ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO

č. 57/11/KOL

ze dne 2. března 2011,

kterým se po osmdesáté druhé mění procesní a hmotná pravidla v oblasti státní podpory, a to zavedením nové kapitoly o používání pravidel státní podpory na podpůrná opatření ve prospěch bank za současné finanční krize od 1. ledna 2011

KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO (dále jen „Úřad“),

S OHLEDEM na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 61 této dohody,

S OHLEDEM na Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (dále jen „Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru“), a zejména na článek 24 a čl. 5 odst. 2 písm. b) této dohody,

VZHLEDEM K TOMU, ŽE podle článku 24 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru Kontrolní úřad uplatňuje ustanovení Dohody o EHP týkající se státní podpory,

VZHLEDEM K TOMU, ŽE podle čl. 5 odst. 2 písm. b) Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru vydá Kontrolní úřad oznámení nebo pokyny k záležitostem, kterými se Dohoda o EHP zabývá, pokud to tato dohoda nebo Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru výslovně stanoví nebo pokud to Kontrolní úřad považuje za nezbytné,

VZHLEDEM K TOMU, ŽE dne 1. prosince 2010 přijala Evropská komise sdělení o použití pravidel pro poskytování státní podpory ve prospěch bank v souvislosti s finanční krizí od 1. ledna 2011 (1),

VZHLEDEM K TOMU, ŽE se toto sdělení týká i Evropského hospodářského prostoru,

VZHLEDEM K TOMU, ŽE v celém Evropském hospodářském prostoru je třeba zajistit jednotné uplatňování pravidel EHP pro státní podporu v souladu s cílem homogenity stanoveným v článku 1 Dohody o EHP,

VZHLEDEM K TOMU, ŽE podle bodu II v položce „VŠEOBECNÉ“ na straně 11 přílohy XV Dohody o EHP má Úřad přijmout po konzultaci s Komisí právní akty odpovídající právním aktům přijatým Evropskou komisí,

PO KONZULTACI s Evropskou komisí,

PO KONZULTACI se státy ESVO dopisem ze dne 10. února 2011 v této věci,

PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:

Článek 1

Pokyny pro státní podporu se mění vložením nové kapitoly o použití pravidel pro poskytování státní podpory ve prospěch bank v souvislosti s finanční krizí od 1. ledna 2011.

Tato nová kapitola je zařazena v příloze tohoto rozhodnutí.

Článek 2

Pouze anglické znění tohoto rozhodnutí je závazné.

(1) Úř. věst. C 329, 7.12.2010, s. 7.

PŘÍLOHA

POUŽITÍ PRAVIDEL PRO POSKYTOVÁNÍ STÁTNÍ PODPORY VE PROSPĚCH BANK V SOUVISLOSTI S FINANČNÍ KRIZÍ OD 1. LEDNA 2011

1. Úvod

1. Od začátku finanční krize na podzim 2008 vydal Kontrolní úřad ESVO (dále jen „Úřad“) čtyři soubory pokynů (1), jež stanoví podrobná kritéria pro slučitelnost státní podpory finančním institucím (2) s požadavky čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o Evropském hospodářském prostoru („Dohoda o EHP“). Kapitoly daných pokynů se týkají použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím (3) („pokyny k bankovnictví“); rekapitalizace finančních institucí během současné finanční krize (4) („pokyny k rekapitalizaci“); nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru v EHP (5) („pokyny ke znehodnoceným aktivům“) a návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru během současné krize podle pravidel pro státní podporu (6) („pokyny k restrukturalizaci“). Tři z výše uvedených čtyř souborů pokynů, pokyny k bankovnictví, k rekapitalizaci a ke znehodnoceným aktivům, stanoví předpoklady pro slučitelnost hlavních typů pomoci poskytovaných státy ESVO – záruky za závazky, rekapitalizace a opatření na záchranu aktiv – přičemž pokyny k restrukturalizaci podrobně upravují zvláštní prvky, které musí obsahovat plán restrukturalizace (nebo plán na obnovení životaschopnosti) v souvislosti se specifickými okolnostmi státní podpory ve prospěch finančních institucí související s krizí na základě čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP.

