CS Úřední věstník Evropské unie L 144/169

Veřejná verze (1)

ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO

č. 291/12/KOL

ze dne 11. července 2012

o podpoře na restrukturalizaci Arion Bank (Island)

Kontrolní úřad ESVO (dále jen „Kontrolní úřad“),

S OHLEDEM na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na čl. 61 odst. 3 písm. b) a protokol 26 této dohody,

S OHLEDEM na Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (dále jen „Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru“), a zejména na článek 24 této dohody,

S OHLEDEM na protokol 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru (dále jen „protokol 3“), a zejména na čl. 1 odst. 3 části I, čl. 7 odst. 3 části II a článek 13 části II,

vzhledem k těmto důvodům:

I. SKUTEČNOSTI

1. POSTUP

(1) Po neoficiální korespondenci v říjnu 2008 a poté, co byl dne 6. října islandským parlamentem (Althingi) schválen zákon č. 125/2008 o orgánu zmocněném k čerpání ze státní pokladny v důsledku neobvyklých okolností na finančním trhu atd. (dále jen „mimořádný zákon“), který svěřil islandskému státu široké pravomoci k zásahům do bankovního sektoru, zaslal předseda Kontrolního úřadu dne 10. října 2008 islandským orgánům dopis a požádal je, aby byla opatření státní podpory, která byla přijata na základě mimořádného zákona, oznámena Kontrolnímu úřadu. Poté následovaly další pravidelné kontakty a korespondence, zejména včetně dopisu, který byl Kontrolním úřadem zaslán dne 18. června 2009 a který islandským orgánům připomenul potřebu oznámit případná opatření státní podpory a rovněž ustanovení o pozastavení v článku 3 protokolu 3. Po další korespondenci a schůzkách nakonec islandské orgány dne 20. září 2010 oznámily státní podporu poskytnutou v rámci obnovení určitých operací (bývalé) Kaupthing Bank a zřízení a kapitalizace New Kaupthing Bank (ode dne 21. listopadu 2009 přejmenované na Arion Bank).

(2) Dopisem ze dne 15. prosince 2010 (2) Kontrolní úřad islandské orgány informoval, že se s ohledem na opatření, která islandský stát provedl v rámci obnovení určitých operací (bývalé) Kaupthing Bank hf a zřízení a kapitalizace New Kaupthing Bank hf, nyní přejmenované na Arion Bank, rozhodl zahájit řízení podle čl. 1 odst. 2 části I protokolu 3 (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (3). Kontrolní úřad rovněž požádal, aby byl do šesti měsíců předložen podrobný plán restrukturalizace Arion Bank.

(3) Dopisem ze dne 24. března 2011 (4) obdržel Kontrolní úřad od zúčastněných stran jednu připomínku, která byla dne 25. května 2011 předána islandským orgánům. Islandské orgány na tuto připomínku nereagovaly.

(4) Dopisem ze dne 31. března 2011 předložily islandské orgány plán restrukturalizace Arion Bank. Aktualizovaný plán restrukturalizace byl zaslán e-mailem dne 30. dubna 2012.

(5) Kontrolní úřad si dne 11. července 2011 a 13. února 2012 vyžádal informace ohledně plánu restrukturalizace. Odpovědi na žádosti o informace byly od islandských orgánů obdrženy dne 26. října 2011, 16. dubna 2012, 30. dubna 2012, 21. května 2012 a 6. července 2012. Konečné verze závazků, které přijaly islandské orgány a Arion Bank, byly předloženy dne 3. července 2012 (5).

(6) Dne 7. června 2011 a 27. a 28. února 2012 se zástupci Kontrolního úřadu sešli s islandskými orgány a zástupci Arion Bank.

2. SOUVISLOSTI

(7) V tomto oddíle popíše Kontrolní úřad události, skutečnosti a vývoj v hospodářské, politické a právní oblasti související se zhroucením a restrukturalizací islandského finančního systému v období od října 2008, které se jeví jako nezbytné pro objasnění kontextu, v němž byla dotyčná opatření podpory posouzena. Předtím připomene v časovém sledu okolnosti pádu Kaupthing Bank.

2.1. Úpadek Kaupthing Bank

(8) V září 2008 začala mít řada významných světových finančních institucí vážné problémy. Uprostřed otřesů na světových finančních trzích čelily tři největší islandské komerční banky, které v předchozích letech zaznamenaly mimořádný růst, obtížím při refinancování svých krátkodobých závazků a hromadnému výběru vkladů. Dne 15. září požádala společnost Lehman Brothers o ochranu před úpadkem a téhož dne bylo oznámeno, že Bank of America má převzít společnost Merrill Lynch. Jedna z největších bank Spojeného království, HBOS, měla být převzata společností Lloyds TSB.

(9) Problémy v islandském finančním odvětví se jasněji ukázaly dne 29. září 2008, kdy islandská vláda oznámila, že s Glitnir Bank dospěla k dohodě, na jejímž základě vloží do banky vlastní kapitál ve výši 600 milionů EUR výměnou za 75 % jejích akcií. Plánované převzetí Glitnir Bank státem však trhy neuklidnilo a následně od něho bylo upuštěno. Ceny akcií tří komerčních bank prudce klesly a jejich úvěrové ratingy se snížily.

(10) Výběry vkladů u zahraničních poboček Landsbanki a Kaupthing Bank dramaticky vzrostly a rovněž domácí pobočky zaznamenaly masivní výběry hotovosti. První víkend v říjnu bylo zřejmé, že vážné potíže má další ze tří velkých bank, Landsbanki. Glitnir Bank a Landsbanki převzal dne 7. října 2008 islandský orgán finančního dohledu (dále jen „FME“). V té době se očekávalo, že by Kaupthing Bank mohla podobnému osudu uniknout, a dne 6. října 2008 poskytla islandská centrální banka Kaupthing Bank úvěr ve výši 500 milionů EUR oproti kolaterálu v dánské dceřiné společnosti Kaupthing Bank, FIH Erhvervsbanken. Úvěrové smlouvy a dluhové cenné papíry Kaupthing Bank však obvykle obsahovaly doložku, v níž se uvádělo, že v případě selhání jedné z velkých dceřiných společností banky to bude představovat selhání ze strany Kaupthing Bank, jež by mohlo vést k tomu, že se úvěry banky stanou okamžitě splatnými. Dne 8. října 2008 rozhodly orgány Spojeného království o zastavení plateb u dceřiné společnosti Kaupthing Bank v Británii, Kaupthing Singer & Friedlander (KSF). Následujícího dne převzal kontrolu nad bankou FME na základě pravomocí, jež mu byly svěřeny mimořádným zákonem.

2.2. Finanční krize a hlavní příčiny úpadku islandských bank

(11) V oznámení o podpoře poskytnuté Arion Bank islandské orgány uvedly, že důvody zhroucení islandského bankovního sektoru a nutnost zásahu byly podrobně objasněny ve zprávě, kterou vypracovala zvláštní vyšetřovací komise (dále jen „vyšetřovací komise“), kterou zřídil islandský parlament (6) a jejímž úkolem bylo prošetřit a analyzovat procesy vedoucí k úpadku tří hlavních bank. Níže Kontrolní úřad shrne závěry komise týkající se příčin úpadku, které byly nejdůležitější pro zánik Kaupthing Bank. Informace pocházejí z kapitoly 2 (Shrnutí) a kapitoly 21 (Příčiny úpadku islandských bank – odpovědnost, chyby a nedbalost) ve zprávě vyšetřovací komise.

(12) Celkové snižování likvidity na finančních trzích, které začalo v roce 2007, nakonec vedlo k úpadku tří hlavních islandských bank, jejichž obchodní operace byly v rostoucí míře závislé na získávání finančních prostředků na mezinárodních trzích. Důvody zániku islandských bank však byly složité a četné. Vyšetřovací komise přezkoumala důvody, které vedly k úpadku hlavních bank, a je pozoruhodné, že většina závěrů platila pro všechny tři banky a že mnoho z nich spolu vzájemně souviselo. Níže jsou stručně shrnuty příčiny úpadku související s činností bank.

Nadměrný a neudržitelný růst

(13) Vyšetřovací komise dospěla k závěru, že v letech před úpadkem zvyšovaly banky své bilanční sumy a úvěrová portfolia nad rámec svých provozních a řídicích schopností. Společná aktiva tří bank rostla exponenciálně z 1,4 bilionu ISK (7) v roce 2003 na 14,4 bilionu ISK na konci druhého čtvrtletí roku 2008. Co je důležité, velká část růstu těchto tří bank připadala na úvěry pro zahraniční strany, které během roku 2007 významně vzrostly (8), zejména po vypuknutí mezinárodní krize likvidity. To vedlo vyšetřovací komisi k závěru, že velká část tohoto růstu úvěrů připadala na úvěry poskytnuté podnikům, kterým jiné instituce odmítly úvěr poskytnout. Ve zprávě je uveden rovněž závěr, že stále větší část činnosti bank připadala na přirozeně rizikovější investiční bankovnictví a že tento růst přispěl k problémům.

Snížení financování dostupného na mezinárodních trzích

(14) Velká část růstu bank byla usnadněna přístupem na mezinárodní finanční trhy s využitím dobrých úvěrových ratingů a přístupem na evropské trhy na základě Dohody o EHP. Islandské banky si v roce 2005 vypůjčily na zahraničních trzích dluhových cenných papírů za relativně příznivých podmínek částku ve výši 14 miliard EUR. Když přístup na evropské trhy dluhových cenných papírů začal být omezenější, financovaly banky své činnosti na trzích USA, přičemž islandské dluhové cenné papíry byly součástí zajištěných dluhových obligací. V době před úpadkem se banky stále více spoléhaly na krátkodobé výpůjčky, což mělo za následek velká (a podle vyšetřovací komise) předvídatelná rizika refinancování.

Výpůjčky vlastníků bank

(15) V případě každé z velkých islandských bank patřili hlavní vlastníci k největším dlužníkům (9). Vyšetřovací komise zastávala názor, že někteří akcionáři měli mimořádně snadný přístup k výpůjčkám od bank jakožto jejich vlastníci. Největším akcionářem Kaupthing Bank byla společnost Exista hf., s podílem v bance o něco málo vyšším než 20 %. Společnost Exista byla rovněž jedním z největších dlužníků banky. V období od roku 2005 do roku 2008 celkové úvěry Kaupthing Bank poskytnuté společnosti Exista a spřízněným stranám (10) trvale rostly, a to z 400–500 milionů EUR na 1 400–1 700 milionů EUR a v roce 2007 a 2008 se tyto úvěry téměř blížily vlastnímu kapitálu banky. K tomuto nárůstu úvěrů poskytnutých velkým akcionářům došlo navzdory skutečnosti, že se Kaupthing Bank začala potýkat s problémy s likviditou a refinancováním. Úvěry pro spřízněné strany byly často poskytovány rovněž bez zvláštního kolaterálu (11). Fond peněžního trhu Kaupthing Bank byl největším fondem správcovské společnosti Kaupthing Bank a v roce 2007 investoval značné částky do dluhopisů, které vydala společnost Exista. Na konci roku vlastnil cenné papíry v hodnotě přibližně 14 miliard ISK. To představovalo přibližně 20 % celkových aktiv fondu v té době. Robert Tchenguiz vlastnil akcie Kaupthing Bank i společnosti Exista a byl rovněž členem správní rady společnosti Exista. Významné úvěrové nástroje získal od Kaupthing Bank na Islandu, Kaupthing Bank Luxembourg a Kaupthing Singer & Friedlander (KSF). Celkové úvěrové nástroje, které Robert Tchenguiz a spřízněné strany obdrželi od mateřské společnosti Kaupthing Bank, v době úpadku banky činily přibližně 2 miliardy EUR (12).

Koncentrace rizika

(16) S ohledem na otázku mimořádné expozice vůči velkým akcionářům dospěla vyšetřovací komise k závěru, že portfolia aktiv bank nebyla dostatečně diverzifikována. Vyšetřovací komise se domnívala, že evropská pravidla týkající se velké expozice byla vykládána úzce, zejména v případě akcionářů, a že se banky snažily pravidla obejít.

Nedostatečný vlastní kapitál

(17) Ačkoli kapitálový poměr Kaupthing Bank a dalších dvou velkých islandských bank byl vždy vykazován jako o něco vyšší než zákonné minimum, vyšetřovací komise dospěla k závěru, že kapitálové poměry neodrážely přesně finanční sílu bank. Důvodem byla expozice vůči riziku vlastních akcií bank prostřednictvím primárních kolaterálů a forwardových smluv týkajících se akcií. Akciový kapitál financovaný samotnými společnostmi, jenž vyšetřovací komise označila za „nedostatečný vlastní kapitál“ (13), představoval více než 25 % kapitálových základen bank (nebo více než 50 % při posouzení na základě kmenového kapitálu, tj. vlastního kapitálu akcionářů bez nehmotných aktiv). Kromě toho bylo příčinou problémů riziko, kterému byly banky vystaveny v důsledku vzájemné držby akcií. V polovině roku 2008 činilo přímé financování vlastních akcií ze strany bank a rovněž křížové financování akcií druhých dvou bank přibližně 400 miliard ISK, tj. zhruba 70 % kmenového kapitálu. Vyšetřovací komise se domnívala, že rozsah financování vlastního kapitálu akcionářů výpůjčkami od samotného systému byl takový, že byla ohrožena stabilita systému. Banky držely značné množství svých vlastních akcií jako kolaterál za poskytnuté úvěry, a proto jakmile ceny akcií klesly, snížila se kvalita jejich úvěrových portfolií. To mělo nepříznivý dopad na výsledky bank a zároveň to vyvíjelo další tlak na snižování cen jejich akcí; v reakci na to (jak se vyšetřovací komise domnívala na základě informací, které měla k dispozici) se banky pokoušely vytvořit uměle mimořádnou poptávku po svých vlastních akciích.

