CS Úřední věstník Evropské unie L 324/21

ROZHODNUTÍ KONTROLNÍHO ÚŘADU ESVO

č. 261/12/KOL

ze dne 4. července 2012

o opatřeních týkajících se městské daně, o prodeji nemovitostí a o prodeji elektřiny společnosti Verne (Island)

KONTROLNÍ ÚŘAD ESVO (DÁLE JEN „KONTROLNÍ ÚŘAD“),

S OHLEDEM na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na čl. 61 odst. 3 písm. c) této dohody,

S OHLEDEM na Dohodu mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora (dále jen „Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru“), a zejména na článek 24 této dohody,

S OHLEDEM na protokol 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru (dále jen „protokol 3“), a zejména na čl. 1 odst. 2 části I a čl. 4 odst. 4, článek 6, čl. 7 odst. 5 a článek 8 části II,

POTÉ, co vyzval zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),

vzhledem k těmto důvodům:

I. SKUTEČNOSTI

1. POSTUP

(1) Dne 1. září 2010 po jednáních před oznámením oznámily islandské orgány Kontrolnímu úřadu podle čl. 1 odst. 3 části I protokolu 3 státní podporu týkající se výstavby datového centra v obci Reykjanesbær (dále jen „obec“ nebo „Reykjanesbær“) dopisem, který Kontrolní úřad obdržel a zaevidoval téhož dne (dokument č. 568140). Oznámení se týkalo výjimek z daní a poplatků v souvislosti s výstavbou datového centra (dále jen „datové centrum“) společností Verne Holdings ehf. (dále jen „Verne“) podle zákona č. 57/2010 a smlouvy, která byla parafována dne 23. října 2009 (dále jen „investiční smlouva“).

(2) Po různých výměnách korespondence (2) Kontrolní úřad dopisem ze dne 3. listopadu 2010 (dokument č. 573997) islandské orgány informoval, že se s ohledem na podporu pro datové centrum společnosti Verne rozhodl zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 1 odst. 2 části I protokolu 3.

(3) Rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 418/10/KOL o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie a v dodatku EHP (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (3). Kontrolní úřad vyzval zúčastněné strany k podání připomínek k rozhodnutí. Od zúčastněných stran nebyly obdrženy žádné připomínky.

(4) Dopisy ze dne 23. listopadu 2010, 4. ledna, 18. ledna a 2. února 2011 (dokumenty č. 578499, 582634, 583705 a 585546) vyhověl Kontrolní úřad žádostem islandských orgánů o prodloužení lhůty pro podání připomínek k rozhodnutí.

(5) Islandské orgány podaly připomínky dopisem ze dne 28. února 2011 (dokument č. 589033). Kontrolní úřad obdržel od islandských orgánů doplňkové informace dne 12. dubna 2011 (dokument č. 594276).

(6) Případ byl projednán na schůzce Kontrolního úřadu a islandských orgánů, která se konala v Bruselu dne 27. května 2011, a v návaznosti na ni zaslal Kontrolní úřad dne 1. června e-mail (dokument č. 599862). Islandské orgány poté poskytly informace ve dvou dopisech, a to dne 21. června 2011 (dokument č. 601641) a 27. června 2011 (dokument č. 602133).

(7) Státní energetická společnost (Landsvirkjun) poskytla zvláštní doplňkové informace dopisem ze dne 20. června 2011, který Kontrolní úřad obdržel dne 23. června 2011 (dokument č. 601937), a dopisem, který Kontrolní úřad obdržel dne 16. ledna 2012 (dokument č. 621366).

(8) Dopisem ze dne 28. září 2011 (dokument č. 609826) stáhly islandské orgány své oznámení o opatřeních podpory pro výstavbu datového centra. Kontrolní úřad poté zaslal dopis ze dne 4. října 2011 (dokument č. 609991), který potvrzoval zrušení oznámení a v němž byly islandské orgány informovány, že v souladu s čl. 8 odst. 2 částí II protokolu 3 Kontrolní úřad ukončí formální vyšetřovací řízení týkající se dotčených opatření, v dopise však bylo objasněno, že bude pokračovat v šetření týkajícím se opatření obsažených v některých smlouvách uzavřených se společností Verne v souvislosti s plánovaným datovým centrem, jež jsou dosud v platnosti.

(9) V reakci na výše zmíněný dopis Kontrolního úřadu ze dne 4. října 2011 poskytly islandské orgány informace dopisem ze dne 25. října 2011 (dokument č. 613209). Další informace předložily islandské orgány e-mailem ze dne 30. dubna 2012 (dokument č. 633398).

(10) Další objasnění týkající se daného případu poskytly islandské orgány e-maily ze dne 14. a 24. května 2012 (dokumenty č. 634340 a 635757) po stručném projednání případu během schůzky islandských orgánů a Kontrolního úřadu, která se konala v Bruselu dne 2. května 2012, a další dokumenty poskytly e-mailem dne 1. června 2012 (dokument č. 636529).

2. SOUVISLOSTI

2.1 Příjemce

(11) Společnost Verne Holdings ehf. je soukromá společnost, která byla zaregistrována na Islandu v červnu 2007. Společnost Verne Holdings ehf. má tři dceřiné společnosti, které jsou zcela v jejím vlastnictví, a to Verne Global, Inc. zaregistrovanou v USA, Verne Global Ltd., zaregistrovanou ve Spojeném království, a Verne Real Estate ehf., která byla zaregistrována na Islandu v březnu 2008 (4).

(12) Podle informací, které poskytly islandské orgány, je společnost Verne Holdings ehf. ve vlastnictví řady menšinových akcionářů, přičemž dvěma největšími akcionáři jsou společnosti Novator, což je světový investor, a Teha Investments S.a.r.l. Podle informací poskytnutých islandskými orgány drží značný podíl akcií společnosti Verne Holdings ehf. její vedení.

2.2 Uzavřené smlouvy

(13) Podle oznámení, jež bylo později staženo, zamýšlely islandské orgány poskytnout v souladu s pokyny Kontrolního úřadu k podpoře na regionální rozvoj (dále jen „pokyny k regionální podpoře“) společnosti Verne podporu na výstavbu datového centra v regionu, který je způsobilý pro regionální podporu podle čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP, za účelem podpory regionálního rozvoje, a to v podobě celé škály výjimek týkajících se státních a městských daní na základě investiční smlouvy.

(14) Jednání mezi islandskými orgány a společností Verne, která začala koncem roku 2008 (5) (po vypuknutí finanční krize na Islandu v říjnu 2008), vyústila ve smlouvu, jež společnosti Verne přiznávala řadu daňových výjimek, tj. investiční smlouvu. Podle islandských orgánů byla konečná verze memoranda o porozumění pro investiční smlouvu připravena v dubnu 2009, memorandum však nebylo podepsáno. Investiční smlouva pak byla uzavřena dne 3. října 2009, kdy byla parafována generálním ředitelem společnosti Verne a úředníkem ministerstva průmyslu (6). Vstup investiční smlouvy v platnost byl podmíněn schválením parlamentem, souhlasem představenstva společnosti Verne a souhlasem Kontrolního úřadu. Dne 12. prosince 2009 byl islandskému parlamentu předložen návrh zákona, který islandským orgánům povoloval uzavření investiční smlouvy se společností Verne. Dne 7. června 2010 přijal islandský parlament zákon č. 57/2010 (dále jen „zákon o společnosti Verne“), který ministerstvu průmyslu umožňoval uzavřít jménem islandských orgánů se společností Verne investiční smlouvu mimo jiné za účelem přiznání různých úlev na daních a poplatcích v souvislosti s výstavbou datového centra (7).

(15) Dne 28. září 2011 informovaly islandské orgány Kontrolní úřad o zrušení investiční smlouvy.

(16) Jak je však objasněno v dopise islandských orgánů ze dne 25. října 2011 (8), „jedinou výhodou, která již nabyla účinku, je upuštění od městských daní ze strany obce Reykjanesbær podle podmínek smlouvy o licencích a poplatcích“ (9). Smlouva byla podepsána dne 4. listopadu 2009. Jak však objasnily islandské orgány, opatření nabyla účinku již počátkem roku 2009 (10). V daném případě proto posouzení státní podpory podléhají úlevy na městských daních a poplatcích stanovené ve zmíněné smlouvě, které se týkají: — městské daně z nemovitostí a — městské daně z výstavby silnic.

(17) Posouzení státní podpory v tomto rozhodnutí mimoto podléhají opatření na základě níže uvedených smluv, které společnost Verne podepsala v roce 2008 a které nabyly účinku v roce 2009 a nebyly zrušeny: — „smlouva o koupi nemovitostí“ (se státní pokladnou) — „smlouva o nájmu pozemku“ a „doplňková nájemní smlouva“ (se státní pokladnou) — „smlouva o dodávkách elektrické energie“ (se společností Landsvirkjun).

(18) Posuzované smlouvy a opatření jsou blíže popsány v oddíle 3.

(19) Dne 26. února 2008 uzavřela společnost Verne se společností Farice smlouvu o poskytování služeb v oblasti přenosu dat. Islandské orgány uvedly, že tato smlouva byla zrušena.

2.3 Stručný popis projektu, lokality a bývalého vojenského prostoru

(20) Původně měla společnost Verne v úmyslu vybudovat v obci Reykjanesbær v jihozápadní části Islandu během tří fází v období sedmi let kampus vysoce spolehlivého velkoobchodního datového centra s vysokou hustotou výkonu, tj. datové centrum (11).

(21) Celkové investiční náklady celého projektu, jak ho společnost Verne původně plánovala, se v roce 2010 odhadovaly na 726 milionů USD (12).

(22) Od těchto plánů bylo později kvůli změně hospodářské situace na Islandu upuštěno a investiční smlouva ze dne 23. října 2009 byla dne 23. září 2011 zrušena a podle informací islandských orgánů se společnost Verne dne 25. října 2011 dohodla „s islandskými orgány na pozměněném investičním plánu na základě obecného režimu investičních podpor“ (13). Podle informací, které poskytly islandské orgány, předpokládá pozměněný investiční plán kromě předchozích přípravných investic investice, jež by mohly přesáhnout 675 milionů USD. Podle sdělovacích prostředků již byla první fáze zprovozněna a v únoru 2012 oficiálně otevřena (14) a byli oznámeni první zákazníci.

(23) Jako součást původního investičního plánu zakoupila společnost Verne dne 26. února 2008 v dotyčné lokalitě, tj. Valhallarbraut v obci Reykjanesbær, pět budov o celkové výměře 31 000 m2, přičemž dvě z těchto budov byly velké sklady o výměře 11 064 a 16 606 m2, jak je blíže popsáno v bodě 3.2 (15). Společnost Verne původně zamýšlela tři menší budovy zbourat (16).

(24) Dne 9. května 2008 podepsala společnost Verne s islandskou státní pokladnou zvláštní smlouvu o nájmu pozemku o výměře 9,6 ha (17) na dobu 99 let.

(25) Dotyčná lokalita se nachází na adrese Valhallarbraut 868, Reykjanesbær, vedle mezinárodního letiště v Keflavíku (18). Jedná se o součást bývalé vojenské základny USA. V roce 1951 uzavřel islandský stát s vládou USA smlouvu o obraně, na jejímž základě byl námořnictvu USA poskytnut mimo jiné pozemek pro vojenskou základnu, včetně prostoru mezinárodního letiště. V roce 2006 námořnictvo USA Island opustilo a předalo dotyčnou oblast se stavbami zpět islandskému státu. Zákonem č. 176/2006, který islandský parlament přijal v prosinci 2006, byla dotyčná oblast regulována a byly vytýčeny hranice prostoru letiště (zóna A) (19); byla vymezena bezpečnostní oblast určená pro obranné účely (zóna B) a rovněž oblast určená pro civilní využití (zóna C). Zóna C má celkovou rozlohu 59,7 km2.

(26) Dne 24. října 2006 byl zřízen zvláštní subjekt, Keflavík Airport Development Corporation, KADECO (Þróunarfélag Keflavíkur ehf.), který je zcela ve vlastnictví islandského státu, aby jménem státu spravoval nemovitosti v zóně C a aby pokud možno co nejdříve zajistil ziskové civilní využití dotyčné oblasti (20). Společnost KADECO byla založena jako společnost s ručením omezeným, považovala se však za veřejný subjekt ve smyslu některých zákonů, mimo jiné zákona o veřejných zakázkách, jak bylo uvedeno ve smlouvě o poskytování služeb uzavřené mezi společností KADECO a státní pokladnou dne 8. prosince 2006 (dále jen „smlouva o poskytování služeb“) (21). Jedinou funkcí společnosti KADECO je rozvoj, správa a prodej/pronájem nemovitostí ve vymezené oblasti (zóna C).

(27) Podle § 5 zákona č. 176/2006 se na všechny oblasti v zónách A a C budou s ohledem na daně a poplatky vztahovat zákonné předpisy, jakmile budou tyto oblasti převzaty do civilního užívání na základě prodejní nebo nájemní smlouvy.

3. POSUZOVANÁ OPATŘENÍ

3.1 Úvod

(28) Islandské orgány původně oznámily níže uvedená opatření, která považovaly za státní podporu: 1) sazba daně z příjmu právnických osob 2) pravidla odpisování 3) průmyslové a tržní poplatky 4) kolkovné 5) poplatek za územní plánování 6) dovozní cla 7) odklad plateb DPH na dovoz a elektřinu 8) poplatek za kontroly bezpečnosti elektrických zařízení 9) záruka týkající se daně z čisté hodnoty 10) městská daň z nemovitostí Tato opatření byla stanovena v investiční smlouvě a v zákoně o společnosti Verne. V investiční smlouvě a v zákoně o společnosti Verne byla mimoto uvedena výjimka týkající se jednorázové městské daně: 11) městská daň z výstavby silnic.

