (83). Podle vnitřních pokynů musely být základem pro stanovení cen vnitropodnikových zakázek zkušenosti získané s ohledem na cenu v rámci otevřených nabídkových řízení: buď se použily přímo tyto ceny vyplývající z veřejných nabídkových řízení, nebo měly ceny vnitropodnikových zakázek vycházet z odhadů porovnaných s trhem a (případně) být sníženy na tržní úroveň (84). V obou případech bylo obecnou podmínkou Veřejné správy silnic to, že ceny stanovené ve vnitropodnikových dohodách musí odrážet výši cen na trhu (85). Norské orgány rovněž objasnily, že kromě daní a poplatků uložených všem službám neovlivnily daňové a jiné právní požadavky cenu, za niž byly zakázky převedeny (86).

Ceny, za něž byly stavební zakázky převedeny na společnost Mesta AS, byly stejné jako ceny použité při výpočtu příjmů plynoucích ze zakázek v analýze diskontovaných peněžních toků.

2.4.2 Zakázky v oblasti údržby a provozu

Společnost Mesta AS převzala 102 existujících zakázek v oblasti provozu a údržby („funksjonsavtaler“) (87). Všechny tyto zakázky, které zahrnovaly práce týkající se povrchu vozovky, značení, kanalizace, posypu a záplav a lavin, měly skončit nejvýše do čtyř let, tj. třetího čtvrtletí roku 2006. Pokud jde o dobu trvání, spadají do čtyř níže uvedených kategorií. Při skončení zakázek v oblasti provozu a údržby zadala Veřejná správa silnic k 1. září každého roku přibližně 25 % zakázek ve veřejném nabídkovém řízení, a to následovně:

— kategorie A: 24 zakázek, které skončily během podzimu 2003,

— kategorie B: 25 zakázek, které skončily během podzimu 2004,

— kategorie C: 27 zakázek, které skončily během podzimu 2005,

— kategorie D: 26 zakázek, které skončily během podzimu 2006.

Ačkoliv každá kategorie zahrnuje zakázky pokrývající zeměpisné oblasti rozdělené rovnoměrně po celém Norsku (aby byla zajištěna stálost při poskytování služeb), jednotlivé kategorie odpovídají rovněž úrovni obtížnosti, pokud jde o práce, které mají být vykonávány. V tomto ohledu zahrnuje kategorie A nejjednodušší smluvní práce v malých oblastech (tj. v oblastech, které představují minimální problémy, pokud jde o dopravní a povětrnostní podmínky a druh silnice), zatímco kategorie D zahrnuje smluvní práce obtížného charakteru, pokud jde o silnice (např. horské a pobřežní silnice) a rovněž dopravní a povětrnostní podmínky. Kategorie B a C zahrnují smluvní práce mezi těmito dvěma krajními případy.

Norské orgány objasnily, že při převodu zakázek na společnost Mesta AS byly zachovány ceny služeb poskytovaných v rámci zakázek v oblasti provozu a údržby sjednaných výrobním oddělením.

2.4.3 Hodnota, za niž byly zakázky převedeny

Ceny, za něž byly zakázky převedeny, vyplývají z tabulky v Excelu poskytnuté norskými orgány, která je podobná tabulce předložené dříve společností Veidekke ASA (88). Po zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení norské orgány aktualizovaly odhad celkové ceny, za niž byly stavební zakázky převedeny na společnost Mesta AS, a to z částky ve výši 2 960 milionů NOK na 2 942 milionů NOK (89). Norské orgány rovněž aktualizovaly odhad celkové ceny, za niž byly na společnost Mesta AS převedeny zakázky v oblasti provozu a údržby, a sice z 5 750 milionů NOK na 5 866 milionů NOK. V přehledu není uvedena cena jednotlivých zakázek.

2.4.4 Výše cen vyplývající z následných nabídkových řízení

Zpráva, kterou zadalo a zveřejnilo Ředitelství veřejných silnic a vyhotovila společnost ViaNova Plan and Trafikk AS, zahrnuje analýzu výše cen u zakázek v prosinci 2003 (dále jen „zpráva společnosti ViaNova“). Zpráva společnosti ViaNova uvádí, že v lednu 2003 podléhala řada přechodných zakázek v oblasti provozu a údržby převedených na společnost Mesta AS veřejným nabídkovým řízením. Jedním ze závěrů uvedených ve zprávě bylo, že výše nákladů na přechodné zakázky, na něž se v průběhu roku 2003 vztahovala veřejná nabídková řízení, jsou (jak se zdá) přibližně o 32 % nižší než původní úroveň nákladů na srovnatelné přechodné zakázky převedené na společnost Mesta AS. Norské orgány uvedly, že je pravdou, že Veřejná správa silnic nezahájila nová jednání za účelem snížení ceny s ohledem na (zbývající) přechodné zakázky.

Norské orgány předložily přehled cen vyplývajících z nabídkových řízení na zakázky v oblasti provozu a údržby v období mezi rokem 2003 a 2006. Částky uvedené v přehledu předloženém norskými orgány jsou (s určitými rozdíly) podobné částkám uvedeným v tabulce v Excelu, kterou poskytla společnost Veidekke ASA a která zahrnovala rovněž tabulku srovnávající vítěznou (tj. nejnižší) nabídku v každém nabídkovém řízení s cenami, za něž byly zakázky převedeny. Ze srovnání předloženého společností Veidekke ASA vyplývá, že s ohledem na zakázky zadané ve výběrovém řízení v období od roku 2003 do roku 2006 jsou výsledné ceny vítězných nabídek obvykle nižší než ceny, za něž byly zakázky předtím převedeny na společnost Mesta AS. Z přehledu mimoto rovněž vyplývá, že ceny uvedené v nabídkách (samotnou) společností Mesta AS v následných nabídkových řízení jsou nižší než ceny, za něž byly zakázky převedeny na společnost Mesta AS (90):

(v milionech NOK) Rok nabídkového řízení Cena vítězné nabídky Částka, o kterou cena při převodu zakázky převyšuje cenu vítězné nabídky Částka, o kterou cena při převodu zakázky převyšuje nabídky společnosti Mesta AS v nabídkových řízeních 2003 1 226,6 94 67 2004 1 605,2 328 282 2005 1 857,1 760 563 2006 7 455,5 948 900

Z přehledu zakázek v oblasti provozu a údržby zadaných ve veřejných nabídkových řízeních v období mezi rokem 2003 a 2006, který předložily orgány, vyplývá, že společnost Mesta AS získala 14 z celkem 24 zakázek zadaných v roce 2003. V roce 2004 společnost Mesta AS získala 13 z celkem 25 zakázek, zatímco v roce 2005 společnost Mesta AS získala 20 z celkem 29 zakázek. V roce 2006 společnost Mesta AS získala 21 z celkem 30 zakázek (91). To znamená, že z celkem 108 zakázek získala společnost Mesta AS 68 zakázek, což představuje přibližně 62,7 %.

2.4.5 Ověření předchozích cen a zkušenosti Veřejné správy silnic

Norské orgány objasnily, že před založením společnosti Mesta AS norský parlament podpořil pět zkušebních/pilotních zakázek, které Veřejná správa silnic plánovala zadat ve veřejném nabídkovém řízení. Orgány vysvětlily, že výsledné ceny byly použity k internímu vyhodnocení tohoto druhu zakázek (v období před rozhodnutím o založení společnosti Mesta AS, jež bylo přijato v roce 2001, i posléze). Tyto ceny však nebyly použity jako základ pro stanovení cen přechodných zakázek. Na dotazy Kontrolního úřadu ohledně důvodu norské orgány objasnily, že bylo rozhodnuto, že by hodnota přechodných zakázek měla být stanovena podle nákladové základny u těchto zakázek.

Podle orgánů činily ceny vítězné nabídky u pěti zkušebních/pilotních zakázek:

— Bærum (1998) pět let: 74 940 000 NOK,

— Nedre Romerike (1999) pět let: 56 000 000 NOK,

— Ibestad Dyrøy (1999) čtyři roky: 30 418 400 NOK,

— Lågendalen (2000) čtyři roky: 45 706 323 NOK,

— Våler og Åsnes (2001) pět let: 39 018 023 NOK.

V prosinci 2000 vydala Veřejná správa silnic zprávu, v níž zkoumala konkurenceschopnost služeb výrobního oddělení v oblasti provozu a údržby (92). Zpráva obsahuje předběžné výsledky ze srpna 2000 a schopnost soutěžit byla vypočítána stanovením vztahu mezi vypočítanými náklady zakázky a sjednanou cenou. V případě zakázek výrobního oddělení představovaly náklady 94 % ceny, zatímco u zakázek sjednaných se soukromými podnikateli představovaly náklady 71 % ceny. Zdá se, že základem pro vyvození tohoto závěru byly zkušební/pilotní zakázky. Na straně 7 zprávy je uvedeno, že na základě veřejného nabídkového řízení má zakázka Bærum průměrnou roční hodnotu ve výši 15 milionů NOK. Tento údaj je výsledkem ceny za km ve výši 125 000 × 120 km silnic, což se rovná 15 milionům NOK (tj. 75 milionů NOK za pět let) (93). Podle zprávy má zakázka Nedre Romerike roční hodnotu ve výši 11,2 milionu NOK. Cena za km činí 50 000 × 198 km silnic, což se rovná 9,9 milionu NOK (tj. 49,5 milionu NOK za pět let) (94).