Velikost bank

(18) V roce 2001 činily bilanční sumy tří hlavních bank (společně) o něco více než roční hrubý domácí produkt (HDP) Islandu. Do konce roku 2007 se banky staly mezinárodními a držely aktiva v hodnotě devítinásobku islandského HDP. Ve zprávě vyšetřovací Komise se uvádí, že v roce 2006 pozorovatelé upozornili, že bankovní systém přerostl kapacitu islandské centrální banky, a pochybovali, zda tato může plnit úlohu půjčovatele poslední instance. Koncem roku 2007 byly islandské krátkodobé závazky (vzniklé především kvůli financování bank) patnáctkrát vyšší než devizové rezervy a zahraniční vklady ve třech bankách byly osmkrát vyšší než devizové rezervy. Záruční fond pro vkladatele a investory držel v porovnání se vklady v bankách, za něž měl ručit, minimální prostředky. Tyto faktory vedly podle závěru vyšetřovací komise k náchylnosti Islandu k runu na jeho banky.

Náhlý růst bank v porovnání s regulační a finanční infrastrukturou

(19) Vyšetřovací komise dospěla k závěru, že příslušným islandským orgánům dohledu chyběla věrohodnost, která byla nezbytná v případě neexistence půjčovatele poslední instance s dostatečnými zdroji. Zpráva obsahuje závěr, že FME a islandská centrální banka postrádaly odborné znalosti a zkušenosti potřebné k regulaci bank v hospodářsky složité době, mohly však přijmout opatření k snížení úrovně rizika, kterému byly banky vystaveny. FME například nerostl stejným tempem jako banky a postupy regulačního orgánu nedržely krok s rychlým rozvojem operací bank. Zpráva se kriticky vyjadřuje rovněž k vládě a vyvozuje závěr, že orgány měly přijmout opatření k snížení možného dopadu bank na hospodářství, a to omezením jejich velikosti nebo požadováním, aby jedna či více bank přesunulo své ústředí do zahraničí (14).

Nerovnováha a nadměrný růst celého islandského hospodářství

(20) Ve zprávě vyšetřovací komise se odkazuje na události týkající se širší ekonomiky, které měly rovněž dopad na rychlý růst bank a přispěly k nerovnováze mezi odvětvím finančních služeb a ostatními částmi hospodářství, pokud jde o velikost a vliv. Ve zprávě je vyvozen závěr, že vládní politiky (zejména daňová politika) s největší pravděpodobností přispěly k nadměrnému růstu a nerovnováze a že měnová politika islandské centrální banky nebyla dostatečně restriktivní. Zpráva odkazuje rovněž na uvolňování úvěrových pravidel islandského fondu pro financování bydlení jako na „jeden z největších omylů v řízení měnové a daňové politiky, k němuž došlo v období před úpadkem bank“ (15). Zpráva se vyjadřuje kriticky rovněž k lehkosti, s jakou si mohly banky půjčovat od centrální islandské banky, kdy objem krátkodobých zajištěných úvěrů islandské centrální banky vzrostl z 30 miliard ISK na podzim 2005 na 500 miliard ISK na začátku října 2008.

Islandská koruna, vnější nerovnováhy a rozpětí swapů úvěrového selhání

(21) Ve zprávě se uvádí, že v roce 2006 byla hodnota islandské koruny neudržitelně vysoká, schodek islandského běžného účtu převyšoval 16 % HDP a závazky v cizích měnách po odečtení aktiv se blížily celkovému ročnímu HDP. Byly vytvořeny předpoklady pro finanční krizi. Na konci roku 2007 došlo k znehodnocení islandské koruny a rozpětí swapů úvěrového selhání (dále jen „rozpětí CDS“) Islandu a jednotlivých bank se exponenciálně zvýšilo.

2.3. Opatření, která byla přijata za účelem restrukturalizace bankovního sektoru

(22) Po úpadku tří největších komerčních bank v říjnu 2008 (včetně Kaupthing Bank) čelily islandské orgány nevídanému problému spojenému se zachováním bankovních operací na Islandu (16). Politika, kterou islandská vláda sledovala, je stanovena především v mimořádném zákonu (17), jenž islandský parlament přijal dne 6. října 2008. Zákon uděluje FME mimořádné pravomoci k převzetí kontroly nad finančními společnostmi a k zcizení jejich aktiv a závazků v případě potřeby. Ministr financí mohl jménem státní pokladny vyplatit finanční prostředky za účelem založení nových finančních společností. V konkurzních řízeních týkajících se jednotlivých finančních společností byla mimoto vkladům udělena priorita před ostatními pohledávkami. Vláda prohlásila, že vklady v domácích komerčních bankách a spořitelnách a jejich pobočkách na Islandu jsou v plné výši chráněny.

(23) Politické priority se zpočátku zaměřily na zajištění základního fungování domácího bankovního, platebního a vypořádacího systému. V prvních týdnech po zhroucení vypracovala islandská vláda ve spolupráci s Mezinárodním měnovým fondem (dále jen „MMF“) rovněž hospodářský program, na jehož základě byla dne 20. listopadu 2008 schválena žádost Islandu o dvouletou dohodu o pohotovostním úvěru MMF, která zahrnovala úvěr MMF ve výši 2,1 miliardy USD, jenž měl posílit islandské devizové rezervy. Další úvěry až do výše 3 miliard USD byly zajištěny u ostatních severských zemí a rovněž některých dalších obchodních partnerů. Z úvěru MMF byla okamžitě k dispozici částka ve výši 827 milionů USD, zatímco zbývající částka byla vyplacena v osmi stejných splátkách podmíněných úspěšnými čtvrtletními přezkumy programu.

(24) Program MMF byl široce pojatým programem stabilizace, který se zaměřoval na tři hlavní cíle. Za prvé, stabilizovat a obnovit důvěru v islandskou korunu, aby se omezily negativní dopady krize na hospodářství. K příslušným opatřením patřilo zavedení kontrol kapitálu, jež měly zastavit únik kapitálu. Program za druhé obsahoval komplexní strategii restrukturalizace bank, která byla zaměřena na obnovení životaschopného finančního systému na Islandu a rovněž zajištění mezinárodních finančních vztahů země. K vedlejším cílům patřilo zajištění řádného ocenění aktiv bank, maximalizace zpětně získané hodnoty aktiv a posílení postupů v oblasti dohledu. Program měl za třetí zajistit udržitelné veřejné finance, a to omezením socializace ztrát ve zkrachovalých bankách a provedením střednědobého programu fiskální konsolidace.

(25) Islandské orgány zdůraznily, že kvůli mimořádným okolnostem souvisejícím s velkou velikostí bankovního systému v poměru k finanční kapacitě státní pokladny byly možnosti politiky, které měly orgány k dispozici, omezené. Použitá řešení se proto v mnoha ohledech lišila od opatření, která přijaly vlády jiných zemí, jež čelily ohrožení finanční stability.

(26) Na základě mimořádného zákona byly tři velké komerční banky, Glitnir Bank, Landsbanki Íslands a Kaupthing Bank, rozděleny na „bývalé“ a „nové“ banky. Ministr financí založil tři společnosti s ručením omezeným, které měly převzít domácí operace bývalých bank, a jmenoval členy jejich správní rady. FME převzal kontrolu nad bývalými bankami, v zásadě přidělil jejich domácí aktiva a závazky (vklady) novým bankám, které pokračovaly v bankovních operacích na Islandu, zatímco bývalé banky byly umístěny pod dohled příslušných výborů pro řešení problémů (18). Zahraniční aktiva a závazky byly umístěny především do bývalých bank, jež byly později předmětem likvidačního řízení a nakonec veškeré zahraniční operace ukončily (19).

(27) V předběžné počáteční rozvaze tří nových bank ze dne 14. listopadu 2008 se odhadovalo, že celková společná aktiva bank činí 2 886 miliard ISK, přičemž stát poskytne vlastní kapitál ve výši 385 miliard ISK. Celková výše dluhopisů, jež měly nové banky vydat ve prospěch bývalých bank jako úhradu za hodnotu převedených aktiv, která převyšovala závazky, se odhadovala na 1 153 miliard ISK. FME jmenoval společnost Deloitte LLP, aby stanovila hodnotu převedených aktiv a závazků. V tomto procesu se ukázalo, že nezávislé ocenění nepovede k pevně stanoveným hodnotám převedených čistých aktiv, nýbrž k ocenění v určitém rozpětí. Ukázalo se rovněž, že věřitelé bank s procesem ocenění nesouhlasí, jelikož se domnívali, že nebude nestranný, a stěžovali si, že nemohli chránit své zájmy. Tyto komplikace vedly ke změně politiky týkající se vypořádání účtů mezi bývalými a novými bankami, což znamenalo, že místo spoléhání se na ocenění provedené nezávislým znalcem se strany pokusí dospět k dohodě o hodnotě převedených čistých aktiv prostřednictvím jednání.

(28) Bylo zřejmé, že pro strany bude obtížné dosáhnout dohody ohledně ocenění, jelikož to zjevně podléhalo četným předpokladům, na nichž se strany pravděpodobně neshodnou. Stát se pokoušel dospět k dohodě o základním ocenění, jež by poskytlo pevný základ pro počáteční kapitalizaci nových bank. Cenu aktiv převyšující základní ocenění by bylo možno připsat věřitelům ve formě podmíněných dluhopisů nebo navýšení hodnoty akciového kapitálu bank, jelikož při jednáních vyšlo najevo, že výbory pro řešení problémů Glitnir a Kaupthing Bank a většina jejich věřitelů by mohli mít zájem o získání podílů v nových bankách, a mohli by mít tudíž prospěch z případného navýšení hodnoty převedených aktiv.

(29) Úplná kapitalizace tří nových bank a základ dohod s věřiteli bývalých bank byly oznámeny dne 20. července 2009. Vláda jako jediný vlastník tří nových bank dospěla s výbory pro řešení problémů bývalých bank k návrhu dohod ohledně toho, jak bude dosaženo odškodnění za převod čistých aktiv do nových bank a jak bude toto odškodnění uhrazeno. Co se týká dvou nových bank, Íslandsbanki a Arion Bank, toto zahrnovalo podmíněné dohody týkající se úpisu většinových podílů na vlastním kapitálu nových bank ze strany bývalých bank.

(30) Na základě výše uvedených předběžných dohod se výbory pro řešení problémů bývalých bank v říjnu 2009 (Glitnir) a prosinci 2009 (Kaupthing Bank a Landsbanki Islands) rozhodly uplatnit dohodnuté možnosti a upsat akcie v nových bankách. Dne 18. prosince 2009 vláda oznámila, že restrukturalizace bank byla ukončena a že mezi islandskými orgány a novými bankami na straně jedné a výbory pro řešení problémů Glitnir Bank, Landsbanki Íslands a Kaupthing Bank jménem jejich věřitelů na straně druhé bylo dosaženo dohod o vypořádání s ohledem na aktiva, která byla převedena z bývalých bank na nové banky, a že nové banky jsou plně financovány.

(31) Jak se ukázalo, příspěvek státní pokladny k vlastnímu kapitálu nových bank byl podstatně snížen, a to z 385 miliard ISK, jak se předpokládalo původně, na 135 miliard ISK ve formě akciového kapitálu a v případě dvou ze tří bank, Íslandsbanki a Arion Bank, přibližně 55 miliard ISK kapitálu tier 2 v podobě podřízených úvěrů, tj. celkem 190 miliard ISK. Státní pokladna mimoto poskytla Íslandsbanki a Arion Bank určité likvidní facility. Akciový kapitál, který novým bankám poskytly bývalé banky, činil celkem přibližně 156 miliard ISK. Celková kapitalizace nových bank proto činila zhruba 346 miliard ISK. Místo zachování úplného vlastnictví tří bank vedly tudíž dohody k snížení podílů státu na přibližně 5 % v případě Íslandsbanki, 13 % v případě Arion Bank a 81 % v případě Landsbankinn.

(32) Ačkoliv toto převzetí dvou ze tří bank věřiteli bývalých bank vyřešilo významné problémy při obnově finančního odvětví a vytvořilo pevnější kapitálový základ pro nové banky, přetrvávaly četné nedostatky, kterými bylo třeba se zabývat. Od podzimu 2009 soustředily banky své úsilí především na vnitřní záležitosti, což určovalo celkovou strategii pro jejich operace, a zejména restrukturalizaci jejich úvěrových portfolií, která představovala největší rizikový faktor pro jejich operace a dlouhodobou životaschopnost. Proces restrukturalizace byl složitý kvůli různým komplikujícím faktorům, včetně rozsudků Nejvyššího soudu o protiprávnosti úvěrů poskytnutých v ISK, které však byly indexovány na cizí měny. Co se týká Arion Bank, tyto záležitosti jsou projednány níže, pokud jsou důležité pro její restrukturalizaci.

2.4. Makroekonomické prostředí

(33) Po zhroucení bankovního systému v říjnu 2008 následovaly velké hospodářské otřesy. Potíže v islandském finančním systému byly spojeny se zhroucením důvěry v jeho měnu. V prvním čtvrtletí roku 2008 došlo k výraznému znehodnocení islandské koruny a poté znovu na podzim, před pádem tří komerčních bank i posléze. Navzdory kontrolám kapitálu, které byly zavedeny na podzim roku 2008, měna v průběhu roku 2009 většinou kolísala (20). Tyto otřesy vedly k vážné recesi v islandském hospodářství s poklesem HDP v roce 2009 o 6,8 % a v roce 2010 o 4 %.

(34) K důsledkům hospodářské krize patřilo náhlé zvýšení nezaměstnanosti z 1,6 % v roce 2008 na 8 % v roce 2009, prudký růst inflace a pokles reálných mezd. Mimoto došlo k výraznému zvýšení zadlužení podniků a domácností a podílu nesplácených pohledávek v úvěrových portfoliích bank a rovněž k rozsáhlému přebírání podniků ve finančních obtížích novými bankami. Vysoké fiskální náklady na restrukturalizaci bankovního systému současně vedly k významnému růstu fiskálního schodku a velkému zvýšení zadlužení veřejného sektoru.

(35) Po hluboké recesi naznačují předběžné údaje islandského statistického úřadu obrat ve druhém pololetí roku 2011 a za celý rok růst HDP v porovnání s předchozím rokem o 3,1 %.