(29) Městská daň z nemovitostí i městská daň z výstavby silnic byly sjednány mezi obcí a společností Verne a dne 4. listopadu 2009 schváleny ve: — smlouvě o licencích a poplatcích.

(30) Z důvodu právní jistoty oznámily islandské orgány rovněž níže uvedené smlouvy, o nichž se domnívaly, že nezahrnují státní podporu: — smlouva o koupi nemovitostí — smlouva o nájmu pozemku — smlouva o dodávkách elektrické energie.

(31) Rozhodnutí č. 418/10/KOL o zahájení formálního vyšetřovacího řízení se vztahovalo i na jednu další smlouvu, která byla později zrušena: — smlouva o poskytování služeb v oblasti přenosu dat, která byla dne 26. února 2008 uzavřena se společností Farice.

3.2 Smlouva o koupi nemovitostí

(32) Smlouva o koupi nemovitostí, podle níž společnost Verne odkoupila od islandské státní pokladny pět budov, byla podepsána dne 26. února 2008. Kupní cena činila 14,5 milionu USD a byla rozdělena na zálohu ve výši 25 000 USD, která byla zaplacena dne 26. února 2008, a konečnou platbu, jež měla být provedena dne 26. března 2008.

(33) Společnost Verne zakoupila těchto pět budov, které se nacházejí ve Valhallarbraut a byly postaveny v letech 1951 až 1958: 1) budova č. 868 sklad/zásobárna NATO 11 064 m2 2) budova č. 869 sklad „námořnictva“ 16 606 m2 3) budova č. 872 sklad/chladírna 1 009 m2 4) budova č. 866 sklad 782 m2 5) budova č. 864 elektrárna 1 547 m2

(34) Převod vlastnického práva byl podepsán dne 9. května 2008. Podle informací poskytnutých islandskými orgány společnost Verne v letech 2008 a 2009 renovovala dva velké sklady (budovy č. 868 a 869) jako součást původně plánovaného kampusu s více budovami (viz obr. 2) (22).

(35) Přílohu D smlouvy o koupi nemovitostí tvoří zpráva o vlivech na životní prostředí ze dne 29. listopadu 2007, kterou zadala společnost Verne (23). Zpráva popisuje kromě pěti budov, jež společnost Verne zakoupila dne 26. února 2008, další dvě stavby nacházející se na pozemku: malou rozvodnu (budova č. 867) a skladovací stan / zásobovací sklad (budova č. 889) (24), které byly vybudovány v roce 1979 resp. 1985. Tyto stavby nejsou ve smlouvě o koupi nemovitostí zmíněny a zdá se, že byly zbourány/odklizeny.

3.3 Smlouva o nájmu pozemku a doplňková nájemní smlouva

(36) Dne 9. listopadu 2008 byla mezi společností Verne a islandskou státní pokladnou podepsána zvláštní smlouva o nájmu pozemku. Podle této smlouvy si společnost Verne pronajala pozemek o výměře 9,6 ha spolu se všemi součástmi a příslušenstvím, které se na něm nacházely. Pozemek zaregistrovaný v islandském katastru nemovitostí na adrese Valhallarbraut 868, Reykjanesbær pod číslem 214247 se nachází v prostoru bývalé letecké základny v Keflavíku vedle mezinárodního letiště v Keflavíku, jak bylo popsáno výše (viz obr. 4). Všech pět budov zakoupených společností Verne se nachází v této lokalitě. Lokalita nebyla v době pronájmu plně využívána (viz obr. 2 a 3).

(37) Nájemní smlouva byla uzavřena na 99 let. Celkové nájemné za tuto lokalitu činilo 0,8 USD (80 amerických centů) za m2 ročně, bez ustanovení o úpravě. Islandské orgány během formálního vyšetřovacího řízení Kontrolní úřad informovaly, že se podmínky nájemní smlouvy změnily dne 30. června 2009, kdy obec a společnost Verne podepsaly smlouvu o změně výše nájemného a o odkladu placení nájemného (dále jen „doplňková smlouva“). V daném případě je proto předmětem posouzení ze strany Kontrolního úřadu smlouva o nájmu pozemku pozměněná doplňkovou smlouvou.

(38) Doplňková nájemní smlouva stanoví osvobození od placení nájemného do 1. dubna 2010. Nově sjednaná výše ročního nájemného činí 60 ISK za m2 a je indexována podle islandského indexu stavebních nákladů.

3.4 Smlouva o licencích a poplatcích

(39) Dne 4. listopadu 2009 podepsaly společnost Verne a obec smlouvu (dále jen „smlouva o licencích a poplatcích“) týkající se mimo jiné výjimek ze zákonných předpisů s ohledem na: — městskou daň z nemovitostí a — městskou daň z výstavby silnic.

(40) Smlouva o licencích a poplatcích nestanoví s ohledem na tyto výjimky žádné lhůty.

(41) Podle informací, které poskytly islandské orgány, vstoupila smlouva o licencích a poplatcích v platnost počátkem roku 2009, ačkoli byla podepsána dne 4. listopadu 2009 (25).

3.4.1 Islandské právní předpisy upravující městské daně, jež jsou předmětem tohoto rozhodnutí

(42) Podle islandského práva je každoročně vybírána městská daň z nemovitostí (fasteignaskattur) u všech nemovitostí (26) (pozemky a budovy, včetně průmyslových nemovitostí), které jsou podle zákona č. 6/2001 o katastru nemovitostí a oceňování oceněny ke dni 31. prosince předchozího roku.

(43) Ustanovení § 4 odst. 2 zákona č. 4/1995 o zdrojích obecních příjmů uvádí, že vlastník nemovitosti odvádí daň s výjimkou pronajatých pozemků, přičemž v tomto případě odvádí daň uživatel (nájemce).

(44) Podle § 3 zákona č. 4/1995 tvoří daňový základ hodnota nemovitosti, která byla stanovena Islandským registrem (Þjóðskrá Íslands) podle zákona č. 6/2001 o katastru nemovitostí a oceňování, a daňová sazba, kterou každý rok stanoví jednotlivé obce, může být v rozmezí od nuly po nejvýše 1,65 % oficiální hodnoty nemovitosti. Podle informací poskytnutých islandskými orgány činí platná daňová sazba v Reykjanesbæru 1,65 %. Městská daň z nemovitostí je vybírána u všech stávajících budov (a pozemků). U nových budov a přístaveb je daň vybírána, jakmile byla nemovitost oceněna podle zákona č. 6/2001.

(45) Ustanovení § 3 zákona č. 153/2006 o dani z výstavby silnic (gatnagerðargjald) uvádí, že daň z výstavby silnic je jednorázovou daní, kterou obce na Islandu vybírají u nemovitostí ve všech městských oblastech. Podle zákona č. 153/2006 mají obce povinnost daň vybírat a mohou rozhodnout o sazbě daně do výše maximálně 15 % oficiálních stavebních nákladů na m2, jež jsou stanoveny Islandským statistickým úřadem. Daňovým základem je povolená stavba na příslušném pozemku podle územního plánu nebo vydaného stavebního povolení.

3.4.2 Výjimky ze zákonných předpisů v případě společnosti Verne

(46) Pokud jde o nemovitosti společnosti Verne ve Valhallarbraut, smlouva o licencích a poplatcích stanoví tyto výjimky ze zákonných předpisů: a) společnosti Verne je zaručeno, že u všech budov, prostor a zařízení, které tato společnost vlastní nebo má v pronájmu, bude odvádět daň z nemovitostí ve výši maximálně 1,65 % (jak ji v současnosti běžně vybírá obec Reykjanesbær), a to i v případě budoucího zvýšení sazby daně (27), b) základ městské daně z nemovitostí, co se týká nemovitostí, které společnost Verne zakoupila podle smlouvy o koupi nemovitostí, je stanoven na 1 030 600 000 ISK, což odpovídá oficiální hodnotě dvou velkých budov skladů (č. 868 a 869) v roce 2008, které společnost Verne zakoupila, přičemž se nebere v úvahu hodnota tří dalších pořízených budov (č. 864, 866 a 872) ani pronajatého pozemku o výměře 9,6 ha (28), c) základ městské daně z nemovitostí je upraven podle islandského indexu stavebních nákladů v měsíci, v němž společnost Verne zahájí zákaznické operace / zprovozní budovu, a nikoli ke dni jejich pořízení (29), d) základ daně u budoucích budov postavených v dané lokalitě bude představovat nižší z těchto dvou částek: i) náklady na vybudování vnějších plášťů a ii) částka ve výši 85 500 ISK za m2 indexovaná podle islandského indexu stavebních nákladů na počátku měsíce, v němž společnost Verne zahájí zákaznické operace / zprovozní budovu (úměrně podle obsazenosti), a nikoli daň, která by byla platná podle zákonných předpisů (30), e) daň z nemovitostí je vybírána až od 1. ledna 2011, a nikoli od okamžiku pořízení budov / pronájmu pozemku, a společnost Verne obdrží s ohledem na budoucí daně z nemovitostí slevu na dani ve výši 44 660 298 ISK za daně, které již obci zaplatila nebo má zaplatit v době uzavření smlouvy o licencích a poplatcích (31), f) společnost Verne je s ohledem na stávající budovy osvobozena od městské daně z výstavby silnic a jakýchkoli současných a budoucích poplatků podobných této dani, pokud společnost provede výstavbu silnic v dané lokalitě na vlastní náklady, g) společnosti Verne je přiznáno zvláštní 75% snížení daně z výstavby silnic u všech nových budov, pokud společnost provede výstavbu silnic v dané lokalitě na vlastní náklady (32).

3.5 Smlouva o dodávkách elektrické energie

(47) Smlouva o dodávkách elektrické energie uzavřená mezi společnostmi Verne a Landsvirkjun (státní energetickou společností, která je zcela ve vlastnictví státu) byla podepsána dne 22. října 2009. Společnost Landsvirkjun má povolení ministra průmyslu k obchodování s elektrickou energií prostřednictvím velkoobchodní distribuce elektrické energie dodavatelům a energeticky náročným výrobním odvětvím na Islandu. Společnost Landsvirkjun bude dodávat elektrickou energii potřebnou k uspokojení energetických nároků datového centra. Společnost Landsvirkjun se zavazuje, že bude společnosti Verne poskytovat potřebné pravidelné dodávky elektrické energie do výše přibližně […]. Smlouva o dodávkách elektrické energie platí po dobu 20 let a může být prodloužena o dalších 10 let.

(48) Sjednaná cena elektrické energie činí (nejsou zahrnuty náklady na přenos): U prvních […]: Cena za MW Období […] USD (33) Do 31.12.2013 […] USD 1.1.2014–31.12.2016 […] USD 1.1.2017–31.12.2018 […] USD 1.1.2019 do konce doby platnosti smlouvy U objemu překračujícího […]: Cena za MW Objem […] USD […] MW […] USD […] MW […] USD […] MW […] USD […] MW […] USD […] MW […] USD Nad […] MW Ceny jsou každoročně upraveny o […]

(49) Článek 6 smlouvy o dodávkách elektrické energie obsahuje tzv. povinnost „ber nebo plať“ uloženou společnosti Verne. To znamená, že společnost musí uhradit minimální stanovené množství energie (rovnající se 90 % „smluvní energie“) za kalendářní rok bez ohledu na to, zda její skutečná roční spotřeba dosáhne ročního množství. Množství smluvní energie je stanoveno v příloze A smlouvy o dodávkách elektrické energie a postupně se zvyšuje z […] v letech […].

4. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ

(50) Kromě pochybností, které Kontrolní úřad uvedl v rozhodnutí o zahájení řízení s ohledem na později zrušenou investiční smlouvu a smlouvu o licencích a poplatcích, co se týká hodnocení podpory jakožto investiční podpory a nezbytnosti a pobídkového účinku dotyčných opatření podpory, tj. zda podpora skutečně přispěje ke změně chování příjemce, takže tento uskuteční investice v dotyčné podporované oblasti, Kontrolní úřad v rozhodnutí o zahájení řízení vyzval islandské orgány, aby „mu poskytly potřebné informace a odůvodnění, aby mohl Kontrolní úřad posoudit, zda […] smlouvy [na něž se odkazuje] zahrnují státní podporu, či nikoli“ (34). Dotyčnými smlouvami jsou (35): 1) smlouva o nájmu pozemku, 2) smlouva o koupi nemovitostí a 3) smlouva o dodávkách elektrické energie.

(51) Kontrolní úřad měl pochybnosti ohledně toho, zda na základě těchto smluv nebude společnosti Verne poskytnuta podpora, kterou nelze považovat za slučitelnou s pravidly státní podpory obsaženými v Dohodě o EHP.

5. SHRNUTÍ PŘIPOMÍNEK ISLANDSKÝCH ORGÁNŮ

(52) V následujícím textu shrne Kontrolní úřad připomínky, které obdržel od islandských orgánů v souvislosti s posuzovanými opatřeními (36).

5.1 Připomínky týkající se smlouvy o nájmu pozemku, doplňkové nájemní smlouvy, smlouvy o koupi nemovitostí a smlouvy o dodávkách elektrické energie

(53) Islandské orgány uvedly, že smlouvy byly sjednány za běžných tržních podmínek a že nezahrnují poskytnutí státní podpory.