Z dotazů parlamentního výboru pro dopravu určených ministerstvu dopravy ohledně situace Veřejné správy silnic v letech 1999–2000 mimoto vyplývá, že byla provedena analýza v Akershus, která prokázala, že výše cen zakázek v oblasti provozu a údržby byla o 20–25 % vyšší než v případě soukromých zakázek (95). V tiskové zprávě ze dne 17. dubna 2001 Veřejná správa silnic mimoto poukazuje na skutečnost, že ze srovnání mezi čtyřmi zakázkami, v jejichž rámci byly služby v oblasti údržby a provozu poskytovány soukromými hospodářskými subjekty, na straně jedné a zakázkami, v jejichž rámci poskytovalo příslušné služby výrobní oddělení, na straně druhé vyplývá, že nejnižší nabídková cena u soukromých poskytovatelů byla přibližně o 15–20 % nižší než cena výrobního oddělení.

2.4.6 Přechodné zakázky a počáteční rozvaha

Norské orgány objasnily, že přechodné zakázky představovaly aktiva, jež tvořila součást diskontovaných peněžních toků, byly proto vzaty v úvahu při stanovení celkové hodnoty společnosti Mesta AS. Na základě výsledků metody diskontovaných peněžních toků byla hodnota portfolia zakázek (96) příliš nízká, než aby jim bylo možno přidělit nějakou hodnotu (97).

2.4.7 Dočasný závazek veřejné služby

Norské orgány vysvětlily, že v souladu s čl. 59 odst. 2 Dohody o EHP norské orgány uložily společnosti Mesta AS povinnost od 1. ledna 2003 plnit závazek veřejné služby v podobě služeb v oblasti provozu a údržby sítě státních silnic. Závazek byl postupně ukončován a skončil dne 1. září 2006. Úkol veřejné služby je podrobně popsán ve zprávě o normách pro provoz a údržbu, kterou vydala Veřejná správa silnic v roce 1999 (aktualizováno v roce 2003) (98). Zpráva uvádí základní požadavky s cílem zajistit, aby standard prací v oblasti provozu a údržby postačoval pro zachování bezpečnosti silničního provozu, a to stanovením konkrétních norem nebo činností s ohledem na tunely, kanalizaci, povrch vozovky, mosty, mola a chodníky (dále jen „zpráva o normalizaci“) (99). Zpráva o normalizaci stanoví rovněž zvláštní normy s ohledem na spolehlivou zimní údržbu v zájmu zajištění bezpečnosti silničního provozu. Úkol v oblasti služeb byl společnosti Mesta AS svěřen prostřednictvím ustanovení v každé smlouvě uzavřené se společností Mesta AS, a to uvedením stručného přehledu příslušných norem a odkazem na zprávu o normalizaci pro provoz a údržbu.

Norské orgány objasnily, že pověření společnosti Mesta AS výše popsaným úkolem veřejné služby mělo zaručit dostatečnou úroveň bezpečnosti silničního provozu až do září 2006. V tomto ohledu orgány vysvětlily, že Veřejná správa silnic odpovídá za bezpečnost silničního provozu a zajištění minimálního standardu prostřednictvím dohledu a kontroly nad opravami a údržbou (100). Až do dne 1. ledna 2003 tento úkol zahrnoval kontrolu prací jednoho poskytovatele služeb, tj. výrobního oddělení. Po tomto dni však bude mít tento úkol nový rozměr, jelikož by práce v oblasti údržby silnic měly být zadávány v rámci veřejných nabídkových řízení, měla by je tudíž poskytovat řada různých poskytovatelů služeb. V tomto ohledu z přípravných legislativních prací vyplývá, že důvodem postupného otevírání trhu byla snaha zajistit, aby mohla Veřejná správa silnic nadále přiměřeně kontrolovat a zaručit, že silniční normy a bezpečnost silničního provozu budou zachovány na přiměřené úrovni (101).

Norské orgány dále objasnily, že to je rovněž důvodem zadávání nejrizikovějších a nejnáročnějších zakázek v nabídkových řízeních na konci procesu, zatímco nejjednodušší a nejmenší zakázky byly zadávány jako první (102). Ponecháním nejnáročnějších zakázek na konec získala Veřejná správa silnic po prvních kolech nabídkových řízení značné zkušenosti při dohledu a kontrole nad řadou poskytovatelů služeb. Veřejná správa silnic proto měla v době zadávání náročnějších zakázek nejlepší možné podmínky pro zachování kontroly úrovně bezpečnosti silničního provozu (103).

Co se týká vyrovnávací platby za závazek veřejné služby, norské orgány poskytly níže uvedené tabulky, které podávají přehled o nákladech, příjmech a míře návratnosti s ohledem na služby poskytované společností Mesta AS na základě přechodných zakázek v oblasti provozu a údržby (104). V této souvislosti norské orgány objasnily, že v průběhu období 2003 až 2006 společnost Mesta AS vedla pro každou přechodnou zakázku zvláštní účty. Všechny příjmy (a náklady) uvedené v následujících tabulkách proto přímo souvisí s přechodnými zakázkami v oblasti provozu a údržby.

Tabulka č. 1 ukazuje, že pokud jde o celkový kapitál vložený do společnosti Mesta AS, kapitál byl na přechodné zakázky v oblasti provozu a údržby přidělen ve stejném poměru, v jakém je v celkových příjmech zastoupen podíl příjmů plynoucích z přechodných zakázek.

Mesta AS – rozdělení kapitálu

(v milionech NOK) Celkový kapitál 2003 2004 2005 2006 Počáteční rozvaha 2 686 3 989 4 291 4 643 Konečná rozvaha 3 989 4 291 4 643 4 340 Průměr 3 338 4 140 4 467 4 492 Celkový obrat společnosti Mesta 6 386 5 899 6 076 4 492 Celkový obrat v oblasti provozu a údržby 3 645 3 613 3 235 3 253 Podíl obratu v oblasti provozu a údržby v porovnání s celkovým obratem 57 % 61 % 53 % 55 % Kapitál přidělený na provoz a údržbu 1 905 2 536 2 378 2 460 Podíl kapitálu na provoz a údržbu přiděleného na přechodné zakázky (v %) 96 % 81 % 60 % 30 % Podíl kapitálu na provoz a údržbu přiděleného na přechodné zakázky (v NOK) 1 835 2 050 1 437 748

Následující tabulka podává přehled o nákladech, příjmech a skutečné míře návratnosti dosažené společností Mesta AS v rámci přechodných zakázek v oblasti provozu a údržby v období 2003 až 2006. Norské orgány uvedly, že s ohledem na přechodné zakázky v oblasti provozu a údržby nebyla předem stanovena žádná konkrétní míra návratnosti.

Mesta AS: Příjmy, náklady a míra návratnosti u přechodných zakázek v oblasti provozu a údržby

(v milionech NOK) 2003 2004 2005 2006 Celkem Příjmy 2 116 1 871 1 293 586 5 866 Zisk před zdaněním (105) 277 175 199 151 802 Zisk po zdanění 199 126 144 108 577 Ziskové rozpětí 9 % 7 % 11 % 18 % Kapitál přidělený na přechodné zakázky 1 835 2 050 1 437 748 6 070 Skutečná návratnost kapitálu 10,86 % 6,15 % 9,98 % 14,50 %

Norské orgány objasnily, že průměrnou mírou návratnosti na trhu pro provoz a údržbu, tj. „referenční mírou návratnosti“, je vážený průměr nákladů kapitálu („WACC“) po zdanění ve výši 8,42 % (106).

Následující tabulka podává přehled o složení referenční míry návratnosti.

Složení referenční míry návratnosti

Vážený průměr nákladů kapitálu (WACC) Bezriziková úroková sazba (107) před zdaněním 3,85 % Tržní riziková prémie (108) 5,00 % Beta faktor celkového kapitálu 0,90 Čistý dluh / vlastní kapitál Beta faktor vlastního kapitálu 1 Náklady vlastního kapitálu po zdanění 8,85 % Náklady na cizí kapitál Bezriziková úroková sazba před zdaněním 3,85 % Příplatek za úvěr 2,50 % Náklady na cizí kapitál před zdaněním 6,35 % Sazba daně 28 % Náklady na cizí kapitál po zdanění 4,57 % Vážený průměr nákladů kapitálu (WACC) Náklady vlastního kapitálu 8,85 % Podíl vlastního kapitálu 90 % Vážené náklady vlastního kapitálu po zdanění 8,00 % Náklady na cizí kapitál po zdanění 4,6 % Podíl cizího kapitálu 10 % Vážené náklady cizího kapitálu po zdanění 0,5 % WAAC celkového kapitálu po zdanění 8,42 %

Referenční míra návratnosti ve výši 8,42 % je založena na beta faktoru 1, který byl stanoven s odkazem na:

— zaznamenané údaje o beta faktoru za období 40 měsíců (2002–2007) u 15 srovnatelných společností (např. Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (109),

— míra návratnosti je srovnána na základě akciového indexu „All Country World Index“ společnosti Morgan Stanleys (110),

— mělo se za to, že podíl vlastního kapitálu odpovídá odvětvovému průměru (na základě 15 srovnatelných společností) (111).