(36) Hospodářský růst v roce 2011 byl zapříčiněn především růstem domácí poptávky, zejména 4 % zvýšením spotřeby soukromých domácností. To bylo podpořeno růstem mezd a sociálních dávek a rovněž určitými politickými iniciativami, které byly přijaty s cílem zmírnit zátěž spojenou se splácením dluhů domácností, včetně dočasných subvencí na úhradu úroků, zmrazení splátek úvěrů a předčasného vyplacení prostředků z penzijního spoření. Předběžné údaje za rok 2011 naznačují rovněž pomalý růst investic, avšak z obzvláště nízké úrovně (21). Veřejná spotřeba zůstala během posledních tří let na slabé úrovni.

(37) Celkové makroekonomické údaje zastírají významnější odvětvové rozdíly. Kromě zhroucení ve finančním sektoru došlo k významnému poklesu ve stavebnictví i v mnoha jiných domácích činnostech v oblasti výroby a služeb. V některých vývozních odvětvích došlo na druhou stranu k růstu. Kvůli nízkému směnnému kurzu islandské koruny a poměrně stálým cenám v cizí měně u mořských produktů a výrobků z hliníku po vypuknutí hospodářské krize příjmy z vývozu rostly, a to rovněž v případě cestovního ruchu a vývozu jiných služeb. Současně prudce klesl dovoz, což v roce 2010 vedlo k dočasnému přebytku obchodní bilance (22) ve výši přibližně 10 % HDP. S vyšší domácí poptávkou v roce 2011 však začal dovoz opět růst, což mělo za následek celkově menší obchodní přebytek ve výši 8,2 % HDP.

(38) Prognóza islandského statistického úřadu na období 2012–2017 předpokládá, že v roce 2012 bude pokračovat postupné hospodářské oživení s růstem ve výši 2,6 %. Podobné tempo růstu se očekává v celém období, jehož se prognóza týká. Tato prognóza však podléhá řadě nejistot. Plánované rozsáhlé průmyslové investice mohou být opět odloženy. Obchodní podmínky na Islandu by byly negativně ovlivněny přetrvávající recesí v zemích, které jsou jeho hlavními obchodními partnery, což by znamenalo nižší tempo růstu na Islandu. Pomalejší pokrok oproti předpokladům při řešení dluhové zátěže domácností a podniků by dále omezoval domácí poptávku a vyhlídky na růst hospodářství. Růst by mohla ohrozit rovněž pokračující cenová nestabilita spojená s kolísáním měny v souvislosti se zrušením kontrol kapitálu.

2.5. Finanční dohled a zlepšení právního rámce

(39) Po počáteční práci FME spojené se založením nových bank a stanovením hodnoty čistých aktiv převedených z bývalých bank provedl FME na jaře roku 2009 audit nových bank a jejich obchodních plánů, finanční síly a kapitálových požadavků v rámci tzv. projektu schválení. Tento audit se uskutečnil s pomocí mezinárodní společnosti Oliver Wyman poskytující poradenské služby v oblasti řízení.

(40) Po ukončení výše uvedeného procesu udělil FME bankám provozní licence s výhradou řady podmínek. Vzhledem ke kvalitě portfolií aktiv a předpokládané hospodářské nejistotě se považovalo za nezbytné uložit třem bankám vyšší kapitálové požadavky, než je zákonné minimum. FME proto stanovil pro tři banky minimální ukazatel kapitálové přiměřenosti ve výši 16 %, z toho poměr kapitálu tier 1 minimálně 12 %. Požadavky platily po dobu nejméně tří let, pokud je FME nereviduje. Byly stanoveny rovněž podmínky týkající se likvidity, které vyžadovaly, aby dostupné likvidní prostředky v kterémkoli okamžiku činily minimálně 20 % vkladů a aby hotovost nebo peněžní ekvivalenty činily nejméně 5 % vkladů. Požadavky byly uloženy i s ohledem na jiné záležitosti, jako je restrukturalizace úvěrových portfolií, posuzování rizik, správa a řízení společnosti a vlastnictví. FME zavedl srovnatelné kapitálové požadavky i s ohledem na ostatní finanční společnosti.

(41) Program hospodářské stabilizace, který byl zaveden po konzultaci s MMF, zajistil přezkum celého právního rámce finančních služeb a dohledu s cílem zlepšit obranu proti budoucí finanční krizi. Vláda vyzvala bývalého generálního ředitele finského orgánu finančního dohledu, pana Kaarla Jännäriho, aby posoudil stávající právní rámec a postupy v oblasti dohledu. Ke zlepšením, která pan Jännäri navrhl, patřilo zřízení národního úvěrového registru při FME s cílem snížit úvěrová rizika v systému. V jeho zprávě se navrhovalo rovněž stanovení tvrdších pravidel a přísnějších postupů v případě velkých expozic a úvěrů pro propojené strany a rovněž provádění více inspekcí na místě s cílem ověřit externí dohled a zprávy, zejména úvěrové riziko, riziko likvidity a měnové riziko. Bylo rovněž doporučeno přezkoumat a zlepšit systém pojištění vkladů, a to v úzkém souladu s vývojem v EU.

(42) Poté předložila vláda parlamentu návrh zákona, který byl založen mimo jiné na návrzích pana Jännäriho a rovněž na změnách právních předpisů EHP v oblasti finančních činností od roku 2009 a který byl přijat a vstoupil v platnost dne 1. července 2010, a to jako zákon č. 75/2010. Tímto novým právním předpisem byly zavedeny rozsáhlé změny zákona o finančních společnostech. Později byla provedena řada dalších změn zákona o finančních společnostech a rovněž změn v oblasti regulace a dohledu nad finančními službami. Tyto změny právních předpisů jsou podrobněji posouzeny v příloze.

2.6. Hlavní budoucí výzvy (23)

(43) Navzdory významným úspěchům při obnově finančního odvětví se Island nadále potýká s důsledky finanční a měnové krize, která začala na podzim roku 2008. Finanční krize ukázala různé slabé stránky a nedostatky finančního systému, které je třeba odstranit, má-li být obnovena důvěra veřejnosti. Je zřejmé, že Island (stejně jako mnoho jiných zemí tvrdě zasažených finanční krizí) čelí mnoha problémům při přizpůsobování právního a provozního prostředí finančních služeb s cílem podpořit životaschopný a účinný finanční systém v budoucnu a co nejvíce snížit riziko opakování dalších systémových šoků.

(44) Nejakutnější problémy, jimž islandské finanční společnosti v současnosti čelí, jsou spojeny se skutečností, že banky působí v chráněném prostředí s kontrolami kapitálu a paušální zárukou za vklady. Banky se nyní musí připravit na působení v exponovanějším prostředí, kdy jsou kontroly kapitálu zrušeny a pojištění vkladů se navrátí k mechanismu stanovenému v příslušných směrnicích EU/EHP (24). Islandské orgány zdůraznily, že při zavádění nových pravidel v tomto ohledu je třeba postupovat mimořádně obezřetně.

(45) Dalším velkým problémem je nutnost dále přizpůsobit právní a regulační rámec na podporu stabilního a účinného finančního systému, který je v souladu s rovněž s vývojem právních předpisů EHP a mezinárodního práva (25).

2.7. Stav hospodářské soutěže v islandském finančním odvětví

(46) Podle nejnovějších informací islandských orgánů (26) se hospodářská soutěž na finančním trhu od zhroucení bankovního sektoru významně změnila. Počet finančních společností se snížil, jelikož řada spořitelen, komerčních bank a specializovaných úvěrových společností byla buď zlikvidována, nebo se spojila s jinými podniky (27). Počet finančních společností nadále klesá, naposledy po spojení Landsbankinn a SpKef v březnu 2011, spojení Íslandsbanki a Byr v prosinci 2011 a spojení Landsbankinn a Svarfdaelir Savings Bank, které Kontrolní úřad schválil dne 20. června 2012. Se snížením počtu finančních společností a převzetím vkladů z uzavíraných bank většími bankami se koncentrace na domácím trhu zvýšila. Celková přítomnost nových bank na finančních trzích EHP je na druhé straně mnohem menší než přítomnost jejich předchůdkyň, jelikož mezinárodní bankovní operace jsou ukončovány.

(47) Domácí trh se mimoto významně zmenšil, jelikož určité dílčí trhy zanikly, nebo jsou do značné míry utlumeny. Takřka úplný zánik trhu cenných papírů a zavedení kontrol kapitálu omezily operace na trhu cenných papírů a na měnovém trhu a měly za následek omezené investiční možnosti. Při historicky nízké úrovni investic v hospodářství a celkově vysokém zadlužení domácností a podniků je poptávka po úvěrech nízká. Od zhroucení zaměřují banky své úsilí na vnitřní záležitosti a restrukturalizaci svých úvěrových portfolií a rovněž na restrukturalizaci některých velkých korporátních klientů.

(48) Před finanční krizí připadal na spořitelny společně podíl na trhu ve výši přibližně 20– 25 % vkladů. Ten se nyní snížil na zhruba 2–4 %. Podíly na trhu, o které přišly spořitelny a komerční banky opouštějící trh, získaly tři velké komerční banky, Arion Bank, Íslandsbanki a Landsbanki. Na tyto tři banky nyní připadá společně přibližně 90–95 % trhu namísto dřívějších 60–75 %, přičemž podíl Landsbankinn na trhu je největší. Kromě 10 regionálních spořitelen, na něž v současnosti připadá přibližně 2–4 % trhu, je jediným dalším účastníkem trhu restrukturalizovaná MP Bank (28) s podílem na trhu ve výši zhruba 1–5 %.

(49) Islandský finanční trh je tudíž jednoznačně oligopolní a tři největší společnosti by na něm mohly společně získat dominantní postavení. Podle islandského orgánu pro hospodářskou soutěž, který Kontrolní úřad požádal o názory na stav hospodářské soutěže na Islandu a možná nápravná opatření, existují na islandském bankovním trhu významné překážky vstupu. To poškozuje hospodářskou soutěž. Existují rovněž určité překážky, které spotřebitelům brání ve změně banky. Islandské orgány také potvrdily, že hospodářskou soutěž dále omezila měnová rizika spojená s islandskou malou a neobchodovanou měnou, islandskou korunou, a že tato rizika odrazují zahraniční banky a společnosti od vstupu na islandský trh.

(50) Islandský orgán pro hospodářskou soutěž se v poslední době zaměřil na zvláštní otázku týkající se infrastruktury informačních technologií pro operace bank a spolupráci bank v tomto ohledu. To souvisí s poskytovatelem služeb informačních technologií, který je ve společném vlastnictví finančních institucí, Reiknistofa bankanna (datové centrum islandských bank; dále jen „datové centrum“). Tato záležitost je důležitá pro posouzení dotyčného případu a patřila k otázkám, které Kontrolní úřad projednával s islandskými orgány a bankami.

(51) Datové centrum společně vlastní tři hlavní islandské banky, dvě spořitelny, islandská asociace spořitelen a tři hlavní zpracovatelé platebních karet na Islandu. Landsbankinn vlastní 36,84 % akcií datového centra, Íslandsbanki 29,48 % a Arion Bank 18,7 %. Společně tyto tři komerční banky vlastní 85,02 % akcií datového centra. Klienty datového centra jsou vlastníci, islandská centrální banka a ostatní finanční instituce a rovněž jiné veřejné subjekty. Spolupráce bank v této oblasti je rozsáhlá, jelikož datové centrum vyvinulo systém zúčtování a vypořádání plateb na Islandu. Datové centrum poskytuje rovněž řadu základních bankovních řešení, která jsou řešeními určenými pro více subjektů a která používá většina islandských bank. Datové centrum dále provozuje systém elektronické fakturace a elektronických plateb pro společnosti a spotřebitele.

(52) Podle islandského orgánu pro hospodářskou soutěž vedlo zhroucení v roce 2008 k obzvláštní zranitelnosti menších bank a spořitelen. U menších finančních společností mají potřebné služby informačních služeb zásadní význam, jelikož je lze považovat za jednu z překážek vstupu nových účastníků na trh. Platformu pro služby informačních technologií poskytovalo pro větší finanční společnosti ve značném rozsahu datové centrum, a co se týká spořitelen a menších účastníků trhu, společnost Teris. Po uzavření mnoha menších finančních společností v minulých letech přišla společnost Teris o značnou část svého příjmu, což v lednu 2012 vedlo k prodeji některých jejích řešení v oblasti informačních technologií datovému centru. Podle datového centra a společnosti Teris bylo cílem této transakce mimo jiné zajistit další poskytování služeb informačních technologií menším finančním společnostem.

(53) Islandský orgán pro hospodářskou soutěž prověřoval dva případy týkající se datového centra. Za prvé, zda by se společné vlastnictví a spolupráce bank a ostatních finančních společností ve fóru datového centra měly považovat za porušení zákazu restriktivních praktik podle § 10 islandského zákona o hospodářské soutěži. Za druhé byla posuzována slučitelnost nákupu významných aktiv společnosti Teris ze strany datového centra podle ustanovení téhož zákona týkajících se spojování podniků. V květnu 2012 však byly po uzavření dohody o vyrovnání mezi datovým centrem a jeho vlastníky na straně jedné a orgánem pro hospodářskou soutěž na straně druhé oba případy ukončeny (29).

(54) Kromě výše uvedených obav, které přímo souvisí s islandským finančním trhem, poukázal islandský orgán pro hospodářskou soutěž zejména na nutnost dokončení prodeje a restrukturalizace provozních společností (30) bez zbytečných prodlev. Mnoho provozních společností bylo bankami (jakožto věřiteli těchto společností) převzato kvůli nadměrné zadluženosti po hospodářském krachu v roce 2008. Podle islandského orgánu pro hospodářskou soutěž to může vést ke střetu zájmů, pokud banky poskytují společnostem finanční služby a současně tyto společnosti vlastní. Islandský orgán pro hospodářskou soutěž zastává názor, že přímé a nepřímé vlastnictví (31) ze strany bank představuje po finanční krizi nejrozšířenější a nejnebezpečnější problém v oblasti hospodářské soutěže, jelikož má dopad na téměř každou společnost a výrobní odvětví na Islandu. Podle názoru islandského orgánu pro hospodářskou soutěž by rychlejší restrukturalizace společností zlepšila hospodářskou soutěž na finančním trhu. Pokud účast bank na restrukturalizaci jejich korporátních klientů podléhá oznamovací povinnosti v rámci vnitrostátní kontroly spojování podniků, stanoví islandský orgán pro hospodářskou soutěž v tomto ohledu často podmínky týkající se vlastnictví bank. Komplexní řešení tohoto problému se však jeví jako obtížné, jelikož v zásadě souvisí s vysokým zadlužením islandské podnikové sféry.

