CS Úřední věstník Evropské unie L 301/10

ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO

č. 303/09/KOL

ze dne 8. července 2009

o režimu státní podpory pro námořní dopravu ve formě daně z tonáže a navrácení daně při zaměstnání námořníků

(Island)

KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO (1),

s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (2), a zejména na články 61 až 63 a protokol 26 k této dohodě,

s ohledem na Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (3), a zejména na článek 24 této dohody,

s ohledem na čl. 1 odst. 2 části I a čl. 4 odst. 4, článek 6 a čl. 7 odst. 5 části II protokolu 3 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru (4),

s ohledem na pokyny Kontrolního úřadu pro uplatňování a výklad článků 61 a 62 Dohody o EHP (5), a zejména na kapitolu o státní podpoře v námořní dopravě (6),

s ohledem na rozhodnutí Kontrolního úřadu ze dne 14. července 2004 o prováděcích ustanoveních uvedených v článku 27 části II protokolu 3 (7),

poté, co vyzval zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (8),

vzhledem k těmto důvodům:

I. SKUTEČNOSTI

1. POSTUP

Dopisem ze dne 23. března 2007 (dokument č. 415003) oznámily islandské orgány Kontrolnímu úřadu plánovanou podporu pro odvětví námořní dopravy podle čl. 1 odst. 3 části I protokolu 3.

Po výměně různé korespondence (9) Kontrolní úřad dopisem ze dne 19. prosince 2007 islandské orgány informoval, že se s ohledem na státní podporu pro námořní dopravu na Islandu ve formě daně z tonáže a navrácení daně při zaměstnání námořníků rozhodl zahájit řízení podle čl. 1 odst. 2 části I protokolu 3.

Rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 721/07/KOL o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie a v dodatku EHP (10). Kontrolní úřad vyzval zúčastněné strany, aby podaly své připomínky.

Kontrolní úřad neobdržel od zúčastněných stran žádné připomínky.

2. POPIS NAVRHOVANÝCH OPATŘENÍ

Oznámení se týkalo dvou zvláštních opatření: režimu daně z tonáže a zvláštního režimu navrácení daně vlastníkům lodí. Obě opatření budou popsána níže.

2.1 NÁZEV A CÍL OZNÁMENÝCH REŽIMŮ

Režim „Ríkisstyrkur vegan kaupskipaútgerðar á Islandu“, tj. státní podpora pro námořní dopravu na Islandu zahrnuje obě oznámená opatření. Cílem režimu je podpora námořní dopravy na Islandu poskytnutím výhod vlastníkům lodí s cílem podnítit je k registraci na Islandu namísto toho, aby pluli pod vlajkou podle práva výběru.

2.2 VNITROSTÁTNÍ PRÁVNÍ ZÁKLAD OZNÁMENÝCH OPATŘENÍ

Právním základem výše uvedených opatření je zákon č. 86/2007 o zdanění provozu obchodních plavidel „Lög um skattlagningu kaupskipaútgerðar“ (dále jen „zákon o dani z tonáže“). Tento zákon byl parlamentem přijat dne 17. března 2007 a zveřejněn v Úředním věstníku dne 30. března 2007. Podle § 17 zákona o dani z tonáže vstoupil v platnost dne 1. ledna 2008.

Zákon o dani z tonáže je nutno posoudit ve spojení se zákonem č. 38/2007 o islandském mezinárodním lodním rejstříku „um íslenska alþjóðlega skipaskrá“ (11) (dále jen „IIS“), který vstoupil v platnost dne 1. ledna 2008 (12).

2.3 DAŇ Z TONÁŽE

Na Islandu činí běžná sazba daně z příjmu právnických osob 15 % (13). Zákon o zdanění tonáže stanoví, že namísto přímého uložení běžné sazby daně z příjmu právnických osob ve výši 15 % ze zisku dosaženého z činností námořní dopravy mohou společnosti námořní dopravy využít příznivější daně z tonáže vypočítané na základě teoretického zisku za den, jenž závisí na skutečné tonáži dané lodě. Pokud si to společnost námořní dopravy přeje, mohou se na ni za účelem výpočtu zisku nadále vztahovat pravidla pro běžnou daň z příjmu právnických osob.

Teoretický zisk vypočítaný při použití stanovené sazby na skutečnou tonáž poté podléhá běžné sazbě daně z příjmu právnických osob.

Režim daně z tonáže tudíž osvobozuje způsobilé společnosti od řádné daně z příjmu právnických osob odváděné ze zisků dosažených z námořní dopravy, jsou-li zisky ponechány ve společnostech, na něž se vztahuje daný režim. Osvobození se nevztahuje na úroky, zisky z obchodování s akciemi nebo příjmy z jiných zdrojů.

2.3.1 Způsobilé činnosti

Režim se vztahuje na lodě zapsané v IIS o výtlaku nejméně 100 GT, jež jsou používány k zahraniční přepravě osob nebo nákladu a vnitrostátní přepravě nákladu. § 3 zákona o dani z tonáže stanoví, že se přeprava nákladu nebo cestujících musí uskutečňovat:

1. obchodními plavidly ve vlastnictví provozovatele plavidla;

2. obchodními plavidly pronajatými bez posádky („bareboat charter“);

3. obchodními plavidly pronajatými s posádkou („time charter“).

Provoz obchodních plavidel nezahrnuje pronájem plavidel bez posádky na dobu delší než tři roky. Islandské orgány uvedly, že neexistuje žádný konkrétní předpis týkající se podílu obchodních plavidel, která je možno pronajmout s posádkou nebo bez posádky, v porovnání s plavidly ve vlastnictví provozovatele plavidla.

V § 4 zákona o dani z tonáže se stanoví, že na základě zákona nejsou způsobilé tyto činnosti: rybolov, stavba přístavů, potápění, pilotáž a záchranné činnosti, vzdělávací a výcvikové činnosti nebo jiné společenské činnosti, sportovní činnost, zábavné a volnočasové činnosti včetně pozorování velryb a přeprava cestujících mezi přístavy na Islandu, které nejsou přístavy, v nichž lodě staví na trase mezi jednotlivými zeměmi.