2. Všechny čtyři kapitoly pokynů zdůrazňují dočasnou povahu přijatelnosti takovýchto opatření podpory; každá stanoví, že taková opatření podpory mohou být odůvodněna jako nouzová reakce na mimořádné napětí na finančních trzích a pouze pokud tyto výjimečné okolnosti potrvají. Pokyny o restrukturalizaci platí pouze pro podporu na restrukturalizaci oznámenou do 31. prosince 2010, zatímco ostatní pokyny nemají stanovené datum konce účinnosti.

3. Tyto pokyny stanoví předpoklady pro dočasnou akceptovatelnost podpory bankám, související s krizí, po 1. lednu 2011.

2. Trvající použitelnost čl. 61 odst. 3 písm. b) EHP a prodloužení účinnosti pokynů o restrukturalizaci

4. Pokyny Úřadu o podpoře bankám související s krizí, jakož i rozhodnutí o opatřeních pomoci v jednotlivých případech a režimech, které spadají do rozsahu působnosti těchto pokynů, jsou přijímány na právním základě čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP, který ve výjimečných případech dovoluje podporu, která má napravit vážnou poruchu v hospodářství některého státu ESVO. V období, kdy krize byla nejakutnější, byla s ohledem na mimořádné napětí na finančních trzích podmínka existence vážné poruchy bezpochyby naplněna v celém EHP, později bylo toto napětí kombinováno s mimořádnou recesí reálné ekonomiky.

5. Hospodářské oživení, které pomalu začalo na počátku roku 2010, se ve stejném roce oproti očekáváním o něco zrychlilo. I když je oživení v různých státech EHP stále nestabilní a nerovnoměrné, některé státy vykazují mírný nebo dokonce výraznější růst. Kromě toho se ve srovnání se situací před rokem i přes určitá zbývající slabá místa celkově stav bankovního sektoru zlepšil. V důsledku výše uvedeného již není existence vážné poruchy v hospodářstvích států ESVO na rozdíl od dřívějších fází krize samozřejmá. I když si je Úřad vědom těchto trendů, stále se domnívá, že jsou požadavky na schválení státní podpory podle čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP splněny s ohledem na nedávné opětovné napětí na finančních trzích a na riziko širších negativních efektů přelévání, a to z důvodů uvedených v těchto pokynech.

6. Opětovné napětí na trzích se státními dluhopisy názorně prokazuje trvající volatilitu na finančních trzích. Vysoký stupeň vzájemné propojenosti a závislosti v rámci finančního sektoru ve státech EHP měl za následek obavy trhu z přenosu problému. Vysoká volatilita finančních trhů a nejisté ekonomické vyhlídky odůvodňují zachování možnosti států ESVO trvat na možnosti využít podpůrných opatření souvisejících s krizí na základě čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP jakožto záchranné sítě.

7. Pokyny k bankovnictví, k rekapitalizaci a ke znehodnoceným aktivům, jež stanoví pokyny ke kritériím pro slučitelnost podpory bankám související s krizí na základě čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP – zejm. ve formě vládních záruk, rekapitalizace a záchrany aktiv –, musejí existovat i po 31. prosinci 2010. Zároveň pokyny o restrukturalizaci, které upravují postup po provedení těchto podpůrných opatření, musí být použitelné i po tomto datu. Časová působnost pokynů o restrukturalizaci – jediných z příslušných pokynů, které mají výslovně stanovený den konce účinnosti, 31. prosinec 2010 – by proto měla být rozšířena i na podporu na restrukturalizaci oznámenou do 31. prosince 2011.

8. Uvedené pokyny však musejí být upraveny s ohledem na přípravu na přechod na režim po krizi. Zároveň bude třeba vypracovat nová, trvalá pravidla pro státní podporu při záchraně bank a restrukturalizaci za normálních tržních podmínek, která by měla být, pokud to tržní podmínky umožní, používána od 1. ledna 2012. Trvající potřebu mimořádné státní podpory finančnímu sektoru, odůvodněnou hospodářskou krizí, je potřeba hodnotit s přihlédnutím k tomuto cíli. Je třeba ji řešit stanovením požadavků na slučitelnost takové podpory tak, aby byla zajištěna co nejlepší příprava na záchranu a restrukturalizaci bank na základě čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP.