(55) Ve svém podání pro Kontrolní úřad tři komerční banky, Arion Bank, Íslandsbanki a Landsbankinn, vyjádřily názor, že v podmínkách hospodářské soutěže na islandském finančním trhu nedošlo od podzimu roku 2008 k žádným významným změnám, které by vyvolávaly obavy. Na trhu panuje účinná hospodářská soutěž, aniž by existovaly důkazy o koluzním jednání tří největších hráčů. Při zkoumání podmínek hospodářské soutěže na trhu přehlédl islandský orgán pro hospodářskou soutěž některé klíčové faktory. Zahraniční banky, které sice nejsou na Islandu přítomné, dlouho a aktivně soutěží s islandskými bankami v oblasti poskytování úvěrů podnikům a jiných finančních služeb největším klientům, jako jsou podniky vykonávající činnost založenou na vývozu (rybolov, energeticky náročná výrobní odvětví atd.) a rovněž stát a obce.

(56) Tento názor je však v rozporu s názorem uvedeným v podání islandských orgánů, jak je uvedeno ve výše zmíněné zprávě ministra hospodářství pro parlament, a názory islandského orgánu pro hospodářskou soutěž. Jak bude objasněno níže, Arion Bank se navzdory určitým výhradám týkajícím se analýzy podmínek hospodářské soutěže rozhodla poskytnout určité závazky, které mají omezit narušení hospodářské soutěže spojené s dotyčnými opatřeními podpory. Tyto závazky jsou uvedeny v příloze.

3. POPIS OPATŘENÍ

3.1. Příjemce

(57) Jak bylo popsáno výše, Kaupthing Bank vyhlásila v roce 2008 úpadek stejně jako další dvě velké islandské komerční banky. Aby bylo zajištěno další fungování domácího bankovního sektoru, provedly islandské orgány určitá opatření s cílem obnovit určité operace (bývalé) Kaupthing Bank hf, včetně zřízení a kapitalizace New Kaupthing Bank hf (nyní přejmenované na Arion Bank).

3.1.1. Kaupthing Bank

(58) Před finanční krizí v roce 2008 byla Kaupthing Bank největší bankou na Islandu. Na konci roku 2007 její bilanční suma činila 5 347 miliard ISK (58,3 miliardy EUR). Kaupthing Bank byla především severoevropskou bankou, která působila ve třinácti zemích. Kaupthing Bank nabízela společnostem, institucionálním investorům a jednotlivcům integrované finanční služby, které byly rozděleny do pěti obchodních segmentů: firemní a retailové bankovnictví, kapitálové trhy, státní pokladna, investiční bankovnictví a správa majetku a soukromé bankovnictví. Banka mimoto provozovala maloobchodní síť poboček na Islandu, kde měla ústředí, a v menším rozsahu v Norsku a ve Švédsku. Kaupthing Bank měla bankovní licence prostřednictvím dceřiných společností v Dánsku, Švédsku, Lucembursku a Spojeném království a poboček ve Finsku, Norsku a na Ostrově Man. Hlavními dceřinými společnostmi Kaupthing Bank byly Kaupthing Singer & Friedlander (Spojené království) a FIH Erhvervsbank (Dánsko), banka však provozovala šestnáct dalších dceřiných společností a poboček v různých zemích v Evropě, Severní Americe, Asii a na Blízkém východě. Na konci roku 2007 zaměstnávala banka 3 334 osob. Akcie banky byly kotovány na OMX Nordic Exchange v Reykjavíku a ve Stockholmu.

3.1.2. Arion Bank

(59) Nástupkyně Kaupthing Bank, Arion Bank, je islandská banka, která společnostem, institucionálním investorům a jednotlivcům nabízí všeobecné finanční služby. Banka se snaží být vztahovou bankou se zaměřením se na větší podniky a jednotlivce, kteří hledají širokou škálu finančních řešení.

(60) Skupina Arion Bank sestává z mateřské společnosti a osmi hlavních dceřiných společností, které jsou nedílnou součástí operací banky (32).

(61) V rámci nedávné a pokračující restrukturalizace úvěrového portfolia převzala banka aktiva, která byla zařazena jako aktiva držená za účelem prodeje, nebo dokud není dokončena práce na zpětném získání, za účelem dočasných operací. Podle banky se tato nicméně snaží prodat takováto aktiva bez zbytečných prodlev (33).

(62) Další hlavní podíly jsou ve společnosti Auðkenni (holdingová společnost spravující bezpečnostní klíče pro internetové bankovnictví; 20 %) a společnosti Reiknistofa bankanna (datové centrum pro islandské banky; 18,05 %). Arion Bank uzavřela nebo se chystá uzavřít celkem patnáct společností, v nichž měla banka podíly na vlastním kapitálu. Tyto společnosti jsou buď v likvidaci, nebo nemají žádná aktiva či neprovádějí žádné operace.

(63) Hlavní bankovní produkty patří do čtyř kategorií: správa majetku, investiční bankovnictví, korporátní bankovnictví a retailové bankovnictví, jak je blíže uvedeno v dalším textu.

Divize správy majetku

(64) Tuto divizi tvoří oddělení prodeje a služeb, soukromého bankovnictví a institucionální správy aktiv. Dceřiná společnost banky, správcovská společnost Stefnir, vykonává činnost v oblasti správy fondů a divize správy majetku v Arion Bank je hlavním distributorem fondů. Divize správy majetku je předním účastníkem na islandském trhu s aktivy spravovanými v Arion Bank a dceřiných společnostech, která na konci roku 2011 převyšovala 659 miliard ISK.

(65) Divize správy majetku odpovídá za správu aktiv jménem klientů, včetně institucionálních investorů, podniků, klientů s vysokým čistým jměním a neprofesionálních investorů. Slouží klientům s různými investičními cíli a nabízí širokou škálu služeb. Kromě rozmanitých podílových fondů, alternativních investičních nástrojů a penzijního připojištění nabízí divize strategie alokace aktiv upravené na míru a řízené účty. Divize nabízí rovněž fondy jiných předních světových správcovských společností fondů.

Divize investičního bankovnictví

(66) Divize investičního bankovnictví poskytuje korporátním klientům různé služby prostřednictvím čtyř hlavních produktových oblastí: — poradenství v oblasti fúzí a akvizic, — transakce na kapitálových trzích, — financování akvizic a pákové financování, — hlavní investice.

(67) Cílem divize je spojit poradenství s finančními kapacitami banky a vytvořit pro klienty integrované řešení v úzké spolupráci s ostatními divizemi banky, zejména divizí kapitálových trhů a korporátního bankovnictví.

Divize korporátního bankovnictví

(68) Divize korporátního bankovnictví je rozdělena na sedm oddělení: podnikové úvěry; specializované úvěry; právní záležitosti a dokumentace; správa portfolia; služby pro podniky; vymáhání pohledávek a faktoring. Divize korporátního bankovnictví nabízí svým korporátním klientům, od středních podniků po velké společnosti, celou škálu finančních služeb a produktů. Divize se zaměřuje především na dlouhodobé vztahy se svými klienty a rovněž na poskytování řešení upravených na míru a individualizovaných služeb.

(69) Arion Bank se domnívá, že stojí v popředí při řešení otázek zadlužení podniků a při restrukturalizaci společností dosáhla značného pokroku. Oddělení vymáhání pohledávek v divizi korporátního bankovnictví odpovídá za vymáhání pohledávek banky, tj. restrukturalizaci společností, které mají potíže s placením. Práce náležitě pokročila a blíží se ke konci.

Divize retailového bankovnictví

(70) Divize retailového bankovnictví má na islandském trhu 30 % podíl. Na celém Islandu existuje 24 poboček a více než 100 000 zákazníků. Pobočky poskytují komplexní škálu služeb, včetně poradenství týkajícího se vkladů a úvěrů, platebních karet, penzijního spoření, pojištění, fondů a cenných papírů.

(71) Síť poboček je rozdělena do sedmi seskupení, přičemž každé má vlastního obchodního ředitele. Menší pobočky využívají sílu větších útvarů v rámci každého seskupení. Na pobočky, a tudíž blíže zákazníkům, je přenesena větší výkonná pravomoc a odpovědnost. Podle banky pomáhá toto uspořádání koordinovat postupy a plně využít odborné znalosti v pobočkách. Čtyři z těchto obchodních ředitelů pracují v oblasti Reykjavíku a tři ve větších městských oblastech. Tato struktura má posílit vztahy mezi pobočkami ve stejné části země.

Údaje o podílech na trhu

(72) Podle výpočtů Arion Bank činí její podíl na trhu v oblasti vkladů na základě výročních zpráv islandských bank a spořitelen [> 30] %, čili je nepatrně nižší než podíly Landsbankinn ([> 30 %]) a Íslandsbanki ([> 30 %]). K dalším účastníkům trhu s pouze menším významem patří MP Bank ([< 5 %]) a spořitelny (společně [< 5 %]).

(73) Podíl Arion Bank v oblasti úvěrů pro zákazníky činí přibližně [15–25] %, neboli je podobný podílu Íslandsbanki a mírně nižší než podíl Landsbankinn. Fond pro financování bydlení má největší podíl na trhu, [> 25] %. Významný podíl na tomto trhu mají společně rovněž penzijní fondy, tj. [5–10] %, zatímco podíly ostatních účastníků trhu jsou zanedbatelné.

(74) Podíl Arion Bank na trhu při obchodování na islandské burze cenných papírů, měřeno podle obratu během prvních čtrnácti týdnů roku 2012, činil [10–20] %, avšak podíly ostatních komerčních bank, Íslandsbanki, Landsbankinn a MP Bank, činily [20–25] %.

3.2. Srovnání bývalé a nové banky

(75) Orientační srovnání klíčových finančních ukazatelů v rozvahách staré a nové banky v tabulce 1 ukazuje obrovský rozdíl ve velikosti a rozsahu operací obou bank (34). Celková aktiva Arion Bank na konci roku 2009 představovala pouze 11,5 % aktiv Kaupthing Bank v polovině roku 2008. Největší jednotlivou kategorií aktiv je úvěrové portfolio. Účetní hodnota úvěrového portfolia Kaupthing Bank na konci června 2008 činila 4 169 miliard ISK v porovnání s úvěrovým portfoliem Arion Bank na konci roku 2009 v hodnotě 358 miliard ISK, tj. 8,6 % portfolia Kaupthing Bank. Došlo rovněž k významné změně držby cenných papírů ze strany Arion Bank v porovnání s Kaupthing Bank. Akcie a deriváty se snížily o 96–100 %. U dluhopisů je snížení menší, jelikož dluhopisy v držení Arion Bank představovaly 25,7 % dluhopisů držených Kaupthing Bank. Tabulka 1 Srovnání rozvah Arion Bank a Kaupthing Bank, částky v miliardách ISK Kaupthing 30.6.2008 Arion 31.12.2009 Arion jako % Kaupthing Celková aktiva 6 603 757 11,5 — Poskytnuté úvěry a pohledávky za zákazníky 4 169 358 8,6 — Dluhopisy a dluhové nástroje 676 173 25,7 — Akcie a nástroje investování do vlastního kapitálu 172 7 4,1 Celkové závazky 6 166 667 10,8 — Vklady 1 848 495 26,8 Vlastní kapitál celkem 438 90 20,6

(76) Výsledovky obou subjektů vykazují podobný rozdíl ve velikosti a rozsahu. Při porovnání Arion Bank v roce 2009 a Kaupthing Bank v roce 2007 představují čisté úrokové výnosy Arion Bank 15,2 % výnosů Kaupthing a čisté výnosy z poplatků a provizí Arion Bank představují 10,7 % výnosů Kaupthing. Arion Bank na konci roku 2009 zaměstnávala 1 057 osob (včetně zaměstnanců v dceřiných společnostech) v porovnání s 3 334 zaměstnanci Kaupthing Bank na konci roku 2007. Celkový počet zaměstnanců v Arion Bank proto představoval 32 % odpovídajícího celkového počtu zaměstnanců Kaupthing Bank (35). Co se týká porovnání islandských operací obou bank, na konci června 2008 zaměstnávala Kaupthing Bank pro islandské operace 1 133 osob (bez zaměstnanců v dceřiných společnostech), zatímco Arion Bank na konci roku 2009 zaměstnávala 952 osob (bez dceřiných společností). Tabulka 2 Srovnání výsledovek Arion Bank a Kaupthing, částky v miliardách ISK Kaupthing 2007 Arion 2009 Arion jako % Kaupthing Čisté úrokové výnosy 80 12 15,2 Čisté výnosy z poplatků a provizí 55 6 10,7 Provozní příjem 166 50 29,9 Příjmy před odvodem daně z příjmu 81 15 19,0

3.3. Vnitrostátní právní základ

(77) Vnitrostátním právním základem pro opatření podpory je: — zákon č. 125/2008 o orgánu zmocněném k čerpání ze státní pokladny v důsledku neobvyklých okolností na finančním trhu atd., na nějž se obvykle odkazuje jako na mimořádný zákon Mimořádný zákon udělil FME pravomoc v „mimořádné situaci“ zasáhnout a převzít pravomoci valných hromad akcionářů a zasedání správních rad finančních institucí a rozhodnout o zcizení jejich aktiv a závazků. FME byla udělena rovněž pravomoc jmenovat pro převzaté finanční společnosti výbory pro řešení problémů, které měly pravomoci valné hromady akcionářů. Při likvidaci institucí zákon upřednostňuje pohledávky vkladatelů a systémy pojištění vkladů. Zákon rovněž zmocnil islandské ministerstvo financí založit nové banky. Mimořádný zákon zahrnuje změny zákona č. 161/2002 o finančních společnostech, zákona č. 87/1998 o oficiálním dohledu nad finančními činnostmi, zákona č. 98/1999 o systému pojištění vkladů a systému odškodnění investorů a zákona č. 44/1998 o otázkách bydlení, — doplňující zákon o státním rozpočtu na rok 2008 (§ 4); — zákon o státním rozpočtu na rok 2009 (§ 6).

