CS Úřední věstník Evropské unie C 362/1

Sdělení Kontrolního úřadu ESVO – Pokyny k vertikálním omezením

2012/C 362/01

OBSAH

Body Strana I. ÚVOD 1–7 3 1. Účel pokynů 1–4 3 2. Použití článku 53 na vertikální dohody 5–7 4 II. VERTIKÁLNÍ DOHODY, KTERÉ SPADAJÍ OBECNĚ MIMO OBLAST PŮSOBNOSTI ČL. 53 ODST. 1 8–22 4 1. Dohody menší důležitosti a malé a střední podniky 8–11 4 2. Dohody o obchodním zastoupení 12–21 5 2.1 Vymezení dohod o obchodním zastoupení 12–17 5 2.2 Použití čl. 53 odst. 1 na dohody o obchodním zastoupení 18–21 7 3. Subdodavatelské smlouvy 22 8 III. POUŽITÍ BLOKOVÉ VÝJIMKY 23–73 8 1. „Bezpečný přístav“ (safe harbour) vytvořený na základě blokové výjimky 23 8 2. Oblast působnosti blokové výjimky 24–46 8 2.1 Vymezení vertikálních dohod 24–26 8 2.2 Vertikální dohody mezi konkurenty 27–28 10 2.3 Sdružení maloobchodníků 29-30 10 2.4 Vertikální dohody obsahující ustanovení o právech duševního vlastnictví 31–45 11 2.5 Vztah k jiným blokovým výjimkám 46 14 3. Tvrdá omezení podle blokových výjimek 47–59 14 4. Konkrétní případy tvrdých omezení prodeje, na které se nemusí vztahovat čl. 53 odst. 1 nebo které mohou splňovat podmínky čl. 53 odst. 3 60–64 19 5. Vyňatá omezení podle blokových výjimek 65–69 20 6. Oddělitelnost 70–71 21 7. Složení výrobků distribuovaných prostřednictvím stejného distribučního systému 72–73 21 IV. ODEJMUTÍ BLOKOVÉ VÝJIMKY A NEPOUŽITÍ BLOKOVÉ VÝJINKY 74–85 21 1. Řízení o odejmutí výjimky 74–78 21 2. Nepoužití blokové výjimky 79–85 22 V. VYMEZENÍ TRHU A VÝPOČET PODÍLU NA TRHU 86–95 23 1. Sdělení Kontrolního úřadu ESVO o vymezení relevantního trhu 86 23 2. Relevantní trh a výpočet 30 % prahové hodnoty tržního podílu podle blokové výjimky 87–92 24 3. Výpočet podílů na trhu podle blokových výjimek 93–95 25 VI. POLITIKA VYMÁHÁNÍ V JEDNOTLIVÝCH PŘÍPADECH 96–229 25 1. Rámec rozboru 96–127 25 1.1. Negativní účinky vertikálních omezení 100–105 27 1.2. Pozitivní účinky vertikálních omezení 106–109 28 1.3. Metoda rozboru 110–127 30 1.3.1. Faktory významné pro hodnocení podle čl. 53 odst. 1 111–121 31 1.3.2. Faktory významné pro hodnocení podle čl. 53 odst. 3 122–127 33 2. Rozbor určitých vertikálních omezení 128–229 34 2.1. Jedna značka 129–150 34 2.2. Výhradní distribuce 151–167 38 2.3. Výhradní přidělování zákazníků 168-173 42 2.4. Selektivní distribuce 174–188 43 2.5. Franšíza 189–191 47 2.6. Výhradní dodávka 192–202 48 2.7. Platby předem za přístup 203–208 50 2.8. Dohody o správě určité kategorie 209–213 51 2.9. Vázané obchody 214–222 52 2.10. Omezení cen pro další prodej 223–229 54

A. Toto sdělení se vydává podle pravidel vyplývajících z Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“) a z Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (dále jen „Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru“).

B. Evropská komise vydala sdělení nazvané „Pokyny k vertikálním omezením“ (1). Tento nezávazný akt stanoví zásady, jimiž se Evropská komise řídí při posuzování vertikálních dohod podle článku 101 SFEU.

C. Kontrolní úřad ESVO má za to, že výše zmíněný dokument má význam pro EHP. Aby bylo možno zachovat rovné podmínky hospodářské soutěže a zajistit jednotné uplatňování pravidel hospodářské soutěže EHP v celém Evropském hospodářském prostoru, přijímá Kontrolní úřad ESVO na základě zmocnění podle čl. 5 odst. 2 písm. b) Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru toto sdělení. Při uplatňování platných právních předpisů EHP na konkrétní případy se Kontrolní úřad hodlá řídit zásadami a pravidly stanovenými v tomto sdělení.

D. Toto sdělení nahrazuje předchozí sdělení Kontrolního úřadu nazvané „Pokyny k vertikláním omezením“ (2).

I. ÚVOD

1. Účel pokynů

(1) Tyto pokyny stanoví zásady pro posuzování vertikálních dohod podle článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „článek 53“). Definice pojmu „vertikální dohoda“ je uvedena v čl. 1 odst. 1 písm. a) aktu uvedeného v bodě 2 přílohy XIV Dohody o EHP (nařízení Komise (EU) č. 330/2010 ze dne 20. dubna 2010 (3)) o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě (dále jen „bloková výjimka“) (viz body 24 až 46). Těmito pokyny není dotčeno případné paralelní použití článku 54 Dohody o EHP (dále jen „článek 54“) na vertikální dohody. Tyto pokyny jsou strukturovány takto: — oddíl II (body 8 až 22) popisuje vertikální dohody, na které se obecně čl. 53 odst. 1 nevztahuje, — oddíl III (body 23 až 73) objasňuje podmínky pro používání blokové výjimky, — oddíl IV (body 74 až 85) popisuje zásady odejmutí blokové výjimky a nepoužití blokové výjimky, — oddíl V (body 86 až 95) obsahuje pokyny pro vymezení relevantního trhu a výpočet podílů na trhu, — oddíl VI (body 96 až 229) popisuje obecný rámec analýzy a politiku vynucování používanou Kontrolním úřadem ESVO v jednotlivých případech týkajících se vertikálních dohod.

(2) Analýza podle těchto pokynů se vztahuje jak na zboží tak na služby, přestože určitá vertikální omezení se používají zejména v oblasti distribuce zboží. Vertikální dohody mohou být též uzavírány v souvislosti s meziprodukty, finálním zbožím i službami. Pokud není stanoveno jinak, analýza a argumenty uvedené v těchto pokynech se vztahují na všechny typy zboží a služeb a na všechny obchodní úrovně. Termínem „výrobky“ se tedy rozumí jak zboží, tak služby. Termíny „dodavatel“ a „kupující“ jsou použity pro všechny obchodní úrovně. Bloková výjimka a tyto pokyny se nevztahují na dohody s konečnými spotřebiteli, pokud takovými spotřebiteli nejsou podniky, protože článek 53 se vztahuje pouze na dohody mezi podniky.

(3) Kontrolní úřad ESVO se vydáním těchto pokynů snaží pomoci podnikům při provádění jejich vlastního posouzení vertikálních dohod podle pravidel hospodářské soutěže Dohody o EHP. Normy stanovené v těchto pokynech nesmí být používány mechanicky, ale musí se používat s přihlédnutím ke konkrétním okolnostem jednotlivých případů. Každý případ musí být posuzován podle skutečností charakteristických pro daný případ.

(4) Těmito pokyny není dotčena judikatura Soudu ESVO týkající se použití článku 53 na vertikální dohody ani judikatura Tribunálu a Soudního dvora Evropské unie týkající se použití článku 53 Dohody o EHP a článku 101 SFEU na vertikální dohody. Kontrolní úřad ESVO bude nadále sledovat fungování blokové výjimky a pokynů na základě tržních informací od zúčastněných stran a vnitrostátních orgánů odpovědných za hospodářskou soutěž a s ohledem na budoucí vývoj a nové poznatky v této oblasti může toto sdělení revidovat.

2. Použití článku 53 na vertikální dohody

(5) Článek 53 se vztahuje na vertikální dohody, které mohou ovlivnit obchod mezi smluvními stranami a které znemožňují, omezují či narušují hospodářskou soutěž (dále jen „vertikální omezení“) (4). Článek 53 vymezuje příslušný právní rámec pro posuzování vertikálních omezení, který přihlíží k rozlišování negativních a pozitivních účinků na hospodářskou soutěž; čl. 53 odst. 1 zakazuje takové dohody, které hospodářskou soutěž výrazně omezují či narušují, naproti tomu čl. 53 odst. 3 vyjímá takové dohody, jejichž přínos vyvažuje účinky škodlivé pro soutěž (5).

(6) U většiny vertikálních omezení mohou obavy o ohrožení hospodářské soutěže vzniknout pouze tehdy, je-li hospodářská soutěž na jedné či více úrovních obchodování nedostatečná, tj. pokud na straně dodavatele, kupujícího, případně na obou stranách existuje určitý stupeň vlivu na trhu. Vertikální omezení jsou obecně méně škodlivá než horizontální a mohou poskytovat značný prostor ke zvyšování účinnosti.

(7) Cílem článku 53 je zajistit, aby podniky nepoužívaly dohody, v této souvislosti vertikální dohody, k omezení hospodářské soutěže na trhu na úkor spotřebitelů. Posouzení vertikálních omezení je rovněž důležité v souvislosti s širším cílem – dosáhnout integrovaného území, na něž se vztahuje Dohoda o EHP. Integrace trhu zvyšuje hospodářskou soutěž v Evropském hospodářském prostoru. Obchodním společnostem by nemělo být dovoleno vytvářet soukromé bariéry mezi smluvními stranami, zejména pokud již byly úspěšně zrušeny státní hranice mezi těmito státy.

II. VERTIKÁLNÍ DOHODY, NA KTERÉ SPADAJÍ OBECNĚ MIMO OBLAST PŮSOBNOSTI ČL. 53 ODST. 1

1. Dohody menší důležitosti a malé a střední podniky

(8) Na dohody, které nejsou schopny výrazně ovlivnit obchod mezi smluvními stranami nebo výrazně omezovat hospodářskou soutěž svou podstatou či dopadem, se čl. 53 odst. 1 nevztahuje. Bloková výjimka se vztahuje pouze na dohody, na které se vztahuje čl. 53 odst. 1. Tyto pokyny nemají vliv na použití sdělení Kontrolního úřadu ESVO na dohody malého významu, které výrazně neomezují hospodářskou soutěž podle čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP (de minimis) (6) nebo jakéhokoli budoucího sdělení de minimis.

(9) V souladu s podmínkami stanovenými v oznámení „de minimis“, které se týká tvrdých omezení a otázek kumulativních účinků, vertikální dohody uzavřené podniky, které mezi sebou nesoutěží a jejichž jednotlivý podíl na relevantním trhu nepřevyšuje 15 %, obecně nespadají do působnosti čl. 53 odst. 1 (7). Nelze předpokládat, že vertikální dohody uzavřené podniky, které mají více než 15 % podílu na trhu, bez dalšího porušují čl. 53 odst. 1. Dohody mezi podniky, jejichž podíl na trhu převyšuje 15 % prahovou hodnotu, nemusejí mít výrazné účinky na obchod mezi smluvními stranami, ani nemusejí výrazně omezovat hospodářskou soutěž (8). Tyto dohody musejí být posuzovány v právní a hospodářské souvislosti. Hlediska pro hodnocení jednotlivých dohod jsou stanovena v bodech 96 až 229.

(10) Pokud jde o tvrdá omezení uvedená v oznámení „de minimis“, lze čl. 53 odst. 1 použít i pod 15 % prahovou hodnotou v případě, že mají výrazné účinky na obchod mezi smluvními stranami a na hospodářkou soutěž. V tomto ohledu je důležitá příslušná judikatura soudu ESVO, Soudního dvora a Tribunálu (9). Rovněž se poukazuje na potenciální potřebu posoudit pozitivní a negativní účinky tvrdých omezení, jak je popsáno zejména v bodě 47 těchto pokynů.

(11) Kontrolní úřad ESVO si též uvědomuje, že s výhradou kumulativního dopadu a tvrdých restriktivních opatření mají vertikální dohody mezi malými a středními podniky ve smyslu přílohy doporučení Komise ze dne 6. května 2003 týkající se definice mikropodniků, malých a středních podniků (10) zřídka výrazné účinky na obchod mezi smluvními stranami či výrazně omezují hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 53 odst. 1, a proto obvykle do působnosti tohoto článku nespadají. Avšak v případech, kdy tyto dohody splňují podmínky pro použití čl. 53 odst. 1, Kontrolní úřad ESVO obvykle nezahájí řízení z důvodu nedostatku zájmu pro Evropský hospodářský prostor. Jinak by tomu ovšem bylo v případě, že by tyto podniky společně či jednotlivě zastávaly dominantní postavení na významné části území, na něž se vztahuje Dohoda o EHP.

2. Dohody o obchodním zastoupení

2.1 Vymezení dohod o obchodním zastoupení

(12) Obchodním zástupcem se rozumí právnická či fyzická osoba, jíž je uděleno právo jednat a/nebo uzavírat smlouvy ve prospěch jiné osoby (zmocnitele), ať už vlastním jménem či jménem zmocnitele, v souvislosti: — s nákupem zboží či služeb zmocnitelem, nebo — s prodejem zboží či služeb zmocnitelem.

(13) Rozhodujícím faktorem při určování, zda dohoda o obchodním zastoupení spadá do oblasti působnosti čl. 53 odst. 1, je finanční či obchodní riziko, které obchodní zástupce nese ve vztahu k činnostem, pro které byl zmocnitelem zmocněn (11). V tomto ohledu není pro hodnocení podstatné, zda obchodní zástupce jedná za jednoho, případně více zmocnitelů. Pro hodnocení rovněž není podstatné, jak tuto dohodu kvalifikují smluvní strany nebo vnitrostátní právní předpisy.