Z následující tabulky vyplývá rozdíl mezi referenční mírou návratnosti a skutečnou návratností, které dosáhla společnost Mesta AS u zakázek v oblasti provozu a údržby v příslušných letech.

Míra návratnosti (v milionech NOK)

2003 2004 2005 2006 Celkem Mesta: míra návratnosti 10,86 % 6,15 % 9,98 % 14,5 % Referenční míra návratnosti 8,42 % 8,42 % 8,42 % 8,42 % Nadměrná návratnost v % 2,44 % –2,27 % 1,56 % 6,08 % Nadměrná návratnost v NOK 44,8 –46,4 22,5 45,5 66,4

2.5 POPLATEK ZA DOKUMENTY A REGISTRAČNÍ POPLATKY

Podle zákona o společnosti Mesta musely být nemovitosti převedené z výrobního oddělení na společnost Mesta AS zaevidovány v norském katastru nemovitostí jako „změna názvu“ (112). To znamenalo, že společnost Mesta zaevidovala své nemovitosti v katastru nemovitostí, aniž by musela uhradit poplatek za dokumenty a registrační poplatky, které jsou v Norsku obvykle splatné při převodu vlastnického práva (113).

Správní praxe v Norsku, na niž se odkazuje jako na „zásadu kontinuity“, umožňuje osvobození od platby poplatku za dokumenty a registračního poplatku v případech, kdy se má za to, že podnik v určité podobě „pokračuje“ v činnosti. Ministerstvo spravedlnosti vydalo dva oběžníky týkající se uplatňování zásady kontinuity. Podle prvního oběžníku, který byl platný dne 1. ledna 2003, bylo možno zásadu kontinuity využít pouze při spojení společností s ručením omezeným (114). Druhý oběžník tento postup rozšiřuje na zpětné rozdělení a převod podniků s účinnosti ode dne 1. července 2005 (115).

2.6 DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ

Dne 18. července 2007 vydal Kontrolní úřad rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení na základě předběžného zjištění, že by opatření přijatá v souvislosti se založením společnosti Mesta AS mohla zahrnovat státní podporu, která by nebyla způsobilá pro žádnou z výjimek stanovených v Dohodě o EHP (116). Kontrolní úřad měl proto pochybnosti, zda by bylo možno příslušná opatření považovat za slučitelná s fungováním Dohody o EHP. Příslušná opatření se týkají restrukturalizačních opatření, stanovení hodnoty aktiv, přechodných zakázek převedených na společnost Mesta AS a neuhrazení poplatku za dokumenty a registračních poplatků.

3. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN

Po zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení byly obdrženy připomínky od čtyř zúčastněných stran, na jejichž základě Kontrolní úřad a jednotlivé zúčastněné strany vedly rozsáhlý dialog o dotčených záležitostech.

3.1 ARNTZEN DE BESCHE – MESTA AS

Právní společnost Arntzen de Besche (dále jen „Arntzen“) předložila připomínky jménem společnosti Mesta AS.

Pokud jde o otázku náhrady poskytnuté státem za restrukturalizační opatření, společnost Arntzen uvedla, že hlavní otázkou je, zda náklady představují závazek státu. Pouze v případě, že tomu tak není, je možno náklady restrukturalizace považovat za součást běžného rozpočtu společnosti Mesta AS a uhrazení těchto nákladů představuje hospodářskou výhodu. Podle rozsudku ve věci „Combus“ je rozhodující otázkou, zda náhrada „snižuje náklady, jež obvykle zatěžují rozpočet podniku“, a hospodářskou výhodu představuje pouze osvobození od těchto nákladů (117).

Je nutno rozlišovat mezi náhradou i) nákladů vzniklých při běžné činnosti společnosti a ii) uložených nákladů, které nevznikly při běžné činnosti podniku a neodpovídají závazkům konkurentů v oblasti nákladů. Náhrada nákladů posledně uvedeného druhu může (jak je tomu v tomto případě) pouze vyrovnat nebo odstranit strukturální nevýhodu tím, že zajistí rovné podmínky, nepředstavuje proto státní podporu. Na základě těchto skutečností společnost Arntzen uvedla, že náhrada za restrukturalizační opatření poskytnutá společnosti Mesta AS vyplývala ze závazku státu s cílem vyrovnat strukturální nevýhody, nezahrnuje proto státní podporu.

Pokud by Kontrolní úřad shledal, že restrukturalizační opatření zahrnují státní podporu, společnost Arntzen uvádí, že tato podpora je slučitelná, jelikož společnosti Mesta AS umožňuje soutěžit za rovných podmínek na trhu, který byl právě otevřen hospodářské soutěži. Jelikož výrobní oddělení společnosti Mesta AS bylo předtím státním vnitropodnikovým poskytovatelem služeb, společnost Mesta AS byla založena jako organizace, která není způsobilá soutěžit. Bez náhrady by bylo nepříznivě ovlivněno konkurenční postavení společnosti Mesta AS. Komise ve svém rozhodnutí ve věci „Destia“ měla za to, že otevření trhu je cílem Společenství ve společném zájmu (118). Pokyny ke státní podpoře související s uvízlými náklady mimoto usilují o usnadnění přechodu podniků na konkurenční trh. Podpora (která je omezena z hlediska času a účinků) poskytnutá za účelem dosažení společného cíle spočívajícího v usnadnění přechodu z uzavřeného trhu na (částečně) liberalizovaný trh je ve společném zájmu a má vyvážit narušení hospodářské soutěže. V tomto ohledu se upozorňuje na skutečnost, že společnost Mesta AS musí vrátit případné nadbytečné prostředky určené na restrukturalizaci.

Pokud jde o ocenění strojů, společnost Arntzen uvedla, že po změně zásad ocenění z účetní hodnoty na reálnou hodnotu byla v analýze diskontovaných peněžních toků stanovena hodnota podniku ve výši 600 milionů NOK. Přidělení hodnoty jednotlivým aktivům nemění celkovou hodnotu, nevyvolává proto problémy v oblasti státní podpory. Na základě výsledku analýzy diskontovaných peněžních toků byla hodnota aktiv (včetně krátkodobého dluhu) snížena z reálné hodnoty ve výši 698 milionů NOK na 619 milionů NOK. Úprava tudíž činila 79 milionů NOK, a nikoli 200 milionů NOK.

Pokud jde o přechodné zakázky, společnost Arntzen uvedla, že společnost Mesta AS obdržela pouze náhradu za náklady na poskytování služeb na základě příslušných zakázek, nezískala proto žádnou hospodářskou výhodu ve smyslu pravidel státní podpory. Společnost Arntzen dále uvedla, že za účelem zjištění výhody musí Kontrolní úřad stanovit referenční cenu, která by při srovnání se skutečnou cenou zakázek převedených na společnost Mesta AS představovala hospodářskou výhodu. Ceny, za něž byly zakázky převedeny na společnost, by byly nadhodnoceny pouze v případě, může-li Kontrolní úřad prokázat, že podniky existující ke dni 1. ledna 2003 mohly poskytovat obdobné služby za nižší cenu. Důkazní břemeno nese Kontrolní úřad.

Společnost Arntzen dále uvedla, že ke dni 1. ledna 2003 ve skutečnosti neexistovala žádná tržní cena, jelikož veškeré služby v oblasti provozu a údržby byly poskytovány interně a založením společnosti Mesta AS vznikl dne 1. ledna 2003 fakticky monopol. Ceny vyplývající z veřejných nabídkových řízení na pilotní projekty nelze použít jako referenční ceny: Za prvé, Kontrolní úřad nezjistil, že jiné podniky byly skutečně ochotny a schopny poskytovat příslušné služby za nižší cenu. Vzhledem k významu daného případu měl Kontrolní úřad provést podrobné posouzení toho, zda byly ostatní podniky skutečně ochotny poskytovat příslušné služby za nižší cenu. Pouze je-li tomu tak, může být zahrnuta státní podpora. Za druhé, ačkoliv výše cen vyplývající z veřejných nabídkových řízení na pilotní projekty byla nižší než ceny, za něž byly zakázky převedeny na společnost Mesta AS, tyto dvě skupiny zakázek nejsou podobné. To znamená, že pilotní zakázky nelze považovat za zakázky představující tržní cenu. V tomto ohledu se podotýká, že původní smluvní cena u jedné z pilotních zakázek, tj. zakázky Bærum, byla kvůli vícepracím navýšena o 25 %. Velká část těchto víceprací byla zahrnuta v základní ceně přechodných zakázek, které byly převedeny na společnost Mesta AS. Kontrolní úřad mimoto nemá k dispozici informace, které by prokazovaly, že podniky, které získaly pilotní zakázky nebo zakázky zadané v nabídkových řízeních po roce 2003, skutečně hradily náklady na poskytování služeb. Pokud podniky nehradí své náklady, nejedná se o účinné otevření trhu.

3.2 THOMMESSEN – VEIDEKKE ASA

Právní společnost Thommessen Krefting Greve Lund AS (dále jen „Thommessen“) podala připomínky jménem společnosti Veidekke ASA.