Islandské orgány potvrdily, že vlečení a hloubení nejsou podle zákona způsobilé.

V § 3 zákona o dani z tonáže se stanoví, že způsobilé jsou tyto doplňkové činnosti:

1. využití kontejnerů v nákladní dopravě;

2. provoz zařízení pro nakládku, vykládku a údržbu;

3. provoz terminálů pro prodej jízdenek a terminálů pro cestující;

4. provoz kanceláří a správních budov;

5. prodej spotřebitelských výrobků na palubě obchodních plavidel.

2.3.2 Zápis do IIS a neomezená daňová povinnost

Podle § 1 zákona o dani z tonáže

„[s]e společnosti s ručením omezeným a soukromé akciové společnosti, které podléhají dani podle pododst. 1 odst. 1 § 2 zákona č. 90/2003 o dani z příjmu a které provozují obchodní plavidla zapsaná v islandském mezinárodním lodním rejstříku (IIS), mohou rozhodnout, že budou platit daň z provozu svých obchodních plavidel podle tohoto zákona namísto zákona č. 90/2003“.

Kromě požadavku týkajícího se způsobilých činností zákon o dani z tonáže stanoví, že musí být splněny tyto dvě podmínky:

— za prvé, plavidla musí být zapsána v IIS. Islandské orgány tvrdí, že zápis do IIS se nepovažuje za tzv. vazbu vlajky. Nevyžaduje se výslovné spojení vlajky s Islandem v přesném slova smyslu. Podle § 6 zákona č. 38/2007 o IIS „se obchodní plavidlo, které je zapsáno v islandském mezinárodním lodním rejstříku, považuje za islandské plavidlo a má právo plout pod státní vlajkou Islandu“. Islandské orgány proto popisují vazbu vlajky jako právo, a nikoli podmínku způsobilosti na základě režimu. Loď, která nepluje pod islandskou vlajkou, může mít přesto přístup k dani z tonáže, je-li zapsána v IIS. V tomto ohledu § 4 téhož zákona stanoví, že registrace je možná, pokud „je vlastník obchodního plavidla islandským občanem, občanem jiného státu Evropského hospodářského prostoru nebo zakládajících států Evropského sdružení volného obchodu, občanem Faerských ostrovů nebo právním subjektem zaregistrovaným na Islandu“;

— za druhé, společnosti s ručením omezeným a soukromé akciové společnosti musí podléhat dani podle § 2 odst. 1 pododst. 1 zákona č. 90/2003 o dani z příjmu (dále jen „zákon o dani z příjmu“). Zmíněné ustanovení uvádí, že společnosti se sídlem na Islandu mají daňovou povinnost na Islandu s ohledem na veškeré své příjmy (neomezená daňová povinnost). Má se za to, že právnická osoba má sídlo na Islandu, pokud je zaregistrována na Islandu, pokud považuje Island za své sídlo podle svých stanov nebo pokud má na Islandu skutečné sídlo své správy. § 3 zákona o dani z příjmu stanoví, že společnosti, které nemají sídlo na Islandu, nemají na Islandu povinnost k dani z příjmu pocházejícího z Islandu (zdanění u zdroje). Islandské orgány potvrdily, že aby byly společnosti způsobilé, nemusí být zaregistrovány podle islandského zákona o obchodních společnostech jako islandské společnosti. Společnosti zaregistrované podle práva obchodních společností v jiném státě EHP jsou tudíž způsobilé pro režim daně z tonáže za předpokladu, že jsou splněny dodatečné požadavky.

2.3.3 Stanovení základu daně

Podle § 6 zákona o dani z tonáže se základ daně (teoretický zisk) stanoví takto:

— do 25 000 NT včetně – 30 ISK na 100 NT;

— od 25 001 NT – 10 ISK na 100 NT.

Nejsou povoleny žádné odpočty od základu daně.

2.3.4 Zdanění podle zákona o dani z příjmu a oddělené účetnictví

V § 4 zákona o dani z tonáže se stanoví, že pokud provozovatel plavidla vykonává rovněž jiné činnosti než činnosti, které jsou způsobilé pro daň z tonáže, jsou tyto činnosti zdaněny podle zákona o dani z příjmu.

V § 7 zákona o dani z tonáže se stanoví, že příjmy a náklady spojené s provozem obchodních plavidel je nutno vykazovat odděleně od příjmů a nákladů souvisejících s ostatními činnostmi poměrně k účetní hodnotě aktiv používaných při provozu obchodních plavidel na straně jedné a pro ostatní užití na straně druhé.

V § 9 zákona o dani z tonáže se stanoví, že náklady na provoz obchodních plavidel nelze odečíst od příjmu provozovatele plavidla, který podléhá dani podle zákona o dani z příjmu. Jiné náklady než finanční, které souvisí současně s dosažením příjmu z provozu obchodních plavidel a dosažením ostatních příjmů, je nutno vydělit v poměru k příjmům. V případě, že úrokové výdaje, odpisy a kurzové ztráty podle § 49 zákona o dani z příjmu souvisí současně s dosažením příjmu z provozu obchodních plavidel a dosažením ostatních příjmů, vydělí se tyto finanční náklady v poměru k účetní hodnotě aktiv používaných při provozu obchodních plavidel na straně jedné a pro ostatní užití na straně druhé. Náklady, o nichž se usuzuje, že souvisí s vytvořením jiných příjmů než příjem z provozu obchodních plavidel, se řídí zákonem o dani z příjmu.

V § 11 zákona o dani z tonáže se stanoví, že ztráty z provozu obchodních plavidel nejsou s ohledem na zdanění ostatních činností podle zákona o dani z příjmu odpočitatelné.

2.3.5 Doba trvání režimu a lhůta, během níž nelze z režimu vystoupit

Islandské orgány uvedly, že režimy jsou oznámeny na dobu neurčitou, že jsou však ochotny režimy znovu oznámit po uplynutí lhůty, která bude dohodnuta s Kontrolním úřadem.