(14) Existují tři typy finančních a obchodních rizik, která jsou podstatná pro určení, zda lze na dohodu o obchodním zastoupení použít čl. 53 odst. 1. V první řadě se jedná o rizika týkající se konkrétních smluv a přímo se vztahující ke smlouvám sjednaným či uzavřeným obchodním zástupcem jménem zmocnitele, například v souvislosti s financováním zásob. Za druhé existují rizika spojená s investicemi do určitého trhu. Jedná se o investice potřebné pro činnost, pro kterou zmocnitel obchodního zástupce zmocnil, tj. o investice, jež obchodní zástupce potřebuje ke sjednání a/nebo uzavření tohoto typu smlouvy. Tyto investice jsou obvykle považovány za tzv. utopené, což znamená, že po opuštění činnosti v daném oboru tyto investice nelze využít pro jiné činnosti nebo je prodat jinak než s velkou ztrátou. Za třetí existují rizika spojená s dalšími činnostmi vykonávanými na stejném trhu výrobku, v té míře, v jaké zmocnitel vyžaduje, aby obchodní zástupce takové činnosti vykonával – nikoli však jako obchodní zástupce zmocnitele, ale na vlastní riziko.

(15) Pro účely použití čl. 53 odst. 1 bude dohoda považována za dohodu o obchodním zastoupení, pokud obchodní zástupce v daném oboru činnosti ve vztahu ke smlouvám uzavřeným a/nebo sjednaným jménem zmocnitele, ve vztahu k investicím do určitého trhu a ve vztahu k jiným činnostem, které má podle zmocnitele vykonávat na stejném trhu výrobku, nenese žádná rizika nebo jsou tato rizika zanedbatelná. Rizika obecně vyplývající z poskytování služeb v postavení obchodního zástupce, jako je například riziko různé výše příjmů obchodního zástupce v závislosti na jeho úspěšnosti v této funkci nebo na celkových investicích vložených například do prostor či zaměstnanců, však nejsou pro toto hodnocení důležitá.

(16) Pro účely použití čl. 53 odst. 1 bude určitá dohoda obecně považována za dohodu o obchodním zastoupení, pokud smluvní zboží nakoupené či prodané není ve vlastnictví obchodního zástupce, nebo pokud obchodní zástupce sám neposkytuje služby sjednané ve smlouvě, případně pokud obchodní zástupce: a) nepřispívá na náklady vyplývající z dodávky/nákupu smluvního zboží či služeb, včetně nákladů na dopravu zboží. Tato skutečnost však obchodnímu zástupci nebrání, aby zajišťoval služby v oblasti dopravy, bude-li náklady hradit zmocnitel; b) nemusí na vlastní náklady a riziko pečovat o skladované smluvní zboží, nenese náklady na financování skladování zboží a poškození skladovaného zboží, a může neprodané zboží vrátit zmocniteli bez jakýchkoli poplatků vyjma případů, kdy je obchodní zástupce odpovědný za vadu (například při nedodržení přiměřených bezpečnostních opatření k zabránění poškození zboží na skladě); c) nenese vůči třetím stranám odpovědnost za škodu způsobenou prodaným výrobkem (odpovědnost za škodu způsobenou vadou výrobku), vyjma případů, kdy je v tomto smyslu jako obchodní zástupce odpovědný za vadu; d) není odpovědný, vyjma ztráty provize vyplývající z role obchodního zástupce, za neplnění smlouvy ze strany zákazníka, nejedná-li se však o případ, kdy je odpovědný za vadu (například tím, že nedodržuje přiměřená bezpečnostní opatření a opatření proti krádeži, nebo nedodržuje přiměřená opatření k nahlášení krádeže zmocniteli či policii, případně nesdělí zmocniteli všechny nezbytné informace, které má k dispozici a které se týkají finanční spolehlivosti zákazníka); e) není přímo či nepřímo povinen investovat do podpory prodeje, jako například podílet se na nákladech zmocnitele na reklamu; f) neinvestuje na daném trhu do zařízení, prostor či školení zaměstnanců, například do nákupu benzinové cisterny v případě obchodování s benzinem, nebo do speciálního programového vybavení pro pojišťovací agenty určeného k prodeji pojistných smluv, pokud tyto náklady plně nehradí zmocnitel; g) nevykonává na stejném trhu výrobku jiné činnosti požadované zmocnitelem, které by nebyly zmocnitelem plně hrazeny.

(17) Tento výčet není úplný. Avšak pokud obchodní zástupce nese jedno, případně více z rizik či nákladů uvedených v bodech 14, 15 a 16, nebude dohoda mezi obchodním zástupcem a zmocnitelem považována za dohodu o obchodním zastoupení. Otázka rizika musí být hodnocena případ od případu, a nikoli právní forma, nýbrž skutečná hospodářská situace by měla být zohledněna. Z praktických důvodů lze zahájit analýzu rizik hodnocením rizik vyplývajících přímo ze smlouvy. Nese-li rizika vyplývající ze smlouvy obchodní zástupce, postačuje tato skutečnost k tomu, aby bylo možno dojít k závěru, že obchodní zástupce je nezávislým distributorem. Naopak, pokud obchodní zástupce rizika vyplývající ze smlouvy nenese, je nezbytné dále pokračovat v rozboru a vyhodnotit rizika spojená s investicemi do určitého trhu. Konečně, pokud obchodní zástupce nenese žádná rizika vyplývající ze smlouvy ani rizika spojená s investicemi do daného trhu, bude možná nutné vzít v úvahu rizika spojená s dalšími činnostmi na stejném trhu výrobku.

2.2 Použití čl. 53 odst. 1 na dohody o obchodním zastoupení

(18) V případě dohod o obchodním zastoupení vymezených v oddíle 2.1 tvoří prodej nebo nákup součást činností zmocnitele. Vzhledem k tomu, že zmocnitel nese finanční a obchodní rizika související s prodejem a nákupem smluvního zboží a služeb, žádné povinnosti uložené v souvislosti se smlouvami uzavřenými a/nebo sjednanými jménem zmocnitele nespadají do působnosti čl. 53 odst. 1. Níže uvedené povinnosti uložené obchodnímu zástupci se považují za nedílnou součást dohody o obchodním zastoupení, neboť každá z nich odráží schopnost zmocnitele určit rozsah činnosti obchodního zástupce ve vztahu ke smluvnímu zboží či službám, což je nezbytné, pokud má zmocnitel nést rizika a být schopen stanovit obchodní strategii: a) omezení území, na kterém může obchodní zástupce toto zboží či služby prodávat; b) omezení zákazníků, kterým může obchodní zástupce toto zboží či služby prodávat; c) ceny a podmínky, které musí obchodní zástupce při prodeji nebo nákupu tohoto zboží a služeb dodržovat.

(19) Dohody o obchodním zastoupení, mimo podmínek prodeje a nákupu smluvního zboží obchodním zástupcem jménem zmocnitele, často obsahují ustanovení, která upravují vztah mezi obchodním zástupcem a zmocnitelem. Především mohou zahrnovat ustanovení, jež zmocniteli zakazuje zmocnit další obchodní zástupce pro daný druh transakce, skupinu zákazníků nebo území (ustanovení o výhradním zastoupení) a/nebo ustanovení, které obchodnímu zástupci znemožňuje vykonávat funkci obchodního zástupce či distributora pro podniky, které jsou se zmocnitelem v konkurenčním vztahu (ustanovení o nákupu jedné značky). Jelikož je obchodní zástupce samostatným podnikem nezávislým na zmocniteli, mohou ustanovení, která upravují vztah mezi obchodním zástupcem a zmocnitelem, porušovat čl. 53 odst. 1. Ustanovení o výhradním obchodním zastoupení obecně nemají účinky škodlivé pro soutěž. Ustanovení o nákupu jedné značky, včetně ustanovení o zákazu soutěžit po skončení smlouvy, která se týkají hospodářské soutěže mezi značkami, mohou být v rozporu s čl. 53 odst. 1, pokud vedou či přispívají ke (kumulativnímu) uzavření relevantního trhu, kde se smluvní zboží nebo služby prodávají či nakupují (viz zejména oddíl VI.2.1). Na takováto ustanovení lze použít blokovou výjimku, a to především jsou-li splněny podmínky stanovené v článku 5 blokové výjimky. Lze je rovněž jednotlivě odůvodnit účinky podle čl. 53 odst. 3, jak je například popsáno v bodech 144 až 148.

(20) Ustanovení čl. 53 odst. 1 se na dohodu o obchodním zastoupení vztahuje také v případě, kdy zmocnitel sice nese veškerá finanční i hospodářská rizika, ale dohoda dává prostor k nekalým praktikám. Ty se mohou projevit například tím, že několik zmocnitelů využívá stejné obchodní zástupce a kolektivně znemožňují ostatním tyto obchodní zástupce využívat, nebo pokud využívají obchodní zástupce pro nekalé praktiky v oblasti marketingové strategie nebo k výměně citlivých informací o trhu mezi zmocniteli.

(21) Pokud obchodní zástupce nese jedno či více podstatných rizik uvedených v bodě 16, nepředstavuje dohoda mezi obchodním zástupcem a zmocnitelem dohodu o obchodním zastoupení pro účely čl. 53 odst. 1. V takovém případě je obchodní zástupce považován za samostatný podnik a na dohodu mezi obchodním zástupcem a zmocnitelem se bude vztahovat čl. 53 odst. 1, stejně jako na kteroukoli jinou vertikální dohodu.

3. Subdodavatelské smlouvy

(22) Subdodavatelský vztah vzniká mezi dodavatelem, který poskytuje technologie či zařízení, a subdodavatelem, jenž se zaváže, že tyto technologie či zařízení využije k výrobě určitých výrobků určených (výhradně) pro dodavatele. Subdodavatelské vztahy jsou upraveny sdělením Kontrolního úřadu ESVO o hodnocení určitých subdodavatelských smluv ve vztahu k čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP (12) (dále jen „sdělení o subdodavatelských smlouvách“). Podle tohoto, stále platného, sdělení se čl. 53 odst. 1 obecně nevztahuje na subdodavatelské smlouvy, v nichž se subdodavatel zaváže k výrobě určitých výrobků výhradně pro dodavatele za předpokladu, že technologie či zařízení jsou pro subdodavatele k výrobě těchto výrobků nezbytné. Článek 53 se však může obecně vztahovat na jiná omezení uložená subdodavateli, například závazek neprovádět vlastní výzkum a vývoj nebo nevyužívat jeho výsledky nebo nevyrábět pro jiné dodavatele (13).

III. POUŽITÍ BLOKOVÉ VÝJIMKY

1. „Bezpečný přístav“ (safe harbour) vytvořený na základě blokové výjimky

(23) U většiny vertikálních omezení mohou obavy o ohrožení hospodářské soutěže vzniknout pouze tehdy, je-li hospodářská soutěž na jedné či více úrovních obchodování nedostatečná, tj. pokud na straně dodavatele, kupujícího, případně na obou stranách existuje určitý stupeň vlivu na trhu. Pokud vertikální dohody neobsahují tvrdá omezení, což jsou omezení hospodářské soutěže svým cílem, zakládá pro ně bloková výjimka domněnku zákonnosti v závislosti na podílu dodavatele a kupujícího na trhu. V souladu s článkem 3 blokové výjimky to jsou dodavatelův podíl na trhu, na kterém prodává smluvní zboží či služby, a podíl kupujícího na trhu, kde nakupuje smluvní zboží či služby, které určují, zda lze blokovou výjimku použít. Má-li být bloková výjimka udělena, podíl dodavatele ani kupujícího na trhu nesmí překročit 30 %. Pokyny pro vymezení relevantního trhu a výpočet tržního podílu jsou uvedeny v oddíle V těchto pokynů. Pokud tržní podíl překročí prahovou hodnotu 30 %, nelze se domnívat, že se na vertikální dohody vztahuje čl. 53 odst. 1 nebo že nesplňují podmínky čl. 53 odst. 3, avšak se nelze ani domnívat, že vertikální dohody spadající do oblasti působnosti čl. 53 odst. 1 budou obvykle splňovat podmínky stanovené v čl. 53 odst. 3.

2. Oblast působnosti blokové výjimky

2.1 Vymezení vertikálních dohod

(24) Vertikální dohody jsou vymezeny v čl. 1 odst. 1 písm. a) blokové výjimky jako „dohody nebo jednání ve vzájemné shodě, jež byly uzavřeny mezi dvěma nebo více podniky, z nichž každý pro účely dohody nebo jednání ve vzájemné shodě jedná na různé úrovni výrobního či distribučního řetězce, a které se týkají podmínek, za kterých mohou strany nakupovat, prodávat nebo dále prodávat určité zboží či služby“.