Pokud jde o restrukturalizační opatření, společnost Thommessen uvedla, že rozsudek ve věci Combus uznává, že státní financování neefektivity z hlediska nákladů vyplývající z minulých pracovněprávních předpisů nepřestavuje státní podporu, je-li úměrné strukturální nevýhodě. Státní podporu představuje náhrada přesahující rozdíl mezi náklady strukturální nevýhody a příslušnými mzdovými náklady srovnatelného podniku. Státní zásah by neměl společnost Mesta AS zbavit penzijních závazků, které vznikly v minulosti, nýbrž pouze strukturálních nevýhod do budoucna (tj. počínaje od roku 2003). Společnost Thommessen uvedla, že společnost Mesta AS získala za strukturální nevýhody nadměrnou náhradu. Kontrolní úřad by proto měl ověřit, zda nadstav pracovníků ve společnosti Mesta AS vedl k určitým výhodám pro společnost, což by znamenalo, že strukturální nevýhoda (nadstavu pracovníků) byla nadhodnocena. Jinými slovy, Kontrolní úřad musí objasnit, zda byla nevýhoda spočívající v nadstavu pracovníků vyvážena přístupem k nadbytečné a levné pracovní síle. V tomto ohledu se upozorňuje na skutečnost, že ziskovost společnosti Mesta AS byla v prvních třech letech její existence podstatně vyšší, než se očekávalo. Ze St. prp. nr 1 (2007–2008) vyplývá, že finanční prostředky přidělené každý rok byly vyšší než příslušný závazek v rámci restrukturalizačních opatření, což naznačuje nadměrnou náhradu.

Kontrolní úřad by měl zejména ověřit, zda měl stát místo nabídnutí předčasného odchodu do důchodu možnost převést zpět, přemístit nebo nahradit některé zaměstnance. Kontrolní úřad by si měl od norských orgánů vyžádat důkazy prokazující, že předčasný odchod do důchodu byl nezbytný k vyřešení personálních záležitostí. Kontrolní úřad by měl ověřit, zda orgány nahradily pouze rozdíl mezi průměrnými náklady běžného soukromého důchodového systému a účastí ve státním penzijním fondu a zda byla náhrada omezena na státní zaměstnance. Kontrolní úřad musí ověřit, zda náklady na zachování zvláštního věku odchodu do důchodu představují náklady, jež jsou běžně zahrnuty do rozpočtu podniku, a nepředstavují tudíž strukturální nevýhodu znamenající, že náhrada může představovat státní podporu. Kontrolní úřad by měl transakci posoudit rovněž podle směrnice o převodu podniků.

Společnost Thommessen taktéž uvedla, že „v pokynech vlády je uvedeno, že zaměstnavatel může požádat o zachování účasti u ministerstva práce. V případě zamítnutí může být dotyčná osoba spojena s důchodovým systémem prostřednictvím tzv. ujednání o uzavřené účasti“, a vznesla dotaz, zda byla uzavřená účast uvážena jako alternativa náhrady určené pro společnost Mesta AS za restrukturalizační opatření. Společnost Thommessen uvedla, že společnost Mesta AS možná převzala povinnost, kterou převzít nemusela. Jsou-li náklady společnosti Mesta AS na restrukturalizaci v tomto ohledu důsledkem dobrovolného převzetí (nebo zachování) povinností, jedná se o rozhodnutí společnosti Mesta AS. Náklady, jež společnost Mesta AS nemusela z právního hlediska uhradit, představují náklady, které jsou běžně zahrnuty do rozpočtu společnosti, a státní financování za tímto účelem představuje státní podporu.

Náhrada nákladů restrukturalizace může být slučitelná podle čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP, jsou-li dodrženy podmínky týkající se nezbytnosti a přiměřenosti. V tomto ohledu musí být cíl spočívající ve zvýšení efektivnosti bývalého výrobního oddělení porovnán s cílem týkajícím se zajištění konkurenčnějšího trhu. Společnost Thommessen uvedla, že konkurenceschopnost společnosti Mesta AS se ve skutečnosti projevila prostřednictvím vyššího podílu získaných veřejných zakázek na úkor účinné hospodářské soutěže na trhu. Společnost Mesta AS je zdaleka největším účastníkem s podílem na trhu ve výši 60 %. Toto potvrzuje trvale klesající počet uchazečů ve veřejných nabídkových řízeních. Problémem je, že společnost Mesta AS získala za své strukturální nevýhody nadměrnou náhradu. Trh se jednoduše přeměnil z oligopolního trhu na duopolní trh, na němž má dominantní postavení společnost Mesta AS. Kontrolní úřad musí ověřit, zda dotyčná opatření neposkytují výhodu s výsledným narušením trhu.

Pokud jde o otázku ocenění aktiv, společnost Thommessen uvedla, že Kontrolní úřad musí přezkoumat případ nezávisle na skutečnosti, zda počáteční rozvaha splňuje norské předpisy o účetnictví a společnostech. V tomto ohledu společnost Thommessen uvedla, že norský zákon o společnostech s ručením omezeným obsahuje pravidlo, jež má zajistit, aby vložení akciového kapitálu nepřesahovalo reálnou hodnotu. Ačkoliv představenstvo může odpovídat za ocenění přesahující reálnou hodnotu, neexistuje žádná odpovědnost za ocenění nižší, než je reálná hodnota. Společnost Thommessen proto očekává samostatný nezávislý znalecký posudek, zda byla aktiva oceněna tržní hodnotou.

Společnost Thommessen souhlasí s tím, že by aktiva měla být založena na reálné hodnotě coby fungujícího podniku, což může vycházet z analýzy diskontovaných peněžních toků. Podle § 4 odst. 2 norského zákona o účetnictví musí analýza vycházet ze zásady „nejlepšího odhadu“. Společnost Thommessen však tvrdí, že odhad předložený norskými orgány není v souladu s touto zásadou, nýbrž vychází z jednostranných tvrzení za účelem snížení hodnoty aktiv. Za prvé, ačkoliv analýza diskontovaných peněžních toků potvrdila, že existují související nejistoty, stanovení reálné hodnoty jednotlivých aktiv prokázalo, že reálná hodnota byla podstatně vyšší, a proto by měla být analýza diskontovaných peněžních toků upravena směrem nahoru. Za druhé, podle analýzy diskontovaných peněžních toků se zdá, že konečná hodnota činila 900 milionů NOK, tato hodnota však byla snížena v důsledku toho, že peněžní toky v období 2003–2012 byly odhadnuty na -300 milionů NOK. Společnost Thommessen uvedla, že nejistoty spojené se založením společnosti Mesta AS a jejím fungováním byly zveličelé a jejich cílem bylo snížení reálné hodnoty aktiv. Za třetí, externí ocenění 18 skupin strojů bylo odhadnuto na 424 milionů NOK. To je podstatně více než částka ve výši 148 milionů NOK, což byla výsledná hodnota ocenění ještě vyššího počtu, tj. 37 skupin strojů. Společnost Thommessen tvrdí, že je nepochopitelné, že stroje společnosti Mesta AS, ve vyšším počtu než stroje společnosti Veidekke ASA, jsou oceněny tržní cenou, která je nižší než v případě společnosti Veidekke ASA. Kontrolní úřad by měl toto prošetřit. Společnost Thommessen rovněž uvedla, že je neobvyklé, aby reálná hodnota fungujícího podniku nezahrnovala žádný goodwill.

Společnost Thommessen mimoto tvrdí, že snížení hodnoty strojů o 200 milionů NOK a nemovitostí o 50 milionů NOK (tj. rozdíl mezi 331 miliony NOK a 281 miliony NOK) představuje výhodu, jelikož nižší ocenění aktiv znamená nižší odpisy, a tudíž vyšší výnosy z provozní činnosti. Mimořádné výnosy z provozní činnosti představují státní podporu. Čím vyšší je ocenění aktiv, tím vyšší by měla být požadovaná míra návratnosti. Nižší ocenění tudíž znamená, že roční zisky norských orgánů jsou příliš nízké a rozdíl mezi těmito zisky a zisky založenými na správném ocenění představuje státní podporu.

Pokud jde o přechodné zakázky, společnost Thommessen uvítala, že norské orgány uznaly rozdíl mezi tržní cenou (vyplývající z veřejných nabídkových řízení) a cenou, za niž byly přechodné zakázky v oblasti provozu a údržby převedeny; přičemž rozdíl činí přibližně 2 miliardy NOK (119). Co se týká tvrzení norských orgánů, že odhadovaný hrubý příjem vyplývající ze zakázek je součástí počáteční rozvahy a že není nutné stanovit jejich tržní hodnotu, společnost Thommessen uvedla, že analýza diskontovaných peněžních toků nesprávně předpokládá, že zakázky byly převedeny za tržní hodnotu (120). Pokud jde o tvrzení, že ke dni 1. ledna 2003 neexistovala tržní cena, ani spolehlivé ukazatele tržní ceny, norské orgány neberou v potaz ceny vyplývající z pilotních zakázek, tržní cenu na podobných trzích v ostatních severských zemích a tržní cenu vyplývající z veřejných nabídkových řízení uskutečněných v roce 2003 a posléze.