(54) Za prvé, co se týká smlouvy o nájmu pozemku, islandské orgány objasnily, že se ustanovení o exkluzivitě zmíněné v rozhodnutí o zahájení řízení (37) týká výhradně oblasti Keflavíku, a nikoli celého Islandu. Islandské orgány rovněž dodaly, že toto ustanovení je nutno vykládat na základě operativních ustanovení obecného režimu podpor podle zákona č. 99/2010 o pobídkách k počátečním investicím na Islandu. Co se týká nájmu účtovaného podle doplňkové smlouvy, která byla Kontrolnímu úřadu poskytnuta v rámci formálního vyšetřovacího řízení, islandské orgány uvedly, že nájemné za pozemek odráží tržní cenu, a poukázaly na skutečnost, že obce obvykle každý rok účtují 1–2 % oficiální hodnoty pozemku, nájemné v daném případě je však pro rok 2011 vyšší než 3 %.

(55) Za druhé, co se týká smlouvy o koupi nemovitostí, islandské orgány uvedly, že nemovitosti byly veřejně inzerovány a že prodejní cena odrážela tržní cenu, rovněž s přihlédnutím ke stavu budov a zvýšené nabídce na trhu nemovitostí poté, co oblast opustilo americké námořnictvo. Islandské orgány předložily ocenění odborníka pro jednu z budov a nabídku jedné třetí strany, rovněž na tuto budovu, oboje ze dne 23. dubna 2007. Ocenění odborníka uvádí téměř dvakrát vyšší cenu než nabídka, která byla podle poskytnutých informací zamítnuta. Kontrolní úřad obdržel na konci formálního vyšetřovacího řízení kopie všech zveřejněných inzerátů týkajících se dotyčné oblasti. Islandské orgány poskytly dopis výkonného ředitele společnosti KADECO (Keflavík Airport Development Corporation) spolu s oceněním odborníka, nabídkou na jednu z budov, které byly posléze prodány společnosti Verne, a snímkem nemovitostí s cílem prokázat, že smlouvy týkající se nemovitostí byly sjednány za běžných tržních podmínek. Islandské orgány uvedly, že postupy zadávání a přidělování použité v případě prodeje nemovitostí (postupy pro zadávání veřejných zakázek) jsou v souladu s obvyklými zákonnými a obchodními postupy přijatými na Islandu ve vztahu k dotyčným zvláštním druhům smluv. Islandské orgány se proto domnívají, že v tomto konkrétním případě neexistuje žádný problém s poskytnutím podpory ze státních prostředků, který by bylo třeba řešit.

(56) Co se týká smlouvy o dodávkách elektrické energie uzavřené mezi společnostmi Verne a Landsvirkjun a jejího vztahu k předchozí smlouvě, která byla mezi oběma stranami uzavřena v roce 2008 (dne […]) a nahrazena posuzovanou smlouvou o dodávkách elektrické energie, islandské orgány objasnily, že podnětem k opětovnému projednání původní smlouvy byla neschopnost společnosti Verne dodržet původní závazky vůči společnosti Landsvirkjun kvůli hospodářské krizi a následným prodlevám. Druhá verze smlouvy poskytla společnosti Verne možnost snížit celkový závazek vůči společnosti Landsvirkjun, bude-li to nezbytné kvůli vnějším okolnostem, pokud však společnost Verne této možnosti využije, bude penalizována ztrátou přístupu k dodatečné kapacitě. Islandské orgány uvedly, že smlouva byla sjednána za běžných tržních podmínek.

5.2 Investiční podpora v porovnání s provozní podporou

(57) Islandské orgány uvedly, že Kontrolní úřad zastával ve věcech týkajících se továren na výrobu hliníku (38) názor, že dotyčnou podporu lze charakterizovat jako investiční podporu, pokud ji lze spojit s prováděním konkrétních projektů, a to na základě částky investované v daném regionu, kterou lze vyčíslit, a stropu vyjádřeného jako procentní podíl částky investované v daném regionu.

(58) Islandské orgány dále uvedly, že Kontrolní úřad poukázal na skutečnost, že jsou splněny požadavky na transparentnost stanovené v bodě 4 odst. 3 a 4 pokynů Kontrolního úřadu ke zdanění podnikatelské činnosti (39); jinými slovy, poskytnutou výhodu lze vyčíslit a je přiměřená znevýhodnění, které má vyrovnat.

(59) Islandské orgány mimoto uvedly, že pokud by celkové investiční náklady, které byly plánovány původně, byly nakonec nižší než předpokládaných 726 milionů USD, bude úměrně nižší i strop celkové podpory a výše celkové státní podpory. Zavedený mechanismus má podle islandských orgánů zaručit, aby byly zajištěny použitelné intenzity podpory v případě, že by investiční náklady mohly být nižší, než se odhadovalo.

5.3 Ustanovení o pozastavení

(60) Islandské orgány ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení uvedly, že jedinou výhodou, která již nabyla účinku, je upuštění od městských daní ze strany obce podle podmínek smlouvy o licencích a poplatcích. V tomto ohledu se společnost Verne podle islandských orgánů zavázala, že obci uhradí dlužné částky. Islandské orgány se zavázaly sledovat uhrazení těchto částek a informovat Kontrolní úřad, že dotyčné částky (včetně úroků) byly v plné výši splaceny. Islandské orgány však navrhují, aby byla tato úhrada odložena, dokud Kontrolní úřad nepřijme v dané věci konečné rozhodnutí.

5.4 Nezbytnost původně plánované podpory a její pobídkový účinek podle informací poskytnutých islandskými orgány před stažením oznámení

5.4.1 Pozadí původního investičního rozhodnutí společnosti Verne

(61) Islandské orgány uvedly, že islandská vláda přijala v roce 2007 ucelenou politiku zaměřenou na přilákání zahraničních investorů do odvětví datových center na Islandu. Hlavními uváděnými důvody pro založení podniku na Islandu bylo jeho umístění mezi Evropou a Severní Amerikou, jeho daně omezené na 15 % čistého příjmu, jeho rozsáhlé zdroje obnovitelné energie a chladné podnebí.

(62) Islandské orgány uvedly, že bývalá vojenská základna, která byla uvolněna v září 2006, byla silně propagována vzhledem k potenciálnímu dopadu na regionální rozvoj. V jednáních se společností Verne podporovaly islandské orgány využití lokality pro projekt datového centra. V tomto ohledu se doufalo, že by přirozené překážky rozvoje lokality mohla překonat skutečnost, že v dotyčné lokalitě již existují určité budovy, které by bylo možno renovovat, a že se v blízkosti nachází mezinárodní letiště.

(63) Islandské orgány tvrdí, že by původně plánované datové centrum mělo velmi kladný dopad na zaměstnanost v oblasti Reykjanes. Předpokládaná úroveň zaměstnanosti podle původního plánu společnosti Verne činila 180–220 osob v době, kdy bude centrum plně funkční, a to v oblasti, kde bylo ke dni 30. října 200912 613 pracovních sil a míra nezaměstnanosti se blížila 13 %. Dále se uvádělo, že významný procentní podíl nově přijatých zaměstnanců by představovali kvalifikovaní pracovníci. Islandské orgány rovněž uvedly, že by původně plánovaný projekt významně přispěl k průmyslové diverzifikaci dané oblasti i celého Islandu tím, že by na Island přilákal odvětví IT.

(64) Islandské orgány dále uvedly, že když společnost Verne přijala v roce 2007 původní rozhodnutí o investování na Islandu, mělo se kromě zjevného zájmu o islandské zdroje obnovitelné energie za to, že Island představuje stabilní podnikatelské a politické prostředí. Podle islandských orgánů je stabilita předpokladem pro očekávané investory i zákazníky vzhledem k dlouhodobým závazkům, jež je nutno v odvětví velkoobchodních datových center přijmout. Islandské orgány uvedly, že zákazníci velkoobchodních datových center obvykle podepisují 10–20leté nájemní smlouvy a investoři do datových center posuzují přinejmenším 15letý investiční horizont pro realizaci svých obchodních plánů. Po ekonomickém zhroucení v roce 2008 se podnikatelské prostředí na Islandu stalo nestabilním.

5.4.2 Nevyhnutelný tlak na fiskální politiku vlády

(65) Islandské orgány uvedly, že hospodářská rovnováha byla koncem roku 2008, kdy Island zasáhla hospodářská krize, silně narušena. V této situaci musela vláda zvýšit širokou škálu daní. Sazby daně z příjmu právnických osob se například v lednu 2010 zvýšily z 15 % na 18 % (40). Islandské orgány dále uvedly, že zotavování se z recese, která Island postihla, bude nerovnoměrné a že rozsah a časový rámec zotavování nejsou jasné. Nelze proto s jistotou předvídat, že nebudou zavedeny další změny daní.

(66) Islandské orgány rovněž tvrdily, že by vzhledem k nestabilnímu podnikatelskému prostředí po vypuknutí hospodářské krize bylo nereálné očekávat, že společnost Verne bude pokračovat v navrhované investici, jako kdyby se situace nezměnila. Vzhledem k tomu, že kapacita datového centra během jeho doby životnosti roste modernizací jeho stávajících zařízení, by nebylo přiměřené předpokládat, že společnost Verne bude na Islandu pokračovat v investicích, které zahájila ve zcela odlišné hospodářské situaci.

5.4.3 Dopady na důvěru investorů

(67) Islandské orgány uvedly, že finanční krize na Islandu představuje případ vyšší moci, který radikálně změnil způsob smýšlení investorů a zákazníků o Islandu. Stručně, Island se stal pro zahraniční investice poměrně neatraktivním místem, přinejmenším v krátkodobém až střednědobém horizontu.

(68) Islandské orgány tvrdily, že závažnost hospodářské krize a její dopad na zákazníky a investory datového centra jsou značné. Jako příklad uvádějí, že se rozpětí swapů úvěrového selhání, s nimiž se po většinu roku 2008 obchodovalo v rozmezí 200 základních bodů, po vypuknutí bankovní krize zvýšilo na více než 1 000 základních bodů. Islandské orgány podotýkají, že za těchto okolností se společnost Verne a její investoři domnívali, že nemají jinou možnost, než si zajistit závazek islandské vlády, aby mohli svým zákazníkům a investorům prokázat určitou stabilitu ekonomického prostředí. Islandské orgány mají za to, že potenciální velcí uživatelé jako společnosti IBM a Morgan Stanley upozornili společnost Verne na skutečnost, že pokud nebude možné stabilizovat podnikatelské prostředí, nebudou mít jinou možnost, než svá rozhodnutí o investicích na Islandu odložit. Společnost Verne proto uznala, že v zájmu zajištění závazků zákazníků a budoucího investičního kapitálu je třeba přijmout mimořádná opatření.

(69) Co se týká pobídkového účinku, islandské orgány uvedly, že očekávat od malé soukromé investiční společnosti, jako je Verne, že sestaví podrobnou dokumentaci o evidentní, náhlé a radikální změně okolností, neodpovídá způsobu rozhodování malých investičních společností v praxi. Islandské orgány dále uvedly, že společnost Verne byla a je malá podnikatelská společnost s nízkým počtem vedoucích pracovníků a zaměstnanců a se skupinou investorů s osobními vztahy v rámci projektů datových center, které byly realizovány v době před investicí společnosti Verne na Islandu. Neexistence zápisů ze zasedání představenstva či jiné oficiální dokumentace týkající se rozhodnutí požádat o podporu nenaznačuje, že společnost Verne nebo její investoři brali žádost o podporu méně vážně nebo byli méně přesvědčeni o nezbytnosti podpory.

(70) Islandské orgány uvedly, že nic v judikatuře týkající se pobídkového účinku nenaznačuje, že by neměla převažovat podstata nad formou. Islandské orgány nenašly v judikatuře ve věci Kronoply (41) nebo Freistaat Sachsen (42), na niž Kontrolní úřad poukázal v rozhodnutí o zahájení řízení, nic, co by naznačovalo opak.

(71) Islandské orgány ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení uvedly, že Kontrolní úřad do značné míry opomíjí skutečnost, že úloha společnosti Verne jako investora vlastního kapitálu do nově založeného podniku nevyžaduje přijetí formálního přístupu k podnikovému plánování. Islandské orgány rovněž uvedly, že v současnosti neexistují žádní přímí konkurenti společnosti Verne, pokud jde o poskytování služeb datového centra mezinárodním zákazníkům.

5.5 Selektivita a narušení hospodářské soutěže

(72) Islandské orgány se domnívají, že postoj, který Kontrolní úřad zaujal v rozhodnutí o zahájení řízení, pokud jde o selektivitu podpory, je v rozporu s jejich chápáním situace.

(73) Islandské orgány za prvé uvedly, že existence prvku selektivity není podložena fakty, jelikož: — u řady opatření státní podpory určených Kontrolním úřadem byla dodržena zásada investora v tržním hospodářství; — podle právních předpisů o investičních pobídkách (43) může kterýkoli potenciální nový účastník trhu využít celou škálu opatření, která byla použita v případě společnosti Verne; — „exkluzivita“ udělená společnosti Verne je velmi omezená, pokud jde o podmínky i dobu trvání, a je zcela v souladu s běžnými tržními podmínkami v zájmu zachování goodwillu vytvořeného pořízením nemovitostí v oblasti Reykjanesbæru.

(74) Islandské orgány za druhé uvedly, že všichni provozovatelé stávajících datových center na Islandu uspokojují téměř výhradně místní potřeby soukromých podniků a vládních orgánů (tj. zabývají se zcela jiným trhem nebo segmentem trhu, než na nějž se zaměřuje společnost Verne). Islandské orgány tvrdí, že je rovněž zřejmé, že kromě společnosti Verne neprojevili jiní zkušenější mezinárodní provozovatelé datových center zjevný zájem o investování na Islandu, navzdory úsilí islandského státu propagovat Island jako ideální místo pro datová centra. Obchodní činnost na Islandu zahájil pouze jeden další provozovatel datového centra zaměřující se na segment trhu, který přesahuje čistě místní úroveň, Thor Data Centre, a tento provozovatel se soustředí na menší maloobchodní zákazníky. Thor Data Centre potřebovalo jen malý zlomek počáteční investice, kterou musela uskutečnit společnost Verne k zahájení činnosti velkoobchodního centra.