(25) Definice „vertikální dohody“ uvedené v bodě 24 má čtyři prvky: a) Bloková výjimka se vztahuje na dohody a jednání ve vzájemné shodě. Nevztahuje se na jednostranná jednání dotčených podniků. Tato jednostranná jednání mohou spadat do oblasti působnosti článku 54, který zakazuje zneužití dominantního postavení. Pro dohodu ve smyslu článku 53 je postačující, aby strany této dohody společně vyjádřily úmysl jednat na trhu určitým způsobem. Forma, jakou je tento úmysl vyjádřen, není podstatná, musí však představovat pravdivé vyjádření úmyslu stran. V případě, že neexistuje žádná dohoda výslovně vyjadřující shodu vůle, musí Kontrolní úřad ESVO dokázat, že s jednostranným postupem jedné strany souhlasí druhá strana. V případě vertikálních dohod lze vyjádřit souhlas s určitým jednostranným postupem dvěma způsoby. Za prvé, souhlas je možné vyvodit z pravomocí svěřených stranám v obecné dohodě, jež byla sepsána s předstihem. Pokud ustanovení dohody sepsané s předstihem stanoví, že jedna strana má následně přijmout zvláštní jednostranný postup, který bude závazný pro obě strany, lze na základě těchto ustanovení vyvodit, že druhá strana s nimi souhlasí (14). Za druhé, při absenci takového výslovného souhlasu může Kontrolní úřad ESVO prokázat konkludentní souhlas. Nejprve je za tímto účelem nezbytné dokázat, že jedna strana explicitně či implicitně požadovala, aby s ní druhá strana při provádění jejího jednostranného postupu spolupracovala a rovněž, že druhá strana tento jednostranný postup provedla v praxi, čímž uvedený požadavek splnila (15). Pokud například poté, co dodavatel oznámí jednostranné snížení dodávek s cílem zamezit paralelnímu obchodu, distributoři okamžitě sníží počet objednávek a přestanou paralelní obchod provozovat, pak tito distributoři konkludentně souhlasí s jednostranným postupem dodavatele. Tento souhlas však nelze dovodit, pokud distributoři paralelní obchod dále provozují nebo usilují o nalezení nových způsobů jeho provozování. Pro vertikální dohody obdobně platí, že konkludentní souhlas lze vyvodit z míry nátlaku vykonávaného jednou stranou s cílem prosadit jednostranný postup vůči druhé straně či stranám dohody ve spojení s počtem distributorů, kteří se jednostranným postupem dodavatele v praxi skutečně řídí. Na konkludentní souhlas s jednostranným postupem dodavatele poukazuje například systém dozoru a sankcí zřízený dodavatelem za účelem penalizace distributorů, kteří nepostupují v souladu s jeho jednostranným postupem, pokud tento systém umožňuje dodavateli takový postup v praxi provádět. Oba způsoby popsané v tomto písmenu vyjádření souhlasu mohou být používány společně; b) k dohodě nebo jednání ve vzájemné shodě dochází mezi dvěma či více podniky. Vertikální dohody s konečnými spotřebiteli, kteří nepředstavují podnik, nespadají do působnosti blokové výjimky. Obecněji řečeno, dohody s konečnými spotřebiteli do působnosti čl. 53 odst. 1 nespadají, neboť ten se vztahuje pouze na dohody mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků a jednání podniků ve vzájemné shodě. Tímto není dotčeno případné použití článku 54; c) k dohodě nebo jednání ve vzájemné shodě dochází mezi podniky, které pro potřeby dohody působí na různých úrovních výrobního či distribučního řetězce. To znamená, že například jeden podnik produkuje suroviny, které další podnik využívá jako vstup, nebo že jeden podnik je výrobcem, druhý velkoobchodníkem a třetí maloobchodníkem. Tím však nejsou omezeny možnosti podniku působit na více úrovních výrobního a distribučního řetězce; d) dohody nebo jednání ve vzájemné shodě se týkají podmínek, na základě kterých strany dohody, dodavatel a kupující, „mohou koupit, prodat či dále prodat určité zboží nebo služby“. Tato skutečnost odráží účel blokové výjimky – vztahovat se na dohody o nákupu a distribuci. Tyto dohody stanoví podmínky koupě, prodeje a dalšího prodeje zboží a služeb dodaných dodavatelem a/nebo podmínky prodeje kupujícímu, který prodává zboží nebo služby obsahující dodavatelovo zboží či služby. Podle blokové výjimky jsou zboží i služby dodávané dodavatelem a výsledné zboží a služby považovány za zboží a služby smluvní. Bloková výjimka se vztahuje na všechny vertikální dohody, které se týkají finálních výrobků, meziproduktů i služeb. Jedinou výjimku tvoří automobilový průmysl, pokud se bude na toto odvětví dále vztahovat zvláštní bloková výjimka, jako je bloková výjimka udělená aktem uvedeným v bodě 4b přílohy XIV Dohody o EHP (nařízení Komise (EU) č. 461/2010 ze dne 27. května 2010) (16) o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel nebo navazujícím aktem. Zboží nebo služby poskytované dodavatelem může kupující dále prodávat, případně je kupující může využít jako vstup k výrobě svých výrobků či poskytování vlastních služeb.

(26) Bloková výjimka se též vztahuje na zboží prodané a zakoupené za účelem jeho pronajmutí třetím stranám. Na dohody o pronajmutí jako takové se však nevztahuje, protože se nejedná o prodej zboží nebo služby mezi dodavatelem a kupujícím. Obecněji řečeno, bloková výjimka nezahrnuje restriktivní opatření a povinnosti, které se nevztahují k podmínkám koupě, prodeje či dalšího prodeje, strany mohou například do dohody, jinak považované za vertikální, zahrnout zákaz provádět samostatný výzkum a vývoj. Ustanovení čl. 2 odst. 2 až 5 blokové výjimky navíc přímo i nepřímo vylučuje použití uvedeného aktu na určité vertikální dohody.

2.2 Vertikální dohody mezi konkurenty

(27) Ústanovení čl. 2 odst. 4 blokové výjimky jednoznačně stanoví, že se nevztahuje na „vertikální dohody uzavřené mezi soutěžícími podniky“. V souvislosti s případnými účinky na nekalé praktiky pojednávají o vertikálních dohodách uzavřených mezi konkurenčními podniky pokyny Kontrolního úřadu ESVO o použitelnosti článku 53 Dohody o EHP na dohody o horizontální spolupráci (17). Avšak vertikální hlediska těchto dohod je třeba hodnotit v rámci těchto pokynů. Podle čl. 1 odst. 1 písm. c) blokové výjimky se soutěžícím podnikem rozumí „skutečný nebo potenciální soutěžitel“. Dvě společnosti jsou považovány za skutečné soutěžitele, pokud působí na stejném relevantním trhu. Společnost je považována za potenciálního soutěžitele jiné společnosti, pokud by při neexistenci vertikální dohody v případě malého, ale trvalého zvyšování relativních cen pravděpodobně v krátké době obvykle nepřesahující jeden rok první společnost provedla dodatečné investice nebo nesla jiné náklady na změnu, které jsou nutné ke vstupu na relevantní trh, kde působí druhá společnost. Toto hodnocení musí být postaveno na realistických základech; pouhá teoretická možnost vstupu na trh nestačí (18). Distributor, jenž poskytuje specifikace výrobci, aby vyráběl určité zboží pod značkou distributora, není považován za výrobce zboží vlastní značky.

(28) Ustanovení čl. 2 odst. 4 blokové výjimky obsahuje dvě výjimky z obecného pravidla pro nepoužití blokové výjimky na vertikální dohody mezi soutěžiteli. Obě dvě se vztahují k nerecipročním dohodám. Bloková výjimka se vztahuje na nereciproční dohody mezi konkurenčními podniky v případě, že: a) dodavatel je výrobcem a distributorem zboží, zatímco kupující je pouze distributorem a nikoli soutěžícím podnikem na výrobní úrovni, nebo v případě, že b) dodavatel je poskytovatelem služeb a působí na několika obchodních úrovních, zatímco kupující působí na maloobchodní úrovni a není soutěžícím podnikem na té obchodní úrovni, na jaké smluvní služby kupuje. První výjimka se vztahuje na situace duální distribuce, tj. výrobce určitého zboží také působí jako jeho distributor a je v konkurenčním vztahu s nezávislými distributory svého zboží. V případě duální distribuce se má za to, že každý možný dopad na maloobchodní úrovni na soutěžní vztah mezi výrobcem a maloobchodníkem má obecně menší důležitost, než možný dopad vertikální dohody o dodávce na hospodářskou soutěž obecně na výrobní či maloobchodní úrovni. Druhá výjimka se týká podobných situací duální distribuce, ale v tomto případě v oblasti služeb, kdy dodavatel je zároveň poskytovatelem výrobků na maloobchodní úrovni, na níž působí kupující.

2.3 Sdružení maloobchodníků

(29) Ustanovení čl. 2 odst. 2 blokové výjimky se svou působností vztahuje na vertikální dohody uzavřené sdružením podniků, které splňuje určité podmínky, z toho vyplývá, že se bloková výjimka nevztahuje na vertikální dohody uzavřené všemi ostatními sdruženími podniků. Bloková výjimka se na vertikální dohody uzavřené mezi sdružením a jeho členy, popřípadě mezi sdružením a jeho dodavateli, vztahuje tehdy, pokud všichni členové jsou maloobchodníci se zbožím (nikoli se službami) a pokud každý jednotlivý člen sdružení má obrat nižší než 50 milionů EUR. Maloobchodníci jsou distributoři, kteří dále prodávají zboží konečným spotřebitelům. V případě, že pouze omezený počet členů sdružení má obrat převyšující prahovou hodnotu 50 milionů EUR a že obrat těchto členů představuje v souhrnu méně než 15 % celkového obratu všech členů, obvykle hodnocení podle článku 53 zůstane nedotčeno.

(30) Sdružení podniků mohou uzavírat jak vertikální, tak horizontální dohody. Horizontální dohody musejí být hodnoceny podle zásad stanovených v pokynech o použití článku 53 Dohody o EHP na dohody o horizontální spolupráci (19). Pokud takové hodnocení vede k závěru, že spolupráce mezi podniky v oblasti nákupu a prodeje je přijatelná, bude třeba provést další hodnocení zaměřené na vertikální dohody uzavřené mezi sdružením a jeho dodavateli nebo jednotlivými členy. Druhé hodnocení se bude řídit pravidly blokové výjimky a těmito pokyny. Například horizontální dohody uzavřené mezi členy sdružení nebo rozhodnutí přijatá sdružením, jako například rozhodnutí, které členům stanoví povinnost nakupovat od sdružení, nebo rozhodnutí o přidělení výhradních území členům, musejí být nejdříve hodnocena jako horizontální dohody. Jakmile takovéto hodnocení vede k závěru, že daná horizontální dohoda není protisoutěžní, je nezbytné hodnocení vertikálních dohod mezi sdružením a jednotlivými členy nebo mezi sdružením a dodavateli.

2.4 Vertikální dohody obsahující ustanovení o právech duševního vlastnictví

(31) Ustanovení čl. 2 odst. 3 blokové výjimky se vztahuje též na vertikální dohody, které obsahují určitá ustanovení o postoupení práv duševního vlastnictví kupujícímu nebo jejich užívání kupujícím, a tím zároveň z blokové výjimky vylučuje všechny ostatní vertikální dohody obsahující ustanovení o právech duševního vlastnictví. Bloková výjimka se vztahuje na vertikální dohody obsahující ustanovení o právech duševního vlastnictví, které splňují těchto pět podmínek: a) ustanovení o právech duševního vlastnictví musejí tvořit součást vertikální dohody, tj. jedná se o dohodu, jež stranám stanoví podmínky, za kterých mohou určité zboží nebo služby nakupovat, prodávat či dále prodávat; b) práva duševního vlastnictví musejí být postoupena kupujícímu, nebo se kupujícímu musí vydat licence na jejich užívání; c) ustanovení o právech duševního vlastnictví nesmějí být hlavním předmětem dohody; d) ustanovení o právech duševního vlastnictví se musejí přímo vztahovat k užívání, prodeji či dalšímu prodeji zboží nebo služeb kupujícím či jeho zákazníky. V případě franšízy, kdy je předmětem užívání práv duševního vlastnictví marketing, zajišťuje distribuci zboží nebo služeb hlavní nabyvatel, případně nabyvatelé franšízy; e) ustanovení o právech duševního vlastnictví, pokud jde o smluvní zboží nebo služby, nesmějí obsahovat restriktivní opatření v oblasti hospodářské soutěže, která mají stejný předmět jako vertikální omezení, jež nesplňují podmínky pro udělení výjimky podle blokové výjimky.

(32) Tyto podmínky zajišťují, že se bloková výjimka vztahuje na vertikální dohody, v jejichž rámci lze užívání, prodej nebo další prodej zboží či služeb uskutečňovat účinněji, protože práva duševního vlastnictví jsou postoupena kupujícímu nebo má kupující k jejich užívání licenci. Jinými slovy, restriktivní opatření týkající se postoupení nebo užívání práv duševního vlastnictví mohou být zahrnuta, pokud hlavním předmětem dohody je nákup či distribuce zboží nebo služeb.

(33) První podmínka objasňuje, že práva duševního vlastnictví jsou poskytována v souvislosti s dohodou o nákupu či distribuci zboží nebo dohodou o nákupu a poskytování služeb, nikoli v rámci dohody o postoupení práv duševního vlastnictví nebo udělení licence na práva duševního vlastnictví pro výrobu zboží, případně přímo dohody o udělení licence. Bloková výjimka se nevztahuje například: a) na dohody, kdy jedna strana poskytuje druhé straně recept a udělí jí licenci na výrobu nápoje podle tohoto receptu; b) na dohody, kdy jedna strana poskytne druhé straně formu či originální verzi výrobku a udělí jí licenci na výrobu a distribuci kopií; c) na dohodu, která je vlastně licencí na ochrannou známku či značku poskytnutou za účelem obchodování ve velkém; d) na smlouvy o sponzorování, které se týkají práv propagovat sebe sama jako oficiálního partnera určité události; e) na licence na autorská práva, například smlouvy o vysílání, které se týkají práva nahrávat a/nebo přenášet určitou událost.

(34) Druhá podmínka objasňuje, že se bloková výjimka nepoužije v případě, že práva duševního vlastnictví poskytuje kupující dodavateli, přičemž není podstatné, zda se práva duševního vlastnictví týkají způsobu výroby nebo distribuce. Na dohody o převodu práv duševního vlastnictví na dodavatele, obsahující případná restriktivní opatření v oblasti prodeje, se bloková výjimka nevztahuje. To znamená zejména, že dohody o subdodávkách, jejichž předmětem je i převod know-how na subdodavatele (20), nespadají do působnosti blokové výjimky (viz také bod 22). Avšak vertikální dohody, v jejichž rámci kupující poskytuje dodavateli pouze specifikace zboží nebo služeb, které mají být dodány, spadají do působnosti blokové výjimky.

(35) Třetí podmínka objasňuje, že má-li se na dohodu vztahovat bloková výjimka, jejím hlavním předmětem nesmí být postoupení práv duševního vlastnictví nebo vydání licence na práva duševního vlastnictví. Hlavním předmětem musí být nákup, prodej nebo další prodej zboží nebo služeb a ustanovení o právech duševního vlastnictví musí sloužit k provedení vertikální dohody.