Společnost Mesta AS tudíž obdržela náhradu za strukturální nevýhody v podobě finančních prostředků na restrukturalizaci ve výši 993,6 milionu NOK, vkladu v hotovosti ve výši 1 600 milionů NOK a nadměrných cen přechodných zakázek převedených na společnost Mesta AS. Společnost Mesta AS obdržela náhradu za stejné náklady restrukturalizace dvakrát. Norské orgány si byly vědomy skutečnosti, že tržní cena je o 25–30 % nižší než vnitropodnikové ceny stanovené mezi výrobním oddělením a Veřejnou správou silnic, což je právě důvod liberalizace trhu. Odkazuje se na zprávu z prosince 2000 vydanou Veřejnou správou silnic, v níž je uvedeno, že náklady výrobního oddělení jsou mnohem vyšší než náklady u podobných zakázek sjednaných se soukromými podnikateli. Společnost Thommessen proto tvrdí, že tržní cena byla náležitě zdokumentovaná. Společnost Thommessen rovněž uvedla, že pokud by měla být tržní cena stanovena podle nákladů společnosti Mesta AS, příslušnou nákladovou základnou společnosti Mesta AS je nákladová základna, která existovala poté, co se projevila restrukturalizační opatření, tj. nákladová základna „konkurenceschopné“ společnosti Mesta AS v porovnání s nákladovou základnou společnosti Mesta AS s náklady restrukturalizace, které byly (nebo budou) nahrazeny. Pokud by se vzala v úvahu nákladová základna konkurenceschopné společnosti Mesta AS, společnost Thommessen tvrdí, že společnost Mesta AS obdržela nadměrnou náhradu ve výši přibližně 181 milionů NOK (což je rozdíl mezi cenami, za něž byly zakázky převedeny, a cenami vyplývajícími z následných nabídkových řízení).

3.3 SPOLEČNOST SCHJØDT

Pokud jde o restrukturalizační opatření, právní společnost Schjødt, která podala připomínky jménem anonymního stěžovatele, poukazuje na skutečnost, že finanční prostředky na zachování výhod vyplývajících z postavení státního zaměstnance nepředstavují státní podporu, pokud byly tyto prostředky poskytnuty jednotlivým osobám na základě objektivních kritérií a nevedou k výhodám pro určité společnosti. Naopak, finanční prostředky určené na výhody pro zaměstnance, které jsou součástí běžné zátěže podniků, představují státní podporu. Otázkou proto je, co lze považovat za běžnou finanční zátěž podniků. Společnost Schjødt uvedla, že státní podpora existuje pouze v případě, pokud výhody přesahují to, co by bylo nabídnuto zaměstnancům přijatým za tržních podmínek. Rozsudek ve věci Combus (vůči němuž nebyl nikdy podán opravný prostředek) ukazuje, že přímé platby pracovníkům oplátkou za vzdání se postavení státního zaměstnance nezahrnují podporu pro společnost (121). Rozsudek ve věci Combus však byl vynesen v době, kdy existovala značná nejistota ohledně strukturálních nevýhod, a každopádně není zřejmé, zda skutková podstata v případě společnosti Mesta AS je podobná jako ve věci Combus, a tudíž zda rozsudek ve věci Combus představuje pro daný případ spolehlivý precedens.

Společnost Schjødt tvrdí, že se náhrada za stěhování zaměstnanců, dojíždění, přestěhování kanceláří, přestěhování oddělení podpory a údržby atd. považuje za státní podporu, kterou (jak se zdá) nelze prohlásit za slučitelnou. Rovněž výdaje spojené s renovací strojů nelze nahradit a současně započítat jako záporné aktivum.

Společnost Schjødt vznesla námitky vůči tomu, aby se podpora na restrukturalizaci pro společnost Mesta AS považovala za slučitelnou s odkazem na pokyny ke státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci. Společnost Mesta AS a její předchůdce nebyli a nejsou podniky v obtížích ve smyslu těchto pokynů, které se každopádně nevztahují na nové společnosti vzniklé při reorganizaci.

Pokud jde o ocenění aktiv, společnost Schjødt podotýká, že by vodítko pro posouzení údajného podhodnocení aktiv mohlo poskytnout nezávislé ocenění. Podhodnocení spolu s vkladem v hotovosti ve výši 1 600 milionů NOK by mohlo vést k poměru vlastního kapitálu přesahujícímu podíl, který by vyplýval z náležitého uplatnění zásady soukromého investora v tržním hospodářství. V rámci tohoto ověření je nutno rovněž zkontrolovat, zda se norské orgány vzdaly zaplacení přiměřeného výnosu ze svých investic.

Pokud jde o přechodné zakázky, společnost Schjødt podotkla, že tvrzení norských orgánů předpokládají, že i) zakázky by měly být převedeny za tržní cenu, aby se nejednalo o podporu, a ii) jejich účinky je nutno posoudit na základě informací, které byly k dispozici v příslušné době, to znamená, že nelze vzít v úvahu následné důkazy (které prokazují, že ceny přechodných zakázek byly vyšší než tržní cena) (122). Společnost Schjødt však uvedla, že dodatečné důkazy lze vzít v úvahu v případě, že potvrzují informace, které byly k dispozici v příslušné době. Norské orgány si byly vědomy skutečnosti, že ceny zakázek převedených na společnost Mesta AS byly s největší pravděpodobností vyšší než tržní cena. Hybnou silou reorganizace bylo zvýšení efektivnosti a získání „větší hodnoty za méně peněz“ (123). Ze zprávy Statskonsult vydané v roce 2001 vyplývá, že město Oslo vystavilo své činnosti v oblasti provozu a údržby silnic od roku 1996 hospodářské soutěži, což vedlo k snížení nákladů v oblasti provozu a údržby přibližně o 20 %. Zpráva vydaná v roce 2001 samotnou Veřejnou správou silnic rovněž prokazuje, že zakázky v oblasti provozu a údržby zadané soukromým hospodářským subjektům byly konkurenceschopnější než zakázky prováděné výrobním oddělením.

Norské orgány místo toho, aby jednaly na základě dostupných informací, nebraly v potaz předchozí zkušenosti a převedly zakázky za ceny vyšší než tržní cena. Společnost Schjødt uvádí, že norské orgány nemohou takovéto informace vypustit. Orgány mohly na portfolio zakázek snadno uplatnit obecnou sazbu za účelem snížení. Společnost Schjødt dále uvedla, že schválení nadměrné ceny nelze povolit, jelikož společnost Mesta AS již obdržela náhradu za restrukturalizační opatření a ceny zakázek nebyly založeny na veřejných nabídkových řízeních, ani nezahrnovaly mechanismus pro jejich úpravu. Případ společnosti Mesta AS se proto naprosto liší od případu Destia (124).

Norské orgány opakovaně uváděly, že na trhu pro provoz a údržbu neexistují žádné hospodářské subjekty, ačkoliv podle St. prp. nr.1 (2001–2002) se zdá, že 30 % prací v oblasti provozu a a údržby podléhá hospodářské soutěži mezi tržními subjekty. Výše uvedená zpráva Statskonsult mimoto uvádí, že ačkoliv v roce 2000 byla většina prací v oblasti provozu a údržby provedena Veřejnou správou silnic, 28 % bylo přenecháno trhu. Pokud jde o získání příslušných dovedností ze strany Veřejné správy silnic pro zadávání prací v nabídkových řízeních, společnost Schjødt podotkla, že Veřejná správa silnic využívala tuto dovednost prostřednictvím dohody o provozu a údržbě („funksjonsavtale“) uzavřené s výrobním oddělením, takže do roku 2003 měly být tyto dovednosti získány. Orgány neobjasnily, jak se dovednosti v oblasti zadávaní prací tržním subjektům liší od dovedností využívaných v rámci dohod s výrobním oddělením.

Pokud jde o poplatek za dokumenty, společnost Schjødt uvedla, že osvobození představuje hospodářskou výhodu pro společnost Mesta AS a že zásada kontinuity neplatí, jelikož nedošlo ke skutečnému převodu vlastnického práva. Skutková podstata případu společnosti Mesta AS se podobá skutkové podstatě případu Entra, a proto stejně jako v případě Entra představují výhody udělené společnosti Mesta AS státní podporu. Jelikož hodnota nemovitostí byla v počáteční rozvaze snížena, částku podpory nelze vypočítat na tomto základě, nýbrž je nutno ji posoudit podle tržní hodnoty převedených nemovitostí.

3.4 WIERSHOLM – SKANSKA

Právní společnost Wiersholm podala připomínky jménem společnosti Skanska.