3.4. Opatření podpory

(78) Zásah islandských orgánů po úpadku Kaupthing Bank byl popsán výše a podrobněji byl objasněn v rozhodnutí o zahájení řízení. Podstatu zásahů lze shrnout takto: dne 9. října 2008 převzal FME kontrolu nad Kaupthing Bank a domácí závazky a domácí aktiva (jejich větší část) byly převedeny na New Kaupthing Bank. Konkurzní podstata bývalé banky měla získat za tento převod náhradu, a to v podobě obdržení částky rozdílu mezi aktivy a závazky. Jelikož se ukázalo, že stanovení tohoto rozdílu je obtížné a časově náročné, poskytl stát určitý počáteční kapitál a přijal závazek v případě potřeby poskytnout další kapitál. Poté banku kapitalizoval, než bylo dne 1. prosince 2009 mezi státem a bývalou bankou dosaženo konečné dohody, která měla za následek, že se podíl státu v bance snížil ze 100 % na 13 % (36). Kontrolní úřad považuje toto datum – 1. prosinec 2009 – za mezník vyznačující začátek pětiletého období restrukturalizace, které tudíž potrvá do dne 1. prosince 2014.

(79) Následující oddíl je omezen na popis těch aspektů zásahu státu, které představují opatření, jež jsou důležitá pro posouzení podle článku 61 Dohody o EHP.

3.4.1. Kapitál tier 1

(80) Stát poskytl kapitál tier 1 dvakrát – poprvé, když byla založena New Kaupthing Bank, a podruhé, když banku plně kapitalizoval (se zpětným účinkem); načež následovala dohoda s bývalou bankou jménem jejich věřitelů, podle níž stát obdržel v bance 13 % podíl.

3.4.1.1. Počáteční kapitál

(81) Po založení New Kaupthing Bank v říjnu 2008 poskytl stát nové bance částku v hotovosti ve výši 775 milionů ISK (37) (5 milionů EUR) jako počáteční kapitál a mimoto přijal závazek, že nové bance poskytne celkem až 75 miliard ISK jako rizikový kapitál tier 1 výměnou za celý její vlastní kapitál. První údaj odpovídá minimálnímu kapitálu vyžadovanému podle islandských právních předpisů při založení banky. Druhý údaj byl vypočítán jako 10 % počátečního vyhodnocení pravděpodobné velikosti celkových rizikově vážených aktiv banky. Prostředky odpovídající této částce byly oficiálně zahrnuty do státního rozpočtu na rok 2009 jako částka přidělená ze státních prostředků za účelem řešení mimořádné situace na finančních trzích. Tento přidělený kapitál měl poskytnout přiměřenou záruku provozuschopnosti banky, dokud nebudou vyřešeny problémy spojené s její konečnou rekapitalizací, včetně velikosti její počáteční rozvahy a stanovení výše odškodnění splatného bývalé bance za převedená aktiva.

3.4.1.2. Kapitálový vklad a podržení 13 % podílu v rámci vypořádání s věřiteli bývalé banky

(82) Dne 20. července 2009 islandská vláda oznámila, že s výborem pro řešení problémů Kaupthing Bank dospěla k návrhu dohody ohledně prvotní kapitalizace New Kaupthing Bank (ode dne 21. listopadu 2009 přejmenované na Arion Bank) a základu pro splatné odškodnění. Vláda se s výborem pro řešení problémů Kaupthing Bank podmíněně dohodla na tom, že by věřitelům měla být prostřednictvím výboru poskytnuta možnost získat většinový podíl v Arion Bank s cílem usnadnit nezávislý rozvoj banky. To by ve skutečnosti znamenalo, že bývalá banka poskytne v rámci dohody o odškodnění většinu kapitálu v Arion Bank. Pokud by Kaupthing Bank neprovedla úpis akcií Arion Bank, ponechal by si stát plné vlastnictví.

(83) Dne 14. srpna 2009 vláda oznámila, že se zavázala kapitalizovat Arion Bank s kapitálem tier 1 ve výši 72 miliard ISK ve formě státních dluhopisů, což bance zajistí poměr kmenového kapitálu tier 1 ve výši přibližně 12 %. Kapitalizace Arion Bank ze strany státu byla provedena dne 9. října 2009, a to vložením částky ve výši 71 225 milionů ISK do banky se zpětným účinkem ke dni 22. října 2008, kromě počáteční částky v hotovosti ve výši 775 milionů ISK. Celkový akciový kapitál státu proto činil 72 miliard ISK. Narostlé úroky ze státních dluhopisů mimoto činily 9,2 miliardy ISK.

(84) Dne 4. září 2009 vláda oznámila, že bylo dosaženo konečných dohod, pokud jde o kapitalizaci Arion Bank a základ pro odškodnění. V souladu s návrhem dohody ze dne 20. července 2009 obsahovala dohoda v zásadě ustanovení o dvou alternativních možnostech: kapitalizaci na základě vlastnictví bývalé banky (věřitelé) (dohoda o společné kapitalizaci), nebo kapitalizaci na základě vlastnictví státu (dohoda o alternativní kapitalizaci) (38). Podle první dohody měli věřitelé Kaupthing Bank možnost získat (prostřednictvím výboru pro řešení problémů) kontrolu nad Arion Bank úpisem nového akciového kapitálu. Jelikož hodnota závazků převedených na Arion Bank převyšovala hodnotu převedených aktiv, měla Kaupthing Bank nový akciový kapitál uhradit z vlastních aktiv bývalé banky. Výše tohoto odškodnění byla vypočítána na 38 miliard ISK, měla však být pravidelně přeceňována na základě budoucí výkonnosti určitého úvěrového portfolia. Stát by držel menšinu kmenových akcií Arion Bank, a to 13 %. S cílem dodržet požadavek FME týkající se dalších 4 % kapitálu tier 2, který je nezbytný ke schválení orgánem dohledu, by stát přispěl ke kapitálu Arion Bank rovněž formou podřízeného úvěru ve výši 24 miliard ISK.

(85) Dne 1. prosince 2009 bylo mezi státem a Arion Bank na straně jedné a výborem pro řešení problémů Kaupthing Bank na straně druhé dosaženo dohody ohledně vypořádání určitých aktiv a závazků převedených z Kaupthing Bank na novou banku. Téhož dne se výbor pro řešení problémů Kaupthing Bank rozhodl uplatnit možnost stanovenou v dohodě o společné kapitalizaci a převzít 87 % akciového kapitálu Arion Bank. Stát by si ponechal zbývajících 13 % kapitálu tier 1.

(86) Kaupthing Bank zaplatila za akvizici převedením aktiv ze své konkurzní podstaty, která byla oceněna na 66 miliard ISK, na Arion Bank. Za tímto účelem použila Kaupthing Bank kombinaci hotovosti, islandských souvisejících podnikových úvěrů a portfolio hypoték a úvěrů poskytnutých subjektům spřízněným s islandskou vládou. Kapitalizace ze strany státu, která byla provedena dne 9. října 2009, byla poté zrušena a Arion Bank vrátila státu ve formě státních dluhopisů částku ve výši 32,6 miliardy ISK a vydala podřízený dluhopis ve prospěch státu ve výši 29,5 miliardy ISK.

(87) S ohledem na požadavek týkající se poměru kapitálu tier 1 ve výši 12 % a dodatečného kapitálu tier 2 ve výši 4 % se vyskytly problémy, poněvadž převod rizikových aktiv na Arion Bank znamenal zvýšení objemu rizikově vážených aktiv banky. Jelikož Arion Bank byla rekapitalizována prostřednictvím transakce, která znamenala významný nárůst rizikově vážených aktiv, bylo podle dohody o společné kapitalizaci zapotřebí více kapitálu než v případě kapitalizace ze strany státu, která byla financována výhradně státními dluhopisy. Větší část finančních prostředků vrácených státu musela mít podobu kapitálu tier 2, než by tomu bylo v opačném případě. Z téhož důvodu zaplatila Kaupthing Bank za 87 % akcií částku ve výši 66 miliard ISK namísto 62,6 miliardy ISK, jak se plánovalo původně (tj. 87 % ze 72 miliard ISK). Stát zaplatil za svůj 13 % podíl v Arion Bank částku ve výši 12,2 miliardy ISK.

3.4.2. Příspěvek ke kapitálu tier 2

(88) Stát poskytl nové bance rovněž dva podřízené úvěry s cílem posílit její vlastní kapitál a likvidní pozici. Nástroj A denominovaný v cizí měně odpovídal v té době částce ve výši 29,5 miliardy ISK. Úvěr byl poskytnut ve formě kapitálového nástroje, který Arion Bank umožnil vydat nezajištěné podřízené dluhopisy. Nástroj B představoval 6,5 miliardy ISK a Arion Bank jej použila k tomu, aby státu vyplatila nerozdělené zisky (dividendy) za období, dokud nenabyla účinku dohoda o společné kapitalizaci. Nástroje v podobě kapitálu tier 2, které poskytl stát, vycházely z nutnosti zajistit pevnou kapitálovou strukturu a byly v souladu s požadavky FME.

(89) Doba splatnosti nástroje A činí deset let ode dne 30. prosince 2009. Tento nástroj obsahoval pobídky k odchodu ve formě navýšení úroků po pěti letech. Roční úroková sazba v prvních pěti letech činí 400 bazických bodů nad sazbou EURIBOR, v období mezi pátým a desátým rokem však úroková sazba činí 500 bazických bodů nad sazbou EURIBOR. Doba splatnosti nástroje B je stejná s výjimkou toho, že v prvních třech letech činí úroková sazba 300 bazických bodů nad sazbou EURIBOR.

3.4.3. Pojištění vkladů

(90) S cílem dodržet směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES ze dne 3. března 1997 (39) o systémech pro odškodnění investorů a směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů (40) přijal Island zákon č. 98/1999 o systému pojištění vkladů a systému pro odškodnění investorů a zřídil tzv. záruční fond pro vkladatele a investory, který byl financován ročními příspěvky bank, jež byly vypočteny ve vztahu k celkovým vkladům v těchto bankách.

(91) Podle islandských orgánů zahrnovala opatření islandské vlády na záchranu bank na podzim roku 2008 rovněž dodatečnou státní podporu pro vklady v domácích komerčních bankách a spořitelnách mimo oblast působnosti zákona č. 98/1999 k provedení směrnice 94/19/ES o pojištění vkladů a směrnice 97/9/ES o odškodnění investorů s cílem ujistit v době vypuknutí krize širokou veřejnost o bezpečnosti vkladů.

(92) V oznámení úřadu předsedy vlády ze dne 6. října 2008 se uvádělo, že „islandská vláda zdůrazňuje, že vklady v domácích komerčních bankách a spořitelnách a jejich pobočkách na Islandu budou kryty v plné výši“. Toto oznámení poté úřad stávajícího předsedy vlády zopakoval v únoru a prosinci 2009. Mimoto se na ně odkazovalo i v prohlášení o úmyslu, které islandská vláda zaslala Mezinárodnímu měnovému fondu (a které bylo zveřejněno na internetových stránkách ministerstva hospodářství a MMF) dne 7. dubna 2010 (a znovu v dalším prohlášení o úmyslu ze dne 13. září 2010). V prohlášení (které podepsali islandský předseda vlády, ministr financí, ministr hospodářství a guvernér islandské centrální banky) se uvádí, že „v současnosti jsme odhodláni vkladatele plně chránit, jakmile však bude zajištěna finanční stabilita, hodláme tuto paušální záruku postupně zrušit“. V oddíle návrhu zákona o státním rozpočtu na rok 2011 týkajícím se státních záruk se v poznámce pod čarou odkazuje na prohlášení islandské vlády, že vklady v islandských bankách požívají státní záruky (41).

(93) Výše uvedené skutečnosti dokládá nejnovější prohlášení stávajícího ministra hospodářství a bývalého ministra financí (2009–2011), pana Steingrímura Sigfússona, v diskusi v islandském parlamentu ohledně nákladů státu spojených s převzetím vkladů spořitelny SpKef ze strany Landsbankinn. Podle ministra je třeba mít v této souvislosti na paměti prohlášení státu z podzimu roku 2008, že všechny vklady ve spořitelnách a komerčních bankách jsou bezpečné a chráněné. „Od té doby byla práce ve všech případech založena na tomto (tj. prohlášení) a je bohužel pravda, že toto (tj. platby splatné SpKef) budou představovat jeden z největších účtů hrazených přímo státem, jelikož náklady na zajištění vkladů všech obyvatel Suðurnes … a všech klientů SpKef v oblasti Západních fjordů a na západě a severozápadě … Nepředpokládám, že si někdo myslel, že se s vkladateli v těchto oblastech bude zacházet jinak než s ostatními obyvateli, takže stát nemá v této záležitosti příliš na výběr“ (42).

(94) Podle islandské vlády bude dodatečná záruka za vklady zrušena dříve, než budou zcela zrušeny kontroly kapitálu, což je podle islandských orgánů v současnosti naplánováno na konec roku 2013.

3.4.4. Zvláštní likvidní facilita

(95) Státní financování Arion Bank bylo provedeno vložením částky ve výši 72 miliard ISK ve formě státních dluhopisů s možností zpětného odkupu výměnou za celý vlastní kapitál banky. Rozhodnutí Kaupthing Bank využít možnost získat 87 % akcií banky však znamenalo, že většina těchto dluhopisů byla státu vrácena. Výměnou za vlastní kapitál převedla Kaupthing Bank na Arion Bank aktiva ze své konkurzní podstaty, což významně snížilo držení aktiv s možností zpětného odkupu ze strany banky a ohrozilo její schopnost dodržet požadavky dohledu, pokud jde o likvidní rezervy. Vzhledem k této skutečnosti vláda při uplatnění výše uvedené možnosti ze strany Kaupthing Bank souhlasila s tím, že Arion Bank poskytne dodatečnou likvidní facilitu. Likvidní facilita byla navržena jako rozšíření níže popsané swapové dohody týkající se banky SPRON.