3. Pokrok v procesu ukončování státní podpory

9. Trvající dostupnost opatření podpory podle čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP s přihlédnutím k mimořádným podmínkám na trhu by neměla blokovat proces ukončování dočasných mimořádných opatření podpory ve prospěch bank. Rada pro hospodářské a finanční věci se dne 2. prosince 2009 shodla na nezbytnosti vypracování strategie pro postupné ukončování opatření podpory, které by mělo být transparentní a řádně koordinované mezi členskými státy EU, aby se předešlo negativním efektům přelévání, avšak zároveň by mělo zohlednit rozdílné podmínky v členských státech (7). Závěry dále stanoví, že proces postupného ukončování týkající se různých forem podpory ve prospěch bank by měl začít ukončováním programů vládních záruk, pobídkami zdravým bankám, aby ukončily účast na těchto programech, a vybídnutím ostatních bank, aby řešily svoje slabá místa.

10. V odstavcích níže Úřad stanoví kroky pro postupné ukončování opatření týkajících se rekapitalizace a znehodnocených aktiv.

3.1 Přísnější podmínky hodnocení slučitelnosti vládních záruk podle čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP

11. Od 1. ledna 2011 používá Úřad při hodnocení slučitelnosti vládních záruk podle čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP přísnější podmínky, a to zavedením vyššího poplatku za záruku a požadavku plánu na obnovení životaschopnosti pro příjemce, kteří využívají nové záruky a jejichž celkové nesplacené zaručené závazky překročí určitý limit, jak v absolutním vyjádření, tak i v poměru k celkovým závazkům (8). Pokud se zohlední současný trh, tyto podmínky se zdají nezbytné. Vládní programy záruk tudíž mohou být schváleny do 30. června 2011, na základě níže uvedených podmínek platných pro období od 1. ledna 2011. V první polovině roku 2011 Úřad přehodnotí podmínky pro slučitelnost státní podpory poskytované po 30. červnu 2011.

3.1.1 Podmínky stanovování cen

12. Přístup k vládním zárukám byl zpoplatněn, přičemž poplatek byl stanovován podle doporučení ECB. V případě dluhopisu s dobou splatnosti delší než jeden rok se poplatek skládá z paušálního poplatku ve výši 50 bazických bodů zvýšeného o medián rozpětí swapu úvěrového selhání („CDS“) u pětiletých přednostních pohledávek všech bank, zaznamenaného v období od 1. ledna 2007 do 31. srpna 2008 (9).

13. Prvek úvěrového rizika v současném modelu stanovování cen je založen na datech z období před vrcholem krize v roce 2008. Rozdíly rozpětí CDS mezi jednotlivými bankami jsou v současnosti výrazně vyšší než před krizí a pravděpodobně takové i zůstanou. To bylo až do současnosti považované za nezbytné pro usnadnění přístupu bank k externímu financování a tudíž zajištění finanční stability. Avšak není brán v úvahu vývoj finančních trhů během dvou let od 31. srpna 2008, včetně změn úvěruschopnosti bank. A tak zatímco se přístup k tržnímu financování celkově zlepšil, banky, jejichž úvěrový rating byl snížen, stále profitují z ratingového stupně z doby před krizí a ze vnímané úvěruschopnosti. To zvyšuje pravděpodobnost narušování hospodářské soutěže. Je prokázáno, že banky s nízkým ratingem mají ze záruk neúměrný prospěch ve srovnání s bankami s vyšším ratingem, neboť by za běžných okolností kvůli svému nízkému ratingu platily vyšší tržní cenu.

14. Aby tato narušování soutěže byla odstraněna, měl by se cenový systém vládní podpory přiblížit současným tržním podmínkám a lépe odrážet současnou úvěruschopnost jednotlivých bank. Pro toto je de facto zapotřebí, aby byl poplatek za záruku placený přijímající institucí zvýšen.