Společnost Wiersholm uvedla, že míra návratnosti stanovená na základě aktiv oceněných nižší než tržní cenou nesplňuje kritérium soukromého investora v tržním hospodářství. Společnost Wiersholm podotkla, že (jak uvedl Kontrolní úřad) existuje značná nejistota s ohledem na hodnotu fixních aktiv, a nechápe, jak norské orgány splnily kritérium soukromého investora v tržním hospodářství. Norské orgány neobjasnily, proč nebyly externímu přezkumu reálných hodnot podrobeny všechny skupiny strojů (to se týkalo pouze 18 z celkem 55), stejně jako důvod rozdílů v metodách ocenění jednotlivých skupin. Společnost Wiersholm uvedla, že je nezbytné nezávislé ocenění. Vzhledem k rozsahu údajů předložených v tomto případě nelze použít přímo princip, podle něhož převod aktiv za účetní hodnotu nepředstavuje státní podporu (tj. „princip založený na účetní hodnotě“), který Komise přijala v rozhodnutí ve věci Destia (125). Odkazuje se na rozhodnutí Kontrolního úřadu ve věci Arcus (126), v němž byla výrobní zařízení a jiná aktiva převedena ze státního monopolu na skupinu Arcus. V případě Arcus Kontrolní úřad shledal, že převedená aktiva byla oceněna nižší hodnotou, než je tržní hodnota, přičemž tato částka činila 264 milionů NOK, a že ve stejné výši byl stát nedostatečně odškodněn. Transakce znamenala, že skupina Arcus obdržela státní podporu ve stejné výši. Z rozhodnutí vyplývá, že v případě společnosti Mesta AS je důležité ověření ocenění aktiv.

Pokud jde o přechodné zakázky, společnost Wiersholm odkazuje na tvrzení Kontrolního úřadu uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, z něhož vyplývá, že cena zakázek nižší než tržní cena představuje pro poskytovatele služeb hospodářskou výhodu. Podle společnosti Wiersholm zastávají norské orgány názor, že není důležité, zda byly zakázky na společnost Mesta AS převedeny za tržní cenu. Důležité je, že hrubé příjmy plynoucí ze zakázek jsou zahrnuty do analýzy peněžních toků a že byly zohledněny v počáteční rozvaze společnosti Mesta AS jako příspěvek formou věcného plnění. Norské orgány však rovněž uvedly, že přechodné zakázky představovaly pouze malou část této hodnoty. Společnost Wiersholm tvrdila, že orgány nemohou nebrat v potaz nutnost stanovení tržní ceny odkazem na hrubé příjmy v diskontovaných peněžních tocích. Komise v rozhodnutí o zahájení řízení ve věci Destia jednoznačně uvedla, že přirážka představuje státní podporu: „To uděluje hospodářskou výhodu podniku Tieliikelaitos [Destia], který je financován prostřednictvím státních zdrojů: podnik Tieliikelaitos [Destia] získává od státu více peněz, než by obdržel běžný tržní provozovatel za rovnocennou službu“ (127).

Společnost Skanska nesouhlasí s tvrzením norských orgánů, že v době založení společnosti Mesta AS neexistovala žádná tržní cena. Tržní cena již existovala na základě pilotních zakázek a analýza společnosti Veidekke ASA, na niž se odkazuje v rozhodnutí o zahájení řízení, jednoznačně prokazuje rozdíl mezi cenami, za něž byly zakázky převedeny, a cenami vyplývajícími z následných nabídkových řízení týkajících se stejných zakázek. Očekávané následné snížení ceny neznamená, že v cenách, za něž byly zakázky převedeny na společnost Mesta AS, nebyla zahrnuta žádná hospodářská výhoda. Orgány se pokoušejí odůvodnit cenovou politiku tvrzením, že v období 2003–2006 nebyl trh zcela otevřen hospodářské soutěži. Společnost Mesta AS však měla prospěch z příliš drahých zakázek, které byly v průběhu otevírání trhu nadále v platnosti. Průměrná výše cen společnosti Mesta AS se ve skutečnosti v průběhu přechodného období zvýšila, zatímco průměrná výše cen společnosti Skanska byla stálá. To je založeno na analýze nabídkových řízení zahrnujících jak stavební zakázky, tak i zakázky v oblasti provozu a údržby v období od 1. srpna 2002 do 1. února 2008. Z analýzy vyplývá, že průměrné ceny společnosti Mesta AS byly zpočátku o 20 % nižší než ceny společnosti Skanska, posléze se však dostaly na vyšší úroveň, než byly ceny společnosti Skanska. To prokazuje, že zakázky převedené na společnost Mesta AS zahrnovaly hospodářskou výhodu, která představuje státní podporu.

4. PŘIPOMÍNKY NORSKÝCH ORGÁNŮ

4.1 RESTRUKTURALIZAČNÍ A REORGANIZAČNÍ OPATŘENÍ

Norské orgány uvedly, že ve státním financování restrukturalizačních opatření není zahrnuta žádná státní podpora.

V tomto ohledu norské orgány tvrdily, že společnost Mesta AS byla založena dne 1. ledna 2003 s řadou nevýhod vyplývajících ze skutečnosti, že výrobní oddělení bylo součástí státní správy a že pracovníci měli postavení státních zaměstnanců. K nevýhodám patřil převod nadbytečného počtu zaměstnanců na společnost Mesta AS (1 700 osob), pro něž byly během přechodného období zachovány nároky na důchod státních zaměstnanců (nebo alternativní nároky). V průběhu přechodného období společnost Mesta AS platila dodatečné náklady na zachování těchto nároků (128). Záměrem stojícím za poskytnutím finančních prostředků společnosti Mesta AS na restrukturalizační opatření bylo odškodnit společnost Mesta AS za to, že byla založena s náklady, které byly nepřiměřené s ohledem na obchodní operace, jako jsou dodatečné náklady na důchody státních zaměstnanců, které ostatní konkurenti nemuseli hradit. Norské orgány se domnívají, že tyto náklady (jichž se týkala náhrada) vyplývají z povinností vzniklých v důsledku toho, že výrobní oddělení tvořilo součást státní správy, představovaly proto závazek státu. Náhrada těchto nákladů tudíž pro společnost Mesta AS nepředstavuje hospodářskou výhodu.

Norské orgány mimoto uvedly, že stejného výsledku bylo možno dosáhnout provedením příslušných restrukturalizačních opatření před přeměnou výrobního oddělení na společnost Mesta AS. To by však bylo časově náročné, méně efektivní z hlediska nákladů, a zpozdilo by to tudíž proces liberalizace. V této souvislosti norské orgány podotkly, že pokud by byla restrukturalizační opatření provedena před přeměnou, nebyla by zahrnuta žádná státní podpora, a čistý účinek pro společnost Mesta AS je stejný bez ohledu na to, zda byla opatření provedena před přeměnou, nebo posléze. Podle názoru norských orgánů skutečnost, že by alternativní přístup nevyvolal problémy v oblasti státní podpory, prokazuje, že náhrada nákladů restrukturalizace neznamená pro společnost Mesta AS hospodářskou výhodu.

Na podporu svých tvrzení odkazují norské orgány na věc Combus, v níž Soud prvního stupně rozhodl, že náhrada za opatření, jež mají vyrovnat strukturální nevýhody, nepředstavuje státní podporu (129). V uvedeném případě dánská vláda vyplatila státním zaměstnancům částku ve výši 100 milionů DKK za to, že se vzdali svého postavení státního zaměstnance (a souvisejících práv) v rámci převedení do společnosti Combus. Norské orgány rovněž poznamenaly, že Soud prvního stupně uvedl, že dánská vláda mohla dosáhnout stejného výsledku tím, že by funkcionáře nepřevedla do společnosti Combus: „… dánská vláda mohla dosáhnout stejných výsledků opětovným přidělením těchto funkcionářů v rámci veřejné správy, aniž by zaplatila jakýkoli zvláštní příspěvek navíc, který by umožnil společnosti Combus ihned zaměstnat zaměstnance na smluvním základě v rámci soukromého práva“ (130).

Norské orgány tvrdily, že na základě rozsudku ve věci Combus je rozhodující otázkou, zda náhrada „snižuje náklady, jež obvykle zatěžují rozpočet podniku. Na takovou náhradu je třeba pohlížet jako na hospodářskou výhodu, kterou by podnik, jenž je příjemcem, za obvyklých tržních okolností nezískal“. Podle orgánů tento výrok odůvodňuje přístup, na jehož základě lze rozlišovat mezi „náklady, které vznikly v rámci činnosti společnosti, a náklady, které byly společnosti uloženy, nevznikly však v rámci běžného rozpočtu společnosti“. Orgány se domnívají, že náhrada posledně uvedených nákladů nepředstavuje hospodářskou výhodu, nýbrž pouze poskytuje náhradu za strukturální nevýhodu, kterou konkurenti nemají.

Nezávisle na tom norské orgány tvrdily, že pokud by byl finanční závazek „zahrnutý“ v příspěvku formou věcného plnění, snížilo by to celkovou čistou hodnotu podniku, a převodce mohl proto poskytnout náhradu za tyto finanční závazky s cílem zachovat jejich neutralitu. Příspěvek poskytnutý společnosti Mesta AS formou věcného plnění zahrnoval řadu položek, jež byly pro obchodní činnosti nevýhodné. Namísto snížení hodnoty příspěvku formou věcného plnění orgány zachovaly původní hodnotu a poskytly náhradu za nevýhody spojené s restrukturalizačními opatřeními.