3.4.5. Swapová dohoda týkající se banky SPRON

(96) Dne 21. března 2009 převzal FME s využitím pravomocí na základě mimořádného zákona kontrolu nad Reykjavík Savings Bank (SPRON) a převedl většinu jejích vkladů do Arion Bank. Byla založena společnost s ručením omezeným, kterou měla vlastnit banka SPRON, za účelem převzetí aktiv banky SPRON a rovněž všech práv ze zajištění, včetně všech hypoték, záruk a jiných podobných práv spojených s pohledávkami banky SPRON. Dceřiná společnost nazvaná Drómi hf převzala závazky banky SPRON vůči Arion Bank související s převedenými vklady a dne 22. června 2009 vydala Arion Bank dluhopis ve výši 96,7 miliardy ISK. Jako kolaterál za dluhopis byla poskytnuta veškerá aktiva banky SPRON, včetně jejích akcií ve společnosti Drómi. Strany však nebyly dosud schopny dospět k dohodě ohledně úroků z dluhopisu, které mají být hrazeny (43).

(97) V návrhu dohody podepsaném dne 17. července 2009 souhlasila vláda s krytím Arion Bank s ohledem na hodnotu dluhopisu banky SPRON. Strany se dále dohodly, že budou usilovat o to, aby byl dluhopis banky SPRON způsobilý jako kolaterál při financování poskytnutém islandskou centrální bankou.

(98) V dopise pro Arion Bank ze dne 3. prosince 2009 rozšířila vláda platnost swapové dohody týkající se banky SPRON tak, aby zahrnovala nejen možný odliv vkladů banky SPRON, tj. odškodnění banky za převzetí vkladů, nýbrž rovněž potřebnou likviditu ke splnění podmínek stanovených FME. V dopise se vláda zavázala poskytnout ve formě státních dluhopisů částku ve výši až 75 miliard ISK, pokud by se Kaupthing Bank rozhodla uplatnit možnost stát se většinovým vlastníkem Arion Bank. Pozměněná facilita předpokládá, že kromě dluhopisu banky SPRON mohou jako kolaterál sloužit i ostatní aktiva, a to za méně výhodných podmínek. Tento závazek vlády byl později formálně schválen v dohodě ze dne 21. září 2010 o půjčce státních dluhopisů Arion Bank, které budou použity jako kolaterál (44). Platnost této facility skončí dne 31. prosince 2014, což se časově shoduje se splatností dluhopisu banky SPRON. Výše každého čerpání facility bude činit minimálně jednu miliardu ISK. Státní dluhopisy budou použity výhradně k zajištění úvěrů poskytnutých islandskou centrální bankou bance Arion za účelem získání likvidity (45).

3.5. Plán restrukturalizace

(99) Dne 31. března 2011 předložily islandské orgány plán restrukturalizace Arion Bank a dne 26. října 2011 změnu tohoto plánu. Dne 30. dubna 2012 byl předložen aktualizovaný plán restrukturalizace společně s pětiletým obchodním plánem a zprávou o interním procesu vyhodnocení kapitálové přiměřenosti (dále jen „zpráva o kapitálové přiměřenosti“) z dubna 2012. Zpráva o kapitálové přiměřenosti byla v dubnu 2012 předložena FME.

(100) Plán restrukturalizace se zabývá podstatnými otázkami životaschopnosti, sdílení nákladů a omezení narušení hospodářské soutěže. Podle plánu restrukturalizace má Arion Bank operace výhradně na Islandu a snaží se zaměřit na tradiční všeobecné bankovní služby.

3.5.1. Popis plánu restrukturalizace

(101) Islandské orgány a banka se domnívají, že restrukturalizace Arion Bank zajistí její návrat k stabilní, náležitě financované bance s odpovídajícími kapitálovými poměry, takže banka může zachovat svou úlohu poskytovatele úvěrů reálné ekonomice. Na základě informací uvedených v plánu restrukturalizace a odpovědí na dotazy Kontrolního úřadu toho bude dosaženo prostřednictvím těchto kroků: i) stanovení dlouhodobé strategické orientace, omezení operací a snížení expozice vůči riziku ii) dosažení a udržování silné kapitálové pozice a uspokojivé ziskovosti iii) udržování stabilní likvidní pozice a zlepšení struktury financování iv) restrukturalizace portfolia úvěrů pro domácnosti a podniky v) omezení měnových nerovnováh vi) racionalizace sítě poboček a dosažení nákladové efektivnosti.

(102) Před podrobnějším popisem plánu restrukturalizace je vhodné objasnit stručně názor banky na to, jak se plán restrukturalizace Arion Bank zabývá nedostatky, které přispěly k zániku Kaupthing Bank. V tomto ohledu bylo zdůrazněno, že ačkoli je činnost Arion Bank založena na domácích operacích a aktivech Kaupthing Bank, jedná se nicméně o novou banku, s jinými obchodními cíli a rozdílným vlastnictvím a správní radou a vedením, které se liší od Kaupthing Bank. Současné vedení Arion Bank ve skutečnosti uvedlo, že se nedomnívá, že může spekulovat o konkrétních nedostatcích nebo úpadku Kaupthing Bank. Jinak Arion Bank odkazuje především na výše uvedenou zprávu vyšetřovací komise ohledně příčin úpadku Kaupthing Bank. Arion Bank za druhé uvedla, že po úpadku Kaupthing Bank byla po posouzení řízení rizik a řízení a správy společnosti ze strany FME přijata opatření k posílení infrastruktury.

(103) Podle Arion Bank jsou s ohledem na opatření, která banka přijala v reakci na výše uvedené posouzení, obzvláště důležité dva projekty. Za prvé, co se týká velkých a propojených expozic, Arion Bank uvedla, že Kaupthing Bank zastávala ohledně zacházení s propojenými expozicemi „právně formalistický“ názor, což jí umožňovalo poskytovat propojeným nebo spřízněným stranám úvěry převyšující zákonný limit ve výši 25 % rizikového kapitálu. V rámci tohoto projektu rozšířila Arion Bank své definice propojených stran a uplatňuje v tomto ohledu přísnější postupy, kdy má v případě sporu konečnou pravomoc divize řízení rizik v Arion Bank. Velké expozice jsou důkladně sledovány a vykazovány a v rámci procesu poskytování úvěru je v případě, že by poskytnutí úvěru vedlo k velké expozici, vydána zvláštní zpráva. Změny islandských právních předpisů týkajících se finančních institucí, jež byly provedeny po krizi, významně omezily schopnost bank půjčovat spřízněným stranám. Úvěry pro vlastníky nebo klíčové zaměstnance nesmí překročit 1 % rizikového kapitálu a mohou být poskytnuty pouze oproti kvalitnímu kolaterálu.

(104) Za druhé je větší pozornost věnována křížovému vlastnictví a nepřímým expozicím. Kaupthing Bank údajně poskytovala úvěry oproti vlastním akciím, které byly zcela jistě rizikové a případně překračovaly limity stanovené islandským zákonem o obchodních společnostech. Změny islandských právních předpisů nyní znemožňují poskytovat takovéto úvěry oproti vlastním akciím nebo uzavírat smlouvy, u nichž vlastní akcie představují podkladové riziko.

Předpoklady použité v plánu restrukturalizace

(105) Plán restrukturalizace je vyhotoven pro mateřskou společnost na základě procesu interního vyhodnocení kapitálové přiměřenosti a bere v úvahu rovněž účinky dceřiných společností. Vychází ze souboru obecných a ekonomických předpokladů představujících ekonomickou oporu pro základní a zátěžový scénář, jak je objasněno níže.

(106) Předpoklady zahrnují: — nejistoty v hospodářské, politické a právní oblasti, které jsou v prostředí, v němž banka působí, dosud značné a ovlivňují dlouhodobou prognózu. Z těchto důvodů se v provozních činnostech banky nepředpokládají žádné podstatné změny, — makroekonomické předpoklady vycházejí z prognózy, kterou vypracovala výzkumná divize Arion Bank a která zahrnuje tyto klíčové proměnné: Tabulka 3 Údaje podle hospodářské prognózy výzkumné divize Arion Bank Procentní změna oproti předchozímu roku 2012 2013 2014 Růst HDP 3,0 3,9 3,5 Nezaměstnanost 6,2 5,3 4,9 Inflace 5,5 6,1 5,9 Reibor (46) 4,9 5,8 5,6 Libor 0,5 0,5 0,5 Euribor 1,0 1,0 1,0 Mzdy 9,2 9,7 8,4 Index směnného kurzu ISK (obchodem vážený index (47)) 4,9 5,0 5,0 — banka přijala rovněž předpoklady například ohledně svého postavení na trhu, příležitostí a hrozeb, interních údajů a vývoje trhu, včetně tzv. klíčových domněnek (48), — očekává se trvalý růst založený především na spotřebě (49), — spotřeba bude nadále ovlivněna zvláštními opatřeními (výběry prostředků z penzijního spoření a přepočty úvěrů v cizí měně atd.). K zlepšení finanční situace domácností přispějí mimoto rostoucí ceny domů a bytů. Spotřebu pomůže podpořit rovněž snížení míry nezaměstnanosti, — během finanční krize od roku 2008 byly investice jako procento HDP pod padesátiletým minimem, očekává se však, že se ve zbývající části období restrukturalizace budou postupně zvyšovat, — v souladu s předpokládaným zvýšením investiční činnosti očekává banka v období restrukturalizace zvýšení poptávky po nových úvěrech a zvětšující se úvěrové portfolio, — dovoz poroste rychleji než vývoz, na konci období, jehož se prognóza týká, však dosáhne vyvážené úrovně, — klíčovou úlohu v obchodním plánu a plánu restrukturalizace banky hrají inflace a úrokové sazby (50). Předpokládá se, že inflace bude v celém období, jehož se prognóza týká, vysoká, — v průměru se za období, jehož se prognóza týká, předpokládá 5 % oslabení islandské koruny, — Arion Bank vyslovila pochybnosti ohledně strategie týkající se zrušení kontrol kapitálu a předpokládá, že v období, jehož se prognóza týká, zůstanou kontroly zachovány (51).

i) Stanovení dlouhodobé strategické orientace, omezení operací a snížení expozice vůči riziku

(107) Při rychlé přeměně ze severoevropské banky působící ve třinácti zemích na banku, která působí výhradně na Islandu, se Arion Bank potýkala s nesčetnými problémy, a to vnitřními i vnějšími, jimiž bylo třeba se zabývat a překonat je. Jedním z těchto problémů bylo přecenění aktiv převedených z Kaupthing Bank na Arion Bank. Mimoto bylo nutno zmenšit infrastrukturu banky a banka se musela přizpůsobit nové ekonomické realitě, kdy je schopnost mnoha společností, jednotlivců a domácností splácet dluhy významně snížena.

(108) Mnoho z četných problémů, s nimiž se nová banka potýkala, tudíž přímo souviselo s okolnostmi jejího založení. Převod domácích aktiv a závazků z konkurzní podstaty Kaupthing Bank na Arion Bank vedl k některým nepříznivým expozicím banky vůči riziku. V rámci širokého úsilí o přizpůsobení operací banky nové ekonomické realitě však bylo při snižování expozice banky vůči riziku na kontrolovatelnou úroveň dosaženo značného úspěchu. Pozornost se zaměřila na: — vymáhání dluhu u klasifikovaných úvěrů (52) — snížení měnové nerovnováhy (53) — omezení koncentrace úvěrů pro velké a propojené klienty (54) — zvýšení úrovně kapitálu (55) — zvýšení termínovaných vkladů a zajištění alternativních zdrojů financování (56) — snížení rizika inflace v důsledku nerovnováhy indexu spotřebitelských cen (57).

(109) V roce 2010 byla stanovena dlouhodobá strategická orientace banky. Podle Arion Bank se její zákaznické portfolio již blíží cíli, kterým je stát se vztahovou bankou, a je přesvědčena, že tohoto typu bankovního modelu lze plně dosáhnout.

(110) Organizační struktura banky se od jejího založení zjednodušila (58) a byly zavedeny normy správy a řízení společnosti, které zajišťují zveřejňování informací a transparentnost a větší odpovědnost. Zlepšily se úloha a funkce podpůrných divizí, zejména divize řízení rizik. Divize je nezávislá a centralizovaná a odpovídá přímo generálnímu řediteli. Generální ředitel a správní rada nesou odpovědnost za určení a vyjádření ochoty podstupovat rizika u operací banky. Ochota podstupovat rizika se promítá do limitů a cílů expozice, které sleduje divize řízení rizik, jež pravidelně podává zprávy o svých zjištěních generálnímu řediteli a správní radě.

(111) FME vybral Arion Bank pro převzetí veškerých závazků Reykjavík Savings Bank (SPRON) vyplývajících z vkladů. V dubnu 2009 získala banka regionální Mýrasýsla Savings Bank (SPM), včetně všech jejích aktiv a určitých závazků, jako jsou vklady (59). Tato opatření přivedla bance 22 000 nových zákazníků, aniž by banka rozšířila stávající síť poboček.

(112) Dne 22. října 2011 získala Arion Bank bývalý Kaupthing Mortgages Institutional Investor Fund, KMIIF (nyní přejmenovaný na Arion Bank Mortgages Institutional Investor Fund, AMIIF) (60).