(36) Čtvrtá podmínka vyžaduje, aby ustanovení o právech duševního vlastnictví usnadňovala kupujícímu či jeho zákazníkům užívání, prodej či další prodej zboží nebo služeb. Zboží nebo služby k užívání či dalšímu prodeji jsou obvykle dodávány poskytovatelem licence, ale nabyvatel licence je může též koupit od třetího dodavatele. Ustanovení o právech duševního vlastnictví se obvykle budou týkat uvedení zboží nebo služeb na trh. Příkladem by byla franšízová dohoda, kdy poskytovatel franšízy prodává nabyvateli franšízy zboží k dalšímu prodeji a zároveň mu udělí licenci na používání své ochranné známky a know-how k prodeji výrobků na trhu nebo kdy dodavatel zahuštěného nápoje udělí kupujícímu licenci na jeho ředění a stáčení do lahví, který pak bude prodávat jako nápoj.

(37) Pátá podmínka upozorňuje na skutečnost, že ustanovení o právech duševního vlastnictví by neměla mít stejný předmět jako kterákoli tvrdá restriktivní opatření uvedená v článku 4 blokové výjimky nebo jakákoli restriktivní opatření, která byla z působnosti blokové výjimky vyčleněna podle článku 5 uvedeného aktu (viz body 47 až 69 těchto pokynů).

(38) Práva duševního vlastnictví sloužící k provedení vertikálních dohod v souladu s výkladem čl. 2 odst. 3 blokové výjimky, se obvykle vztahují na tři hlavní oblasti: ochranné známky, autorská práva a know-how.

Ochranná známka

(39) Licence na užívání ochranné známky poskytnutá distributorovi se může týkat distribuce výrobků poskytovatele licence na určitém území. Pokud se jedná o výhradní licenci, dohodu lze považovat za dohodu o výhradní distribuci.

Autorská práva

(40) Držitelé autorských práv mohou dalším prodejcům prodávajícím zboží chráněné autorskými právy (knihy, programové vybavení, apod.) stanovit, že zboží smějí dále prodávat pouze pod podmínkou, že kupující, ať už se jedná o dalšího prodejce nebo konečného uživatele, neporuší autorská práva. Použití blokové výjimky na takové povinnosti dalších prodejců je dáno oblastí působnosti čl. 53 odst. 1.

(41) Dohody, v jejichž rámci jsou originální verze programového vybavení dodávány k dalšímu prodeji a další prodejce nezíská licenci na žádná práva k tomuto vybavení, vyjma práva originální verze dále prodávat, se pro účely blokové výjimky považují za dohody na dodávku zboží za účelem dalšího prodeje. Při této formě distribuce se licence na programové vybavení použije pouze mezi nositelem autorských práv a uživatelem programového vybavení. Může mít podobu „balíčkové“ licence, tj. souboru podmínek vložených do balení originálu, když konečný uživatel balení otevře, zavazuje se tím, že přijímá dané podmínky.

(42) Držitel autorských práv může kupujícím, kteří kupují technické vybavení, včetně programového vybavení chráněného autorskými právy, stanovit podmínku, že nebudou tato autorská práva porušovat, například nesmějí vyrábět kopie a dále prodávat programové vybavení v kombinaci s jiným technickým vybavením. Použití blokové výjimky na tato restriktivní opatření v oblasti užívání práv je dáno oblastí působnosti čl. 53 odst. 1.

Know-how

(43) Franšízové dohody kromě dohod o průmyslové franšíze jsou nejzřetelnějším příkladem, kdy je z marketingových důvodů know-how sděleno kupujícímu (21). Franšízové dohody obsahují licence na práva duševního vlastnictví, které se týkají ochranných známek nebo značek a know-how, použití a distribuce zboží nebo poskytování služeb. Kromě licence na práva duševního vlastnictví poskytovatel franšízy obvykle nabyvateli franšízy poskytuje v době trvání dohody obchodní a technickou pomoc, například zprostředkovatelské služby, školení, poradenství v oblasti realit, finanční plánování, atd. Licence a pomoc jsou nedílnou součástí obchodní metody, která je předmětem franšízy.

(44) Bloková výjimka se na udělování licencí v rámci franšízových dohod vztahuje tehdy, je-li splněno pět podmínek uvedených v bodě 31. Tyto podmínky jsou obvykle splněny, neboť ve většině franšízových dohod, včetně vzorových franšízových dohod, poskytovatel franšízy poskytuje nabyvateli franšízy zboží a/nebo služby, zejména obchodní nebo technické asistenční služby. Práva duševního vlastnictví pomáhají nabyvateli franšízy výrobky dodané poskytovatelem franšízy nebo dodavatelem jím určeným dále prodávat nebo je využívat a prodávat zboží a služby, které z tohoto využití vyplynou. V případech, kdy se franšízová dohoda týká hlavně či výhradně udělování licencí na práva duševního vlastnictví, bloková výjimka se na ni nevztahuje, ale obecně platí, že Kontrolní úřad ESVO ji posoudí podle zásad stanovených v blokové výjimce a těchto pokynech.

(45) Níže uvedené závazky v oblasti práv duševního vlastnictví jsou obvykle považovány za nezbytné k ochraně práv duševního vlastnictví poskytovatele franšízy a spadají-li pod čl. 53 odst. 1, vztahuje se na ně také bloková výjimka: a) nabyvatel franšízy se nesmí přímo ani nepřímo podílet na jakémkoli podobném obchodě; b) nabyvatel franšízy se nesmí finančně účastnit na kapitálu konkurenčního podniku, který by nabyvateli franšízy dával moc ovlivňovat hospodářské chování takového podniku; c) nabyvatel franšízy nesmí sdělovat třetím stranám know-how, které získal od poskytovatele franšízy do té doby, než se toto know-how stane veřejně známým; d) nabyvatel franšízy musí poskytovateli franšízy sdělit jakýkoli poznatek získaný při využívání franšízy a udělit jemu i ostatním uživatelům franšízy nevýhradní licenci na toto nově vzniklé know-how; e) nabyvatel franšízy musí informovat poskytovatele franšízy o porušení práv duševního vlastnictví, která jsou předmětem licence, učinit právní kroky proti těm, kteří tato práva porušili, nebo pomáhat poskytovateli franšízy v právních krocích proti těmto osobám; f) nabyvatel franšízy nesmí používat know-how, které je předmětem licence udělené poskytovatelem franšízy, pro jiné potřeby než k využívání franšízy; g) nabyvatel franšízy nesmí postupovat práva a povinnosti v rámci franšízové dohody bez souhlasu poskytovatele franšízy.

2.5 Vztah k jiným blokovým výjimkám

(46) Ustanovení čl. 2 odst. 5 stanoví, že se bloková výjimka „nevztahuje na vertikální dohody, jejichž předmět spadá do působnosti jiné blokové výjimky, není-li v takovém aktu stanoveno jinak“. Bloková výjimka se tedy nevztahuje na vertikální dohody, které spadají do působnosti aktu uvedeného v bodě 5 přílohy XIV Dohody o EHP (nařízení Komise (ES) č. 772/2004 ze dne 27. dubna 2004 (22)) o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP na určité kategorie dohod o převodu technologií, aktu uvedeného v bodě 4b přílohy XIV Dohody o EHP (nařízení Komise (ES) č. 461/2010 ze dne 27. května 2010 (23)) o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel nebo aktu uvedeného v bodě 6 přílohy XIV Dohody o EHP (nařízení Komise (ES) č. 2658/2000 ze dne 29. listopadu 2000 (24)) o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP na kategorie specializačních dohod a aktu uvedeného v bodě 7 přílohy XIV Dohody o EHP (nařízení Komise (ES) č. 2659/2000 ze dne 29. listopadu 2000 (25)) o použití čl. 53 odst. 3 Dohody o EHP na kategorie dohod o výzkumu a vývoji s výjimkou vertikálních dohod uzavřených v souvislosti s horizontálními dohodami, nebo jakýchkoliv budoucích aktů tohoto druhu, nestanoví-li takovýto akt jinak.

3. Tvrdá omezení podle blokových výjimek

(47) Článek 4 blokové výjimky obsahuje seznam tvrdých omezení, jejichž použití vede k vyjmutí celé vertikální dohody z působnosti blokové výjimky (26). Dohoda, která obsahuje takové tvrdé omezení, se považuje za dohodu spadající do působnosti čl. 53 odst. 1. Z toho rovněž vyplývá, že dohoda pravděpodobně nesplňuje podmínky stanovené v čl. 53 odst. 3, a proto nelze udělit blokovou výjimku. Podniky však mohou prokázat v jednotlivých případech pozitivní účinky na hospodářskou soutěž podle čl. 53 odst. 3 (27). Pokud doloží, že pravděpodobné účinky vyplývají ze začlenění tvrdých omezení do dohody, a prokáží, že jsou obecně splněny všechny podmínky stanovené v čl. 53 odst. 3, bude Kontrolní úřad ESVO muset před konečným posouzením, zda jsou podmínky čl. 53 odst. 3 splněny, skutečně zhodnotit případný negativní dopad na hospodářskou soutěž (28).

(48) Tvrdé omezení uvedené v čl. 4 písm. a) v blokové výjimce se týká stanovení cen pro další prodej, tj. dohod či jednání ve vzájemné shodě, jejichž přímým či nepřímým předmětem je stanovení fixní minimální ceny pro další prodej anebo fixní či minimální cenové hladiny, kterou musí kupující dodržet. V případě smluvních ustanovení nebo jednání ve vzájemné shodě, která přímo stanoví ceny pro další prodej, je restriktivní opatření zřejmé. Avšak stanovení cen pro další prodej lze dosáhnout i nepřímými prostředky. Příkladem druhé varianty je dohoda, která stanoví distribuční marži nebo maximální výši slevy, kterou může distributor poskytnout z předepsané cenové hladiny, dohoda, která podmiňuje poskytování rabatů či náhradu nákladů, které dodavatel vynaložil na reklamu, dodržováním stanovené cenové hladiny, a dále určování předepsané ceny pro další prodej na základě cen konkurenčních podniků, vyhrožování, zastrašování, výstrahy, sankce, zpoždění nebo přerušení dodávek, případně zrušení smluv v souvislosti s nedodržováním dané cenové hladiny. Přímé či nepřímé prostředky určování cen mohou být ještě účinnější, jsou-li kombinovány s opatřeními k odhalování distributorů, kteří ceny snižují, například se zavedením systému sledování cen nebo zavedením povinnosti pro maloobchodníky upozorňovat na jiné členy distribuční sítě, kteří nedodržují standardní cenovou hladinu. Podobně přímé či nepřímé určování cen může být účinnější, pokud je kombinováno s opatřeními, která omezují snahu kupujícího snižovat maloobchodní cenu. Dodavatel může například natisknout svou doporučenou maloobchodní cenu na výrobek nebo stanovit kupujícímu povinnost, že musí použít doložku nejvyšších výhod ve vztahu k určitému zákazníkovi. Stejné nepřímé prostředky a tatáž „podpůrná“ opatření lze použít tak, aby maximální nebo doporučené ceny posloužily k stanovení cen pro další prodej. Avšak použití určitého podpůrného opatření nebo poskytnutí seznamu doporučených cen nebo maximálních cen, který pro kupující vypracovává dodavatel, není ve své podstatě považováno za jev, jenž by vedl ke stanovení cen pro další prodej.

(49) V případě dohod o obchodním zastoupení prodejní ceny obvykle určuje zmocnitel, protože obchodní zástupce se nestává vlastníkem zboží. Avšak pokud takovou dohodu nelze považovat za dohodu o obchodním zastoupení za účelem použití čl. 53 odst. 1 (viz body 12 až 21), zákaz nebo omezení, které brání obchodnímu zástupci rozdělit se se zákazníkem o provizi, ať už pevně stanovenou či pohyblivou, představuje tvrdé restriktivní opatření ve smyslu čl. 4 písm. a) blokové výjimky. Aby se zabránilo začlenění tohoto tvrdého omezení do dohody, měl by obchodní zástupce mít možnost snížit skutečnou cenu, kterou platí zákazník, aniž by došlo ke snížení příjmu zmocnitele (29).

(50) Tvrdé restriktivní opatření uvedené v čl. 4 písm. b) blokové výjimky se týká dohod nebo jednání ve vzájemné shodě, jejichž přímým či nepřímým předmětem je omezení prodeje kupujícímu, který je stranou dohody, nebo jeho zákazníkům. Jedná se o restriktivní opatření v souvislosti s územím, na němž mohou kupující či jeho zákazníci smluvní zboží nebo služby prodávat, nebo v souvislosti se zákazníky, kterým je mohou prodávat. Toto tvrdé restriktivní opatření souvisí s rozdělováním trhu podle území nebo podle skupiny zákazníků a může být výsledkem přímých závazků, jako je zákaz prodávat určitým zákazníkům nebo zákazníkům na určitém území, popřípadě povinnost předávat objednávky od těchto zákazníků jiným distributorům. Může též vyplynout z nepřímých opatření, jejichž cílem je zabránit distributorovi prodávat těmto zákazníkům, například zrušení či snížení odměn a slev, ukončení dodávek, snížení dodávek, omezení objemu dodávky na úroveň poptávky na přiděleném území nebo v přidělené skupině zákazníků, hrozba ukončení smlouvy, požadování vyšší ceny za výrobky určené k vývozu, omezení podílu prodeje, který může být uskutečněn v rámci vývozu, či povinnost převést zisk. Vyplynout může též ze strany dodavatele, který neposkytuje záruční servis v rámci EHP, a všichni distributoři tedy musejí za obvyklých okolností tento záruční servis poskytovat samostatně za úhradu od dodavatele, a to i v případě výrobků prodaných na toto území jinými distributory (30). Tyto praktiky je možné chápat jako omezení prodejních možností kupujícího také v případě, že dodavatel spolu s výše uvedeným používá systém sledování zaměřený na ověřování skutečného místa dodávky daného zboží, např. používání diferencovaných štítků nebo sériových čísel. Závazky, které dalším prodejcům stanoví uvádět jméno dodavatele, však nejsou posuzovány jako tvrdá omezení. Protože čl. 4 písm. b) se vztahuje pouze na omezení prodeje ze strany kupujícího či jeho zákazníků, znamená to, že ani omezení dodavatelových prodejních možností není tvrdým omezením, s ohledem na to, co je uvedeno v bodě 59 o prodeji náhradních dílů v souvislosti s čl. 4 odst. e) blokové výjimky. Ustanovením čl. 4 písm. b) není dotčeno omezení ohledně místa usazení kupujícího. Výhody blokové výjimky jsou zachovány, pokud dojde k dohodě, že kupující omezí své distribuční pobočky a sklady na určitou adresu, místo nebo území.