(75) Islandské orgány tvrdily, že dopad datového centra na relevantní trh je minimální. Islandské orgány uvedly, že Island má v současnosti v podstatě nulový podíl na světovém trhu datových center. Podle názoru islandských orgánů nelze reálně dospět k závěru, že opatření podpory zvažovaná v investiční smlouvě naruší hospodářskou soutěž.

II. POSOUZENÍ

1. UKONČENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ S OHLEDEM NA URČITÁ OPATŘENÍ

(76) Podle čl. 8 odst. 1 části II protokolu 3 může být oznámení staženo před vydáním rozhodnutí Kontrolního úřadu o daném opatření. Dne 28. září 2011 islandské orgány Kontrolnímu úřadu sdělily, že investiční smlouva byla zrušena, a oznámení stáhly.

(77) Podle čl. 8 odst. 2 části II protokolu 3 Kontrolní úřad v případě, že zahájil formální vyšetřovací řízení, toto řízení po stažení oznámení ukončí. Formální vyšetřovací řízení podle čl. 1 odst. 2 části I protokolu 3 je proto s ohledem na níže uvedené úlevy na daních a poplatcích obsažené v investiční smlouvě ukončeno bez dalšího šetření: 1) sazba daně z příjmu právnických osob 2) pravidla odpisování 3) průmyslové a tržní poplatky 4) kolkovné 5) poplatek za územní plánování 6) dovozní cla 7) odklad plateb DPH na dovoz a elektřinu 8) poplatek za kontroly bezpečnosti elektrických zařízení 9) záruka týkající se daně z čisté hodnoty.

(78) Islandské orgány rovněž sdělily, že byla zrušena smlouva se společností Farice ze dne 26. února 2008 týkající se poskytování služeb v oblasti přenosu dat. Formální vyšetřovací řízení týkající se smlouvy se společností Farice o poskytování služeb v oblasti přenosu dat bylo proto ukončeno.

2. EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY

(79) V čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP se uvádí: „Nestanoví-li tato dohoda jinak, podpory poskytované v jakékoli formě členskými státy ES, státy ESVO nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi smluvními stranami, neslučitelné s fungováním této dohody.“

(80) To znamená, že opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, jsou-li kumulativně splněny tyto podmínky: opatření i) je provedeno státem nebo ze státních prostředků; ii) poskytuje příjemci hospodářskou výhodu; iii) je selektivní; iv) ovlivňuje obchod mezi smluvními stranami a může narušit hospodářskou soutěž (44).

(81) Kontrolní úřad posoudí existenci státní podpory u každého opatření, které je předmětem tohoto rozhodnutí, zvlášť.

2.1 Smlouva o licencích a poplatcích

2.1.1 Přítomnost státních prostředků

(82) Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být výhoda udělena státem nebo ze státních prostředků. Pro účely pravidel státní podpory se výraz „stát“ vztahuje rovněž na regionální a místní orgány (45). Ztráta daňových příjmů odpovídá spotřebě státních prostředků ve formě fiskálních výdajů. Státní podpora může být poskytnuta rovněž prostřednictvím daňových ustanovení právní nebo správní povahy nebo činností správce daně (46). Snížení daňového základu či úplné nebo částečné snížení výše daně, poplatků nebo dávek představuje ztrátu příjmů, a odpovídá proto spotřebě státních prostředků ve formě fiskálních výdajů.

(83) V daném případě stát zasáhl prostřednictvím smlouvy uzavřené mezi obcí a společností Verne (smlouva o licencích a poplatcích). Tato smlouva obsahuje tyto výjimky z městských daní, jak je blíže popsáno v oddíle I bodě 3.4: a) zaručená maximální sazba ve výši 1,65 % ročního základu daně z nemovitostí b) pevně stanovený daňový základ ve výši 1 030 600 000 ISK místo každoročního oficiálního ocenění pozemků a stávajících budov pro účely daně z nemovitostí c) odložená indexace daňového základu pro účely daně z nemovitostí d) osvobození od daně z nemovitostí do 1. ledna 2011 e) pevně stanovený základ u budoucích budov místo oficiálního ocenění pro účely daně z nemovitostí f) osvobození od daně z výstavby silnic u stávajících budov g) 25% daň z výstavby silnic u nových budov.

(84) Všechna výše uvedená opatření znamenají ušlé příjmy státu. Co se týká konkrétně daně z výstavby silnic, Kontrolní úřad podotýká, že podle islandského zákona je to spíše daň než poplatek za služby, jak je blíže projednáno při posuzování toho, zda byla poskytnuta výhoda. Skutečnost, že společnost Verne vybuduje silnice na pronajatém pozemku, nemění nic na tom, že osvobození od placení daně z výstavby silnic představuje ušlé příjmy ve formě daní z výstavby silnic.

2.1.2 Selektivita

(85) Aby se na dané opatření vztahovala pravidla státní podpory, musí být selektivní v tom, že zvýhodňuje„určité podniky nebo určitá odvětví výroby“. Společnost Verne je podnikem ve smyslu pravidel státní podpory obsažených v Dohodě o EHP. Podle ustálené judikatury se v kontextu soutěžního práva „podnikem“ rozumí jakýkoli subjekt vykonávající hospodářskou činnost nezávisle na právním postavení tohoto subjektu a způsobu jeho financování (47). Obec podepsala dne 4. listopadu 2009 smlouvu o licencích a poplatcích pouze se společností Verne. Opatření obsažená v této smlouvě se proto vztahovala výhradně na společnost Verne a smlouva tuto společnost zvýhodňuje. Kritérium týkající se selektivity je tudíž splněno.

2.1.3 Hospodářská výhoda

(86) Kontrolní úřad připomíná, že pojem podpory je obecnější než pojem dotace vzhledem k tomu, že zahrnuje nejen taková pozitivní plnění, jako jsou samotné dotace, ale také zásahy státu, které různými způsoby snižují náklady, jež obvykle zatěžují rozpočet podniku, a které mají tutéž povahu a tytéž účinky jako dotace, aniž jimi v přesném slova smyslu jsou (48). Podle ustálené judikatury je opatření, kterým veřejné orgány poskytují určitým podnikům osvobození od daně, jež sice není spojeno s převodem státních prostředků, ale staví příjemce do příznivější finanční situace oproti ostatním poplatníkům, státní podporou poskytnutou státem nebo ze státních prostředků (49).

(87) Tuto výhodu lze poskytnout snížením daňového zatížení podniku různými způsoby, včetně snížení daňového základu nebo úplného či částečného snížení daně či odložení, zrušení nebo dokonce nového zvláštního časového rozvržení daňového dluhu (50).

(88) Jednotlivá opatření, na něž se vztahovala smlouva o licencích a poplatcích, je třeba blíže přezkoumat, aby bylo možno určit, zda a nakolik poskytovala společnosti Verne hospodářskou výhodu.

2.1.3.1 Pevně stanovená sazba ve výši 1,65 % – daň z nemovitostí

(89) Společnosti Verne je zaručeno, že bude v budoucnu odvádět daň z nemovitostí ve výši 1,65 % ročně (kterou obec vybírá v současnosti) i v případě, že dojde ke zvýšení daňové sazby, místo daně z nemovitostí vybírané podle zákona č. 4/1995 (51). Stanovením v současnosti platné sazby daně jako maximálního stropu na dobu neurčitou dotyčné ustanovení zaručilo společnosti Verne určitou míru jistoty při plánování, pokud jde o daň z nemovitostí, kterou ostatní hospodářské subjekty nemají. Tato záruka s ohledem na budoucí změny právních nebo správních předpisů představuje sama o sobě státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

2.1.3.2 Pevně stanovený základ daně ve výši1 030 600 000 ISK – daň z nemovitostí

(90) Pevně stanovený základ městské daně z nemovitostí podle smlouvy o licencích a poplatcích činil 1 030 600 000 ISK s úpravou podle islandského indexu stavebních nákladů (52). Podle zákona č. 4/1995 odvádějí všechny společnosti daň z nemovitostí, která je vypočítána na základě oficiálního ocenění pozemků a budov, jež se provádí každý rok. V době uzavření smlouvy o licencích a poplatcích bylo oficiální ocenění pronajatého pozemku a budov ve vlastnictví společnosti Verne stanoveno takto (v roce 2008, který podle zákonných předpisů tvoří základ pro daň z nemovitostí odvedenou v roce 2009): Budova č. 868 452 050 000 ISK Budova č. 869 578 550 000 ISK Budova č. 872 52 700 000 ISK Budova č. 866 23 650 000 ISK Budova č. 864 70 900 000 ISK Pozemek o výměře 9,6 ha 181 200 000 ISK Celková hodnota 1 359 050 000 ISK

(91) Z toho vyplývá, že daňový základ pro společnost Verne byl ve smlouvě o licencích a poplatcích stanoven na nižší úrovni, než by tomu bylo podle zákonných předpisů (1 030 600 000 ISK místo 1 359 050 000 ISK). Snížený daňový základ zbavuje společnost Verne poplatků, jež by musela obvykle hradit, a poskytuje tudíž této společnosti výhodu.

2.1.3.3 Odložená indexace daňového základu – daň z nemovitostí

(92) Stanovení indexu stavebních nákladů v době zahájení činnosti společností Verne jakožto základu zbavuje tuto společnost poplatků, které by musela hradit podle běžných zákonných předpisů, zatímco vlastníci nemovitostí a nájemci pozemků odvádějí podle zákonných předpisů daň z nemovitostí na základě hodnoty stanovené v době jejího pořízení/pronájmu, která je každý rok určena znovu. Tyto náklady by společnost Verne běžně hradila, a je-li společnost těchto poplatků zbavena, poskytuje jí to výhodu.

2.1.3.4 Daň z nemovitostí vybíraná od 1. ledna 2011

(93) Podle zákona č. 4/1995 je na Islandu městská daň z nemovitostí vybírána u všech budov, které byly v předchozím roce oficiálně oceněny. Budovy, které společnost Verne pořídila v roce 2008, byly oficiálně oceněny v době koupě. Osvobození od placení daní od okamžiku koupě do dne 1. ledna 2011 stanovené ve smlouvě o licencích a poplatcích (53) zbavuje společnost Verne poplatků, které by musela obvykle hradit, a proto jí poskytuje výhodu. Opatření tudíž představuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

2.1.3.5 Pevně stanovený daňový základ u budoucích budov – daň z nemovitostí

(94) Místo použití oficiálního ocenění jako základu daně, jak je stanoveno v zákoně č. 4/1995, představovala daňový základ u budov, které měly být postaveny na pozemku, nižší z těchto dvou částek: i) náklady na výstavbu vnějších plášťů a ii) částka ve výši 85 500 ISK za m2 indexovaná podle islandského indexu stavebních nákladů (na počátku měsíce, v němž společnost Verne zahájí zákaznické operace / zprovozní budovu), a to úměrně podle obsazenosti (54). Pokud společnost Verne postaví (nebo již postavila) nové budovy, zbaví ji toto ustanovení poplatků, které by musela obvykle hradit, a poskytuje tudíž této společnosti výhodu.

2.1.3.6 Osvobození od daně z výstavby silnic u stávajících budov

(95) Ustanovení § 3 zákona č. 153/2006 o dani z výstavby silnic (gatnagerðargjald) uvádí, že daň z výstavby silnic představuje jednorázový poplatek, které obce na Islandu vybírají u nemovitostí ve všech městských oblastech. Podle zákona mají obce povinnost daň vybírat a mohou rozhodnout o sazbě daně do výše maximálně 15 % oficiálních stavebních nákladů na m2, jak byly stanoveny Islandským statistickým úřadem, centrem pro oficiální statistiky na Islandu. Daňovým základem je povolená stavba na příslušném pozemku podle územního plánu nebo vydaného stavebního povolení. Ustanovení § 5 umožňuje od daně upustit nebo daň snížit, což musí být stanoveno v obecní vyhlášce. V § 6 je mimoto umožněno upuštění od daně nebo její snížení ad hoc v případě zvláštních okolností.

(96) Podle článku 1.1 smlouvy o licencích a poplatcích nebude společnost Verne hradit u stávajících budov žádnou daň z výstavby silnic.

(97) Poplatek podle zákona č. 153/2006 je z podstaty věci spíše daní než poplatkem za poskytované služby, jak Kontrolní úřad popsal v rozhodnutí o zahájení řízení. Tato povaha daně z výstavby silnic je výslovně uvedena v § 1 zákona (55).

(98) Zákon č. 153/2006 rovněž uvádí, že obce na Islandu mají povinnost stanovit sazbu daně z výstavby silnic v obecních vyhláškách, které jsou zveřejněny v části B Úředního věstníku. Podle vyhlášky ze dne 20. ledna 2008 o dani z výstavby silnic v obci Reykjanesbær (56) činí platná sazba daně u průmyslových areálů v Reykjanesbæru 7,5 % daňového základu, jak je stanoven podle § 3 zákona č. 153/2006. Podle zákona č. 153/2006 je daň splatná při prvním pronájmu pozemku, při renovaci nebo přestavbě budovy nebo v případě změněného účelu budovy a přístavby u starších budov. Společnost Verne by proto podle zákonných předpisů musela zaplatit daň rovněž u stávajících budov, což byly dříve vojenské budovy, které v minulosti dani z výstavby silnic nepodléhaly. Kontrolní úřad připomíná, že podle § 5 zákona č. 176/2006 se na veškeré nemovitosti v bývalém prostoru amerického námořnictva po převzetí do civilního užívání vztahují běžné daňové předpisy (57).