Podle § 2 zákona o dani z tonáže vyžaduje režim daně z tonáže tříletou lhůtu, během níž nelze z režimu vystoupit. To znamená, že vlastník lodi, který se rozhodne pro daň z tonáže, musí v režimu zůstat po dobu tří let.

2.4 ZVLÁŠTNÍ NAVRÁCENÍ DANĚ Z PŘÍJMŮ NÁMOŘNÍKŮ

Islandské orgány oznámily rovněž režim podpory hrubých mezd námořníků, podle něhož mohou vlastníci lodí obdržet dotace ve výši až 90 % daně z příjmu vypočítané z hrubých mezd zaměstnaných námořníků. Aby byl vlastník lodi způsobilý pro dotace, musí se jednat o společnost s ručením omezeným nebo soukromou akciovou společnost s neomezenou daňovou povinností na Islandu, plavidla musí být zapsána v IIS a vlastník lodi musí zaměstnávat námořníky, kteří mají daňovou povinnost na Islandu.

V § 16 zákona o dani z tonáže se stanoví:

„Společnosti s ručením omezeným a soukromé akciové společnosti podléhající dani podle § 2 odst. 1 pododst. 1 zákona č. 90/2003 o dani z příjmu, které provozují obchodní plavidla (viz § 3) zapsaná v islandském mezinárodním lodním rejstříku (IIS), obdrží dotaci, která odpovídá 90 % náležitě stanovené výše daně z příjmu a místní daně z příjmu u daní vybíraných srážkou ze mzdy členů posádky dotyčných obchodních plavidel s přihlédnutím k osobním slevám na dani a příspěvkům námořníků. Daň vybíraná srážkou musí být v ostatních ohledech rozdělena tak, že 5 % je odvedeno do státní pokladny a 5 % obci, v níž má bydliště dotyčný člen posádky. Toto rozdělení nahrazuje rozdělení srážkové daně a rozdělení podle zákona o srážkové dani, zákona o dani z příjmu a zákona o příjmech obcí. Ministr financí prostřednictvím nařízení upřesní provádění plateb podle odstavce 1, včetně formy žádostí o dotace, platebních lhůt a započtení proti nezaplaceným veřejným dávkám.“

Islandské orgány potvrdily, že neexistují žádná kritéria způsobilosti týkající se počtu jiných námořníků, než jsou námořníci zaměstnaní společností provozující obchodní plavidla, kteří mají daňovou povinnost na Islandu. Navrácení daně se vztahuje pouze na daň z příjmu vypočítanou na základě mezd námořníků. Nezahrnuje příspěvky na sociální zabezpečení. Islandské orgány rovněž potvrdily, že islandská státní příslušnost není v tomto ohledu důležitá. Námořník nemusí mít bydliště na Islandu, aby mohl vlastník lodi obdržet dotaci.

2.5 PŘÍJEMCI PODPORY, ROZPOČET, DOBA TRVÁNÍ A VSTUP OZNÁMENÝCH OPATŘENÍ V PLATNOST

Islandské orgány neposkytly žádné přesné údaje týkající se snížení státních příjmů, které vyplývá z uplatňování režimu daně z tonáže v porovnání s daňovými příjmy plynoucími z uložení běžné daně z příjmu právnických osob.

Islandské orgány uvedly, že náklady na oznámená opatření budou záviset na počtu plavidel zapsaných v IIS. Předpokládají, že bude zapsáno 12 plavidel, u nichž se očekává, že daň z tonáže bude činit průměrně 120 000 ISK. Daň z tonáže by pak dosáhla výše 1 440 000 ISK. Předběžný odhad však neudává výši běžné daně z příjmu právnických osob, kterou by jinak zaplatilo těchto 12 plavidel.

Islandské orgány uvedly, že nebyly předloženy žádné žádosti o zápis do islandského lodního rejstříku.

Islandské orgány neomezily dobu trvání těchto dvou režimů.

2.6 KUMULACE

Podle oddílu 11 pokynů pro námořní dopravu představuje snížení daňových a sociálních poplatků pro námořníky na nulu a snížení daně pro právnické osoby v oblasti námořní dopravy v souladu s režimy, které již byly schváleny v ostatních státech EHP, maximální úroveň podpory, která může být povolena. Aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže, nesmí ostatní režimy podpory poskytovat větší výhodu. Podpora by neměla v žádném případě přesáhnout celkovou částku daní a sociálních příspěvků shromážděných z činností námořní dopravy a od námořníků.

Islandské orgány potvrdily, že islandské finanční úřady budou sledovat kumulaci obou režimů s jinými opatřeními podpory a že budou dodrženy maximální intenzity podpory.

2.7 INFORMACE O OČEKÁVANÉ MAKROEKONOMICKÉ NÁVRATNOSTI NÁMOŘNÍHO BLOKU

V souladu s oddílem 12 bodem 2 pokynů pro námořní dopravu provedly islandské orgány analýzu dopadu na náklady ke zjištění makroekonomické návratnosti oznámených daňových režimů. V analýze se uvádí, že lze obtížně předvídat hospodářské dopady zákona o dani z tonáže, jelikož to bude záviset na počtu lodí zapsaných v IIS. Na základě odhadu počtu vytvořených nebo ušetřených pracovních míst islandské orgány odhadují, že účinek obou opatření podpory je ten, že v příštích šesti letech bude zaměstnáno 200 námořníků jako noví členové posádky na způsobilých obchodních plavidlech.

3. OBAVY UVEDENÉ V ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ

Kontrolní úřad se dne 19. prosince 2007 rozhodl zahájit formální vyšetřovací řízení týkající se navrhované státní podpory pro námořní dopravu na Islandu ve formě daně z tonáže a navrácení daně při zaměstnání námořníků (14).

Kontrolní úřad vyjádřil v rozhodnutí o zahájení řízení pochybnosti týkající se režimu daně z tonáže s ohledem na požadavek na zápis plavidla v IIS, čímž jsou z daňového režimu vyloučeny činnosti plavidel zapsaných v jiných státech EHP, a požadavek související s neomezenou daňovou povinností, čímž je přístup k dani z tonáže vyloučen pro činnosti, které podléhají zdanění u zdroje.