(51) Existují čtyři výjimky pro tvrdé restriktivní opatření uvedené v čl. 4 písm. b) blokové výjimky. První výjimka v čl. 4 písm. b) bod i) dovoluje dodavateli omezit aktivní prodej kupujícího, který je stranou dohody, na určitých územích nebo určitým zákazníkům výhradně přiděleným jinému kupujícímu, případně rezervovaným pro dodavatele samotného. Území nebo skupinu zákazníků lze chápat jako výhradní, pokud dodavatel souhlasí s tím, že bude svůj výrobek prodávat pouze jednomu distributorovi, jenž ho bude distribuovat na určitém území nebo určité skupině zákazníků, a tento výhradní distributor bude v rámci Evropského hospodářského prostoru chráněn před aktivním prodejem, který by na jeho území či ve vztahu k jeho skupině zákazníků provozovali všichni další dodavatelovi kupující, a to bez ohledu na prodej uskutečňovaný dodavatelem. Dodavatel může přidělování výhradního území či skupiny zákazníků kombinovat, například tím, že stanoví výhradního distributora pro určitou skupinu zákazníků na určitém území. Ochrana výhradně přidělených území nebo skupin zákazníků však musí umožňovat pasivní prodej na těchto územích či těmto skupinám. Pro účely použití čl. 4 písm. b) blokové výjimky vykládá Kontrolní úřad ESVO „aktivní“ a „pasivní“ prodej takto: — „aktivním“ prodejem se rozumí aktivní přístup k jednotlivým zákazníkům, například prostřednictvím přímé poštovní reklamy, včetně nevyžádaných e-mailů, nebo návštěv; nebo aktivní přístup k určité skupině zákazníků či zákazníkům na určitém území prostřednictvím reklamy v médiích či na internetu nebo jiné propagační činnosti konkrétně zaměřené na tuto skupinu zákazníků či zákazníky na tomto území. Za aktivní prodej skupině zákazníků nebo zákazníkům na určitém území je považována i reklama nebo propagační činnost, která je přitažlivá pouze pro kupujícího, pokud oslovuje (také) tuto skupinu zákazníků nebo zákazníky na daném území, — „pasivním“ prodejem se rozumí reagování na nevyžádané požadavky jednotlivých zákazníků včetně dodávky zboží nebo služeb těmto zákazníkům. Obecná reklama či propagační činnost, která oslovuje i zákazníky na (výhradních) územích jiných distributorů nebo výhradně přidělené skupiny zákazníků, zároveň je však chápána jako přiměřený způsob k získávání zákazníků mimo tato území nebo mimo tyto skupiny zákazníků, například k získávání zákazníků na vlastním území, je pasivní prodej. Obecná reklama či podpora prodeje je chápána jako přiměřený způsob získání takových zákazníků, pokud by pro kupujícího bylo přitažlivé učinit tuto investici, i pokud by tak nezískal zákazníky na (výhradních) územích jiných distributorů nebo skupiny zákazníků.

(52) Internet je účinným nástrojem umožňujícím oslovit více různých zákazníků než použití tradičních metod prodeje. Z tohoto důvodu jsou některá omezení v oblasti využívání internetu považována za omezení (dalšího) prodeje. Využívání internetu k prodeji výrobků musí být v zásadě umožněno každému distributorovi. Situace, kdy distributor využívá k prodeji výrobků internetových stránek, je obecně považována za formu pasivního prodeje, protože se jedná o přiměřený způsob, jakým mohou zákazníci oslovit distributora. Využívání internetové stránky může mít dopad i mimo vlastní území nebo skupinu zákazníků distributora. Takový dopad však vyplývá z technologie, která umožňuje snadný přístup ze všech míst. Pokud zákazník navštíví internetovou stránku distributora a spojí se s ním a pokud tento kontakt vede k uskutečnění prodeje včetně dodávky, jedná se o pasivní prodej. To platí i v případě, že zákazník chce, aby jej distributor (automaticky) informoval, a to následně vede k uskutečnění prodeje. Nabídka různých jazykových verzí na internetových stránkách sama o sobě nemění pasivní povahu takového prodeje. Kontrolní úřad ESVO tedy považuje za tvrdé omezení pasivního prodeje, vzhledem k jeho schopnosti omezit distributora v získání více různých zákazníků, například následující: a) souhlas, aby (výhradní) distributor zabránil zákazníkům z jiného (výhradního) území ve vstupu na jeho internetové stránky, nebo aby distributor na svých internetových stránkách zavedl automatické přesměrování zákazníků na internetové stránky výrobce či jiných (výhradních) distributorů; tím není vyloučen souhlas s tím, aby na internetových stránkách distributora byly kromě toho uvedeny odkazy na internetové stránky jiných distributorů a/nebo dodavatele; b) souhlas, aby (výhradní) distributor ukončil transakce přes internet se zákazníky, jakmile z údajů o jejich kreditní kartě zjistí, že se určitá adresa nenachází na (výhradním) území distributora; c) souhlas, aby distributor omezil podíl celkového objemu prodeje provedeného prostřednictvím internetu; Tím není vyloučena situace, kdy dodavatel požaduje, aniž by nějak omezoval on-line prodeje distributora, aby kupující prodal alespoň určité absolutní množství výrobků (vyjádřenou hodnotou nebo objemem) off-line s cílem zajistit efektivní provoz svého kamenného obchodu (fyzické prodejní místo), ani se tím nebrání dodavateli, aby se přesvědčoval, že činnost distributora on-line je stále v souladu s modelem distribuce tohoto dodavatele (viz odstavce 54 a 56). Toto absolutní množství výrobků, které mají být prodány off-line, může být stanoveno ve stejné výši pro všechny kupující či může být určeno zvlášť pro každého kupujícího na základě objektivních kritérií, jako je velikost kupujícího v síti či jeho zeměpisné umístění; d) souhlas, aby distributor za výrobky, které má v úmyslu dále prodat on-line, platil vyšší cenu než za výrobky, které mají být dále prodány off-line; tím nejsou vyloučeny situace, kdy se dodavatel dohodne s kupujícím na paušální částce na podporu off-line nebo on-line prodeje uskutečňovaného kupujícím (tj. nejedná se o proměnlivou částku, která narůstá v závislosti na realizovaném obratu z prodeje off-line, protože to by nepřímo vedlo k dvojím cenám).

(53) Restriktivní opatření v oblasti využívání internetu distributory, kteří jsou stranami dohody, jsou v souladu s blokovou výjimkou pouze tehdy, pokud reklama na internetu nebo využívání internetu vede k aktivnímu prodeji například na (výhradních) územích jiných distributorů nebo výhradně přiděleným skupinám zákazníků. On-line reklamu zvlášť zaměřenou na určité zákazníky Kontrolní úřad ESVO považuje za formu aktivního prodeje. Například reklamní proužky (bannery) zacílené na určité území, které jsou umístěny na internetových stránkách třetích stran, jsou formou aktivního prodeje na území, kde se zobrazují. Obecně se za aktivní prodej na určitém území nebo určité skupině zákazníků považuje veškeré úsilí vynaložené přímo na tomto území nebo ve vztahu k této skupině zákazníků. Aktivním prodejem na určitém území je například platba vyhledávači nebo poskytovateli on-line reklamy za zobrazení této reklamy výslovně přímo uživatelům na takovém území.

(54) Na základě blokové výjimky však může dodavatel při využívání internetu k dalšímu prodeji svých výrobků požadovat dodržování určité normy jakosti, stejně tak jako má právo požadovat dodržování určitých norem kvality v souvislosti s obchodem, prodejem prostřednictvím katalogu nebo reklamou, případně podporou prodeje obecně. To může být důležité zejména u selektivní distribuce. Na základě blokové výjimky může dodavatel například stanovit podmínku, že pokud se distributoři chtějí stát členy jeho distribučního systému, musí mít k dispozici jeden či více kamenných obchodů nebo předváděcí místnost. Následné změny této podmínky jsou na základě blokové výjimky rovněž možné, pokud ovšem cílem těchto změn není přímé či nepřímé omezení on-line prodeje uskutečňovaného distributory. Podobně může dodavatel vyžadovat, aby distributoři k distribuci smluvních výrobků využívali platformy třetí strany pouze v souladu s normami a podmínkami pro využívání internetu, na nichž se dodavatel a jeho distributoři dohodnou. Pokud je například internetová stránka distributora spravována na platformě třetí strany, může dodavatel požadovat, aby zákazníci nevstupovali na distributorovy internetové stránky přes stránku s názvem či logem této platformy.

(55) V čl. 4 písm. b) blokové výjimky jsou jako tvrdá omezení uvedeny tři další výjimky. Všechny umožňují omezení jak aktivního, tak pasivního prodeje. První výjimkou je skutečnost, že je přípustné omezit velkoobchodníka v prodeji konečným uživatelům, což dodavateli umožňuje oddělení velkoobchodní a maloobchodní úrovně obchodu. Tato výjimka však nevylučuje, že by velkoobchodník mohl prodávat zboží určitým konečným uživatelům, například větším konečným uživatelům, nikoli však (všem) dalším konečným uživatelům. Druhá výjimka umožňuje dodavateli omezit schváleného distributora v systému selektivní distribuce v prodeji na jakékoli obchodní úrovni neschváleným distributorům na území, kde je systém aktuálně provozován nebo na němž dodavatel ještě neprodává smluvní výrobky („území, které je dodavatelem vyhrazeno pro provoz systému“ v čl. 4 odst. b) bodě iii)). Třetí výjimka umožňuje dodavateli, aby kupujícího komponentů, jež mu jsou dodávány ke zpracování, omezil při jejich dalším prodeji podnikům, které tomuto dodavateli konkurují. „Komponentem“ se rozumí jakýkoli meziprodukt a „začleněním“ se rozumí použití jakéhokoli vstupu za účelem výroby zboží.

(56) Tvrdé omezení stanovené v čl. 4 písm. c) blokové výjimky vylučuje omezení aktivních nebo pasivních prodejů prováděného členy určité selektivní distribuční sítě ve vztahu ke konečným uživatelům, ať už se jedná o profesionální finální uživatele nebo konečné spotřebitele, aniž je dotčena možnost zakázat členovi této sítě působit z neschváleného místa usazení. To znamená, že obchodníci v systému selektivní distribuce ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. e) blokové výjimky nemohou být omezováni ve výběru uživatelů, kterým mohou prodávat, nebo nakupujících obchodních zástupců, kteří jednají ve prospěch těchto uživatelů, ledaže by se tak dělo za účelem ochrany systému výhradní distribuce provozovaného na jiném území (viz bod 51). V systému selektivní distribuce by obchodníci měli mít možnost výrobky svobodně prodávat, a to jak aktivně, tak pasivně, všem konečným uživatelům, rovněž prostřednictvím internetu. Kontrolní úřad ESVO proto považuje za tvrdé omezení všechny povinnosti, které odrazují schválené distributory od používání internetu pro získání více různých zákazníků tak, že stanoví taková kritéria pro on-line prodej, jež celkově neodpovídají kritériím pro prodej v kamenných obchodech. To neznamená, že kritéria stanovená pro on-line prodej musí být shodná s kritérii pro off-line prodej. Měla by však sledovat stejné cíle a dosahovat srovnatelných výsledků, přičemž rozdíl v kritériích musí být odůvodněn různou povahou těchto dvou způsobů distribuce. Dodavatel například může s cílem zabránit prodeji neschváleným obchodníkům omezit své vybrané obchodní zástupce v prodeji jednotlivým konečným uživatelům větší než stanovené množství smluvního zboží. Tento požadavek může být pro prodej on-line přísnější, pokud neschválený obchodník může získat toto zboží snadněji s využitím internetu. Obdobně může být přísnější pro prodej off-line, pokud je pro něj snadnější získat toto zboží z kamenného obchodu. Dodavatel může s cílem zajistit včasné doručení smluvního zboží stanovit, že v případě prodeje off-line musí zboží být doručeno okamžitě. Zatímco shodný požadavek není možné uložit pro on-line prodej, může dodavatel v případě takového prodeje vymezit některé, v praxi možné, lhůty pro doručení. U prodeje on-line mohou být stanoveny zvláštní požadavky na poprodejní asistenční službu on-line, aby byly pokryty náklady na reklamaci výrobků a používání zabezpečených platebních systémů.

(57) Na území, kde dodavatel provozuje selektivní distribuci, nelze tento systém kombinovat s výhradní distribucí, protože by to vedlo k tvrdému restriktivnímu opatření ohledně aktivního či pasivního prodeje obchodníky podle čl. 4 písm. c) blokové výjimky s tou výjimkou, že obchodníky lze omezovat při volbě umístění provozních prostor. Určitým obchodníkům lze zakázat, aby podnikali na několika místech nebo aby si otevřeli novou prodejnu na jiném místě. V této souvislosti však nelze skutečnost, že distributor využívá vlastní internetové stránky, stavět naroveň otevření nové prodejny na jiném místě. Pokud je obchodníkova prodejna mobilní, lze vymezit prostor, mimo který nelze tuto prodejnu provozovat. Dodavatel se dále může rozhodnout, že na určité části území, kde se provozuje systém selektivní distribuce, bude dodávat pouze jednomu obchodníkovi nebo omezenému počtu obchodníků.