(99) Výjimka stanovená v článku 1.1 smlouvy o licencích a poplatcích zbavuje společnost Verne poplatků, jež by musela obvykle hradit, a poskytuje tudíž této společnosti výhodu.

2.1.3.7 25% daň z výstavby silnic u nových budov

(100) Podle smlouvy o licencích a poplatcích (58) uhradí společnost Verne pouze 25 % daně, která by byla splatná podle zákona č. 153/2006, a to „vzhledem k velikosti nemovitostí […] a velikosti projektu a jeho podstatnému dopadu na příjmy obce Reykjanesbær“. Smlouva stanoví, že společnost Verne provede v budoucnu výstavbu silnic v lokalitě na vlastní náklady, a „další práce, které se obvykle provádějí na oplátku za poplatky za výstavbu silnic“. Obec se postará o napojení silnic na danou lokalitu.

(101) Daň z výstavby silnic snížená podle smlouvy o licencích a poplatcích u nových budov o 75 % je nižší, než by tomu bylo podle zákonných předpisů. Nižší daň zbavuje společnost Verne poplatků, jež by musela obvykle hradit, a poskytuje tudíž této společnosti výhodu.

2.1.4 Ovlivnění obchodu a narušení hospodářské soutěže

(102) Pokud jde o kritérium v čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP týkající se podpor, „které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž, pokud ovlivňují obchod mezi smluvními stranami“, z judikatury vyplývá, že není nutné zjistit, zda má podpora skutečný vliv na obchod mezi smluvními stranami a zda je skutečně narušena hospodářská soutěž, nýbrž je třeba pouze přezkoumat, zda tato podpora může ovlivnit obchod a narušit hospodářskou soutěž (59). Pokud podpora poskytnutá státem posiluje postavení určitého podniku vůči ostatním podnikům, které soutěží v obchodě uvnitř EHP, je nutno mít za to, že tento obchod je dotyčnou podporou ovlivněn. Není naopak nutné, aby se podnik, který je příjemcem podpory, sám podílel na tomto obchodu (60).

(103) Společnost Verne hodlá poskytovat služby na trhu velkoobchodních datových center, včetně pro ostatní země EHP. Služby velkoobchodních datových center jsou poskytovány na trhu EHP i na světovém trhu. Kontrolní úřad proto vyvozuje závěr, že smlouva o licencích a poplatcích může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi smluvními stranami Dohody o EHP.

2.1.5 Závěr ohledně existence státní podpory ve smlouvě o licencích a poplatcích

(104) Výjimky z městských daní (daň z nemovitostí a daň z výstavby silnic), uvedené výše, tj.: a) zaručená maximální sazba ve výši 1,65 % ročního základu daně z nemovitostí; b) pevně stanovený daňový základ ve výši 1 030 600 000 ISK místo každoročního oficiálního ocenění pozemků a stávajících budov pro účely daně z nemovitostí; c) odklad indexace daňového základu pro účely daně z nemovitostí; d) osvobození od daně z nemovitostí do 1. ledna 2011; e) pevně stanovený základ u budoucích budov místo oficiálního ocenění pro účely daně z nemovitostí; f) osvobození od daně z výstavby silnic u stávajících budov a g) 25% daň z výstavby silnic u nových budov, poskytují společnosti Verne selektivní výhodu, výhoda je poskytnuta ze státních prostředků a existuje dopad na obchod a narušení hospodářské soutěže. Opatření proto představují státní podporu ve smyslu č. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

2.1.6 Vyčíslení státní podpory obsažené ve smlouvě o licencích a poplatcích

(105) Výši státní podpory představuje rozdíl mezi daněmi splatnými podle smlouvy o licencích a poplatcích na straně jedné a daněmi, které by společnost Verne zaplatila v případě použití zákonných předpisů.

2.2 Smlouva o koupi nemovitostí, smlouva o nájmu pozemku a doplňková nájemní smlouva

2.2.1 Státní prostředky, selektivita a ovlivnění obchodu

(106) Za prvé, všechny tři smlouvy, tj. smlouva o koupi nemovitostí, smlouva o nájmu pozemku a doplňková nájemní smlouva, byly podepsány mezi společností Verne a státní pokladnou (61).

(107) Poté, co bylo zjištěno, že smlouva o koupi nemovitostí, smlouva o nájmu pozemku a doplňková nájemní smlouva byly uzavřeny přímo státem, a jsou tudíž zahrnuty státní prostředky, Kontrolní úřad za druhé podotýká, že se společnost Verne, potenciální příjemce opatření obsažených v těchto třech smlouvách, považuje za podnik, jelikož vykonává hospodářské činnosti spočívající v nabízení velkoobchodních služeb ukládání dat na trhu.

(108) Za třetí, jelikož transakce mohly zvýhodnit konkrétní podnik (tj. společnost Verne), měly by se považovat za selektivní opatření.

(109) Za čtvrté, opatření narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi smluvními stranami Dohody o EHP, jelikož společnost Verne hodlá provozovat světové velkoobchodní datové centrum, v němž budou služby dostupné pro zákazníky na trhu EHP i na světovém trhu.

2.2.2 Existence výhody – zásada investora v tržním hospodářství

(110) Za účelem posouzení, zda opatření obsažená ve třech zmíněných smlouvách představují státní podporu, musí Kontrolní úřad zjistit, zda prodej budov a pronájem pozemku poskytuje společnosti Verne výhodu.

(111) Pokud by smlouva o koupi nemovitostí, smlouva o nájmu pozemku a doplňková nájemní smlouva byly provedeny v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, tj. kdyby stát prodal budovy za tržní hodnotu a ustanovení smlouvy o nájmu pozemku a doplňkové nájemní smlouvy by odpovídala tržním podmínkám, nejednalo by se o státní podporu.

(112) Ve vztahu k prodeji pozemků nebo budov orgány veřejné moci podniku nebo jednotlivci vykonávajícímu hospodářskou činnost je třeba uvést, že Soudní dvůr rozhodl, že tento prodej může zahrnovat prvky státní podpory, zejména v případě, že se prodej neuskuteční za tržní hodnotu, tj. pokud nejsou aktiva prodána za cenu, kterou by mohl stanovit soukromý investor, jenž jedná za podmínek obvyklé hospodářské soutěže (62).

2.2.2.1 Smlouva o koupi nemovitostí

(113) Státní pokladna prodala dne 26. února 2008 společnosti Verne pět budov. Za účelem posouzení existence podpory v tomto případě použije Kontrolní úřad pokyny k prvkům podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (dále jen „pokyny“). Pokyny jsou založeny na kritériu soukromého subjektu v tržním hospodářství; tj. kritériu soukromého investora. Uskutečnilo se nepodmíněné nabídkové řízení nebo srovnatelné řízení?

(114) Podle bodu 2.1 pokynů je existence státní podpory ve prospěch kupujícího automaticky vyloučena, pokud prodej následuje po „dostatečně zveřejněném, otevřeném a nepodmíněném nabídkovém řízení srovnatelném s veřejnou dražbou, a který přijímá nejlepší nebo jedinou nabídku“. Podle informací, které Kontrolní úřad získal v rámci formálního vyšetřovacího řízení, se zdá, že stát ani společnost KADECO jeho jménem nezorganizovaly nabídkové řízení. Existenci státní podpory proto nelze vyloučit automaticky z tohoto důvodu. Kontrolní úřad však níže posoudí, zda bylo použito řízení srovnatelné s nepodmíněným nabídkovým řízením, i když nebylo zcela v souladu s pokyny.

(115) Islandské orgány ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení (63) uvedly, že budovy byly prodány za tržní hodnotu platnou v té době, tj. v únoru 2008. Na podporu tohoto tvrzení islandské orgány sice neodkázaly na pokyny, uvedly však mimo jiné to, že „veškerý majetek státu, který v té době spravovala společnost KADECO, byl veřejně inzerován, a to po dobu několika měsíců před prodejem společnosti Verne“ (64); že „byly zveřejněny inzeráty týkající se nemovitostí a že byly obdrženy dvě nabídky na budovu č. 869; […] nabídka od společnosti Verne Holdings ehf. a nabídka od [jiného uchazeče]“ (65).

(116) V zájmu ověření, zda se uskutečnilo řízení podobné nepodmíněnému nabídkovému řízení, posoudil Kontrolní úřad veškeré dostupné informace.

(117) Islandský Národní kontrolní úřad (Ríkisendurskoðun) je nezávislý subjekt, který působí pod záštitou islandského parlamentu, Alþingi. Jeho hlavní úlohou je kontrolovat finanční výkazy ústředních vládních orgánů a sledovat a prosazovat zlepšení ve finančním řízení státu a využívání veřejných finančních prostředků (66).

(118) V období od listopadu 2007 do března 2008 provedl islandský Národní kontrolní úřad tzv. výkonnostní audit (67) činnosti společnosti KADECO. Důvodem šetření byly výroky ve veřejné diskusi ohledně toho, že při prodeji majetku v bývalé oblasti obrany na letišti v Keflavíku nebyly zcela chráněny zájmy státu. Budovy, které zakoupila společnost Verne, se nacházejí v této oblasti. Tyto budovy však nebyly v době konání auditu ještě prodány. Z auditu vyplynulo, že společnost KADECO byla za zákona pověřena správou zařízení v bývalém vojenském prostoru na letišti v Keflavíku a zajištěním budoucího rozvoje tohoto prostoru jménem islandského státu. Uskutečnění prodeje majetku státu v bývalém vojenském prostoru bez účasti Státního obchodního centra (Ríkiskaup) (68) bylo proto zcela v pravomoci této společnosti a společnost KADECO neměla povinnost nabídnout tento majetek k prodeji prostřednictvím nabídkového řízení. Audit mimoto vyvodil závěr, že při odprodeji zařízení byly chráněny zájmy státu.

(119) Zpráva o výkonnostním auditu byla vydána dne 26. března 2008 a je veřejně přístupná na internetových stránkách islandského Národního kontrolního úřadu (69). Zpráva podrobně popisuje proces prodeje budov, které byly v době konání auditu již prodány nebo se nacházely v procesu prodeje, přičemž v té době již byly prodány tři čtvrtiny všech nemovitostí v dané oblasti. Podle zprávy byly první inzeráty na určené budovy v dané oblasti zveřejněny v březnu 2007, přičemž k prodeji bylo nabídnuto 24 konkrétních budov (70). V dubnu 2007 bylo v různých novinách na Islandu nabídnuto k prodeji dalších osm budov (71). Ve zprávě se uvádí, že od dubna 2007 nebyly v novinách konkrétně inzerovány žádné budovy, byly však pravidelně zveřejňovány inzeráty, v nichž se odkazovalo na společnost KADECO a její domovskou stránku a které vyzývaly k předložení nápadů na využití dané oblasti.

(120) Islandský Národní kontrolní úřad ve své zprávě podotkl, že by bývalo vhodnější zveřejnit inzeráty na více konkrétních budov.

(121) V případě pěti budov, které byly dne 26. února 2008 prodány společnosti Verne, byla pouze jedna budova inzerována konkrétně, a to budova č. 869 (72). Tato budova patří k osmi budovám, jež byly inzerovány v dubnu 2007. Islandské orgány objasnily, že na tuto konkrétní budovu byla obdržena jedna nabídka, kterou dne 23. dubna 2007 podala společnost Atlantic Film Studios. Kontrolnímu úřadu byla předána kopie nabídky. Společnost Atlantic Film Studios nabídla cenu za m2 ve výši 35 000 ISK, takže vzhledem k odhadované výměře budovy č. 869 v té době, 13 000 m2, byla v nabídce vypočítána celková částka ve výši 455 000 000 ISK. Společnost Atlantic Film Studios mimoto nabídla, že za vyasfaltovanou plochu mimo hranice budovy č. 869 zaplatí částku ve výši 15 000 000 ISK. Islandské orgány uvedly, že tato nabídka byla zamítnuta (73).

(122) Na základě výše uvedených skutečností nemůže Kontrolní úřad vyvodit závěr, že by v tomto případě bylo použito řízení srovnatelné s nepodmíněným nabídkovým řízením. Státní podporu proto nelze vyloučit automaticky na tomto základě.

(123) Pokyny v bodě 2.2 stanoví alternativní postup pro vyloučení podpory, tzv. ocenění nezávislým odborníkem. Ačkoli islandské orgány netvrdily, že podpora byla vyloučena na základě této metody, Kontrolní úřad posoudí, zda tomu tak nebylo.

(124) Dne 23. dubna 2007 stanovil odborník, místní realitní kancelář s názvem Fateignastofa Suðurnesja, tržní hodnotu této konkrétní budovy (č. 869) na základě její předpokládané výměry 13 382 m2 ve výši 980 000 000 ISK, tj. přibližně 73 000 ISK za m2. Jelikož společnost Verne zakoupila tuto budovu v únoru 2008 společně s čtyřmi dalšími budovami za celkovou cenu ve výši 14,5 milionu USD, což v té době odpovídalo 957 000 000 ISK, vyvolává to oprávněnou otázku, zda byla za budovy skutečně zaplacena tržní hodnota.