Kontrolní úřad měl mimoto obavy v souvislosti s požadavkem, aby se do IIS mohly zapsat pouze právnické subjekty zaregistrované na Islandu, se zacházením se společnostmi spravujícími lodě, stanovením základu daně a délkou období, během něhož musí vlastník lodi zůstat v režimu daně z tonáže.

Pokud jde o režim navrácení daně při zaměstnání námořníků, Kontrolní úřad vyjádřil pochybnosti týkající se požadavku na zápis v IIS a neomezené daňové povinnosti. Co se týká pravidelné přepravy cestujících mezi přístavy v EHP, Kontrolní úřad měl pochybnosti, zda je podpora poskytnuta pouze pro zaměstnávání námořníků z EHP.

4. PŘIPOMÍNKY ISLANDSKÝCH ORGÁNŮ

Islandské orgány předložily Kontrolnímu úřadu určité připomínky týkající se režimu daně z tonáže i režimu navrácení daně při zaměstnání námořníků, a to dopisem ze dne 15. února 2008 (dokument č. 465550).

Islandské orgány předložily tyto připomínky:

— o zápis do IIS nepožádal žádný vlastník lodi;

— aby byly společnosti způsobilé, musí mít daňovou povinnost na Islandu, nemusí však být zaregistrovány podle islandského zákona o obchodních společnostech jako islandské společnosti;

— neplatí žádná zvláštní pravidla týkající se podílu lodí, které jsou ve vlastnictví vlastníka lodi, a lodí, které jsou najaty s posádkou;

— plavidla ve vlastnictví právnických subjektů v jiných státech EHP s omezenou daňovou povinností na Islandu nejsou způsobilá pro zápis do IIS;

— v § 3 zákona o dani z tonáže se stanoví, že zdanění podle tohoto zákona zahrnuje provoz veškerých obchodních plavidel, která splňují podmínky pro zápis do IIS. Pokud se společnost rozhodne pro režim daně z tonáže, souhlasí s tím, že se daň z tonáže bude vztahovat na všechna způsobilá plavidla a související činnosti (tzv. pravidlo „všechno, nebo nic“);

— sazby daně: islandské orgány uvedly, že sazby daně z tonáže jsou v souladu se sazbami, které Kontrolní úřad schválil v případě povolených norských režimů daně z tonáže;

— doba trvání režimu: islandské orgány uvedly, že jsou ochotny režimy znovu oznámit podle dohody s Kontrolním úřadem;

— kumulace: islandské orgány uvedly, že zajistí, aby byla dodržena pravidla pro kumulaci.

Islandské orgány nepředložily žádné připomínky týkající se lhůty, během níž není možné z režimu vystoupit.

II. POSOUZENÍ

1. EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY

Čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP uvádí:

„Nestanoví-li tato dohoda jinak, jsou podpory poskytované v jakékoli formě členskými státy ES, státy ESVO nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby a pokud ovlivňují obchod mezi smluvními stranami, neslučitelné s fungováním této dohody.“

Níže budou přezkoumána jednotlivá kritéria.

1.1 PŘÍTOMNOST STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ

Opatření podpory musí být provedeno státem nebo ze státních prostředků.

Uplatňování nižší daně z tonáže namísto běžné daně z příjmu právnických osob vede ke ztrátě státních příjmů. Režim navrácení daně při zaměstnání námořníků znamená stejnou ztrátu státních příjmů, jelikož stát poskytne vlastníkům lodí přímé dotace odpovídající 90 % daně z příjmu, kterou by dlužil námořník a zaplatil vlastník lodi. V důsledku těchto dvou režimů se stát vzdává daňových příjmů, které by za normálních okolností obdržel od dotčených podniků. Výpadek těchto finančních prostředků představuje zátěž pro státní prostředky vyplývající z poplatků, jež jsou obvykle hrazeny z rozpočtů zúčastněných podniků (15). Ztráta daňových příjmů odpovídá spotřebě státních prostředků ve formě fiskálních výdajů (16).

1.2 ZVÝHODNĚNÍ URČITÝCH PODNIKŮ NEBO URČITÝCH ODVĚTVÍ VÝROBY

Obě opatření udělují vlastníkům lodí výhody ve formě dotací a daňových úlev. Obě opatření jsou omezena na odvětví námořní dopravy, a zvýhodňují proto pouze určité podniky. Tato opatření je proto nutno považovat za selektivní ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP (17).

1.3 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OVLIVNĚNÍ OBCHODU MEZI SMLUVNÍMI STRANAMI

Opatření podpory musí narušovat hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi smluvními stranami.

Vlastníci lodí, kteří využijí režimy, vykonávají hospodářskou činnost v soutěži s vlastníky lodí / společnostmi námořní dopravy z ostatních států EHP. Daň z tonáže a režim navrácení daně při zaměstnání námořníků posilují postavení vlastníků lodí vůči jejich konkurentům v EHP a mezi Islandem a ostatními státy EHP a třetími zeměmi. Opatření proto ovlivňují obchod mezi smluvními stranami.

1.4 ZÁVĚR

Kontrolní úřad proto zastává názor, že oznámená opatření podpory (režim daně z tonáže a režim navrácení daně při zaměstnání námořníků) představují státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

Pokyny pro námořní dopravu výslovně stanoví, že „tyto daňové úlevy, které se vztahují zvláštním způsobem na námořní dopravu, se považují za státní podporu. Stejně tak systém náhrady běžného systému daně pro právnické osoby tonážním poplatkem je státní podpora.“

2. PROCESNÍ POŽADAVKY

Čl. 1 odst. 3 části I protokolu 3 stanoví, že „Kontrolní úřad ESVO musí být včas informován o záměrech poskytnout nebo upravit podpory, aby mohl podat svá vyjádření (…). Dotčené státy neprovedou zamýšlená opatření, dokud nebude v tomto řízení přijato konečné rozhodnutí.“

Oznámením obou opatření podpory dopisem mise Islandu u Evropské unie ze dne 23. března 2007 (dokument č. 415003) splnily islandské orgány oznamovací povinnost.