(58) Tvrdé restriktivní opatření stanovené v čl. 4 písm. d) blokové výjimky se týká omezení vzájemných dodávek mezi schválenými distributory v rámci systému selektivní distribuce. Přímým či nepřímým předmětem dohody nebo jednání ve vzájemné shodě tudíž nesmí být zákaz či omezení aktivního a pasivního prodeje smluvních výrobků mezi vybranými distributory. Vybraným distributorům musí být ponechána možnost volného nákupu smluvních výrobků u jiných schválených distributorů v rámci sítě, kteří fungují buď na stejné či jiné obchodní úrovni. Z toho vyplývá, že selektivní distribuci nelze kombinovat s vertikálními omezeními, která nutí distributory nakupovat smluvní zboží výhradně z daného zdroje. Taktéž to znamená, že v rámci sítě selektivní distribuce nelze schváleným velkoobchodníkům ukládat žádná omezení týkající se prodeje výrobku schváleným maloobchodníkům.

(59) Tvrdé restriktivní opatření uvedené v čl. 4 písm. e) blokové výjimky se týká dohod, které zakazují konečným uživatelům, samostatným servisním pracovníkům a poskytovatelům servisních služeb získávat náhradní díly přímo od výrobců těchto dílů, případně je v tomto jednání omezují. Dohoda mezi výrobcem náhradních dílů a kupujícím, který tyto díly zpracovává do svých vlastních výrobků (výrobce původního zařízení), nemůže výrobci přímo ani nepřímo zakazovat prodej těchto náhradních dílů konečným uživatelům, samostatným servisním pracovníkům nebo poskytovatelům servisních služeb, případně jej v tomto směru omezovat. Nepřímá restriktivní opatření se mohou objevit zejména v případech, kdy je dodavatel náhradních dílů omezován v poskytování technických údajů a speciálního zařízení, které uživatelé, samostatní servisní pracovníci nebo poskytovatelé servisních služeb k použití náhradních dílů nutně potřebují. Avšak dohoda může obsahovat restriktivní opatření související s dodávkami náhradních dílů servisním pracovníkům nebo poskytovatelům servisních služeb, které výrobce originálního zařízení pověřil opravami či servisem vlastního zboží. Jinými slovy, výrobce originálního zařízení může požadovat, aby jeho opravárenská a servisní síť nakupovala náhradní díly u něj.

4. Konkrétní případy tvrdých omezení prodeje, na které se nemusí vztahovat čl. 53 odst. 1 nebo které mohou splňovat podmínky čl. 53 odst. 3

(60) Tvrdá omezení mohou být ve výjimečných případech pro dohodu konkrétního druhu či povahy (31) objektivně nezbytná a nespadají tedy do působnosti čl. 53 odst. 1. Tvrdé opatření může být například objektivně nezbytné k zajištění toho, aby by byl dodržen veřejný zákaz prodeje nebezpečných látek určitým zákazníkům z důvodu bezpečnosti nebo ochrany zdraví. Podniky se mohou hájit se v jednotlivých případech argumentem účinků podle čl. 53 odst. 3. V tomto oddíle je uvedeno několik příkladů omezení (dalšího) prodeje; příklady stanovení cen pro další prodej jsou v oddíle VI.2.10.

(61) Distributor, který bude jako první prodávat novou značku nebo který bude jako první prodávat již existující značku na novém trhu, čímž si zajistí skutečný vstup na příslušný trh, může investovat značné finanční prostředky, pokud ještě neexistovala žádná poptávka po tomto druhu výrobku obecně či po tomto druhu výrobku od určitého výrobce. Takovéto výdaje jsou často utopené a za takových okolností by se mohlo stát, že distributor odmítne uzavřít dohodu o distribuci, pokud nebude na určitou dobu chráněn proti tomu, aby ostatní distributoři prováděli (aktivní a) pasivní prodej na jeho území nebo jeho zákazníkům. Jako příklad lze uvést situaci, kdy výrobce usazený na určitém vnitrostátním trhu vstoupí na jiný vnitrostátní trh, kam uvede své výrobky s pomocí výhradního distributora, přičemž tento distributor potřebuje provést investice do uvedení a zavedení značky na nový trh. Pokud jsou nezbytné značné investice ze strany distributora s cílem vytvořit a/nebo rozvinout nový trh, pak se na omezení pasivního prodeje prováděná ostatními distributory na takovém území nebo takové skupině zákazníků, která jsou pro distributora nutná, aby získal vynaložené prostředky zpět, obecně nevztahuje čl. 53 odst. 1, a to během prvních dvou let, kdy tento distributor prodává smluvní zboží či služby na uvedeném území nebo uvedené skupině zákazníků, ačkoli se má za to, že obecně taková tvrdá omezení spadají do oblasti působnosti čl. 53 odst. 1.

(62) Je-li nový výrobek běžným způsobem testován na omezeném území nebo omezené skupině zákazníků a je-li uváděn na trh postupně, distributoři schválení pro prodej nového výrobku na testovacím trhu nebo pro účast v prvním kole či kolech postupného uvádění výrobku mohou být omezeni v aktivním prodeji mimo testovací trh nebo trhy, jestliže se na výrobek při jeho prvním uvedení na trh nevztahuje čl. 53 odst. 1, po dobu nezbytnou k testování nebo zavedení výrobku.

(63) V případě systému selektivní distribuce nesmí být dotčeny křížové dodávky mezi schválenými distributory (viz bod 58). Pokud jsou však schválení velkoobchodníci působící na různých územích nuceni investovat do propagačních činností na „svých“ územích s cílem podpořit prodej schválených maloobchodníků a z praktických důvodů se nechtějí smluvně dohodnout na požadavcích na propagaci, omezení aktivního prodeje velkoobchodníky schváleným maloobchodníkům působícím na území jiných velkoobchodníků, aby se zabránilo možnému parazitování, může v konkrétních případech splňovat podmínky čl. 53 odst. 3.

(64) Obecně platí, že souhlas, aby distributor za výrobky, které má v úmyslu dále prodat on-line, platil vyšší cenu než za výrobky, které mají být dále prodány off-line („dvojí ceny“), je tvrdým omezením (viz bod 52). Za některých zvláštních okolností však mohou takové dohody splňovat podmínky čl. 53 odst. 3. Takovéto situace mohou nastat, pokud se výrobce se svými distributory na dvojích cenách dohodne, protože je prodej online spojen s výrazně vyššími náklady pro výrobce než prodej offline. Například jelikož u prodeje off-line distributor obvykle provádí instalaci výrobku u zákazníka, ale u prodeje on-line nikoliv, obdrží výrobce více stížností zákazníků a reklamací v záruční době. V této souvislosti bude Kontrolní úřad ESVO také zvažovat, do jaké míry toto omezení pravděpodobně omezí internetový prodej a zabrání distributorovi získat více různých zákazníků.

5. Vyňatá omezení podle blokových výjimek

(65) Článek 5 blokové výjimky vymezuje určité závazky, které nespadají do působnosti tohoto aktu ani v případě, kdy není překročena prahová hodnota tržního podílu. Avšak bloková výjimka se použije na zbývající část vertikální dohody, pokud je tato část oddělitelná od závazků, které nemohou být předmětem výjimky.

(66) První takový případ je uveden v čl. 5 odst. 1 písm. a) blokové výjimky a týká se zákazů soutěžit. Zákaz soutěžit je ujednání, že kupující u dodavatele nebo u jiného podniku určeného dodavatelem uskuteční více než 80 % z celkového objemu nákupů smluvního zboží a služeb nebo nahraditelných výrobků a služeb uskutečněných v předchozím kalendářním roce (viz vymezení v čl. 1 odst. 1 písm. d) blokové výjimky), čímž kupujícímu zabraňuje v nákupu konkurenčních výrobků nebo služeb, případně ho omezuje na méně než 20 % z celkového objemu nákupu. Jestliže první rok po uzavření smlouvy nejsou k dispozici potřebné údaje o nákupech, které kupující uskutečnil v předchozím roce, může vypracovat co nejlepší odhad celkových požadavků pro daný rok, a pak lze vycházet z tohoto odhadu. Zákazy soutěžit nespadají do působnosti blokové výjimky, pokud je jejich trvání neomezené, případně přesahuje období pěti let. Totéž se týká i zákazů soutěžit, které lze po pěti letech bez dalšího prodloužit (viz čl. 5 odst. 1 druhý pododstavec). Obecně však jsou zákazy soutěžit podle uvedeného aktu vyňaty, pokud je jejich trvání omezeno na období pěti let či dobu kratší a neexistují překážky, které by kupujícímu bránily na konci pětiletého období zákaz soutěžit skutečně ukončit. Pokud například dohoda stanoví zákaz soutěžit a dodavatel poskytne kupujícímu půjčku, splácení této půjčky by nemělo bránit kupujícímu na konci pětiletého období tento zákaz skutečně ukončit. Podobně pokud dodavatel poskytne kupujícímu zařízení, které není vázané na určitý vztah, kupující by měl mít možnost po ukončení platnosti tohoto zákazu zařízení odkoupit za jeho tržní hodnotu.

(67) Toto pětileté omezení však neplatí v případě, kdy kupující zboží a služby dále prodává a využívá k tomu „prostory a pozemky, které dodavatel vlastní, nebo je má pronajaté od třetí strany, jež není žádným způsobem vázaná na kupujícího“. V takových případech může být doba trvání zákazu soutěžit shodná s dobou užívání prodejního místa kupujícím (čl. 5 odst. 2 blokové výjimky). Tuto výjimku lze odůvodnit tím, že obvykle není možné předpokládat, že by dodavatel povolil prodej konkurenčních výrobků ve vlastních prostorách nebo na vlastním pozemku, aniž by udělil souhlas. Obdobně platí stejné zásady, pokud kupující působí z mobilní prodejny, kterou dodavatel vlastní nebo ji má pronajatou od třetí strany, jež není žádným způsobem vázána na kupujícího. Tato výjimka se nevztahuje na uměle vytvořené výklady vlastnictví, jejichž cílem je vyhnout se tomuto pětiletému období, například na převod vlastnických práv k nemovitosti a prostorám z distributora na dodavatele pouze na omezenou dobu.

(68) Druhý případ vynětí z blokové výjimky je uveden v čl. 5 odst. 1 písm. b) blokové výjimky a týká se zákazu kupujícímu soutěžit po skončení dohody. Takový zákaz není obvykle do blokové výjimky zahrnut, avšak jinak je tomu v případě, kdy je takový zákaz nezbytný k ochraně know-how převedeného dodavatelem na kupujícího, týká se pouze místa prodeje, které kupující využíval v době trvání smlouvy, a netrvá déle než jeden rok (viz čl. 5 odst. 3 blokové výjimky). Podle vymezení uvedeného v čl. 1 odst. 1 písm. g) blokové výjimky musí být know-how „podstatné“, což znamená, že know-how obsahuje údaje, které jsou pro kupujícího významné a užitečné, má-li smluvní zboží nebo služby využívat, prodávat nebo použít k dalšímu prodeji.

(69) Třetí případ vynětí z blokové výjimky je uveden v čl. 5 odst. 1 písm. c) blokové výjimky a týká se prodeje konkurenčního zboží v systému selektivní distribuce. Bloková výjimka se vztahuje na kombinaci selektivní distribuce a zákazu soutěžit, která obecně obchodníkům zakazuje dále prodávat zboží konkurenční značky. Pokud však dodavatel přímo nebo nepřímo zakazuje svým schváleným obchodníkům nakupovat výrobky k dalšímu prodeji od určitých konkurenčních dodavatelů, pak nemůže využívat výhody podle blokové výjimky. Cílem vynětí tohoto zákazu je, aby nedocházelo k situacím, kdy by dodavatelé využívající v rámci selektivní distribuce stejné prodejny znemožňovali jednomu určitému konkurenčnímu podniku nebo několika konkrétním konkurenčním podnikům využívat tyto prodejny k distribuci vlastních výrobků (uzavření trhu konkurenčnímu dodavateli, což lze chápat jako formu kolektivního bojkotu) (32).

6. Oddělitelnost

(70) Výjimky pro vertikální dohody se v rámci blokové výjimky udělují pod podmínkou, že vertikální dohoda neobsahuje ani neukládá žádná tvrdá omezení ve smyslu článku 4 uvedeného aktu. Pokud existuje jedno tvrdé omezení či více takových omezení, výhody vyplývající z blokové výjimky nelze použít na žádnou část vertikální dohody. U tvrdých omezení nelze uplatnit dělitelnost ustanovení dohody.

(71) Pravidlo o dělitelnosti dohody se však vztahuje na vyloučená omezení stanovená v článku 5 blokové výjimky. Proto výhody blokové výjimky nelze použít pouze na tu část vertikální dohody, která nesplňuje podmínky stanovené v článku 5.

7. Složení výrobků distribuovaných prostřednictvím stejného distribučního systému

(72) Pokud dodavatel používá stejnou dohodu o distribuci k distribuci různého zboží/služeb, některé z nich mohou vzhledem k prahové hodnotě tržního podílu spadat do působnosti blokové výjimky, zatímco ostatní nikoli. V takovém případě se bloková výjimka vztahuje pouze na to zboží a služby, které splňují příslušné podmínky.

(73) Pro zboží a služby, na něž se bloková výjimka nevztahuje, platí běžná pravidla hospodářské soutěže, což znamená: a) neexistuje bloková výjimka, ale ani domněnka nezákonnosti; b) pokud dojde k porušení čl. 53 odst. 1 a nejsou splněny podmínky pro udělení výjimky, je možné zvážit, zda-li v rámci stávajícího distribučního systému existují přiměřené opravné prostředky k vyřešení problému vzniklého v oblasti hospodářské soutěže; c) pokud neexistují takové přiměřené opravné prostředky, daný dodavatel bude muset zajistit distribuci jiným způsobem. Podobná situace může také nastat, pokud se článek 54 na některé výrobky vztahuje a na ostatní nikoli.