(113) V roce 2012 se s bankou spojí depozitář cenných papírů, společnost Verdis, dceřiná společnost zcela ve vlastnictví banky. […].

ii) Dosažení a udržování silné kapitálové pozice a uspokojivé ziskovosti

(114) Jak je patrné v tabulce 4, Arion Bank je od svého založení zisková s návratností vlastního kapitálu v rozmezí od 10,5 do 16,7 %. Tabulka 4 Finanční přehled za období 2009–2011 a prognóza na období 2012–2014 (Údaje platí pro mateřskou společnost. Účinky dceřiných společností jsou zohledněny prostřednictvím ostatních příjmů. Částky v milionech ISK) 2009 2010 2011 2012 2013 2014 Čisté úrokové výnosy 14 258 24 440 25 480 […] […] […] Změna ocenění úvěrů 9 642 29 722 20 037 […] […] […] Výnosy z provizí 3 914 3 379 4 454 […] […] […] Čisté finanční výnosy 13 460 – 5 681 1 223 […] […] […] Ostatní příjmy 1 713 1 047 4 364 […] […] […] Příjmy celkem 42 988 52 908 55 559 […] […] […] Provozní výdaje – 13 133 – 14 226 – 15 791 […] […] […] Znehodnocení aktiv – 14 470 – 23 067 – 26 582 […] […] […] Čistý příjem před zdaněním 15 384 15 614 13 186 […] […] […] Daně a bankovní poplatky – 2 414 – 2 897 – 2 692 […] […] […] Čistý příjem 12 971 12 717 10 494 […] […] […] Návratnost vlastního kapitálu 16,7 % 13,4 % 10,5 % [10-20] % [5-15] % [5-15] % Čisté úrokové rozpětí … … 3,6 % […] % […] % […] % Poměr mezi náklady a výnosy … … 44,8 % […] % […] % […] %

(115) V období 2009–2011 měly na výsledovku významný dopad mimořádné položky, zejména co se týká změny ocenění úvěrů. Islandské orgány poskytly informace o celkových úvěrech a snížení hodnoty, jehož bylo dosaženo u bývalé banky (61). Celková nominální hodnota převedených úvěrů činila 1 230 miliard ISK a účetní hodnota 459 miliard ISK. Celkové snížení hodnoty tudíž dosáhlo přibližně 771 miliard ISK. Pokud to umožňovaly podmínky, byly úvěry přeceněny, což vedlo ke změně ocenění úvěrů, jak je uvedeno v tabulce 4 (62). Po zbývající část období restrukturalizace však má být změna ocenění úvěrů podle odhadů bezvýznamná. Ziskovost banky proto již nebude záviset na této mimořádné položce.

(116) Kapitálové požadavky, které FME stanovil jako podmínku pro udělení provozní licence Arion Bank, činily 12 % u kapitálu tier 1 a 16 % u celkového kapitálu (ukazatel kapitálové přiměřenosti). Politikou banky v oblasti kapitálu je zachovat silný vlastní kapitál na podporu rozvoje činnosti a dodržovat regulační kapitálové požadavky, a to i v době napětí. Dlouhodobé kapitálové plánování v bance je v současnosti založeno na minimální referenční hodnotě ve výši […] % u kapitálu tier 1 a celkovém ukazateli kapitálové přiměřenosti ve výši […] %. Kapitálová pozice banky se v období 2009–2011 postupně zlepšovala a přesáhla jak kapitálové požadavky stanovené FME, tak i interní cíle banky. Na konci roku 2011 činil ukazatel kapitálové přiměřenosti banky 20,5 % s poměrem kapitálu tier 1 ve výši 15,7 %. Tabulka 5 Kapitálové poměry na konci roku 2009–2011 a odhad na období 2012–2014 (Údaje platí pro mateřskou společnost. Účinky dceřiných společností jsou zohledněny prostřednictvím ostatních příjmů. Částky v milionech ISK) 2009 2010 2011 2012 2013 2014 Kapitál tier 1 88 302 98 715 106 459 […] […] […] Kapitál tier 2 29 543 26 257 32 105 […] […] […] Celkový kapitál 117 845 124 972 138 564 […] […] […] Rizikově vážená aktiva 685 702 678 563 675 998 […] […] […] Poměr kapitálu tier 1 12,9 % 14,5 % 15,7 % [15–20] % [15–20] % [15–20] % Uk. kapitálové přiměřenosti 17,2 % 18,4 % 20,5 % [20–25] % [20–25] % [20–25] %

(117) Hodnocení banky je podle zprávy o kapitálové přiměřenosti z dubna 2012 takové, že k pokrytí její expozice vůči riziku je zapotřebí kapitál ve výši […] miliard ISK. Banka má vlastní kapitál ve výši […] miliard ISK, a má tudíž kapitálovou rezervu ve výši […] miliard ISK. Na základě stávajícího objemu rizikově vážených aktiv to znamená kapitálový poměr ve výši […] %.

(118) Arion Bank hodlá nevyplácet dividendy až do roku 2013. Tato politika bude změněna pouze ve spolupráci s FME a pouze tehdy, pokud Arion Bank a FME společně rozhodnou, že bylo dosaženo udržitelného oživení islandského hospodářství.

iii) Udržování stabilní likvidní pozice a zlepšení struktury financování

(119) Co se týká likvidity, FME vyžaduje, aby banka držela zajištěné likvidní rezervy ve výši nejméně 20 % vkladů a hotovostní rezervy ve výši 5 % vkladů na požádání. Rovněž islandská centrální banka stanoví pravidla týkající se likvidity úvěrových institucí (63), podle nichž jsou likvidní aktiva a závazky úvěrových institucí klasifikovány podle typu a splatnosti a v závislosti na riziku jim jsou přiděleny různé váhy. Úvěrové instituce musí mít likvidní aktiva převyšující závazky splatné do jednoho měsíce a déle než jeden měsíc a do tří měsíců. Pravidla zahrnují rovněž určitý zátěžový test, kdy se na různé složky vlastního kapitálu vztahuje snížení hodnoty, na straně jedné se však předpokládá, že veškeré závazky musí být uhrazeny v době splatnosti, a na straně druhé, že část ostatních závazků, jako jsou vklady, musí být splacena v krátké době či okamžitě.

(120) Ukazatele likvidity banky v období 2011–2012 jsou uvedeny v následujícím grafu. Je zřejmé, že banka udržovala pevnou likvidní pozici a překračovala požadavky FME jak s ohledem na ukazatel okamžité likvidity, tak i širší požadavek na zajištěnou likviditu. Podle plánů banky na období 2012–2014 bude banka udržovat ukazatel okamžité likvidity v rozmezí […] – […] % a ukazatel likvidity v rozmezí […] – […] %. Banka dodržuje rovněž pravidla islandské centrální banky týkající se likvidity, jelikož její ukazatele likvidity (déle než jeden měsíc a do tří měsíců) na konci roku 2009–2011 byly v rozmezí 1,5–2,1. Graf 1 Ukazatele likvidity Arion Bank v období 2011–2012 [ Graf udávající ukazatele likvidity banky podle pravidel FME Hodnoty nejsou zveřejněny z důvodu zachování profesního tajemství]

(121) Ačkoli požadavky na likviditu podle rámce Basel III nejsou dosud závazné, Arion Bank začala dobrovolně dodržovat ukazatel krytí likviditou (64) podle těchto pravidel a na konci roku 2011 její ukazatel krytí likviditou činil […] %.

(122) Arion Bank je do značné míry financována vklady, byla však přijata opatření k diverzifikaci financování prostřednictvím emisí krytých dluhopisů. V listopadu 2011 udělil FME Arion Bank povolení k emitování krytých dluhopisů. V únoru 2012 byl dokončen program krytých dluhopisů s hodnotou ve výši 1 miliardy EUR. Finanční prostředky budou použity k financování hypotečních úvěrů Arion Bank. Připomíná se, že na konci roku 2011 odkoupila Arion Bank hypoteční fond KMIIF, převzala nesplacenou částku ve výši 127 miliard ISK ve formě krytých dluhopisů a pokračuje v činnosti jako emitent krytých dluhopisů. Banka se domnívá, že emise krytých dluhopisů na domácích trzích uspokojí potřeby banky v oblasti refinancování a financování nových úvěrů v období 2012–2016.

iv) Restrukturalizace portfolia úvěrů pro domácnosti a podniky

(123) Jedním z nejdůležitějších úkolů, jimž čelilo islandské finanční odvětví, byla restrukturalizace dluhů domácností a podniků. Jedná se o složitou a citlivou otázku s řadou finančních, hospodářských a etických aspektů.

(124) Podle podání Arion Bank měla restrukturalizace úvěrového portfolia vysokou prioritu a banka se domnívá, že stála v popředí řešení problémů spojených se zadlužením podniků a domácností a dosáhla v tomto ohledu náležitého pokroku. V roce 2009 byl v bance zřízen útvar pro vymáhání dluhů podniků a byly zřízeny správcovské společnosti za účelem správy zabavených zastavených aktiv. Banka zavedla řadu řešení upravených na míru s cílem pomoci domácnostem a jednotlivým dlužníkům řešit jejich dluhy.

(125) U korporátních klientů, kteří nebyli schopni plnit své závazky, byl zahájen postup pro vymáhání dluhů. Cílem je přeměnit společnosti v platební neschopnosti na solventní společnosti se zdravou rozvahou, tudíž umožnit jim, aby pokračovaly v podnikání a přispívaly k rozvoji hospodářství. Na konci roku 2011 bylo do programů banky pro vymáhání dluhů podniků zařazeno 986 společností a v 871 případech došlo k ukončení. Podle názoru banky se očekává, že restrukturalizace dluhů podniků bude z velké části ukončena do konce roku 2012.

(126) Co se týká restrukturalizace dluhů domácností, balíčky banky pro řešení dluhů, včetně zvláštního programu odpuštění dluhu, využilo více než 14 000 individuálních zákazníků. Na konci roku 2010 zřídila banka rovněž specializovanou poradenskou službu pro zadlužené individuální zákazníky. Podle názoru banky bylo toto opatření důležité vzhledem k vysokému počtu případů obtížně vymahatelných dluhů, jimiž se musí zabývat. Cílem banky je dokončit restrukturalizaci dluhů domácností v roce 2012.

(127) Cílem programů vymáhání dluhů je zvýšení kvality aktiv. Podíl nesplácených půjček klesl z 37 % na konci roku 2010 na 13 % na konci roku 2011. Na konci roku 2011 bylo 56 % úvěrů v úvěrovém portfoliu zařazeno do kategorie splácených úvěrů, 18 % do kategorie „sledovaných úvěrů“, 13 % úvěrů bylo spláceno nedostatečně a 13 % úvěrů nebylo spláceno vůbec.

v) Opatření k omezení měnových nerovnováh

(128) V úvěrovém portfoliu jsou úvěry v cizí měně (FX) rozděleny na úvěry FX/FX a úvěry FX/ISK. Úvěry FX/FX jsou úvěry, kdy zákazníci vytvářejí příjmy v cizí měně, zatímco úvěry FX/ISK jsou úvěry, kdy zákazníci vytvářejí příjmy v ISK. Měnová nerovnováha banky je způsobena především částí úvěrů FX/ISK. V průběhu roku 2010 a 2011 dosáhla banka pokroku při snižování měnové nerovnováhy. V roce 2012 se bude nerovnováha dále snižovat po změně denominace úvěrů v cizí měně poskytnutých jednotlivcům na ISK a rovněž v důsledku opatření přijatých s cílem podnítit společnosti s omezenými příjmy v cizí měně, aby změnily denominaci svých úvěrů na ISK. Ohledně úvěrů v cizí měně dosud panuje určitá právní nejistota, banka se však snaží snížit nerovnováhu FX/ISK tak, aby do konce roku 2012 odpovídala požadavkům islandské centrální banky.

vi) Racionalizace sítě poboček a dosažení nákladové efektivnosti

(129) Podle názoru Arion Bank existuje na islandském trhu v porovnání se srovnatelnými ekonomikami příliš mnoho bank. Banky budou nuceny snížit své náklady, aby zůstaly konkurenceschopné. Arion Bank se zaměřila na kontrolu výše svých nákladů a domnívá se, že stojí v popředí velmi potřebné racionalizace ve finančním odvětví.

(130) Arion Bank zefektivnila svou činnost snížením počtu zaměstnanců a racionalizací sítě poboček. Racionalizace sítě poboček byla dokončena v březnu 2011, kdy byly tři pobočky v oblasti Reykjavíku sloučeny do jedné. Celkem bylo uzavřeno patnáct poboček a zbývající síť 24 poboček je podle banky nákladově efektivní, přičemž je zároveň zachována vysoká úroveň pozornosti věnované potřebám zákazníků. S ohledem na výše uvedené změny snížila banka v průběhu roku 2011 počet svých zaměstnanců přibližně o 10 %. Výše nákladů je udržována pod pevnou kontrolou a v roce 2011 byl poměr mezi náklady a výnosy na úrovni mateřské společnosti snížen na 45 % a v období 2012–2014 se dále mírně zlepší na […] %.

3.5.2. Možnost dosažení životaschopnosti podle základního a zátěžového scénáře

(131) V plánu restrukturalizace Arion Bank byl s odkazem na zprávu o kapitálové přiměřenosti předložen zátěžový scénář, který na základě různých scénářů a expozic vůči riziku zkoumal, zda může banka dosáhnout dlouhodobé životaschopnosti.

3.5.2.1. Základní scénář

(132) Základní scénář představuje výše popsaný plán restrukturalizace včetně předpokladů, na nichž je založen.

3.5.2.2. Zátěžový scénář

(133) Plán restrukturalizace zahrnuje zátěžový scénář, kdy základní scénář podléhá předpokladům založeným na „přetrvávající hluboké depresi“, které vycházejí z pokynů FME. Cílem zátěžového testu je přezkoumat, jak se budou výnosy, úvěrové ztráty, kapitálové požadavky, dostupný kapitál/kapitálové rezervy a likvidní pozice bank vyvíjet v situaci obtížných hospodářských podmínek. Rozdíl spočívá v tom, že předpoklady uvedené ve scénáři založeném na přetrvávající hluboké recesi pro rok 2009 jsou nyní předpoklady pro rok 2012 atd. Předpoklady jsou shrnuty v tabulce 6. Tabulka 6 Hlavní předpoklady ve scénáři založeném na přetrvávající hluboké recesi (65) (v %) 2012 2013 2014 Růst HDP – 16,0 – 3,9 – 2,8 Míra nezaměstnanosti 10,6 16,6 16,9 Inflace 9,7 0,1 0,3 REIBOR 10,0 7,0 8,0

(134) Zátěžový scénář je navržen v kontextu nepravděpodobných, avšak potenciálně věrohodných změn hospodářského prostředí, v němž banka působí. V případě scénáře založeného na přetrvávající hluboké recesi je složitými podmínkami nepříznivě ovlivněna ziskovost banky, jelikož její návratnost vlastního kapitálu se významně sníží (66). Banka nicméně dosáhne malého zisku, a jelikož se současně zmenší úvěrové portfolio a rizikově vážená aktiva banky, její kapitálová pozice nebude nepříznivě dotčena (67). Rovněž likvidní pozice banky zůstane značně nad minimálními požadavky.