Islandské orgány však zavedly oznámená opatření před přijetím konečného rozhodnutí Kontrolního úřadu. Kontrolní úřad proto vyvozuje závěr, že islandské orgány nedodržely své povinnosti podle čl. 1 odst. 3 části I protokolu 3.

3. SLUČITELNOST PODPORY

Podle čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP lze podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, považovat za slučitelné s fungováním Dohody o EHP, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Kontrolní úřad se domnívá, že právní základ pro posouzení slučitelnosti oznámených opatření tvoří čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP spolu s pokyny pro námořní dopravu.

Pokyny pro námořní dopravu v oddíle 1.2 písm. c) bodě 4 povolují státům ESVO podporovat odvětví námořní dopravy: „námořní odvětví neodlučně souvisí s námořní dopravou. Toto spojení je silným argumentem ve prospěch pozitivních opatření, jejichž cílem je udržet závislost loďstva na námořní dopravě EHP. Jelikož je námořní doprava jedním z pojítek v dopravním řetězci obecně a v řetězci námořních odvětví především, odrážejí se opatření, jejichž účelem je udržet konkurenceschopnost evropského loďstva, také v investicích na souši v odvětvích souvisejících s námořním odvětvím a v přispění námořní dopravy k hospodářství EHP jako celku a k pracovním příležitostem obecně.“

Obě oznámená opatření se týkají provozní podpory, tj. podpory, která má osvobodit podnik od nákladů, jež by obvykle musel nést v rámci svého běžného řízení nebo svých běžných činností. Provozní podpora by neměla být běžně povolena, není-li výslovně povolena podle pokynů Kontrolního úřadu pro státní podporu. Pokyny Kontrolního úřadu pro námořní dopravu umožňují poskytnutí provozní podpory ve formě daně z tonáže v oddíle 3.1 a ve formě snížení nákladů souvisejících s pracovní silou v oddíle 3.2.

Kontrolní úřad ve své analýze přezkoumal podmínky, které jsou společné režimu daně z tonáže i režimu navrácení daně při zaměstnání námořníků (3.1), a poté podmínky specifické pro režim daně z tonáže (3.2) a pro režim navrácení daně při zaměstnání námořníků (3.3).

3.1 PODMÍNKY SPOLEČNÉ PRO REŽIM DANĚ Z TONÁŽE I REŽIM NAVRÁCENÍ DANĚ PŘI ZAMĚSTNÁNÍ NÁMOŘNÍKŮ: POŽADAVEK NA ZÁPIS PLAVIDLA DO IIS, A TUDÍŽ VYLOUČENÍ LODÍ ZAREGISTROVANÝCH V JINÝCH STÁTECH EHP

Požadavek obsažený v § 1 zákona o dani z tonáže, aby byla plavidla zapsána v IIS za účelem získání přístupu k režimu daně z tonáže, vede k vyloučení plavidel, která nejsou zaregistrována na Islandu. Toto omezení platí i v případě, že provoz těchto plavidel podléhá zdanění na Islandu. Vlastník dvou lodí, z nichž jedna je zapsaná v IIS a druhá je zaregistrovaná v jiném státě EHP, může mít na Islandu povinnost k dani ze zisku z provozu obou lodí (18). Pro daň z tonáže však bude způsobilá pouze loď zapsaná v IIS.

Podle stálé praxe spadá přímé zdanění do pravomoci států EHP, tyto však musí uplatňovat svou pravomoc v souladu s právem EHP (19). Právo usazování zahrnuje právo státních příslušníků (fyzických i právnických osob) jednoho státu EHP zřídit a spravovat podniky v jiném státě EHP za podmínek stanovených hostitelským státem pro jeho vlastní státní příslušníky. Zrušení omezení týkajících se práva usazování se vztahuje na omezení v souvislosti se zřizováním zastoupení, poboček nebo dceřiných společností (20). Mimoto se zákaz omezení týkajících se práva usazování vztahuje rovněž na daňové předpisy (21). To tudíž zahrnuje právo společnosti usazené v jednom státě EHP, která má své sídlo, ústřední správu nebo hlavní provozovnu v EHP, vykonávat své činnosti v jiném státě EHP prostřednictvím pobočky nebo zastoupení a podléhat stejnému daňovému zacházení jako společnosti usazené v daném členském státě. Rozdíl v daňovém zacházení může být slučitelný s ustanoveními Dohody o EHP pouze v případě, pokud se týká situací, které nejsou objektivně srovnatelné, nebo je-li odůvodněn naléhavým důvodem veřejného zájmu (22).

Registrace lodi může představovat provozovnu, přičemž loď je nástrojem k vykonávání hospodářské činnosti, která zahrnuje stálou provozovnu. Omezení týkající se registrace lodí v jiných státech EHP může být proto v rozporu s právem usazování podle článku 31 Dohody o EHP (23).

Jak bylo uvedeno výše, vlastník lodi s neomezenou daňovou povinností na Islandu a obchodními plavidly zaregistrovanými v jiném státě EHP bude podléhat méně příznivému daňovému zacházení než vlastník lodi s neomezenou daňovou povinností a obchodními plavidly zapsanými v IIS. Rozdíl v zacházení představuje omezení práva usazování, jelikož vlastníky lodi odrazuje od registrace lodí v jiných státech EHP.

Islandské orgány nepředložily žádné přesvědčivé naléhavé důvody veřejného zájmu, které by mohly odůvodnit toto omezení týkající se usazení vlastníků lodí v jiných státech EHP. Kontrolní úřad nezjistil rovněž žádné důvody, pokud jde o nutnost omezení svobody usazování v zájmu dosažení cíle režimu daně z tonáže, a to zlepšení podmínek hospodářské soutěže vlastníků lodí na Islandu s ohledem na podmínky v jurisdikcích mimo EHP.

Kontrolní úřad se dále domnívá, že požadavek na zápis v islandském rejstříku není slučitelný s oddílem 3.1 bodem 7 pokynů pro námořní dopravu, který stanoví, že by režim daňových úlev měl vyžadovat spojení s „vlajkou EHP“. Pokyny pro námořní dopravu objasňují, že toto pravidlo má „podpořit konkurenceschopnost loďstva EHP na globálním trhu námořní dopravy“. Slovní spojení „stát EHP“ spolu s tímto cílem nepodporuje zavedení požadavku na registraci v konkrétním státě EHP, který uděluje podporu. Podporuje spíše názor, že by kritériem měla být registrace v kterémkoli státě EHP (24).