IV. ODEJMUTÍ BLOKOVÉ VÝJIMKY A NEPOUŽITÍ BLOKOVÉ VÝJIMKY

1. Řízení o odejmutí výjimky

(74) Domněnka zákonnosti vyplývající z blokové výjimky zanikne, pokud vertikální dohoda, posuzovaná buď samostatně nebo společně s podobnými dohodami uplatňovanými konkurenčními dodavateli či kupujícími, spadá do působnosti čl. 53 odst. 1 a nesplňuje podmínky stanovené v čl. 53 odst. 3.

(75) Podmínky stanovené v čl. 53 odst. 3 nejsou obvykle splněny, když je podstatným způsobem omezen přístup na určitý trh, nebo když je hospodářská soutěž v rámci tohoto trhu výrazně omezena v důsledku kumulativního účinku paralelních sítí podobných vertikálních dohod používaných konkurenčními dodavateli nebo kupujícími. Paralelní sítě vertikálních dohod je třeba považovat za podobné, pokud obsahují restriktivní opatření s podobnými účinky na trh. K tomu dochází například tehdy, když na daném trhu určití dodavatelé uplatňují čistě kvalitativní selektivní distribuci, zatímco jiní dodavatelé uplatňují kvantitativní selektivní distribuci. Tato situace může rovněž nastat, když na daném trhu kumulativní uplatňování kvalitativních kritérií uzavře přístup výkonnějším distributorům. Za takových okolností je nezbytné při hodnocení zvážit případné škodlivé účinky jednotlivých sítí dohod na soutěž. V některých případech se odnětí výjimky může týkat jen určitého kvalitativního kritéria nebo jen množstevních omezení, která jsou uložena určitému počtu autorizovaných distributorů.

(76) Za kumulativní účinek škodlivý pro soutěž nesou odpovědnost pouze ty podniky, které se na něm výrazně podílejí. Na dohody uzavřené podniky se zanedbatelným podílem na kumulativním účinku se nevztahuje zákaz vymezený v čl. 53 odst. 1 (33) a nepodléhají tedy mechanismu odnětí. Podíl na kumulativním účinku bude posuzován v souladu s kritérii stanovenými v bodech 128 až 229.

(77) Dojde-li k řízení o odejmutí výjimky, Kontrolní úřad ESVO musí dokázat, že dohoda spadá do působnosti čl. 53 odst. 1 a že nesplňuje jednu nebo více podmínek stanovených v čl. 53 odst. 3. Rozhodnutí o odnětí výjimky má pouze účinek do budoucna, což znamená, že výjimka udělená těmto příslušným dohodám bude platit až do dne, kdy vstoupí v platnost odnětí výjimky.

(78) Evropská komise a Kontrolní úřad ESVO sdílejí, v souladu s ustanoveními článku 56 Dohody o EHP týkajícími se rozdělení případů mezi tyto dva orgány, výlučnou pravomoc odejmout výhody blokové výjimky ve vztahu k vertikálním dohodám, které omezují hospodářskou soutěž na odpovídajícím zeměpisném trhu, který přesahuje území jednoho státu EHP. Pokud území jednoho státu EHP nebo jeho část tvoří odpovídající zeměpisný trh, mohou odejmout výjimku jak příslušný kontrolní orgán, tak dotčený stát EHP.

2. Nepoužití blokové výjimky

(79) Článek 6 blokové výjimky Kontrolnímu úřadu ESVO umožňuje formou doporučení prohlásit, že se bloková výjimka nepoužije v případech, kde paralelní sítě podobných vertikálních omezení pokrývají více než 50 % relevantního trhu. Takovéto doporučení bude určeno tomu členskému státu ESVO nebo těm členským státům ESVO, v nichž se nachází daný relevantní trh.

(80) Vzhledem k tomu, že odejmutí výhody blokové výjimky ve vztahu k určitému podniku zahrnuje přijetí rozhodnutí o porušení článku 53, zamýšlený dopad doporučení podle článku 6 spočívá v pouhém odvolání výhody použití blokové výjimky v souvislosti s omezeními a danými trhy a úplné obnovení platnosti čl. 53 odst. 1 a 3. Přijme-li stát nebo státy ESVO doporučení Kontrolního úřadu ESVO, kterým se prohlásí nepoužitelnost blokové výjimky na daná vertikální omezení na určitém trhu, bude se použití článku 53 na jednotlivé dohody řídit hledisky určenými na základě příslušné judikatury Soudu ESVO, Soudního dvora a Tribunálu a na základě sdělení a předchozích rozhodnutí přijatých Kontrolním úřadem ESVO. V případě potřeby Kontrolní úřad ESVO rozhodne o jedné věci, která pak bude vodítkem pro všechny podniky působící na daném trhu.

(81) Pro účely výpočtu 50 % podílu pokrytí trhu je třeba vzít v úvahu individuální síť vertikálních dohod, která obsahuje omezení nebo různě kombinovaná omezení s podobnými účinky na daný trh. Článek 6 blokové výjimky nestanoví Kontrolnímu úřadu ESVO povinnost zasáhnout, pokud je 50 % podíl pokrytí trhu překročen. Obecně lze říci, že nepoužití přichází v úvahu, pokud je pravděpodobné, že přístup na relevantní trh nebo hospodářská soutěž v rámci tohoto trhu jsou výrazně omezeny. K tomu dochází zejména v případě, kdy paralelní sítě selektivní distribuce pokrývají více než 50 % trhu a jsou schopné uzavřít trh, protože využívají kritéria pro selekci, která povaha příslušného zboží nevyžaduje nebo která vedou k diskriminaci určitých forem distribuce použitelných pro jeho prodej.

(82) Při hodnocení, zda je třeba použít článek 6 blokové výjimky, Kontrolní úřad ESVO posoudí, zda by individuální odnětí výjimky nebylo vhodnějším opravným prostředkem. To závisí především na počtu konkurenčních podniků přispívajících ke kumulativnímu účinku na daném trhu nebo počtu dotčených zeměpisných trhů v rámci EHP.

(83) Jakékoliv doporučení uvedené v článku 6 blokové výjimky musí jasně stanovit rozsah své působnosti. Kontrolní úřad ESVO tedy musí nejprve vymezit příslušný výrobek a zeměpisný trh, případně zeměpisné trhy, a za druhé musí určit typ vertikálního omezení, na které se bloková výjimka již nebude vztahovat. Pokud jde o druhý aspekt, Kontrolní úřad ESVO může působnost doporučení upravit podle toho, na jaký problém v oblasti hospodářské soutěže se chce zaměřit. Například i když při určování 50 % podílu pokrytí trhu budou zvažovány všechny paralelní sítě dohod typu „nákup jedné značky“, může Kontrolní úřad ESVO omezit oblast působnosti tohoto doporučení pouze na zákaz soutěžit, jehož doba platnosti přesahuje určitou hranici. Díky tomu dohody s kratší dobou trvání či méně omezující povahou nemusejí být vzhledem k nižšímu stupni účinků na uzavření trhu takovým aktem vůbec dotčeny. Podobně pokud je na určitém trhu uplatňována selektivní distribuce spolu s dalšími doplňkovými omezeními, jako jsou například zákaz soutěžit nebo množstevní povinnosti uložené kupujícímu, doporučení o nepoužití se může týkat jen těchto doplňkových omezení. V případě potřeby se Kontrolní úřad ESVO může též řídit výší podílu podniku na určitém konkrétním trhu, protože není-li tento podíl dostatečně velký, obvykle ke kumulativnímu účinku významně nepřispívá.

(84) Podle článku 6 blokové výjimky, začleněné do Dohody o EHP (viz úprava stanovená v bodě 2 přílohy XIV Dohody o EHP), Kontrolní úřad ESVO bude muset vyčkat, než uplyne přechodné období v délce 3 měsíců, po němž se doporučení o nepoužitelnosti blokové výjimky považuje za automaticky přijaté státem nebo státy ESVO, jimž je toto doporučení určeno. Pokud stát nebo státy ESVO, jemuž/jimž je doporučení určeno, toto doporučení přijme/přijmou, nebo neodpoví včas, ukládá se mu/jim podle Dohody o EHP právní závazek provést doporučení do tří měsíců od jeho vydání. To by mělo dotyčným podnikům umožnit, aby přizpůsobily své dohody skutečnosti, že takové doporučení bylo vydáno.

(85) Doporučení, kterým se prohlašuje nepoužitelnost blokové výjimky, nebude mít dopad na výjimku udělenou v souvislosti s danými dohodami před datem použitelnosti uvedeného doporučení.

V. VYMEZENÍ TRHU A VÝPOČET PODÍLU NA TRHU

1. Sdělení Kontrolního úřadu ESVO o vymezení relevantního trhu

(86) Sdělení Kontrolního úřadu ESVO týkající se vymezení relevantního trhu pro účely práva hospodářské soutěže v Evropském hospodářském prostoru (34) poskytuje vodítko ohledně pravidel, kritérií a důkazů, které Kontrolní úřad ESVO používá při posuzování otázek vymezení trhu. Uvedené sdělení není v těchto pokynech dále vysvětlováno, ale mělo by sloužit jako základní materiál pro řešení otázek vymezení trhu. Tyto pokyny pojednávají pouze o konkrétních otázkách, které vznikají v souvislosti s vertikálními omezeními a kterými se uvedené sdělení nezabývá.

2. Relevantní trh a výpočet 30 % prahové hodnoty tržního podílu podle blokové výjimky

(87) Podle článku 3 blokové výjimky se rozhodne o použití blokové výjimky na základě jak dodavatelova podílu na trhu, tak podílu kupujícího. Aby bylo možné blokovou výjimku použít, nesmí podíl dodavatele na trhu, na němž prodává smluvní zboží kupujícímu, ani podíl kupujícího na trhu, na němž nakupuje smluvní zboží, přesáhnout 30 %. V případě dohod mezi malými a středními podniky není obecně třeba vypočítávat tržní podíly (viz bod 11).

(88) Pro vypočtení podílu podniku na trhu je nezbytné vymezit relevantní trh, na němž tento podnik prodává, respektive nakupuje smluvní výrobky. Musí být vymezen relevantní trh produktu i zeměpisný trh. Relevantní trh výrobku přestavuje trh veškerého zboží nebo služeb, které kupující podle jejich vlastností, ceny a zamýšleného použití považují za zaměnitelné. Relevantní zeměpisný trh představuje území, na kterém jsou dotyčné podniky zapojeny do nabídky a poptávky příslušného zboží či služeb, které nabízí dostatečně homogenní podmínky pro hospodářskou soutěž a které se výrazně liší od sousedních zeměpisných oblastí zejména podmínkami hospodářské soutěže.

(89) Vymezení trhu produktu závisí v první řadě na nahraditelnosti z perspektivy kupujícího. Pokud je dodaný výrobek používaný jako vstup pro výrobu jiných výrobků a ve finálním výrobku není rozpoznatelný, trh produktu je obvykle vymezen přímými preferencemi kupujícího. Zákazníci kupujícího nebudou ve většině případů výrazně preferovat určité jeho vstupy. Vertikální omezení dohodnutá mezi dodavatelem a kupujícím vstupu se obvykle vztahují pouze na prodej a nákup meziproduktu, nikoli na prodej finálního výrobku. V případě distribuce finálních výrobků se představa přímých kupujících o nahraditelných výrobcích obvykle řídí nebo určuje tím, co preferují koneční spotřebitelé. Distributor jako další prodejce při nákupu finálních výrobků nemůže nebrat v úvahu preference konečných spotřebitelů. Mimoto na úrovni distribuce se vertikální omezení obvykle dotýkají nejen prodeje výrobků mezi dodavatelem a kupujícím, ale také jejich dalšího prodeje. Vzhledem k tomu, že různé distribuční formáty mezi sebou soutěží, trhy nebývají vymezeny podle využívané formy distribuce. Když dodavatelé prodávají celé portfolio výrobků a za nahraditelné výrobky kupující považují portfolia a nikoliv individuální výrobky, může trh produktů určovat toto portfolio jako celek. Protože distributoři jsou profesionální kupující, zeměpisný velkoobchodní trh je obvykle širší než maloobchodní trh, kde je výrobek dále prodáván konečným spotřebitelům. Tato skutečnost často vede k vymezení vnitrostátních trhů nebo širších velkoobchodních trhů. Pokud jsou však na trhu stejnorodé podmínky a místní nebo regionální spádové oblasti se překrývají, maloobchodní trhy mohou také být širší než oblast, kde koneční spotřebitelé hledají.

(90) Pokud se vertikální dohoda týká tří stran, z nichž každá funguje na odlišné obchodní úrovni, nesmí podíl žádné z těchto stran na trhu přesáhnout 30 %, aby se mohla použít bloková výjimka. Jak stanoví čl. 3 odst. 2 blokové výjimky, pokud podnik na základě dohody mezi vícero stranami nakupuje smluvní zboží nebo služby od podniku, jenž je stranou dohody, a prodává smluvní zboží nebo služby jinému podniku, jenž je stranou dohody, bloková výjimka se použije pouze tehdy, nepřesahuje-li jeho tržní podíl jako kupujícího a dodavatele prahovou hodnotu 30 %. Pokud je například v dohodě mezi výrobcem, velkoobchodníkem (nebo sdružením maloobchodníků) a maloobchodníkem stanoven zákaz soutěžit, pak podíly výrobce a velkoobchodníka (nebo podíl sdružení maloobchodníků) na navazujících trzích nižšího stupně nesmí přesáhnout 30 %, a podíl velkoobchodníka (nebo podíl sdružení maloobchodníků) a maloobchodníka na jejich nákupních trzích nesmí přesáhnout 30 %, aby mohla být využita bloková výjimka.