(125) Jak bylo uvedeno výše, islandské orgány ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení tvrdily, že budovy byly prodány za tržní cenu, a na podporu tohoto tvrzení odkázaly mimo jiné na výše zmíněné ocenění budovy č. 869 nezávislým odborníkem. Islandské orgány poskytly Kontrolnímu úřadu kopii ocenění ze dne 23. dubna 2007, které bylo podepsáno odborníkem. Zpráva je stručná, má méně než jednu stranu a odkazuje na budovu č. 869 jakožto na budovu o výměře 13 383 m2, kterou tvoří ocelová konstrukce v dobrém stavu a která je dobře dostupná (74). Odborník stanovil tržní cenu ve výši 980 000 000 ISK, a to na základě dostupné dokumentace, prohlídky budovy a obhlídky srovnatelných nemovitostí v dané oblasti s přihlédnutím k tržním podmínkám. Odborník odkazuje na možnost využití budovy ve spojení se sousedním mezinárodním letištěm v Keflavíku a poukazuje na mnohé možnosti využití nemovitosti jakožto budovy s vysokým stropem.

(126) Kontrolní úřad podotýká, že islandské orgány ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení uvedly, že ocenění odborníka „mělo odrážet hodnotu nové budovy u srovnatelných nemovitostí“ (75). To však nevyznívá z textu ocenění odborníka, v němž se jednoznačně odkazuje na stav budovy č. 869 a není v něm zmíněn žádný odkaz na nové budovy. Ani výše uvedená zpráva islandského Národního kontrolního úřadu nepodporuje mínění, že ocenění odborníka zohledňovalo hodnotu nových budov.

(127) Jelikož se ocenění odborníka vztahuje pouze na jednu z pěti budov prodaných společnosti Verne, bylo provedeno 10 měsíců před prodejem budov společnosti Verne a zdá se, že není jisté, zda bylo toto ocenění skutečně založeno na obecně uznávaných tržních ukazatelích a oceňovacích standardech, nelze je pro účely daného případu považovat za ocenění nezávislým odborníkem pro všech pět budov prodaných společnosti Verne ve smyslu pokynů.

(128) Vzniká tudíž otázka, jak lze v daném případě zjistit tržní cenu budov. Vzhledem k neexistenci řízení, které automaticky vylučuje státní podporu a které měl stát k dispozici podle pokynů Kontrolního úřadu, použije Kontrolní úřad při stanovení tržní hodnoty v daném případě systematický a logický přístup, na němž jsou pokyny založeny.

(129) Celková výměra všech pěti budov zakoupených společností Verne činila 31 008 m2 (76). Celková uhrazená cena, která v té době odpovídala částce ve výši 957 000 000 ISK, dává cenu za m2 ve výši přibližně 31 000 ISK, což je zhruba o 4 000 ISK méně, než je cena za m2, kterou společnost Atlantic Film Studios nabídla o 10 měsíců dříve u budovy č. 869; tato nabídka byla podle islandských orgánů zamítnuta (77). Podle Kontrolního úřadu již to naznačuje, že budovy byly společnosti Verne prodány za nižší než tržní cenu.

(130) Jak bylo uvedeno výše, Kontrolní úřad se nemůže plně spolehnout na ocenění provedené odborníkem. To podle názoru Kontrolního úřadu naznačuje, že zaplacená cena mohla být nižší než tržní cena, a to rovněž vzhledem ke skutečnosti, že podle islandských orgánů byla předložena pouze jedna další nabídka, která byla navíc podána 10 měsíců před tím, než došlo k prodeji společnosti Verne.

(131) Posouzení, zda byla uhrazena tržní cena, je v případě neexistence automatického předpokladu stanoveného v pokynech Kontrolního úřadu samozřejmě provedeno zpětně (78). Kontrolní úřad musí k určení hodnoty nemovitosti v těchto případech použít nejspolehlivější metodu, a to na základě veškerých dostupných informací.

(132) Kontrolní úřad zastává názor, že spolehlivé informace v tomto ohledu lze zjistit z výše uvedené zprávy islandského Národního kontrolního úřadu, i když nelze vyloučit, že i ostatní prodejní smlouvy uzavřené státem, jimiž se zpráva zabývá, zahrnovaly státní podporu. Podle názoru Kontrolního úřadu poskytuje zpráva užitečné informace o situaci před prodejem společnosti Verne a v době prodeje a může napomoci při zjišťování tržní hodnoty v dotyčné oblasti.

(133) Ve zprávě je uvedeno, že stejný odborník na nemovitosti, který provedl ocenění budovy č. 869, tj. jedné z budov prodaných společnosti Verne, ocenil i značnou část budov v dané oblasti, které stát nabízel k prodeji. Nebyly však oceněny všechny budovy. Zpráva poskytuje rovněž informace o předpokladech, které odborník použil, a objasňuje, že ocenění byla založena na tržních cenách v oblasti s přihlédnutím ke stavebním nákladům. Jak je však objasněno ve zprávě, budovy nebyly oceněny individuálně, nýbrž po skupinách, do nichž byly zařazeny podle stáří, stavu a možností využití. Poté byly oceněny jednotlivé skupiny. Ocenění odborníka zohledňovalo potřebné úpravy elektrické sítě (přechod z amerických norem na evropské normy), umístění a vzdálenost od infrastruktury. V úvahu se nebrala naopak obrovská nabídka nemovitostí v dané oblasti v době, kdy byla základna amerického námořnictva převzata do civilního užívání, ani omezení týkající se dalšího prodeje a využití, která byla v některých případech uložena. Jak je vysvětleno ve zprávě, před uskutečněním prodeje společnosti Verne byly budovy prodány i jiným společnostem v dané oblasti; v první fázi (první pololetí roku 2007) byly budovy prodány za 57 % ceny uvedené v ocenění odborníka (22 budov, všechny prodány jedné společnosti). Později, na podzim 2007, byly budovy prodány různým společnostem/organizacím za 72 % až 87 % ceny stanovené v ocenění odborníka. Tyto nemovitosti byly prodány po menších jednotkách. Zpráva rovněž popisuje, že jedna společnost koupila dvě školní budovy za 30 % ceny uvedené v ocenění odborníka. Ačkoli Kontrolní úřad nemůže v daném případě rozhodnout, zda byla v uvedených transakcích zahrnuta státní podpora, či nikoli, tyto informace prokazují, že ocenění provedená odborníkem nemusela být v dotyčném případě nejvhodnější či jedinou vhodnou metodou stanovení tržní ceny v dané oblasti.

(134) Kontrolní úřad podotýká, že nemá důvod domnívat se, že stát zadal ocenění pro budovy č. 868, 866, 872 nebo 864, které byly prodány společnosti Verne. Islandské orgány by tyto informace poskytly, pokud by byly k dispozici. Jediným dostupným oceněním odborníka v případě pěti budov prodaných společnosti Verne je tudíž ocenění budovy č. 869. Jedná se rovněž o jedinou budovu z celkem pěti, která byla konkrétně inzerována, a to podle výše uvedené zprávy islandského Národního kontrolního úřadu a informací, které poskytly islandské orgány. Kontrolní úřad nemá rovněž žádný důvod pro domněnku, že se základ pro ocenění odborníka s ohledem na ostatní budovy v oblasti lišil od ocenění, které je dostupné v tomto případě.

(135) Vzhledem k nedostatkům spojeným v daném případě s použitím ocenění budovy č. 869 jako náhrady za tržní hodnotu, jelikož toto ocenění bylo odborníkem provedeno v roce 2007, 10 měsíců před podepsáním smlouvy se společností Verne, a týká se pouze jedné z celkem pěti budov prodaných společnosti Verne, se Kontrolní úřad nedomnívá, že toto ocenění lze přímo použít jako zástupný ukazatel ceny za m2, kterou by byl soukromý subjekt ochoten akceptovat pro pět společně prodávaných budov, pokud by byl jejich vlastníkem. Podle názoru Kontrolního úřadu to však může naznačovat, že tržní cena byla skutečně vyšší než cena, kterou zaplatila společnost Verne.

(136) Kontrolní úřad se tudíž musí spolehnout na jinou náhradu tržní ceny než ocenění odborníka, které je v tomto případě k dispozici.

(137) Nezávislý ústřední orgán, islandský národní registr (Þjóðskrá Íslands), stanoví každý rok hodnotu všech nemovitostí na Islandu v civilním užívání, pozemků a budov (79). Hodnota odráží tržní hodnotu.

(138) Právním základem ocenění, které provádí islandský národní registr, je zákon č. 6/2001 o katastru nemovitostí a oceňování. Podle § 27 tohoto zákona odráží zapsané ocenění nemovitosti tržní hodnotu dané nemovitosti. Není-li tržní hodnota k dispozici, je ocenění stanoveno na základě nejlepších dostupných informací o tržní ceně srovnatelných nemovitostí s přihlédnutím k příjmům, nákladům na stavbu, umístění nemovitosti s ohledem na dopravní infrastrukturu, stáří, možnostem využití, požitkům, druhu půdy, porostu, krajině a veškerým dalším prvkům, jež by mohly ovlivnit cenu dotyčné nemovitosti.

(139) Islandský národní registr oceňuje každý rok všechny nemovitosti na základě tržní ceny v únoru předchozího roku a toto ocenění nabývá účinku ke dni 31. prosince téhož roku. Roční ocenění vychází z informací o charakteristikách jednotlivých nemovitostí a o tržní ceně nemovitosti podle zaevidovaných prodejních smluv.

(140) Prodejní ceny a platební podmínky každé prodejní smlouvy v zemi jsou shromážděny v databázi katastru nemovitostí, kterou provozuje islandský národní registr. Zaevidované prodejní smlouvy jsou pak základem ocenění. Islandský národní registr používá získané údaje k posouzení trhu obytných nemovitostí a trhu průmyslových a jiných komerčních budov na Islandu. Tyto tržní údaje jsou veřejně přístupné (80).

(141) Od dubna 2010 zveřejňuje islandský národní registr tržní údaje o komerčních budovách každý měsíc (81). Tyto údaje poskytují informace o počtu prodejních smluv týkajících se komerčních budov, jež jsou každý měsíc uzavřeny, zpětně do ledna 2005, o počtu transakcí, pro něž je dostupná prodejní cena, a o celkové oficiální hodnotě prodaných budov v porovnání s celkovou prodejní cenou u všech smluv, které jsou každý měsíc uzavřeny, a to v rozdělení na dvě zeměpisné kategorie, oblast hlavního města a zbytek země. Budovy, které zakoupila společnost Verne, patří do druhé zeměpisné kategorie.

(142) Tržní údaje prokazují, že celková prodejní cena komerčních budov, a to i mimo oblast hlavního města, byla obecně vyšší než celkové oficiální ocenění všech budov prodaných v měsících, jichž se údaje týkají; tj. v období od 1. ledna 2005 dosud (82). To naznačuje, že v případech, o nichž jsou k dispozici údaje, nebývá oficiální ocenění vyšší než skutečná tržní cena.

(143) Kontrolní úřad se domnívá, že nelze-li skutečnou tržní cenu zjistit na základě srovnatelné nabídky na otevřeném trhu, je nejspolehlivější metodou dostupnou k určení hodnoty nemovitostí, které zakoupila společnost Verne, metoda oceňování nemovitostí na Islandu podle zákona č. 6/2001, která byla podrobně popsána výše. Tento názor Kontrolního úřadu se zakládá na zjevném cíli zákona č. 6/2001 a na znění § 27 tohoto zákona, tj. provedení oficiálního ocenění na základě tržních ukazatelů.

(144) Oficiální ocenění podle zákona č. 6/2001 je mimoto jediným oceněním dotyčných budov v době koupě a bylo provedeno nezávislým orgánem (83). Toto není v rozporu se skutečností, že ocenění pro daňové účely v zásadě neprokazuje nutně „tržní hodnotu“ nemovitostí, jak je uvedeno rovněž v pokynech Kontrolního úřadu.

(145) Kontrolní úřad zastává názor, že ocenění nemovitostí podle islandského zákona je nejlepším ukazatelem tržní ceny, který je v daném případě k dispozici, a že by zpětné ocenění provedené odborníkem v tomto případě nepředstavovalo spolehlivější metodu určení tržní hodnoty nemovitostí v době uzavření smlouvy dne 26. února 2008 (84).

(146) Po uvážení všech skutečností vyvozuje Kontrolní úřad závěr, že ocenění provedené islandským národním registrem představuje v daném případě nejlepší náhradu tržní ceny. Kontrolní úřad rovněž podotýká, že islandské orgány v e-mailu ze dne 14. května 2012 s odkazem na posuzované transakce z roku 2008 potvrdily, že „ocenění pro daňové účely je podle islandské praxe obvykle považováno za ocenění, které odráží tržní sazbu“ (85). To je nesporné.

(147) Názor Kontrolního úřadu podporuje rovněž skutečnost, že oficiální ocenění podle § 31 zákona č. 6/2001 mohou zúčastněné strany napadnout a podle § 34 zákona lze proti zjištění islandského národního registru podat odvolání u zvláštního orgánu (Yfirfasteignamatsnefnd). Společnost Verne oficiální ocenění budov v daném případě nezpochybnila.

(148) Z ustálené judikatury vyplývá, že Kontrolní úřad je povinen stanovit v mezích možností skutečnou hodnotu dotčené podpory a nařídit její navrácení (86).

(149) V době uskutečnění transakce v daném případě ocenil islandský katastr nemovitostí (nyní islandský národní registr) dotyčné budovy takto: Budova č. 868 452 050 000 ISK Budova č. 869 578 550 000 ISK Budova č. 872 52 700 000 ISK Budova č. 866 23 650 000 ISK Budova č. 864 (87) 70 900 000 ISK Celkové ocenění budov 1 177 850 000 ISK Pro úplnost lze dodat, že není zahrnuto ocenění pozemku, který nebyl společnosti Verne prodán, nýbrž pronajat na dobu 99 let.