15. Koordinovaný přístup států ESVO by podpořil postupné ukončování programů záruk a zároveň zachoval určitý stupeň flexibility, který by zohlednil různou situaci států ESVO a jejich bank. Úřad za tímto účelem považuje za vhodné zavést minimální zvýšení poplatků za záruky, které by se mělo lišit podle úvěruschopnosti přijímající banky. Rozlišení založené na úvěruschopnosti posiluje cenový signál pro slabší banky, umožňuje lépe přizpůsobit cenu záruky rizikovému profilu přijímající instituce a tudíž zmenšit narušování hospodářské soutěže mezi institucemi a přispět k ochraně rovných tržních podmínek bank na jednotném trhu.

16. Schválení prodloužení programu záruk (10) na období po 1. lednu 2011 by tudíž vyžadovalo, aby poplatek za státní záruku (11) byl vyšší než podle cenového vzorce doporučeného ECB v říjnu 2008 nejméně — o 20 bazických bodů pro banky s ratingovým stupněm A+ nebo A (12), — o 30 bazických bodů pro banky s ratingovým stupněm A– (13) a — o 40 bazických bodů pro banky s ratingovým stupněm nižším než A–. Banky bez ratingu budou považovány za banky spadající do kategorie bank s ratingem BBB (14).

17. Státy ESVO by měly možnost jít nad rámec těchto minimálních požadavků při stanovování navýšení poplatku za záruku. Jako další prvek flexibility, který umožní státům ESVO přizpůsobit se podmínkám zvláštních okolností, které panují v jejich finančním sektoru, by Úřad akceptoval i jiný model pro výpočet navýšení poplatku za předpokladu, že může být jednoznačně prokázáno, že tento vzorec povede pro dotčené banky alespoň k minimálnímu navýšení uvedenému výše (15).

3.1.2 Životaschopnost bank stále závisí na vládních zárukách dluhu

18. Za současné situace ve vývoji tržních podmínek není již přístup k likviditě na trhu pro všechny druhy bank výraznou překážkou, jak tomu bylo v době nejakutnější krize. Proto se zdá být oprávněné zavést různé podmínky pro využívání státních záruk založené na rozsahu, v němž na nich banky závisí. Zatímco omezené využívání by bylo povoleno bez nutnosti dalšího zkoumání, větší využití jak v absolutním vyjádření, tak i v poměru k celkovému objemu závazků banky by mělo za následek nutnost vyhodnocení životaschopnosti jakožto předpokladu pro soulad dalšího prodloužení programů záruk s čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP. Trvalá neschopnost získat výrazný podíl potřebných zdrojů bez vládních záruk může naznačovat nedostatek důvěry v životaschopnost obchodního modelu banky. Je třeba zabránit situaci, kdy banka je silně závislá na programech záruk, které byly vytvořeny pro řešení nebývalých problémů při přístupu k financím, i pokud tyto výjimečné okolnosti pominuly, což by takové bance mohlo umožnit odklad nezbytného strukturálního přizpůsobení.

19. Úřad proto považuje za vhodné, aby programy záruk, které mají být prodlouženy na období po 1. lednu 2011, obsahovaly limit pro poměr celkových nesplacených zaručených závazků k celkovým závazkům banky a limit pro absolutní hodnotu zaručených závazků, který, pokud by byl překročen, by měl za následek povinnost předložit hodnocení životaschopnosti. Pro každou banku, jež žádá o státní záruku v rámci programu na financování nového nebo obnoveného dluhu, který má být emitován po 1. lednu 2011 a jehož oba prvky (absolutní a relativní hodnota) (16) udržují nebo zvyšují celkový objem nesplacených zaručených závazků nad tento limit, bude dotčený stát ESVO povinen předložit Úřadu do tří měsíců od poskytnutí záruk vyhodnocení dokládající dlouhodobou životaschopnost banky.

20. Tento mechanismus se nepoužije na banky, které v rozhodnou dobu již jsou v procesu restrukturalizace nebo jsou povinny předložit plán restrukturalizace nebo v nichž probíhá vyhodnocování životaschopnosti. V takových případech bude poskytnutí dodatečné státní podpory vzato v úvahu v rámci probíhajícího procesu restrukturalizace/vyhodnocování životaschopnosti (17).