Islandské orgány uvedly, že nepožadují „vazbu vlajky“, jelikož každá loď zapsaná v IIS může i nadále plout pod jinou vlajkou. Jak je uvedeno v bodě 2.3.2, § 6 zákona č. 38/2007 o IIS stanoví, že se obchodní plavidlo, které je zapsáno v IIS, považuje za islandské plavidlo bez ohledu na to, zda pluje pod islandskou vlajkou.

Kontrolní úřad se domnívá, že tvrzení týkající se dobrovolného používání islandské vlajky není podstatné, jelikož omezení svobody usazování (jak bylo zmíněno výše) vyplývá z požadavků na registraci. Proto i v případě, že vlastník lodi může plout pod jinou vlajkou než islandskou, je povinen se zaregistrovat v IIS, aby mohl využít příznivější daně z tonáže. Navzdory žádostem, které předložil Kontrolní úřad, neposkytly islandské orgány žádné tvrzení k odůvodnění skutečnosti, proč je v zájmu dosažení cílů režimu daně z tonáže nezbytný a přiměřený tento požadavek na dvojí registraci.

Kontrolní úřad proto vyvozuje závěr, že požadavek na registraci není slučitelný s fungováním Dohody o EHP, zejména s právem usazování podle článku 31 této dohody, není tudíž přípustný podle pravidel EHP pro státní podpory.

Na základě výše uvedených skutečností Kontrolní úřad nepovažuje za nutné analyzovat podrobně obavu, kterou uvedl v rozhodnutí č. 721/07/KOL, týkající se požadavku na neomezenou daňovou povinnost, aby bylo možno využít režimu daně z tonáže a režimu navrácení daně námořníkům. Jak je uvedeno výše v poznámce pod čarou č. 18, dohody států EHP týkající se dvojího zdanění obvykle znamenají, že činnosti společností námořní dopravy budou zdaněny ve státě, v němž se nachází místo skutečného řízení společnosti. Společnosti námořní dopravy usazené v EHP s omezenou daňovou povinností na Islandu budou mít obvykle daňovou povinnost pouze ve státě EHP, v němž jsou usazeny.

3.2 PODMÍNKY SPECIFICKÉ PRO REŽIM DANĚ Z TONÁŽE

3.2.1 Stanovení základu daně

Oddíl 3.1 bod 18 pokynů pro námořní dopravu stanoví, že Komise bude schvalovat pouze režimy, které povedou k daňovému zatížení za stejnou tonáž „odpovídajícímu již schváleným režimům. Úřad na základě svých zkušeností poznamenává, že namísto výpočtu virtuálních zisků, na které se uplatňuje běžná daň pro právnické osoby, se mohou některé státy rozhodnout stanovit přímo zvláštní tonážní daňové sazby. Úřad se bude také snažit udržet rovnováhu odpovídající již schváleným systémům.“

Kontrolní úřad porovnal sazby oznámené islandskými orgány se sazbami platnými v režimech schválených v jiných státech EHP:

Island Dánsko Litva Itálie Norsko (25) Jakékoli množství do 25 000 NT Do 1 000 NT Do 1 000 NT Do 1 000 NT Žádná daň za prvních 1 000 NT 30 ISK (0,17 EUR) na 100 NT 0,90 EUR na 100 NT 0,93 EUR na 100 NT 0,90 EUR na 100 NT Od 1 001 NT do 10 000 NT Od 1 001 NT do 10 000 NT Od 1 001 NT do 10 000 NT Od 1 001 NT do 10 000 NT 0,70 EUR na 100 NT 0,67 EUR na 100 NT 0,70 EUR na 100 NT 0,22 EUR na 100 NT Od 10 001 do 25 000 NT Od 10 001 do 25 000 NT Od 10 001 do 25 000 NT Od 10 001 do 25 000 NT 0,40 EUR na 100 NT 0,43 EUR na 100 NT 0,40 EUR na 100 NT 0,15 EUR na 100 NT Více než 25 000 NT Více než 25 000 NT Více než 25 000 NT Více než 25 000 NT Více než 25 000 NT 10 ISK (0,06 EUR) na 100 NT 0,30 EUR na 100 NT 0,27 EUR na 100 NT 0,20 EUR na 100 NT 0,07 EUR na 100 NT Všechny hodnoty jsou uvedeny za den.

Jak lze odvodit z výše uvedené tabulky, islandský režim používá podstatně nižší základ daně, než je tomu v ostatních čtyřech státech EHP (27).

Komise uznala nižší sazby daně pouze ve velmi zvláštních situacích (28). Islandské orgány neposkytly Kontrolnímu úřadu žádné informace týkající se existence výjimečných okolností, které by odůvodňovaly použití nižších sazeb.

Kontrolní úřad se domnívá, že výše islandského základu daně není v souladu se sazbami platnými v ostatních státech EHP, jelikož je podstatně nižší, a není tudíž v souladu s oddílem 3.1 bodem 18 pokynů pro námořní dopravu.

3.2.2 Období, během něhož musí vlastník lodi zůstat v režimu daně z tonáže

Období, během něhož musí vlastník lodi zůstat v islandském režimu daně z tonáže, činí tři roky.

Kontrolní úřad je názoru, že by ve státech ESVO mělo platit desetileté období (29).

Přístup Kontrolního úřadu je v souladu s přístupem Komise. Minimální délka tohoto období činí v ostatních režimech daně z tonáže schválených v EU deset let. Komise zdůrazňuje, že při povolení odlišných kritérií u různých režimů daně z tonáže existuje riziko, že vzniknou nespravedlivé výhody a mezi členskými státy může dojít k soutěžení s ohledem na úroveň režimů daně z tonáže. Komise proto vyjádřila pochybnosti s ohledem na polský daňový režim, který povoloval minimální dobu trvání pět let, a podotkla, že to může vést k škodlivým rozdílům mezi režimy daně z tonáže, jelikož polský daňový režim může být přitažlivější, což by vedlo ke změně vlajek ve Společenství (30).