(150) Cena zaplacená za budovy činila 14,5 milionu USD, což v době uskutečnění transakce odpovídá částce ve výši 957 000 000 ISK; je tudíž nižší než tržní cena zjištěná Kontrolním úřadem.

(151) Při uzavření smlouvy o koupi nemovitostí dne 26. února 2008 byla tudíž poskytnuta státní podpora ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

(152) Celkovou výši podpory s ohledem na budovy představuje rozdíl mezi tržní hodnotou zjištěnou Kontrolním úřadem, tj. 1 177 850 000 ISK, a skutečnou cenou, která byla za budovy zaplacena, 14,5 milionu USD, což v té době odpovídalo částce ve výši 957 000 000 ISK, tj. 220 850 000 ISK.

(153) Kontrolní úřad podotýká, že výše podpory značně překračuje 5% rozpětí tržní ceny stanovené v pokynech v bodě 2.2 písm. b).

(154) Kontrolní úřad rovněž uvádí, že se v daném případě nepoužijí ustanovení o zvláštních povinnostech popsaných v bodě 2.2 písm. c) pokynů, jelikož smlouva o koupi nemovitostí neobsahuje povinnosti, které by společnosti Verne ukládaly ekonomické zatížení ve smyslu pokynů (88). Ekonomické zatížení spojené s povinnostmi ležícími na všech vlastnících podle obecného práva nemá být od prodejní ceny odpočítáváno, jak je stanoveno v pokynech. V tomto případě není důležitý ani prvotní náklad, jak je stanoveno v bodě 2.2 písm. d) pokynů (89), a nelze jej použít ke stanovení minimální referenční hodnoty.

2.2.2.2 Smlouva o nájmu pozemku pozměněná doplňkovou nájemní smlouvou

(155) Připomíná se, že pokud by opatření uvedená ve smlouvě o nájmu pozemku pozměněné doplňkovou nájemní smlouvou byla provedena v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, tj. kdyby podmínky státu ve smlouvě o nájmu pozemku a v doplňkové nájemní smlouvě byly v souladu s tržními podmínkami, transakce by nezahrnovala státní podporu.

(156) Smlouva o nájmu pozemku byla uzavřena mezi islandskou státní pokladnou a společností Verne dne 9. května 2008. Doplňkovou nájemní smlouvou podepsanou dne30. června 2009 byla změněna výše nájemného. Státní pokladna mimoto umožnila osvobození od placení nájemného do dne 1. dubna 2010.

(157) Původní výše nájmu, 0,8 USD za m2 ročně, byla sjednána v únoru 2008. Podle smlouvy o nájmu pozemku nepodléhala výše nájmu žádné úpravě. Doba trvání nájmu činila 99 let. To se zdá být velmi vzdálené podmínkám, které by byly přijatelné pro tržní subjekt. Kontrolní úřad však nemusí posoudit, zda byla výše nájemného stanovena za tržních podmínek, jelikož v červnu 2009 byla výše nájemného stanovena znovu v doplňkové nájemní smlouvě a původně sjednané nájemné nikdy nevstoupilo v platnost. Podle posledně uvedené smlouvy se doba trvání nájmu nezměnila; výše nájemného však byla upravena a stanovena v islandské měně: 60 ISK za m2. Nájemné se nyní má každý rok upravovat v souladu s indexem stavebních nákladů na Islandu.

(158) Jak uvedly islandské orgány, metodika stanovení ceny podle doplňkové nájemní smlouvy odráží běžnou praxi používanou u pozemků ve vlastnictví obcí na Islandu. Podle této praxe tvoří oficiální ocenění islandského národního registru podle zákona č. 6/2001 prováděné každý rok, jak je podrobně popsáno v bodě 2.2.2.1, základ pro každoroční úhradu nájemného ve výši 1 % nebo 2 % v závislosti na rozhodnutí každé obce.

(159) Ačkoli nájemní smlouvy uzavřené jednotlivými obcemi na Islandu neodrážejí tržní hodnotu v tom smyslu, že by tržní subjekt byl ochoten pronajmout na tomto základě svůj pozemek na otevřeném trhu, islandské orgány nepředložily žádná tvrzení, která by umožnila stanovit alternativní tržní cenu dotyčného pozemku. Islandské orgány pouze uvedly, že nájemné zohledňuje cenu, kterou stát obvykle účtuje v této oblasti.

(160) Jelikož informace o trhu s průmyslovými pozemky na Islandu nejsou snadno dostupné na rozdíl od informací shromažďovaných islandským národním registrem o tržní ceně obytných nemovitostí a komerčních budov, jak bylo popsáno výše, je s ohledem na tržní cenu pozemku v daném případě obtížné stanovit reálnou referenční hodnotu. Kontrolní úřad proto dospěl pouze k hrubému odhadu tržní hodnoty pozemku. Nejlepším dostupným údajem je opět oficiální hodnota stanovená podle zákona č. 6/2001 (90).

(161) V době uzavření doplňkové nájemní smlouvy v červnu 2009 byla oficiální hodnota pozemku pronajatého společnosti Verne podle informací získaných z islandského národního registru stanovena na 188 850 000 ISK (91). Roční nájemné činilo 5 760 000 ISK v cenách roku 2009, tj. 3,05 % oficiálního ocenění pozemku, což je více než obvykle používaný procentní podíl. Kontrolní úřad se proto domnívá, že by v daném případě mohlo být toto nájemné přijatelné pro soukromý hospodářský subjekt působící na otevřeném trhu.

(162) Co se týká ustanovení o exkluzivitě, na něž Kontrolní úřad poukázal v rozhodnutí o zahájení řízení, islandské orgány objasnily, že se týká pouze oblasti spravované společností KADECO. To je v souladu rovněž se změnou zaevidované smlouvy o nájmu pozemku. Kontrolní úřad se domnívá, že toto ustanovení jako takové neposkytuje společnosti Verne hospodářskou výhodu, jelikož jeho oblast platnosti je omezená, a to ze zeměpisného i časového hlediska.

(163) Kontrolní úřad vyvozuje závěr, že smlouva o nájmu pozemku ve znění doplňkové nájemní smlouvy společnost Verne nezvýhodňuje.

2.3 Smlouva o dodávkách elektrické energie

2.3.1 Státní prostředky

(164) Jak bylo uvedeno výše, v zájmu zjištění, zda opatření zahrnuje poskytnutí státní podpory podle čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, musí Kontrolní úřad určit, zda opatření poskytuje podniku hospodářskou výhodu, kterou by při běžném podnikání neměl. Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být výhoda poskytnuta státem nebo ze státních prostředků. Výhoda může být poskytnuta rovněž prostřednictvím veřejného podniku, pokud ji lze přičíst státu (92). V rozsudku ve věci Stardust Marine (93) Soudní dvůr uvedl, že: „… čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES zahrnuje veškeré finanční prostředky, které mohou veřejné orgány skutečně použít k podpoře podniků, a není přitom rozhodné, zda jsou tyto prostředky trvale v majetku uvedených veřejných orgánů, či nikoli. I když tedy částky odpovídající předmětnému opatření nejsou trvale ve vlastnictví státních orgánů, skutečnost, že zůstávají trvale pod kontrolou veřejné správy, a tudíž k dispozici příslušným státním orgánům, tak postačuje k tomu, aby byly kvalifikovány jako státní prostředky. […] Stát může prostřednictvím výkonu svého dominantního vlivu na takové podniky rozhodnout o použití jejich prostředků k případnému financování zvláštních výhod ve prospěch jiných podniků. […] postavení veřejného podniku nelze srovnávat s postavením soukromého podniku. Prostřednictvím veřejných podniků může stát sledovat jiné než obchodní cíle, […].“

(165) Kontrolní úřad odkazuje na svá nedávná rozhodnutí týkající se dlouhodobých smluv o dodávkách elektrické energie, které uzavřela společnost Landsvirkjun, rozhodnutí č. 391/11/KOL a č. 392/11/KOL, a přijímá stejný přístup, co se týká přičitatelnosti smlouvy o dodávkách elektrické energie v tomto případě.

(166) Kromě obecného tvrzení uvedeného ve výše uvedených rozhodnutích Kontrolní úřad podotýká, že se v memorandu ze dne 23. října 2008 vyhotoveném Ministerstvem průmyslu, které islandské orgány poskytly Kontrolnímu úřadu v rámci postupu před oznámením daného případu, odkazuje na jednání mezi společností Verne a islandskými orgány o možných opatřeních, mimo jiné o dotované ceně elektrické energie při zahájení činnosti společnosti Verne. Společnost Landsvirkjun byla stranou první předlohy memoranda o porozumění ze dne 15. prosince 2008 při přípravě později zrušené investiční smlouvy mezi islandskými orgány a společností Verne, jež byla Kontrolnímu úřadu rovněž poskytnuta v rámci postupu před oznámením. V předloze memoranda o porozumění bylo obsaženo níže uvedené ustanovení, co se týká předchozí smlouvy o dodávkách elektrické energie mezi společnostmi Landsvirkjun a Verne (94): „Prvních […] elektrické energie dodané společnosti Verne v období 20 let bude prodáno za jakoukoli sazbu, která získá prvního zákazníka společnosti Verne.“

(167) Výše uvedené skutečnosti podle názoru Kontrolního úřadu prokazují, že se v daném případě stát podílel na rozhodnutích společnosti Landsvirkjun. Nejenže je společnost Landsvirkjun zcela ve vlastnictví a pod kontrolou islandského státu, stát ji zjevně využil ve své snaze přilákat odvětví datových center na Island (95).

(168) Kontrolní úřad proto na základě právního postavení společnosti Landsvirkjun, zjevného využívání společnosti Landsvirkjun jako nástroje k přilákání zahraničních investic v minulosti a obecných okolností případů vyvozuje závěr, že smlouvu o dodávkách elektrické energie lze přičíst státu a že zahrnuje státní prostředky, pokud a nakolik poskytuje společnosti Verne výhodu.

2.3.2 Výhoda obsažená ve smlouvě o dodávkách elektrické energie

(169) S ohledem na finanční transakce a investice uskutečňované vládami Evropský soudní dvůr uvedl, že aby bylo potvrzeno, že státní opatření představuje podporu, je nutné zjistit, zda podnik, který je příjemcem podpory, získá hospodářskou výhodu, kterou by za normálních podmínek nezískal (96). Přitom musí Kontrolní úřad použít kritérium investora v tržním hospodářství (97), které v podstatě stanoví, že o státní podporu jde, pokud členský stát dává podniku k dispozici finanční prostředky, které by za obvyklého průběhu událostí neposkytl soukromý investor, jenž používá obvyklá obchodní kritéria, a bez ohledu na jiné prvky sociální, politické nebo lidské povahy (98).

(170) Dotyčné opatření – smlouva o dodávkách elektrické energie, přičemž prodávajícím je společnost ve vlastnictví státu – by tudíž mohlo zahrnovat prvek státní podpory, pokud by jeho podmínky nebyly přijatelné pro soukromého tržního investora a nebylo by možné očekávat, že by prodej elektrické energie by za takových podmínek mohl být pro soukromý subjekt dostatečně ziskový. Kontrolní úřad podotýká, že je třeba přezkoumat, zda by se soukromý investor v tržním hospodářství rozhodl uzavřít dlouhodobou dvoustrannou smlouvu se stejnou cenou a za stejných podmínek jako v posuzované smlouvě (99). Při tomto posouzení však Kontrolní úřad nemůže nahradit úsudek prodávajícího svým vlastním úsudkem, což znamená, že prodejce elektrické energie musí mít určitý prostor pro uvážení. Ačkoli Kontrolní úřad plně uznává právo veřejných podniků, jako je společnost Landsvirkjun, působit na trhu za obchodních podmínek, musí pečlivě uvážit, zda by podobné smlouvy uzavřel soukromý tržní investor (100).

(171) Kontrolní úřad musí své posouzení založit na ceně a podmínkách smlouvy uzavřené mezi společnostmi Landsvirkjun a Verne a na informacích, které byly dostupné v době uzavření smlouvy.

(172) Kontrolní úřad podotýká, že se společnost Landsvirkjun v roce 2010 rozhodla snížit svou závislost na úpravě ceny elektrické energie dodávané pro energeticky náročná užití podle ceny hliníku a zdá se, že to snížilo riziko pro společnost, co se týká smluv uzavřených s odvětvím výroby hliníku, což je hlavní odběratel elektrické energie v energeticky náročných výrobních odvětvích na Islandu. Kontrolní úřad podotýká, že dotyčná smlouva byla uzavřena před tím, než společnost Landsvirkjun zavedla novou cenovou politiku.

(173) Jak bylo popsáno výše, společnost Verne bude nakupovat energii ze zařízení ve vlastnictví státu, která kontroluje společnost Landsvirkjun. Elektrickou energii budou dodávat stávající zařízení společnosti Landsvirkjun.

(174) Společnost Landsvirkjun objasnila, že závazky týkající se dodávek elektrické energie, které přijala, zajišťují určitou flexibilitu. Během prvních pěti let doby trvání smlouvy může společnost Verne zvýšit odběr na […]. Pokud nebylo po prvních pěti letech dosaženo růstu […], musí společnost Verne během zbývajícího smluvního období zaplatit za […] (povinnost „ber nebo plať“).

(175) Kontrolní úřad musí ověřit, zda cena – a ostatní podmínky – u části elektrické energie, která již byla dodána, a u části, kterou společnost Landsvirkjun dodá společnosti Verne, odráží tržní cenu.

(176) Islandské orgány uvedly, že trh s elektrickou energií dodávanou výrobním odvětvím na Islandu charakterizuje izolace islandského energetického trhu od zbytku evropského propojeného energetického trhu.