21. Limit je stanoven jako poměr 5 % nesplacených zaručených závazků k celkovým závazků a jako celková částka zaručeného dluhu ve výši 500 milionů EUR. Stanovení prahové hodnoty je založeno na srovnávací analýze, která dokládá, že velká většina bank, které využívají záruk a v současnosti nemají povinnost restrukturalizace (a dokonce i značná část bank, které tomuto závazku podléhají), se pohybuje výrazně pod touto hodnotou. U malé, avšak nezanedbatelné skupiny bank, která tento limit překračuje, může být přezkoumáno, zda značná závislost na zárukách pro financování naznačuje výraznější strukturální slabost jejich obchodních modelů. Spouštěcí mechanismus představuje pobídku pro zdravé banky, aby zahájily rychlý proces návratu k financování za převážně nebo výhradně nezkreslených tržních podmínek. U všech bank, které procházejí zevrubným vyhodnocením životaschopnosti, bude buď potvrzena jejich dlouhodobá životaschopnost, anebo pochybnosti v tomto ohledu naznačí potřebu řešit nezbytnost dalekosáhlé restrukturalizace.

22. Pokud jde o obsah hodnocení životaschopnosti, je možné učinit odkaz na pokyny k restrukturalizaci, které stanoví zásady týkající se analýzy situace banky se zaměřením na obnovení dlouhodobé životaschopnosti v plánu restrukturalizace a které se analogicky použijí na případy, kdy příjemce nemá formální povinnost předložit plán restrukturalizace, avšak přesto musí doložit dlouhodobou životaschopnost. Banka bude muset zejména doložit solidnost svojí kapacity financování a v případě potřeby podstoupit zátěžový test likvidity (18). Hodnocení životaschopnosti by rovněž mělo vzít v úvahu všechny faktory specifické pro přijímající finanční instituce (19) nebo pro dotyčný stát ESVO (20) a situaci na jeho finančních trzích, která má dopad na hodnocení životaschopnosti a na orientační hodnotu poměru zaručených závazků k celkovým závazkům. Jako obecné pravidlo platí, že čím významnější je závislost na vládních zárukách a čím více je kombinovaná s využitím jiných forem státní podpory a/nebo s nízkou úvěruschopností (21), tím více lze usuzovat na nutnost provedení změn v obchodním modelu za účelem dosažení dlouhodobé životaschopnosti.

23. Mechanismus, který bude mít za následek povinnost předložit hodnocení životaschopnosti, předává signál, že banky se musí připravit na návrat k normálním tržním mechanismům bez státní podpory v souvislosti s tím, jak se finanční sektor postupně dostává z krizových podmínek a představuje pobídku pro jednotlivé instituce, aby zmenšily závislost na vládních zárukách nebo se jejich využití zcela zdržely. Současně umožňuje dostatečnou flexibilitu, aby bylo možné řádně vzít úvahu potenciálně různorodé podmínky, které mají vliv na situaci různých bank nebo vnitrostátních finančních trhů, a rovněž zohledňuje možnost celkového zhoršení finanční stability, což v této fázi nemůže být s ohledem na přetrvávající nestabilitu při oživování finančních trhů vyloučeno.

4. Odstranění rozdílu mezi zdravými bankami a bankami v problémech pro účely předložení plánu restrukturalizace

24. Úřad na začátku krize stanovil rozdíl mezi finančními institucemi v problémech / nezdravými finančními institucemi a v zásadě zdravými finančními institucemi, tj. finančními institucemi, které trpěly v důsledku vnitřních, strukturálních problémů, spojených např. s jejich konkrétním obchodním modelem nebo investiční strategií, a finančními institucemi, jejichž problémy měly co do činění pouze a především s extrémní situací během finanční krize, spíše než se stavem jejich obchodního modelu, neefektivností nebo nadměrným podstupováním rizika. Rozdíl je konkrétně definován na základě řady indikátorů stanovených v pokynech k rekapitalizaci: kapitálová přiměřenost, aktuální rozpětí swapů úvěrového selhání, aktuální rating banky a jeho výhled, a mj. relativní objem rekapitalizace. Pokud se týká posledně uvedeného faktoru, považuje Úřad podporu obdrženou ve formě rekapitalizace a opatření na záchranu aktiv o velikosti více než 2 % rizikově vážených aktiv za indikátor pro rozlišení mezi bankami v zásadě zdravými a bankami v problémech. Rekapitalizace banky v problémech má za následek povinnost předložit Úřadu plán restrukturalizace, zatímco v případě rekapitalizace zdravé banky je to povinnost předložit plán životaschopnosti.