Kontrolní úřad se domnívá, že tento aspekt oznámeného režimu není slučitelný s článkem 61 Dohody o EHP.

3.2.3 Zacházení se společnostmi spravujícími lodě

V rozhodnutí č. 755/08/KOL Kontrolní úřad uvedl, že má pochybnosti ohledně slučitelnosti oznámeného režimu s Dohodou o EHP, pokud jde o zacházení se společnostmi spravujícími lodě.

Islandské orgány neposkytly Kontrolnímu úřadu žádné informace, které by rozptýlily uvedené pochybnosti.

Na základě výše uvedených aspektů týkajících se neslučitelnosti oznámeného režimu s Dohodou o EHP nepovažuje Kontrolní úřad za nutné analyzovat podrobně obavy uvedené v rozhodnutí č. 721/07/KOL týkající se společností spravujících lodě.

3.3 SPECIFICKÉ PODMÍNKY PRO REŽIM NAVRÁCENÍ DANĚ PŘI ZAMĚSTNÁNÍ NÁMOŘNÍKŮ

3.3.1 Pravidelná přeprava cestujících mezi přístavy EHP: podpora by měla být poskytnuta pouze na zaměstnání námořníků EHP

Podle oddílu 3.2 bodu 2 pokynů pro námořní dopravu lze podporu udělit ve formě snížených sazeb příspěvků na sociální ochranu námořníků EHP zaměstnaných na palubách lodí registrovaných v EHP a snížených sazeb daně z příjmu pro námořníky EHP na palubách lodí registrovaných ve státech EHP. Islandské orgány oznámily podporu určenou na příspěvky námořníků, přičemž vlastníkovi lodi je možno vrátit 90 %.

Podle oddílu 3.2 bodu 2 pokynů pro námořní dopravu jsou námořníci EHP definováni jako:

— občané států EHP, v případě námořníků pracujících na palubách lodí (včetně trajektů typu ro-ro) poskytujících cestujícím služby podle jízdního řádu mezi přístavy EHP;

— všichni námořníci podléhající platbě daní ve státech EHP ve všech ostatních případech.

Islandské orgány neposkytly písemnou definici pojmu námořník v právním nebo správním aktu, nýbrž potvrdily, že státní příslušnost nepředstavuje požadavek, stejně jako bydliště námořníka. Z režimu by měli prospěch rovněž státní příslušníci třetích zemí. Kontrolní úřad v rozhodnutí č. 721/07/KOL uvedl, že podle oddílu 3.2 bodu 2 pokynů pro námořní dopravu by v případě přepravy cestujících mezi přístavy EHP měla být podpora poskytnuta pouze na zaměstnání námořníků EHP.

Islandské orgány neposkytly Kontrolnímu úřadu žádné informace, které by popíraly toto hodnocení.

Na základě poskytnutých informací se proto Kontrolní úřad domnívá, že tento aspekt režimu není v souladu s Dohodou o EHP.

4. ZÁVĚR

Na základě výše uvedeného posouzení má Kontrolní úřad za to, že režim podpory pro námořní dopravu ve formě daně z tonáže a navrácení daně při zaměstnání námořníků není slučitelný s pravidly státní podpory stanovenými v Dohodě o EHP.

Kontrolní úřad má za to, že navzdory skutečnosti, že samotné schválení právních předpisů znamenalo vznik výše uvedené oznamovací povinnosti, neuskutečnily se na základě opatření podléhajících formálnímu vyšetřovacímu řízení žádné platby, nejsou proto nutná žádná ustanovení týkající se zpětného získání,

PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

Článek 1

Režim podpory pro námořní dopravu ve formě daně z tonáže a navrácení daně při zaměstnání námořníků není slučitelný s fungováním Dohody o EHP ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

Článek 2

Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí informují islandské orgány Kontrolní úřad ESVO o opatřeních přijatých k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.

Článek 3

Toto rozhodnutí je určeno Islandské republice.

Článek 4

Pouze anglické znění je závazné.

V Bruselu dne 8. července 2009. Za Kontrolní úřad ESVO Per SANDERUD předseda Kristján A. STEFÁNSSON člen sboru

(1) Dále jen „Kontrolní úřad“.

(2) Dále jen „Dohoda o EHP“.

(3) Dále jen „Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru“.

(4) Dále jen „protokol 3“.

(5) Pokyny pro uplatňování a výklad článků 61 a 62 Dohody o EHP a článku 1 protokolu 3 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru, které byly přijaty a vydány Kontrolním úřadem ESVO dne 19. ledna 1994, zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie dále jen Úř. věst. L 231, 3.9.1994, s. 1, a v dodatku EHP č. 32, 3.9.1994, s. 1. Dále jen „pokyny pro státní podporu“. Aktuální znění pokynů pro státní podporu je zveřejněno na internetových stránkách Kontrolního úřadu na adrese: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

(6) Dále jen „pokyny pro námořní dopravu“.

(7) Rozhodnutí č. 195/04/KOL ze dne 14. července 2004 zveřejněné v Úř. věst. L 139, 25.5.2006, s. 37, a v dodatku EHP č. 26, 25.5.2006, s. 1 ve znění rozhodnutí č. 319/05/KOL ze dne 14. prosince 2005 zveřejněného v Úř. věst. C 286, 23.11.2006, s. 9, a v dodatku EHP č. 57, 23.11.2006, s. 31.

(8) Zveřejněno v Úř. věst. C 96, 17.4.2008, s. 37, a v dodatku EHP č. 20, 17.4.2008, s. 17.

(9) Pokud jde o podrobnější informace o různé korespondenci mezi Kontrolním úřadem a islandskými orgány, odkazuje se na rozhodnutí Kontrolního úřadu o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, rozhodnutí č. 721/07/KOL, zveřejněno v Úř. věst. C 93, 17.4.2008, s. 37, a v dodatku EHP č. 20, 17.4.2008, s. 17.