(135) Zpráva o kapitálové přiměřenosti vychází z finančních údajů ke dni 31. prosince 2011. Jejím hlavním výsledkem je to, že podle vyhodnocení banky je k pokrytí expozice banky vůči riziku zapotřebí kapitál ve výši […] miliard ISK, a to na základě prvního a druhého pilíře. 16 % rizikově vážených aktiv banky činí […] miliard ISK. Banka má vlastní kapitál ve výši […] miliard ISK, a má tudíž kapitálovou rezervu ve výši […] miliard ISK. Vyhodnocení kapitálové přiměřenosti bere v úvahu rovněž faktory spojené se zátěžovým scénářem, včetně dopadu na úvěrové portfolio banky. Podle zprávy o kapitálové přiměřenosti se divize řízení rizik v bance zaměřuje na určení, posouzení a měření všech významných rizik, jimž banka čelí, přičemž jsou rizika zařazena do čtyř tříd: úvěrové riziko (včetně rizika koncentrace), tržní riziko, provozní riziko a ostatní rizika (včetně rizika likvidity, obchodního rizika a politického a právního rizika). V tabulce 7 jsou uvedeny různé rizikové faktory, které byly při vyhodnocení kapitálové přiměřenosti vzaty v úvahu. Tabulka 7 Výsledky interního procesu vyhodnocení kapitálové přiměřenosti, částky v miliardách ISK Interní vyhodnocení kapitálové přiměřenosti 31. 12. 2011 Kapitálový požadavek (první pilíř) (…) Koncentrace rizika vůči jedné protistraně (…) Odvětvová koncentrace (…) Úrokové riziko v bankovním portfoliu (…) Měnové riziko – třídy C, D, E (…) Daňové orgány (…) Riziko nesprávného ocenění – nekotované akcie (…) Riziko nesprávného ocenění – úvěrové portfolio (…) Vyhodnocení kapitálové přiměřenosti podle druhého pilíře (…) Celkové vyhodnocení kapitálové přiměřenosti (první a druhý pilíř) (…) 16 % rizikově vážených aktiv (…) Celkový vlastní kapitál (…) Kapitálová rezerva (…)

(136) Ve zprávě o kapitálové přiměřenosti se uvádí, že ačkoli při snižování velké nerovnováhy mezi úvěry v cizí měně poskytnutými zákazníkům a vklady denominovanými v islandské měně bylo dosaženo značného pokroku, v roce 2012 je zapotřebí další práce k odstranění zbývající nerovnováhy. Na konci roku 2011 nerovnováha dosud překračovala zákonem stanovený limit a bylo zapotřebí povolení islandské centrální banky. Strategie banky k snížení její měnové nerovnováhy spočívá na straně jedné v systematické změně denominace na ISK u úvěrů poskytnutých zákazníkům, kteří mají příjmy v ISK, a na straně druhé v zajištění vůči měnové nerovnováze prostřednictvím dohod s islandskou centrální bankou a prostřednictvím měnových swapů s islandskými zákazníky.

(137) Jedním z nejdůležitějších rizikových faktorů banky je riziko likvidity. To vyplývá ze skutečnosti, že splatnost úvěrů přesahuje splatnost vkladů. Strategií banky je pečlivě sledovat likvidní pozici a prodlužovat splatnost na straně závazků, a to prostřednictvím důkladné analýzy stability vkladů (68) a diverzifikace financování. Podle interních požadavků banky by ukazatel zajištěné likvidity neměl klesnout pod […] % vkladů a minimální ukazatel okamžité likvidity by měl činit […] %, nebo mírně překračovat požadavky FME, které v současnosti činí 20 % u ukazatele zajištěné likvidity a 5 % u ukazatele okamžité likvidity. Jak je patrné v grafu 1, banka byla trvale značně nad referenčními hodnotami FME i nad interními referenčními hodnotami. Prostřednictvím analýzy vkladové základny, kdy jsou vklady rozděleny do sedmi skupin podle stability, provedla banka zátěžový test týkající se likvidity. Za předpokladu, že by kontroly kapitálu byly ihned zrušeny, by ukazatel zajištěné likvidity banky činil […]. Ukazatel okamžité likvidity by byl […]. Banka však vypracovala pohotovostní plány s cílem řešit možnou krizi v oblasti financování a mimo jiné […].

3.5.3. Strategie odchodu/vyplacení státu

(138) Jak již bylo popsáno výše, příspěvek ke kapitálu tier 2 je poskytnut na dobu deseti let ode dne 30. prosince 2009. Co se týká odměny, existuje ustanovení o navýšení po pěti letech (tj. v roce 2014) ze 400 bazických bodů na 500 bazických bodů nad sazbou EURIBOR. Podle islandských orgánů by toto navýšení mělo působit jako pobídka k tomu, aby banka splácela kapitál od tohoto okamžiku.

(139) Pokud jde o 13 % podíl na vlastním kapitálu, který si stát ponechá v Arion Bank, státní podíly ve finančních společnostech spravuje společnost Icelandic State Financial Investments (ISFI) (69). Podle státního rozpočtu na rok 2012 byla vláda zmocněna prodat podíly, které v současnosti drží ve spořitelnách, dosud však nebylo vydáno rozhodnutí ohledně prodeje státních podílů ve třech velkých komerčních bankách. Příslušní ministři však zřídili pracovní skupinu s cílem přezkoumat možné způsoby zcizení podílů v komerčních bankách. Vláda uvedla, že ačkoli nemá v úmyslu snížit své podíly v Landsbankinn pod dvě třetiny akciového kapitálu banky, podíly v Arion Bank a Íslandsbanki by mohly být brzy nabídnuty k prodeji nebo prodány s celými bankami, pokud se jejich většinoví vlastníci rozhodnou je prodat, s výhradou vyřešení určitých předpokladů.

(140) Zvláštní likvidní facilita je k dispozici pouze do dne 31. prosince 2014, což se časově shoduje se splatností dluhopisu banky SPRON.

4. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ

(141) V rozhodnutí o zahájení řízení dospěl Kontrolní úřad k předběžnému závěru, že opatření, která provedl islandský stát za účelem kapitalizace Arion Bank, a rovněž likvidní facilita zahrnují státní podporu podle článku 61 Dohody o EHP. Kontrolní úřad nemohl dále vyloučit, že státní podpora je přítomna i v záruce za vklady. Kontrolní úřad dospěje k definitivnímu názoru na tato opatření, která souvisí s dotyčným posouzením, v tomto rozhodnutí.

(142) Co se týká slučitelnosti opatření, která byla posuzována v rozhodnutí o zahájení řízení, Kontrolní úřad se domníval, že k definitivnímu závěru lze dospět teprve na základě plánu restrukturalizace, který nebyl ke dni 15. prosince 2010, kdy Kontrolní úřad zahájil formální vyšetřovací řízení, dosud předložen. Zejména vzhledem k neexistenci plánu restrukturalizace více než jeden rok po založení Arion Bank vyslovil Kontrolní úřad pochybnosti ohledně slučitelnosti podpory.

4.1. Připomínky zúčastněných stran

(143) Kontrolní úřad obdržel prohlášení jménem věřitelů bývalé banky, v němž tito zdůraznili, že by se měli považovat za zúčastněné strany, a uvedli, že v pozdější fázi případně podají další připomínky.

4.2. Připomínky islandských orgánů

(144) Islandské orgány uznávají, že opatření provedená při založení New Kaupthing Bank, nyní Arion Bank, představují státní podporu. Podle názoru islandských orgánů jsou však tato opatření slučitelná s fungováním Dohody o EHP na základě čl. 61 odst. 3 písm. b) této dohody, jelikož jsou nezbytná, přiměřená a vhodná k nápravě vážné poruchy v islandském hospodářství. Podle názoru islandských orgánů jsou přijatá opatření ve všech aspektech v souladu se zásadami uvedenými v pokynech Kontrolního úřadu v oblasti státních podpor. Islandské orgány rovněž uvedly, že podpora je nutná a je omezena na nezbytné minimum.

(145) Islandské orgány mimoto zdůraznily, že bývalí akcionáři Kaupthing Bank přišli o veškeré své akcie a neobdrželi od státu žádnou náhradu, že podpora je náležitě navržena tak, aby byly negativní vedlejší účinky na konkurenty omezeny na minimum, a že podmínky půjček (kapitál tier 2) jsou srovnatelné s tržními sazbami.

(146) Islandské orgány se nedomnívají, že záruka za vklady zahrnuje státní podporu.

4.3. Závazky islandských orgánů

(147) Islandské orgány předložily řadu závazků, přičemž většina z nich souvisela s narušením hospodářské soutěže způsobeným posuzovanou podporou. Závazky jsou uvedeny v příloze.

II. POSOUZENÍ

1. EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY

(148) V čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP se uvádí: „Nestanoví-li tato dohoda jinak, podpory poskytované v jakékoli formě členskými státy ES, státy ESVO nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi smluvními stranami, neslučitelné s fungováním této dohody.“

(149) Kontrolní úřad posoudí tato opatření (70): — počáteční provozní kapitál, který islandský stát poskytl nové bance, — (dočasnou) plnou kapitalizaci nové banky ze strany státu, — podržení 13 % akciového kapitálu ze strany státu po převedení 87 % akciového kapitálu nové banky na věřitele Kaupthing Bank a — poskytnutí kapitálu tier 2 nové bance ze strany státu ve formě podřízeného úvěru. Na výše uvedená opatření se dále odkazuje společně jako na „kapitalizační opatření“. Kontrolní úřad mimoto posoudí: — dohodu o zvláštní likvidní facilitě, — swapovou dohodu týkající se banky SPRON, — prohlášení islandské vlády, kterým se v plné výši zaručila za domácí vklady ve všech islandských bankách.

1.1. Přítomnost státních prostředků

(150) Jak již Kontrolní úřad vyvodil předběžně v rozhodnutí o zahájení řízení, je zřejmé, že kapitalizační opatření jsou financována ze státních prostředků, které poskytla islandská státní pokladna. Státní prostředky jsou zjevně přítomny i v likvidní facilitě, která byla poskytnuta Arion Bank. Pokud jde o swapovou dohodu týkající se banky SPRON, stát převzal riziko, že aktiva banky SPRON/společnosti Drómi nebudou postačovat k uhrazení převedených závazků (vkladů) banky SPRON. V podstatě se zaručil za odstranění případného schodku, což znamená (potenciální) převod státních prostředků.

(151) Co se týká záruky za vklady, Kontrolní úřad na samém začátku zdůrazňuje, že jeho posouzení je omezeno na výše popsanou dodatečnou záruku za vklady, která v zásadě spočívala v prohlášeních islandské vlády, kterými se v plné výši zaručila za vklady v domácích komerčních bankách a spořitelnách a jejich pobočkách na Islandu.

(152) Tímto posouzením není dotčen názor Kontrolního úřadu na slučitelnost zákona č. 98/1999 a opatření islandské vlády a záručního fondu pro vkladatele a investory, která byla přijata během finanční krize, s právními předpisy EHP, zejména směrnicí 94/19/ES. Co se týká provedení směrnic 97/9/ES a 94/19/ES, Kontrolní úřad zastává názor, že nakolik tato opatření představují státní podporu, nevyvolává použití státních prostředků ke splnění povinností podle právních předpisů EHP obvykle obavy na základě článku 61 Dohody o EHP. Toto rozhodnutí se proto těmito opatřeními nezabývá.

(153) Kontrolní úřad v rozhodnutí o zahájení řízení uvedl, že blíže prověří, zda jsou výše uvedená prohlášení islandského státu dostatečně přesná, pevná, nepodmíněná a právně závazná, aby představovala závazek poskytnout státní prostředky (71). V rámci posuzování splnění těchto kritérií Kontrolní úřad podotýká, že prohlášení znamenala neodvolatelný závazek poskytnout veřejné prostředky, jak prokazuje skutečnost, že islandský stát učinil pro ochranu vkladatelů vše, co bylo v jeho silách: nejenže změnil prioritu vkladatelů v případě předlužené konkurzní podstaty (což samo o sobě neznamená použití státních prostředků), nýbrž rovněž objasnil, že nepřipustí, aby vkladatelům vznikly jakékoli ztráty. Paušální záruka vlády za všechny vklady v domácích komerčních bankách a spořitelnách se dále liší od jakéhokoli systému pojištění vkladů založeného na právních předpisech EHP kvůli skutečnosti, že ochrana je neomezená, pokud jde o částku, a banky, které mají z opatření prospěch, neposkytnou žádný finanční příspěvek.

(154) To, jak islandská vláda chápala své prohlášení, ilustrují zásahy státu ve finančním odvětví, k nimž došlo od října 2008 a které byly odůvodněny záměrem dostát tomuto prohlášení. Tyto zásahy zahrnovaly opatření k pokrytí vkladů ve finančních společnostech, jako je zřízení tří komerčních bank, převod vkladů banky SPRON na Arion Bank, převod vkladů banky Straumur na Íslandsbanki, převzetí vkladů pěti spořitelen v Sparisjódabanki Íslands islandskou centrální bankou, převod vkladů v Byr Savings Bank na společnost Byr hf, převod vkladů z Keflavík Savings Bank na společnost SpKef a odpovědnost státu za vklady v SpKef po nuceném spojení s Landsbankinn.

(155) Islandské orgány v několika případech státní podpory, které Kontrolní úřad v současnosti prověřuje a z nichž některé byly zmíněny výše, tvrdily, že zvolené opatření bylo pro i