Na podporu tvrzení, že hodnota příspěvku formou věcného plnění nebyla ovlivněna finančními závazky (a že by proto orgány měly vyrovnat negativní dopad těchto závazků), norské orgány odkázaly na výpočet čisté současné hodnoty a vlastní kapitál společnosti Mesta AS. V tomto ohledu se odkazuje na společnost Deloitte & Touche, která ve své zprávě ze dne 12. prosince 2002 (131) uvedla, že „náklady [restrukturalizace] jsou odhadnuty na základě stávajících plánů na snížení počtu pracovníků a stávajících dohod o mzdách. Společnost převezme stávající pracovní smlouvy a musí uhradit tyto náklady, avšak náklady vyplývají ze závazků náležejících vládě, a budou proto uhrazeny prostřednictvím přidělených částek v letech 2003, 2004 a 2005“. A „restrukturalizace společnosti znamená náklady, které je nutno považovat za zátěž vyplývající z minulosti coby veřejného subjektu a jako takové již byly v době založení vynaloženy. Společnost převezme stávající pracovní smlouvy a musí uhradit tyto náklady, náklady však vyplývají ze závazků náležejících státu, a budou proto uhrazeny z přidělených částek v letech 2003, 2004 a 2005“. Společnost Deloitte & Touche taktéž uvedla, že to byl rovněž důvod, proč byly společnosti Mesta AS průběžně po dobu tří let poskytnuty finanční prostředky na uhrazení nákladů restrukturalizace (které nebyly součástí počáteční rozvahy).

Norské orgány tvrdily, že vlastník musí být s to vyrovnat stejné nevýhody, jak by požadoval soukromý kupec, pokud by bylo výrobní oddělení prodáno, aniž by se na ně vztahovala pravidla státní podpory: pokud by bylo výrobní oddělení prodáno, kupující by zjistil, že struktura není vhodná pro obchodní činnosti a požadoval by i) snížení kupní ceny odpovídající nevýhodám, nebo ii) aby prodávající (tj. orgány) uhradil náklady nezbytné k přizpůsobení podniku obchodním činnostem.

a) Předčasný odchod do důchodu, zachování nároků na důchod státních zaměstnanců a zachování zvláštního věku odchodu do důchodu

Norské orgány připomínají, že předčasný odchod do důchodu byl nabízen s cílem snížit počet pracovníků, kteří byli státními zaměstnanci. Podle norských orgánů není správné tvrdit, že takovéto ujednání znamená, že společnost Mesta AS obdržela výhodu v podobě práce vykonávané těmito zaměstnanci, aniž by musela platit celé náklady na jejich zaměstnávání. Pro stát by bylo nákladnější ponechat si zaměstnance, než je převést na společnost Mesta AS a uhradit této společnosti náklady na předčasný odchod do důchodu (132). Náhrada za předčasný odchod do důchodu proto nespadá do oblasti působnosti čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

Norské orgány uvedly, že náhrada za zachování důchodů státních zaměstnanců je přímým důsledkem předchozího postavení pracovníků coby státních zaměstnanců, měla by se tudíž považovat za závazek norských orgánů. Stejný závěr platí pro zachování zvláštního věku odchodu do důchodu (jehož mohli využít někteří zaměstnanci během zaměstnání ve výrobním oddělení). V obou případech náhrada pokryla pouze rozdíl mezi dodatečnými náklady na důchody státních zaměstnanců nebo režim zvláštního věku odchodu do důchodu na straně jedné a běžným důchodovým systémem na straně druhé. Konkurentům společnosti Mesta AS nebyly s ohledem na jejich zaměstnance takovéto závazky uloženy, a tudíž náhrada poskytnutá za tato opatření nezahrnuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

b) Přestěhování kanceláří, přestěhování oddělení podpory a údržby, přesun archivů, stěhování

Náklady na přestěhování kanceláří nebyly výsledkem činností vykonávaných ve společnosti Mesta AS, nýbrž vznikly v důsledku zeměpisné polohy výrobního oddělení. Rovněž náklady na přestěhování oddělení podpory a údržby vyplývají z činností vykonávaných před založením společnosti Mesta AS, nelze je tudíž považovat za náklady, které se běžně předpokládají v rozpočtu podniků, nýbrž vyplývají ze závazků státu. Totéž platí pro náklady na přesun archivů. V rozporu s tvrzením Kontrolního úřadu uvedeným v rozhodnutí o zahájení řízení to platí rovněž pro náklady na stěhování, které vznikly zaměstnancům výrobního oddělení, kteří se museli přestěhovat, aby nastoupili do zaměstnání v nových prostorách společnosti Mesta AS. V této souvislosti norské orgány rovněž podotkly, že bylo nezbytné poskytnout klíčovým pracovníkům pobídky s cílem snížit na minimum riziko, že by odešli. Náklady na dojíždění v průběhu dvou let (tj. do dne 1. ledna 2005) v případě klíčových pracovníků byly rovněž výsledkem činností výrobního oddělení s cílem zabránit těmto pracovníkům, aby odešli ze společnosti Mesta AS.

c) Závěr a tvrzení týkající se slučitelnosti

Na základě výše uvedených skutečností norské orgány vyvozují závěr, že žádné z opatření, pro něž byly poskytnuty finanční prostředky na restrukturalizaci, nepředstavovalo hospodářskou výhodu pro společnost Mesta AS. Jelikož stát poskytl společnosti Mesta AS na uhrazení nákladů restrukturalizace pouze částku ve výši 993,6 milionů NOK (ačkoliv předpokládané celkové náklady restrukturalizace činí 1 097,8 milionu NOK), obdržela společnost Mesta AS ve skutečnosti nedostatečnou náhradu, která byla nižší přibližně o 104,2 miliony NOK (133).

Pokud by Kontrolní úřad nicméně dospěl k závěru, že restrukturalizační opatření zahrnují státní podporu, norské orgány uvedly, že tato podpora je slučitelná podle čl. 61 odst. 3 písm. c), jelikož i) opatření sledují cíl společného evropského zájmu; ii) restrukturalizace společnosti Mesta AS je nezbytná k dosažení tohoto cíle a iii) podpora nemění podmínky obchodu v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.

Pokud jde o sledování cíle společného evropského zájmu, norské orgány tvrdily, že otevření trhů hospodářské soutěži je cílem Společenství ve společném evropském zájmu (134). V daném případě bylo založení státního podniku, který s novými účastníky soutěží za rovných podmínek, nezbytné v rámci otevírání trhu. Norské orgány připomínají, že vnitrostátní orgány mohou rozhodnout, jak by k otevření trhu mělo dojít. Orgány rovněž podotkly, že otevření trhů pro provoz a údržbu silnic hospodářské soutěži je pro hospodářskou soutěž lepší než kterákoli z alternativ spočívajících v dalším poskytování služeb v rámci státu, nebo pouze částečném otevření trhu hospodářské soutěži.

Při zvažování dopadu na hospodářskou soutěž je nutno přihlédnout k celkovému hospodářskému účinku restrukturalizace činností v oblasti provozu a údržby silnic: společnost Mesta AS byla v porovnání s jejími konkurenty založena se strukturální nevýhodou. Z hospodářského hlediska se proto společnost Mesta AS nenacházela ve srovnatelné situaci jako její konkurenti, jelikož společnost Mesta AS nesla zátěž vyplývající z dřívějšího postavení výrobního oddělení v rámci státní správy. Při analyzování dopadů na hospodářskou soutěž je proto nutno vzít v úvahu zásadu neutrality stanovenou v článku 125 Dohody o EHP. Podle názoru norských orgánů to znamená, že musí být přijatelné odškodnit společnost Mesta AS za strukturální nevýhody za účelem založení společnosti přizpůsobené obchodním činnostem. Orgány rovněž uvedly, že podpora na restrukturalizační opatření byla omezena na nezbytné minimum s cílem otevřít trh hospodářské soutěži. Tento proces mimoto nezměnil podmínky obchodu v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.

4.2 PŘECHODNÉ ZAKÁZKY

Norské orgány uvedly, že ceny, za něž byly stavební zakázky i zakázky v oblasti provozu a údržby převedeny na společnost Mesta AS, jsou stejné jako ceny použité ke stanovení dosažených příjmů v rámci analýzy diskontovaných peněžních toků. Zakázky tudíž tvořily jako aktiva součást stanovení celkové hodnoty podniku a byly součástí příspěvku formou věcného plnění. Zakázky jako příspěvek formou věcného plnění proto nezahrnují žádnou státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP. Není proto nezbytné posoudit, zda byly zakázky převedeny na společnost Mesta AS za tržní cenu.

Co se týká stavebních zakázek, norské orgány každopádně uvedly, že kvůli dodržení vnitřních pokynů odpovídají ceny, za něž byly stavební zakázky převedeny, cenové úrovni vyplývající z veřejných nabídkových řízení.

Pokud jde o zakázky v oblasti provozu a údržby, ke dni 1. ledna 2003 neexistovala tržní cena, ani žádné jiné spolehlivé zdroje udávající tržní cenu, jelikož veškeré služby v oblasti provozu a údržby poskytovalo výrobní oddělení (135). Podle názoru norských orgánů nebyl trh pro práce v oblasti provozu a údržby otevřen hospodářské soutěži dne 1. ledna 2003, nýbrž teprve ke dni 1. září 2003 (a to pouze částečně) (136). Do dne 1. ledna 2003 odpovídala za veškeré práce v oblasti provozu a údržby veřejné silniční sítě Veřejná správa silnic. Jelikož ke dni 1. ledna 2003 neexistoval žádný trh pro příslušné služby, nebyla k dispozici žádná jiná alternativa než převedení přechodných zakázek za ceny založené na nákladech, jež byly předtím stanoveny ve výrobním oddělení. Žádné připomínky třetích stran toto stanovisko nezpochybnily.