25. Původním důvodem pro toto rozlišení a pro stanovení řady indikátorů, včetně hranice 2 % rizikově vážených aktiv banky, byla obava, že kapitálové potřeby v důsledku oslabení, vyššího očekávání trhů, pokud jde o úroveň kapitálu bank, a dočasných obtíží při získávání kapitálu na trzích by jinak vedly k tomu, že zdravé banky sníží objem úvěrů poskytovaný reálné ekonomice, aby se vyhnuly povinnosti předkládat plán restrukturalizace, pokud využijí státních zdrojů. V současnosti se však bankovní sektor setkává s menšími obtížemi při získávání kapitálu na trzích nebo mj. prostřednictvím nerozdělených zisků (22), a může tudíž uspokojit svoje kapitálové potřeby, aniž by využíval státní podporu (23). Objem kapitálu, který finanční instituce získaly na trhu, se během let 2009 a 2010 výrazně zvýšil, což ukázalo, že došlo k obnovení přístupu finančních institucí ke kapitálovým trhům, jakož i k anticipaci nových regulatorních požadavků (24).

26. Zdá se tedy, že rozlišování mezi zdravými bankami a bankami v problémech již není relevantní pro určení, které banky by měly s Úřadem projednat svoji restrukturalizaci. Následně by banky využívající i v roce 2011 státní podpory pro získání kapitálu nebo pro opatření na záchranu aktiv měly mít povinnost předložit Úřadu plán restrukturalizace, který prokáže odhodlání banky vynaložit nezbytné úsilí o restrukturalizaci a návrat bez zbytečného odkladu k životaschopnému stavu. Proto bude po 1. lednu 2011 vyžadován plán restrukturalizace od každého příjemce nové rekapitalizace nebo opatření na záchranu aktiv (25).

27. Při posuzování potřeb restrukturalizace bank vezme Úřad v úvahu specifickou situaci každé instituce, míru, v níž je tato restrukturalizace nezbytná na obnovení životaschopnosti bez další státní podpory, jakož i předchozí závislost na státní podpoře. Jako obecné pravidlo platí, že čím větší je závislost na státní podpoře, tím více lze usuzovat na nutnost provedení hloubkové restrukturalizace za účelem obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Kromě toho individuální hodnocení vezme v úvahu specifickou situaci na trzích a v případě závažného šoku ohrožujícího finanční stabilitu v jednom nebo více státech ESVO použije rámec restrukturalizace patřičně flexibilním způsobem.

28. Skutečnost, že plán restrukturalizace je vyžadován od bank, které využívají strukturální podporu (tj. rekapitalizaci a/nebo opatření na záchranu aktiv) – přičemž se současně uznává, že pouhé využití finančních záruk by nemělo za následek povinnost předložit plán restrukturalizace –, představuje signál, že banky se musejí připravit na návrat k normálnímu tržnímu mechanismu bez státní podpory v souvislosti s tím, jak se finanční sektor postupně vymaňuje z krizových podmínek. Představuje pobídku pro jednotlivé instituce, které stále ještě potřebují podporu, aby urychlily nezbytnou restrukturalizaci. Současně umožňuje dostatečnou flexibilitu, aby byly dostatečně zohledněny možné různorodé okolnosti, které mají vliv na situaci jednotlivých bank nebo vnitrostátních finančních trhů. Rovněž bere v úvahu možnost celkového zhoršení situace, pokud jde o finanční stabilitu, nebo takového zhoršení, které by se týkalo pouze jednotlivé země, což s ohledem na přetrvávající nestabilitu finančních trhů v současnosti nemůže být vyloučeno.