(91) Pokud dodavatel vyrábí originální zařízení a náhradní díly pro toto zařízení, je obvykle jediným, případně hlavním dodavatelem na následném trhu s náhradními díly. K podobné situaci může též dojít, když dodavatel původního zařízení uzavře smlouvu na subdodávku náhradních dílů. Relevantní trh pro uplatnění blokové výjimky může být trh s originálním zařízením včetně náhradních dílů, nebo samostatný trh s originálním zařízením a samostatný navazující trh, to záleží na okolnostech jednotlivých případů — například na účincích používaných restriktivních opatření, životnosti zařízení a důležitosti nákladů na opravu (35). V praxi je otázka, zda podstatná část kupujících provádí svůj výběr s přihlédnutím k nákladům v průběhu životního cyklu výrobku. Pokud ano, naznačuje tato skutečnost, že existuje pouze jeden společný trh s originálním zařízením a náhradními díly.

(92) V případech, kdy vertikální dohoda kromě dodávky smluvního zboží obsahuje také ustanovení o právech duševního vlastnictví, například ustanovení o použití dodavatelovy obchodní známky, které kupujícímu usnadňuje prodej smluvního zboží, je pro použití blokové výjimky důležitý podíl dodavatele na trhu, kde toto zboží prodává. Jestliže poskytovatel franšízy nedodává zboží k dalšímu prodeji, ale poskytuje soubor služeb a zboží v kombinaci s ustanoveními o právech duševního vlastnictví, které dohromady vytvářejí obchodní metodu poskytovanou v rámci franšízy, musí poskytovatel franšízy jako poskytovatel obchodní metody vzít v úvahu svůj podíl na trhu. Poskytovatel franšízy tedy potřebuje vypočítat svůj podíl na trhu, kde je obchodní metoda využívána, což je trh, kde nabyvatelé franšízy využívají obchodní metodu k poskytování zboží a služeb konečným uživatelům. Poskytovatel franšízy musí při výpočtu podílu na trhu vycházet z hodnoty zboží a služeb dodávaných na tento trh nabyvateli franšízy. Na takovém trhu mohou být konkurenční podniky poskytovateli jiných obchodních metod vyplývajících z franšízy, ale také dodavateli nahraditelného zboží a služeb bez použití franšízy. Aniž je dotčeno vymezení tohoto trhu, existuje-li například trh se službami v oblasti rychlého občerstvení, poskytovatel licence působící na tomto trhu vypočítá svůj podíl na trhu na základě relevantních údajů o prodejích uskutečněných nabyvateli franšízy na tomto trhu.

3. Výpočet podílů na trhu podle blokových výjimek

(93) Výpočet podílů na trhu musí v zásadě vycházet z číselných údajů. Pokud tyto údaje nejsou dostupné, lze provést řádně podložený odhad. Tyto odhady vycházejí z jiných spolehlivých informací o trhu, například lze použít údaje o objemu (viz čl. 7 písm. a) blokové výjimky).

(94) Vnitropodniková výroba, tj. výroba meziproduktu pro vlastní potřebu, může být pro analýzu hospodářské soutěže velmi podstatná, buď jako jedno ze soutěžních omezení, anebo v souvislosti s postavením společnosti na trhu. Avšak pro potřeby vymezení trhu a výpočet podílu na trhu u meziproduktů a dílčích služeb, nebere se v úvahu vnitropodniková výroba.

(95) Avšak v případě duální distribuce finálních výrobků, tj. pokud výrobce finálních výrobků na trhu působí též jako distributor, je do vymezení trhu a výpočtu podílu na trhu třeba započítat i prodej jeho vlastního zboží, které prodal prostřednictvím vertikálně integrovaných distributorů a obchodních zástupců (viz čl. 7 písm. c) blokové výjimky). „Integrovaní distributoři“ jsou propojené podniky ve smyslu čl. 1 odst. 2 blokové výjimky (36).

VI. POLITIKA VYMÁHÁNÍ V JEDNOTLIVÝCH PŘÍPADECH

1. Rámec rozboru

(96) Mimo oblast působnosti blokové výjimky má význam zkoumat, zda se v konkrétním případě na dohodu vztahuje čl. 53 odst. 1, pokud ano, zda jsou splněny podmínky čl. 53 odst. 3. Pokud dohody neobsahují omezení hospodářské soutěže svým cílem ani zejména tvrdá omezení, nelze se domnívat, že se na takové dohody, které nespadají do působnosti blokové výjimky vzhledem k překročení prahové hodnoty podílu na trhu, vztahuje čl. 53 odst. 1 nebo že nesplňují podmínky čl. 53 odst. 3. Je nutné individuální posouzení pravděpodobných účinků dohody. Společnostem se doporučuje, aby prováděly vlastní hodnocení. Dohody, které buď neomezují hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 53 odst. 1 nebo splňují podmínky uvedené v čl. 53 odst. 3, jsou platné a vymahatelné. Podle čl. 1 odst. 2 aktu uvedeného v čl. 3 odst. 1 bodu 3 Protokolu 21 k Dohodě o EHP (nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 (37)) o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 53 a 54 Dohody o EHP a v kapitole II čl. 1 odst. 2 protokolu 4 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru není třeba učinit žádné oznámení, aby bylo možno využít výhod plynoucích z udělení individuální výjimky podle čl. 53 odst. 3. V případě individuálního přezkoumání Kontrolním úřadem ESVO bude tento úřad muset prokázat, že daná dohoda je v rozporu s čl. 53 odst. 1. Podniky, které žádají o využití výhody podle čl. 53 odst. 3 musí dokázat, že podmínky uvedené v tomto odstavci jsou splněny. Pokud budou prokázány pravděpodobné účinky narušující hospodářskou soutěž, mohou podniky doložit svá tvrzení o zvýšení účinků a vysvětlit, proč je určitý distribuční systém nezbytný k tomu, aby byly spotřebitelům poskytnuty výhody bez vyloučení hospodářské soutěže, než Kontrolní úřad ESVO rozhodne, zda dohoda splňuje podmínky čl. 53 odst. 3.

(97) Hodnocení, zda má vertikální dohoda účinek omezující hospodářskou soutěž, bude provedeno na základě srovnání stávající situace nebo pravděpodobné budoucí situace na relevantním trhu s existujícími vertikálními omezeními se situací, která by nastala při neexistenci vertikálních omezení v dohodě. Při posuzování jednotlivých případů vezme Kontrolní úřad ESVO v úvahu skutečné i pravděpodobné účinky. Vertikální dohoda omezuje hospodářskou soutěž svými účinky jedině tehdy, když ovlivňuje skutečnou nebo potenciální hospodářskou soutěž do té míry, že lze s přiměřeně vysokou mírou pravděpodobnosti očekávat negativní účinky na ceny, objem výroby, inovaci nebo rozmanitost či jakost zboží a služeb na relevantním trhu. Pravděpodobné negativní účinky na hospodářskou soutěž musejí být výrazné (38). Výrazné účinky škodlivé pro hospodářskou soutěž se pravděpodobně vyskytnou v případě, že alespoň jedna smluvní strana má nebo získá určitou tržní sílu a dohoda přispívá ke vzniku, zachování nebo zvýšení této tržní síly, případně smluvním stranám umožňuje tuto tržní sílu využívat. Tržní síla je schopnost udržovat ceny nad konkurenční úrovní nebo udržovat výrobu pod konkurenční úrovní z hlediska množství, jakosti či rozmanitosti výrobků nebo inovace, a to po dobu nikoli nevýznamnou. Pro konstatování protiprávního jednání podle čl. 53 odst. 1 obvykle postačuje menší tržní síla, než jaká je třeba pro konstatování dominantního postavení podle článku 54.

(98) Vertikální omezení jsou obvykle méně škodlivá než horizontální omezení. Hlavním důvodem většího zaměření na horizontální omezení je skutečnost, že takováto omezení se mohou dotýkat dohody mezi konkurenčními podniky, které vyrábějí či poskytují shodné, nebo nahraditelné zboží a služby. V těchto horizontálních vztazích může být uplatňování tržní síly jednou společností (vyšší cena jejího výrobku) výhodou pro konkurenční podniky. To by mohlo být pro konkurenční podniky podnětem, aby se vzájemně podporovaly v protisoutěžním chování. Ve vertikálních vztazích slouží výrobek jedné strany druhé straně jako vstup, činnosti stran dohody se tedy vzájemně doplňují. To, že by navazující společnost, jak na nižší, tak na vyšší úrovni, využívala svou tržní sílu, poškodila by obvykle poptávku po výrobku druhého podniku. Proto se společnosti, které dohodu uzavírají, snaží druhé straně zabránit ve využívání takové tržní síly.

(99) Avšak tato vlastnost „sebeomezování“ by neměla být přeceňována. Když společnost nemá žádnou tržní sílu, může se pokusit o zvýšení zisků pouze optimalizací výrobních a distribučních postupů, ať už s pomocí vertikálních omezení či bez nich. Obecněji řečeno, vzhledem k tomu, že se úlohy stran vertikální dohody při uvádění výrobku na trh doplňují, mohou vertikální omezení vytvářet značný prostor pro účinky. Pokud však určitý podnik tržní sílu má, může se pokusit zisky zvýšit též na úkor přímých konkurenčních podniků tím, že zvýší jejich náklady, a na úkor kupujících a konečně i spotřebitelů tím, že bude usilovat o získání určité části jejich přebytku ve svůj prospěch. K takové situaci může dojít, pokud se navazující podniky na nižší i vyšší úrovni dělí o mimořádný zisk, nebo jeden z nich využívá vertikální omezení k tomu, aby si veškeré mimořádné zisky přivlastnil.

1.1 Negativní účinky vertikálních omezení

(100) Negativní účinky na trh, které mohou vyplynout z vertikálních omezení a které se právní předpisy o hospodářské soutěži EHP snaží omezit, jsou: a) protisoutěžní uzavření trhu jiným dodavatelům nebo kupujícím vytvořením bariér, které znemožňují vstup na trh nebo rozšíření činnosti; b) zmírnění hospodářské soutěže mezi dodavatelem a konkurenčními podniky a/nebo usnadnění nekalých praktik mezi těmito dodavateli, často označované jako omezení hospodářské soutěže mezi značkami (39); c) zmírnění hospodářské soutěže mezi kupujícím a podniky, které mu konkurují, a/nebo usnadnění nekalých praktik mezi těmito konkurenčními podniky, často označované jako omezení hospodářské soutěže v rámci značky, pokud se týká hospodářské soutěže distributorů na základě značky či výrobku stejného dodavatele; d) vytváření překážek bránících integraci trhu, zvláště omezování možností spotřebitelů nakupovat zboží a služby v kterémkoli členském státu EU nebo státu ESVO, který si zvolí.

(101) Uzavření trhu, zmírnění hospodářské soutěže a nekalé praktiky na úrovni výrobce mohou poškozovat spotřebitele zejména, pokud dojde ke zvýšení velkoobchodních cen výrobku, k omezení výběru výrobků, ke snížení jejich jakosti nebo ke snížení úrovně inovace výrobku. Uzavření trhu, zmírnění hospodářské soutěže a nekalé praktiky na úrovni distributora mohou poškozovat spotřebitele zejména, pokud dojde ke zvýšení maloobchodních cen výrobku, omezení výběru kombinací cena-služba a forem distribuce, ke snížení dostupnosti a kvality maloobchodních služeb a ke snížení úrovně inovace při distribuci.

(102) Na trhu, kde jednotliví distributoři distribuují značku či značky pouze jednoho dodavatele, povede omezení hospodářské soutěže mezi distributory stejné značky k omezení hospodářské soutěže v rámci značky mezi těmito distributory, nemusí mít ale obecný negativní účinek na hospodářskou soutěž mezi distributory. Pokud je hospodářská soutěž mezi značkami intenzivní, je nepravděpodobné, že omezení hospodářské soutěže v rámci značky by mělo negativní účinky na spotřebitele.

(103) Výhradní dohody jsou obyčejně pro hospodářskou soutěž škodlivější než dohody nevýhradní. Výhradní dohody svým jednoznačným smluvním zněním nebo praktickými dopady vedou k tomu, že jedna strana uplatní všechny či prakticky všechny své požadavky u druhé strany. Například v rámci zákazu soutěžit kupující nakupuje pouze jednu značku. Naproti tomu množstevní povinnost ponechává kupujícímu určitý prostor k nákupu konkurenčního zboží. Míra uzavření trhu je tedy ve druhém případě menší.

(104) Vertikální omezení sjednaná pro neznačkové zboží a služby jsou obecně méně škodlivá než omezení, která ovlivňují distribuci značkového zboží a služeb. Díky značkám dochází k větší diferenciaci výrobků a omezuje se nahraditelnost výrobku, čímž klesá i pružnost poptávky a naopak roste možnost zvýšení cen. Rozdíl mezi značkovým a neznačkovým zbožím a službami bude podobný jako rozdíl mezi meziprodukty a dílčími službami a finálními výrobky a službami.

(105) Obecně lze říci, že kombinací vertikálních omezení se násobí jejich individuální negativní účinky. Některé kombinace vertikálních omezení jsou však méně škodlivá pro hospodářskou soutěž než použití těchto omezení jednotlivě. Například u systému výhradní distribuce může být distributor v pokušení zvýšit cenu výrobků, protože soutěž v rámci značky je omezená. Použitím množstevní povinnosti nebo stanovením maximální ceny pro další prodej lze takovému zvyšování cen zabránit. Případné negativní účinky vertikálních omezení se posilují, pokud několik dodavatelů a jejich kupujících organizuje obchod podobným způsobem. To vede k takzvaným kumulativním účinkům.

1.2. Pozitivní účinky vertikálních omezení

(106) Je důležité si uvědomit, že vertikální omezení mohou mít pozitivní účinky, zvláště proto, že podporují necenovou soutěž a zlepšují kvalitu služeb. Pokud společnost nemá na trhu žádný vliv, může se pokusit o zvýšení svých zisků pouze optimalizací výrobních nebo distribučních postupů. V řadě situací mohou být vertikální omezení v tomto směru užitečná, protože obvyklé „neosobní“ úmluvy mezi dodavatelem a kupují