(10) Odkaz na Úř. věst. viz poznámka pod čarou č. 8.

(11) Již existuje islandský lodní rejstřík zahrnující rybářské lodě, plachetnice, trajekty atd., který nebude nahrazen nově zavedeným IIS. Oba rejstříky budou vedeny souběžně.

(12) Islandské orgány uvedly, že islandská vláda předložila parlamentu návrh zákona, který měl odložit vstup zákona č. 38/2007 v platnost do dne 1. ledna 2009. Návrh zákona byl parlamentu předložen dne 28. listopadu 2007 a byl projednán dne 4. prosince 2007. Návrh zákona však nebyl schválen, nikdy proto v parlamentu neprošel do druhého čtení. Oba zákony č. 86/2007 i 38/2007 proto vstoupily v platnost dne 1. ledna 2008.

(13) V době oznámení režimu činila sazba daně z příjmu právnických osob 18 %. Tato sazba se změnila na 15 % zákonem ze dne 7. června 2007 („Lög um breyting á lögum nr. 90/2003, um tekjuskatt, með síðari breytingum, og lögum nr. 86/2007, um skattlagningu kaupskipaútgerðar“).

(14) Pokud jde o podrobnou analýzu problémů zjištěných Kontrolním úřadem, viz rozhodnutí č. 721/07/KOL, oddíl 3.

(15) Věc C-156/98 Německo v. Komise, Sb. rozh. 2000, s. I-6857, bod 26.

(16) Viz mimo jiné oddíl 3 bod 3 pokynů pro uplatňování pravidel o státní podpoře na opatření týkající se přímého zdanění podnikatelské činnosti.

(17) Věc C-75/97 Belgie v. Komise, Sb. rozh. 1999, s. I-3671, bod 33.

(18) Pokud existují dohody o dvojím zdanění, právo na zdanění bude mít obvykle stát, v němž se nachází místo skutečného řízení společnosti, včetně činností, které se uskutečňují v jiných státech EHP prostřednictvím pobočky atd. Ve výše uvedeném případě by ke zdanění společnosti trvale usazené na Islandu došlo na Islandu, a to rovněž s ohledem na příjem vytvořený mimo islandské území. Režim daně z tonáže by se však vztahoval pouze na zisky z lodí zapsaných v islandském mezinárodním lodním rejstříku. Zisky z provozu ostatních lodí by byly zdaněny podle běžného režimu daně z příjmu právnických osob. Islandské orgány toto potvrdily.

(19) Věc E-6/98 Norská vláda v. Kontrolní úřad ESVO, Sb. rozh. Soudního dvora ESVO 1999, s. 74, bod 34; věc E-1/04 Fokus Bank, Sb. rozh. Soudního dvora ESVO 2004, s. 11, bod 20.

(20) Viz např. věc C-270/83 Komise v. Francie, Sb. rozh. 1986, s. 273, bod 13, a věc C-311/97 Royal Bank of Scotland, Sb. rozh. 1999, s. I-2651, bod 22.

(21) Věc C-471/04 Keller Holding, Sb. rozh. 2006, s. I-2017, bod 49.

(22) Věc 270/83 Komise v. Francie, Sb. rozh. 1986, s. 273, bod 13; věc C-311/97 Royal Bank of Scotland, citováno výše, body 23–31, a věc C-253/03 CLT-UFA SA, Sb. rozh. 2006, s. I-1831, body 14–17.

(23) Věc C-221/89 Factortame Ltd. a ostatní, Sb. rozh. 1991, s. I-3905, body 22–23.

(24) Jak tomu bylo v rozhodnutí č. 755/08/KOL ze dne 3. prosince 2008, kde režim stanovil, že se požaduje spojení vlajky s jedním ze států EHP.

(25) V Norsku se nevypočítává žádný teoretický zisk. Daň z tonáže se vypočítává přímo vynásobením příslušné sazby daně se skutečnou tonáží. Sazby pro Island, Dánsko, Litvu a Itálii jsou sazbami pro teoretické zisky, na něž se poté použije běžná vnitrostátní sazba daně z příjmu právnických osob. Proto navzdory skutečnosti, že se sazby v Norsku a na Islandu mohou jevit jako velmi blízké, vedou k velmi rozdílným částkám daně, kterou vlastník lodi skutečně zaplatí. Například vlastník lodi s tonáží 30 000 NT by v Norsku zaplatil daň z tonáže ve výši přibližně 46 EUR a na Islandu přibližně 7 EUR ().

(26) Viz rozhodnutí Kontrolního úřadu o norském režimu tonážní daně, rozhodnutí č. 755/08/KOL ze dne 3. prosince 2008.

(27) Uvedené sazby jsou sazbami platnými ke dni přijetí rozhodnutí; odrážejí stávající přepočítací kurzy. Kontrolní úřad se však domnívá, že i před dopadem finanční krize na islandskou korunu nebyla výše islandského základu daně v souladu se sazbami platnými v ostatních státech EHP, viz rozhodnutí č. 721/07/KOL.

(28) Viz rozhodnutí Komise 2005/417/ES ze dne 30. června 2004 o sérii daňových opatření, která hodlá provést Belgie ve prospěch námořní dopravy, Úř. věst. L 150, 10.6.2005, s. 1. Belgické orgány chtěly poskytnout nižší daňové sazby pro větší lodě, které měly změnit vlajku. V belgickém případě existovala snížená sazba pro rozmezí nad 40 000 tun, která byla schválena za předpokladu, že loď je nová nebo byla v pětiletém období předcházejícím vstupu belgického režimu v platnost zaregistrována pod vlajkou třetí země. Obava Komise týkající se tohoto rozdílu v základu daně souvisela s tím, že by nízký základ daně mohl vést k narušení hospodářské soutěže, pokud vybízí jiné než belgické vlastníky lodí, aby převedli své lodě z rejstříku Společenství do belgického rejstříku.

(29) Viz rozhodnutí č. 755/08/KOL ze dne 3. prosince 2008 o oznámení změn zvláštního norského daňového režimu pro námořní dopravu.

(30) Rozhodnutí N 93/2006 – Polsko.