5. Časová působnost, obecný výhled

29. Trvající použitelnost čl. 61 odst. 3 písm. b) Dohody o EHP a prodloužení účinnosti pokynů k restrukturalizaci se vztahuje na období od 1. ledna 2011 do 31. prosince 2011 (26). Toto prodloužení účinnosti za změněných podmínek by mělo být chápáno rovněž v souvislosti s postupným přechodem ke stálejšímu režimu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci bank na základě čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP, který by se, pokud to tržní podmínky umožní, měl použít od 1. ledna 2012.

(1) Pravidla pro uplatňování a výklad článků 61 a 62 Dohody o EHP a článku 1 protokolu 3 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru, která byla přijata a vydána Kontrolním úřadem ESVO dne 19. ledna 1994, zveřejněná v Úř. věst. L 231, 3.9.1994, s. 1. a dodatku EHP č. 32, 3.9.1994, s. 1. Pokyny byly naposledy novelizované dne 17. prosince 2008 („pokyny ke státní podpoře“). Aktualizované znění pokynů pro státní podporu je k dispozici na internetové stránce Kontrolního úřadu:

http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

(2) Pro lepší přehlednost jsou „finanční instituce“ v tomto dokumentu označovány jednoduše jako „banky“.

(3) Rozhodnutí 28/09/KOL z 29.1.2009.

(4) Rozhodnutí 28/09/KOL z 29.1.2009.

(5) Rozhodnutí 191/09/KOL z 22.4.2009.

(6) Rozhodnutí 472/09/KOL z 25.11.2009.

(7) Tyto závěry schválila Evropská rada na svém zasedání dne 11. prosince 2009. Obdobně Evropský parlament trval ve svém usnesení ze dne 9. března 2010 ke Zprávě o politice hospodářské soutěže za rok 2008

(http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&language=EN&reference=P7-TA-2010-0050) na tom, aby státní podpora finančním institucím nebyla nepřiměřeně prodlužována a aby byly co nejdříve vypracovány strategie ukončení podpory.

(8) Přičemž ustanovení o pružnosti umožňuje přehodnocení situace a přiměřená nápravná opatření v případě závažného nového šoku na finančních trzích v celém EHP nebo v jednom nebo více členských státech ESVO.

(9) Viz http://www.ecb.int/pub/pdf/other/recommendations_on_guaranteesen.pdf.

(10) U jednotlivých oznámení vládních záruk mimo program bude v zásadě zapotřebí podobný poplatek za záruku. Pokud příjemce musí plnit povinnosti restrukturalizace a v závislosti na specifických okolnostech bude odůvodněný nižší poplatek, bude tuto odchylku třeba vzít v úvahu při celkovém hodnocení restrukturalizace a opatření nezbytných pro minimalizaci narušení hospodářské soutěže.

(11) Včetně záruk pokrývajících závazky na období 1 roku nebo kratší.

(12) Nebo A1 a A2 podle použitého ratingového systému.

(13) Nebo A3 podle použitého ratingového systému.

(14) V případě odlišného hodnocení různými ratingovými agenturami bude relevantním ratingem pro výpočet zvýšení poplatku vyšší rating. Dobou rozhodnou pro rating při stanovování poplatku za záruku je den, kdy byla pro určitou emisi dluhopisů příjemce poskytnuta záruka.

(15) Např. aktualizace referenčního období CDS stanovená v doporučení ECB z října 2008, která prokazatelně vede k nárůstu o nejméně 20 bazických bodů u bank s ratingovým stupněm A+ a A, 30 bazických bodů u bank s ratingovým stupněm A– a 40 bazických bodů u bank s ratingovým stupněm nižším než A–.

(16) Toto hodnocení bude provedeno, pokud stát ESVO obdrží žádost o schválení záruk za emisi nového nebo obnoveného dluhu od 1. ledna 2011 a bude obsahovat informace o výši dluhu pokryté požadovanými zárukami, jakož i o nesplacených zaručených závazcích v poměru k celkovým závazkům/bilanční sumě v rozhodném období. Nesplacené závazky, které překračují limit kvůli emisi před 1. lednem 2011, nebudou mít za následek povinnost předložit hodnocení životaschopnosti, pokud banka nevyužije možnost emise nového dluhu a pokud objem zaručených závazků zůstane nad stanovenou hranicí.