V této souvislosti norské orgány rovněž tvrdily, že důvodem neexistence (vyspělého) trhu bylo to, že ke dni 1. ledna 2003 nebyly soukromé hospodářské subjekty připraveny poskytovat příslušné služby k zachování bezpečnosti silničního provozu (137). Usuzovalo se proto, že je v nejlepším zájmu všech otevírat trh pro provoz a údržbu postupně: postupné otevírání zajistí racionální rozdělení zakázek, jelikož hospodářské subjekty nebudou muset vypracovat nabídky s ohledem na celé portfolio zakázek k jednomu dni. Postupné otevírání bylo taktéž v souladu s potřebou, aby hospodářské subjekty během přechodného období postupně zvyšovaly své dovednosti jakožto poskytovatelé služeb, a tudíž zrání trhu (138). Postupné otevírání bylo rovněž snazší z administrativního hlediska a Veřejné správě silnic umožnilo, aby rozvíjela své dovednosti jakožto kupující příslušných služeb (139). Podle norských orgánů potvrzují přípravné legislativní práce tento přístup tím, že zdůrazňují, že tyto prvky byly důvodem, proč ke dni 1. ledna 2003 nebyl trh dosud dostatečně vyspělý pro hospodářskou soutěž (140).

Pokud by se Kontrolní úřad domníval, že tržní subjekty byly schopny poskytovat příslušné služby, norské orgány tvrdí, že neexistovaly žádné spolehlivé zdroje odkazující na nižší ceny, než jsou ceny stanovené v rámci přechodných zakázek. Pět pilotních zakázek nebylo možno použít jako referenční ceny, jelikož byly součástí procesu „profesionalizace“ Veřejné správy silnic. Tento proces zahrnoval vypracování vzorové smlouvy pro provoz a údržbu, která měla být ověřena prostřednictvím vnitropodnikových zakázek v oblasti provozu a údržby (141) a pěti pilotních zakázek (142), což mělo Veřejné správě silnic umožnit, aby získala zkušenosti coby „zadavatel“. Účelem pilotních zakázek proto nebylo otestovat trh s ohledem na tržní cenu.

Nabídky předložené pro pilotní zakázky se mimoto značně lišily (např. u zakázky Våler/Åsnes činila nejvyšší nabídka 63 milionů NOK, zatímco nejnižší nabídka 30,4 milionu NOK). Takovýto rozdíl prokazuje, že trh nebyl vyspělý, a ceny proto nemohly představovat spolehlivý údaj o cenové úrovni (143). Jelikož pilotní zakázky představují méně než 2 % celkové silniční sítě (1 000 z celkem 54 000 kilometrů), pokrývají malou zeměpisnou oblast. Povinnosti v rámci pilotních zakázek zahrnovaly vícepráce (144). Názorným příkladem je zakázka Bærum, kterou získala společnost Selmer ASA s původní smluvní cenou ve výši 74 940 323 NOK. Vícepráce však znamenaly, že bylo nutno přidat částku ve výši 18 726 793 NOK, čímž se smluvní cena navýšila o 25 %. Objem víceprací v pilotní fázi prokazuje, že Veřejná správa silnic nevypočítala správně pracovní zátěž související se zakázkami v oblasti provozu a údržby. Takovéto vícepráce však byly zahrnuty v přechodných zakázkách, jež byly převedeny na společnost Mesta AS. V této souvislosti orgány upozorňují na skutečnost, že zpráva č. 118 varuje před porovnáváním zkušeností získaných v rámci zakázky Bærum s ostatními zakázkami (145). Podle názoru norských orgánů proto nebylo možno ceny pilotních zakázek použít jako spolehlivé ukazatele tržní ceny.

Norské orgány mimoto vznesly námitku vůči návrhu uvedenému v rozhodnutí o zahájení řízení (který zopakovala společnost Veidekke ASA), že výše cen u první skupiny zakázek v oblasti provozu a údržby podléhajících veřejným nabídkovým řízením v roce 2003 mohla být reprezentativní pro stanovení cenové úrovně u zbývajících přechodných zakázek v oblasti provozu a údržby. Norské orgány tvrdí, že tato cenová úroveň není spolehlivá, jelikož trh pro služby v oblasti provozu a údržby není vyspělý ani dnes v tom smyslu, že výsledky veřejného nabídkového řízení nelze předvídat. Toto dokládá značný rozdíl mezi nabídkou s nejvyšší a nejnižší cenou zakázky. Nejnižší rozdíl činil 2 %, zatímco nejvyšší rozdíl byl 113 %. To nepředstavuje dostatečný základ pro stanovení tržní ceny. Norské orgány se ptají, zda lze tržní cenu stanovit odkazem na nabídku s nejnižší cenou na nevyzrálém trhu. Norské orgány se domnívají, že výše cen přechodných zakázek nepřesahovala to, „co by se mělo považovat za udržitelnou tržní cenu v době převedení přechodných zakázek …“. Hodnocení musí být každopádně založeno na skutečnostech, které byly k dispozici v době založení společnosti.

Pokud by však Kontrolní úřad dospěl k závěru, že ceny zakázek převedených na společnost Mesta AS nicméně zahrnují státní podporu, norské orgány tvrdí, že tato podpora je slučitelná s fungováním Dohody o EHP podle čl. 61 odst. 3 písm. c) nebo čl. 59 odst. 2.

Co se týká čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP, norské orgány tvrdily, že společnost Mesta AS byla založena s cílem otevřít monopolní trh plně hospodářské soutěži a během přechodného čtyřletého období vytvořit udržitelný trh (146). Postupné otevírání bylo nezbytné s cílem zajistit, aby státní silnice byly provozovány a udržovány bezpečným způsobem. Jak již bylo uvedeno, přípravné legislativní práce potvrzují, že bylo třeba zlepšit dovednosti Veřejné správy silnic (s omezenými zkušenostmi coby kupující dotyčných služeb a kontrolor příslušných smluvních závazků) (147). Rovněž tržní subjekty potřebovaly čas, aby se mohly přizpůsobit plnění příslušných úkolů. Postupný nárůst veřejných nabídkových řízení měl (jak se usuzovalo) společnostem umožnit, aby získaly potřebnou způsobilost a uskutečnily investice, aby mohly uspokojivým způsobem zajistit provoz a údržbu silnic. Jak bylo uvedeno výše, postupné otevírání trhu zajišťuje racionální rozdělení zakázek na rozdíl od situace, kdy by všechny zakázky byly zadány ve výběrovém řízení současně (148). Zachování bezpečnosti silničního provozu bylo nutno dosáhnout tím, že byly nejprve zadány nejsnadnější zakázky a nejnáročnější zakázky (zahrnující silnice v oblastech s obtížnými klimatickými podmínkami a měnícími se povětrnostními podmínkami) nakonec. Norské orgány uvedly, že bylo oprávněné poskytnout společnosti Mesta AS finanční prostředky na náklady na přechodné zakázky. Nebylo by přiměřené uložit společnosti Mesta AS povinnost, aby poskytovala služby na základě přechodných zakázek, aniž by byly uhrazeny náklady, jelikož společnost Mesta AS měla vyšší náklady než její konkurenti (149).

Jakákoli podpora udělená prostřednictvím přechodných zakázek byla přiměřená, jelikož doba trvání byla omezena na nejvýše čtyři roky a cenou byla pevně stanovená cena, která poskytuje pobídku k zvýšení efektivnosti. Vzhledem k mnohem lepší schopnosti dosáhnout příjmů během prvních tří let fungování oproti očekáváním norské orgány v roce 2007 objasnily, že společnosti Mesta AS nebudou na restrukturalizační opatření poskytnuty žádné další finanční prostředky. To prokazuje, že výsledky společnosti Mesta AS byly sledovány s cílem vyloučit nadměrnou náhradu.

Na tomto základě orgány uvedly, že přechodné zakázky v oblasti provozu a údržby byly nezbytné „k dosažení řádného otevření trhu a spravedlivé hospodářské soutěže“. Odkazují na rozhodnutí Komise ve věci Destia, v němž Komise shledala, že otevření finského trhu pro silniční služby hospodářské soutěži představovalo pozitivní vývoj a důležitý cíl politiky Společenství (150). Vzhledem ke skutečnosti, že cíl reorganizace společnosti Mesta AS je stejný, norské orgány tvrdí, že úvahy v případě Destia jsou platné i v tomto případě. Přechodné zakázky nevedly k nepřiměřenému posílení postavení společnosti Mesta AS. Přijatý přístup byl nezbytný a nebyl nepřiměřený s ohledem na dosažení otevření trhu.

Pokud jde o čl. 59 odst. 2, norské orgány uvedly, že přechodné zakázky v oblasti provozu a údržby uložily společnosti Mesta AS závazek veřejné služby stanovený v zakázkách (upřesněním povahy, ze