(17) Např. pokud banka již prochází procesem vyhodnocování životaschopnosti kvůli rekapitalizaci a limit pro záruky je překročen, musí být vyhodnocování rozšířeno tak, aby zahrnovalo i důvody, proč banka i nadále spoléhá na státní záruky, obsahovalo test likvidity a analyzovalo, zda a v jakém rozsahu se předpokládá další využití státních záruk.

(18) Pokyny k restrukturalizaci, bod 8 a oddíl 2, rovněž s odkazem na související oddíly v bodu 40 pokynů k rekapitalizaci a přílohu V pokynů ke znehodnoceným aktivům.

(19) Včetně např. vyššího poměru zaručených dluhů, který je vysvětlen zvláštním úsilím o udržení nebo zvýšení úvěrování reálné ekonomiky ve veřejném zájmu a s podporou dotčeného státu ESVO za předpokladu, že takovéto jednání je slučitelné se společným trhem.

(20) Při řádném zohlednění makroekonomické situace daného státu ESVO celkově a zejména takových prvků jako je např. úvěrové riziko státu, které mají přímý dopad na podmínky přístupu bank sídlících v daném státě ESVO k finančním prostředkům.

(21) Vyjádřené ratingovým stupněm příjemce nebo rozpětím CDS.

(22) Banky se za účelem zvýšení kapitálových rezerv rozhodly prodat nestrategická aktiva, jako např. majetkové účasti na jiných podnicích, nebo se zaměřily na určité geografické oblasti. K tomuto bodu viz Evropská centrální banka, EU Banking Sector Stability, září 2010.

(23) Podle Evropské centrální banky se celkový ukazatel kapitálové solventnosti bank během roku 2009 podstatně zvýšil ve všech členských státech EU. Kromě toho vyplývá z informací vzorku velkých bank v Evropské unii, že se nadále zlepšoval ukazatel kapitálové přiměřenosti i v první polovině roku 2010, což bylo umožněno růstem nerozděleného zisku, jakož i dalším soukromým získáváním kapitálu a veřejnými kapitálovými injekcemi v případě některých bank. Viz Evropská centrální banka: EU Banking Sector Stability, září 2010.

(24) Budoucí právní rámec vypracovaný Basilejským výborem pro bankovní dohled, tzv. Basilej III, stanoví harmonogram pro provádění nových pravidel o kapitálových požadavcích, které by bankám měly umožnit uspokojit za určitou dobu nové potřeby kapitálu. V této souvislosti je zajímavé poznamenat, že zaprvé většina největších bank v Evropské unii posílila během uplynulých dvou let svoje kapitálové rezervy, aby zvýšila svoji schopnost absorbovat ztráty, a zadruhé by ostatní banky v Evropské unii měly mít dostatek času (až do roku 2019), aby zvýšily svoje kapitálové rezervy pomocí mj. nerozděleného zisku. Je třeba rovněž poznamenat, že „přechodná opatření“ stanovená novým právním rámcem upravují ochranu předchozího stavu do 1. ledna 2018 pro existující kapitálové injekce poskytnuté veřejným sektorem. Kromě toho kvantitativní posouzení dopadů provedené Basilejským výborem a potvrzené výpočty Komise uvádí spíše mírný dopad na úvěrovou činnost bank. Neočekává se proto, že nové kapitálové požadavky budou mít dopad na návrh obsažený v těchto pokynech.

(25) Toto se použije na všechny rekapitalizace nebo opatření na záchranu aktiv bez ohledu na to, zda se jedná o individuální opatření nebo zda byla opatření poskytnuta v rámci určitého programu.

(26) Stávající nebo nové plány podpory bankám (bez ohledu na to, které nástroje podpory obsahují: záruky, rekapitalizaci, likviditu, záchranu aktiv, další) budou prodlouženy/schváleny pouze na šest měsíců, aby umožnily další přizpůsobení, pokud to bude nezbytné, a to v polovině roku 2011.