(177) V daném případě však nebyla tržní cena elektrické energie pro energeticky náročná výrobní odvětví na Islandu snadno dostupná. V tomto ohledu je třeba zmínit, že na celkovém islandském trhu pro dodávky elektrické energie stejné velikosti jako v daném případě neexistuje alternativní odbytiště. Islandský trh pro celkový odběr elektřiny by vzhledem ke své izolaci a omezené velikosti nebyl s to absorbovat elektrickou energii vyrobenou společností Landsvirkjun. Jediným odbytištěm by v daném případě byli velcí průmysloví odběratelé nacházející se na Islandu. Izolace trhu rovněž znamená, že referenční hodnotou nemůže být cena v Evropě.

(178) Vzhledem k neexistenci příslušné referenční hodnoty se Kontrolní úřad musí spolehnout na informace o průměrné ceně placené společnosti Landsvirkjun v minulosti na základě smluv s jinými energeticky náročnými podniky, které poskytly islandské orgány.

(179) Islandské orgány poskytly níže uvedené informace o průměrné ceně energie pro energeticky náročná výrobní odvětví na Islandu, kterou v minulosti účtovala společnost Landsvirkjun. Kontrolní úřad má za to, že v údajích jsou zahrnuty náklady na přenos. Rok USD za MWh 2002 12,8 2003 13,8 2004 17,0 2005 21,6 2007 27,8 2008 30,3 2009 19,0 2010 25,1

(180) Společnost Landsvirkjun rovněž objasnila mechanismus stanovování cen ve smlouvě o dodávkách elektrické energie. Cena energie je stanovena ve dvou krocích. […] při zahájení činnosti datového centra na Islandu. Tato počáteční cena elektrické energie je postupně během první poloviny smluvního období ([…]).[…].

(181) Kontrolní úřad připomíná skutečnou cenu, která byla v daném případě sjednána (bez zahrnutí nákladů na přenos): U prvních […]: Cena za MW Období […] USD Do 31.12.2013 […] USD 1.1.2014–31.12.2016 […] USD 1.1.2017–31.12.2018 […] USD 1.1.2019 do konce smluvního období U objemu překračujícího […]: Cena za MW Objem […] USD […] MW […] USD […] MW […] USD […] MW […] USD […] MW […] USD […] MW […] USD Nad […] MW

(182) Ceny stanovené ve smlouvě o dodávkách energie tudíž činí […] pro všechny zákazníky společnosti Landsvirkjun s vysokým odběrem energie (s přihlédnutím k nákladům na přenos, které jsou v případě společnosti Verne připočítány) s výjimkou období do […], kdy ceny, které platí společnost Verne, […]. Mimoto cena za objem mezi […] (viz rozhodnutí č. 392/11/KOL).

(183) Povinnost „ber nebo plať“ zajišťuje stálý prodej značného podílu dodané elektrické energie.

(184) Z výše uvedených důvodů vyvozuje Kontrolní úřad závěr, že s ohledem na podmínky smlouvy o dodávkách elektrické energie musí existovat určitý prostor pro uvážení, který mají veřejné podniky při řízení své činnosti k dispozici. Na základě informací poskytnutých islandskými orgány dospěl Kontrolní úřad k závěru, že smlouva o dodávkách elektrické energie neposkytuje společnosti Verne žádnou výhodu.

3. ZÁKONNOST OPATŘENÍ

(185) Podle čl. 1 odst. 3 části I protokolu 3 musí být „Kontrolní úřad ESVO včas informován o všech plánech ohledně poskytnutí nebo změny podpor, aby mohl podat své vyjádření (…). Dotčené státy neprovedou navrhovaná opatření, dokud nebude v tomto řízení přijato konečné rozhodnutí.“

(186) Islandské orgány neoznámily výše uvedenou podporu před tím, než nabyla účinku, Kontrolní úřad tudíž nemohl přijmout konečné rozhodnutí před poskytnutím podpory. Podpora je proto protiprávní.

4. SLUČITELNOST PODPORY

(187) Opatření podpory, na něž se vztahuje čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, obvykle nejsou slučitelná s fungováním Dohody o EHP, pokud nejsou způsobilá pro výjimku podle čl. 61 odst. 2 nebo 3 Dohody o EHP.

(188) Podle pokynů k regionální podpoře mohou být opatření považována za slučitelnou podporu podle čl. 61 odst. 3 písm. c), pokud mají „napomáhat hospodářskému rozvoji nejvíce znevýhodněných regionů podporováním investic a tvorby pracovních míst“. Kontrolní úřad podotýká, že se datové centrum bude nacházet v Reykjanesbæru, což je oblast způsobilá pro regionální investiční podporu na základě rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 378/06/KOL o mapách podporovaných oblastí pro Island.

4.1 Smlouva o licencích a poplatcích

(189) V oznámení, jež bylo posléze staženo, bylo oznámeno jedno z opatření, které je předmětem tohoto rozhodnutí, a to městská daň z nemovitostí. Oznámení bylo po zahájení formálního vyšetřovacího řízení staženo. Obec však již opatření obsažená ve smlouvě o licencích a poplatcích zavedla a tato opatření nebyla zrušena.

(190) Islandské orgány v později staženém oznámení a ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení tvrdily, že výjimky z roční městské daně z nemovitostí jsou slučitelné s fungováním Dohody o EHP podle pokynů k regionální podpoře jako součást různých daňových opatření. Islandské orgány oznámily výjimky týkající se městské daně z nemovitostí jako součást celkových daňových výjimek stanovených v investiční smlouvě z roku 2009 v souvislosti s výstavbou datového centra podle původního plánu. Později bylo od investiční smlouvy jako takové odstoupeno, městská daň z nemovitostí jako součást smlouvy o licencích a poplatcích uzavřené mezi společností Verne a obcí však představuje nezávislé opatření (101). Podle islandských orgánů nabylo toto opatření účinku již počátkem roku 2009 a je přiznáno na ročním základě.

(191) Výjimky týkající se městské daně z nemovitostí stanovené ve smlouvě o licencích a poplatcích nejsou spojeny s konkrétní investicí. Islandské orgány mimoto ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení objasnily, že opatření obsažená v později zrušené investiční smlouvě nebyla podmíněna dokončením všech fází datového centra plánovaného v té době (102).

(192) Z pokynů k regionální podpoře vyplývá, že regionální investiční podpora musí být podmíněna konkrétním a vymezeným investičním projektem, viz kapitola 4 pokynů. Výjimky týkající se roční městské daně z nemovitostí stanovené ve smlouvě o licencích a poplatcích nebyly podmíněny konkrétním nebo vymezeným investičním projektem (týkajícím se datového centra či jiných činností), jak se vyžaduje v pokynech k regionální podpoře. Stejně tak nebylo podmínkou pro přiznání výjimky z městské daně zachování investice v daném regionu nejméně pět let, jak je stanoveno v bodě 32 pokynů k regionální podpoře. Podporu proto nelze považovat za investiční podporu podle pokynů k regionální podpoře.

(193) Islandské orgány netvrdily, že opatření podpory jsou slučitelná jako provozní podpora podle pokynů k regionální podpoře. Výjimky týkající se městské daně z nemovitostí nesplňují podmínky stanovené v kapitole 5 pokynů k regionální podpoře; dotyčná opatření nejsou zejména provedena s ohledem na předem vymezené způsobilé výdaje nebo náklady, jak je stanoveno v bodě 66 pokynů k regionální podpoře.

(194) Výjimky týkající se městské daně z nemovitostí proto představují čistě provozní podporu, která není slučitelná s Dohodou o EHP.

(195) Islandské orgány nepředložily zvláštní tvrzení ohledně toho, zda výjimka týkající se jednorázové městské daně z výstavby silnic zahrnuje státní podporu či nikoli, ani zvláštní tvrzení ohledně slučitelnosti tohoto opatření. Kontrolní úřad zastává názor, že pro výjimku týkající se daně z výstavby silnic platí to samé, co v případě městské daně z nemovitostí; opatření nejsou spojena s konkrétní investicí a představují čistě provozní podporu poskytnutou společnosti Verne, která není slučitelná s Dohodou o EHP.

(196) V rozhodnutí o zahájení řízení měl Kontrolní úřad mimoto pochybnosti o pobídkovém účinku smluv, které byly uzavřeny po zahájení výstavby datového centra v roce 2008 (103). Pobídkový účinek je základním předpokladem pro to, aby byla podpora považována za slučitelnou podle pokynů k regionální podpoře. To, zda je navrhovaná podpora nezbytná k zajištění skutečného pobídkového účinku k investování, k němuž by v podporovaných oblastech jinak nedošlo, představuje při posuzování regionální podpory zásadní prvek. Je proto třeba ověřit, zda je podpora nezbytná k zajištění pobídkového účinku k investování, tj. zda podpora skutečně přispěla ke změně chování příjemce, takže ten uskuteční investici v dotčené podporované oblasti, a nikoli někde jinde. Regionální podpora proto může být slučitelná s čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP pouze tehdy, pokud vedla k investici v oblasti, která je způsobilá pro regionální podporu (104).

(197) Pokyny k regionální podpoře vymezují „zahájení prací“ jako „zahájení stavebních prací nebo první závazný příslib objednávky zařízení; tento pojem však nezahrnuje předběžné studie proveditelnosti“ (105). Nespornou skutečností je, že v dotyčném případě byly práce zahájeny již v roce 2008. V té době nebyla podle dostupných informací iniciována žádná smlouva s orgány týkající se výjimek z městských daní.

(198) V případě smlouvy o licencích a poplatcích, kterou obec uzavřela dne 9. listopadu 2009, těsně před zastavením výstavby datového centra v prosinci 2009, je ještě zřejmější než v následně zrušené investiční smlouvě, že nebyl dodržen požadavek týkající se prokázaného pobídkového účinku. Důvodem je skutečnost, že smlouva s obcí byla uzavřena později než investiční smlouva (ta byla uzavřena v říjnu 2009). Ještě ani v květnu 2009, kdy podle tvrzení islandských orgánů začaly obec a společnost Verne jednat o daňových výjimkách, by nebyl požadavek týkající se pobídkového účinku splněn. S ohledem na výjimku z městské daně nebyl při zahájení výstavby datového centra v roce 2008 vydán žádný „dokument, o němž lze usuzovat, že výslovně poskytuje [společnosti] podporu na investici“ (106).

(199) Kontrolní úřad se domnívá, že ustanovení a účel pokynů k regionální podpoře představují náležitý základ pro posouzení, a nesdílí názor islandských orgánů, že by tento základ znamenal upřednostnění formy před podstatou.

(200) Islandské orgány tvrdily, že původní investiční smlouva byla nezbytná, aby společnost Verne dokončila investici do datového centra po vypuknutí finanční krize. Uvádělo se, že „společnost Verne nemohla dokončit projekt datového centra podle původního plánu“, viz s. 19 rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 418/10/KOL. V rozhodnutí o zahájení řízení se Kontrolní úřad tímto tvrzením zabýval a zastával názor, že ověření nezbytnosti podpory bude vyžadovat úplnou analýzu hospodářských okolností investičního rozhodnutí příjemce. Kontrolní úřad se domníval, že by tato analýza měla být provedena pouze na základě původních obchodních plánů příjemce a ostatních dokumentů předložených investičnímu výboru příjemce za účelem souhlasu s poskytnutím zdrojů na investiční činnost; výpočtů ziskovosti projektu s podporou a bez podpory; analýzy financování projektu; posouzení rizik a podrobného popisu toho, jak okolnosti po vypuknutí finanční krize v říjnu 2008 ovlivnily obchodní plán a požadovanou návratnost investice. Islandské orgány nepředložily během formálního vyšetřovacího řízení žádné takovéto obchodní plány ani příslušnou dokumentaci související s investičním rozhodnutím ani žádné jiné důkazy na podporu tohoto tvrzení. Toto tvrzení je proto bezpředmětné a Kontrolní úřad nemůže považovat opatření týkající se městské daně za slučitelná na tomto základě.

(201) Kontrolní úřad proto vyvozuje závěr, že podporu poskytnutou na základě smlouvy o licencích a poplatcích nelze považovat za slučitelnou podle pokynů k regionální podpoře nebo podle čl. 61 odst. 3 písm. c) Dohody o EHP.

(202) Kontrolní úřad podotýká, že se islandské orgány ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení dovolávaly vyšší moci. Výjimky z obecného zákazu státních podpor jsou stanoveny v čl. 61 odst. 3 Dohody o EHP. Kontrolní úřad nepovažuje tvrzení týkající se vyšší moci za relevantní s ohledem na čl. 61 odst. 3 nebo pokyny přijaté na základě tohoto ustanovení. Skutková podstata tohoto případu nevede k tomu, že by se jednalo o podporu podle čl. 61 odst. 3 písm. b), jelikož daňová opatření neměla napravit vážnou poruchu v celém hospodářství. Kontrolní úřad proto odmítá relevantnost tvrzení islandských orgánů ohledně vyšší moci.

(203) Islandské orgány se nedovolávaly použití pokynů Kontrolního úřadu k podpoře na záchranu a restrukturalizaci. Jelikož nic nenasvědčuje tomu, že by společnost Verne byla v době uzavření smlouvy o licencích a poplatcích v roce 2009 podnikem v obtížích ve smyslu těchto pokynů, nezdá se, že by byly splněny podmínky stanovené v těchto pokynech.

(204) Nebylo každopádně prokázáno, že daňová opatření obsažená ve smlouvě o licencích a poplatcích byla nezbytná a přiměřená k dosažení cíle společného zájmu. Kontrolní úřad proto nezjistil žádné důvody pro prohlášení podpory poskytnuté podle smlouvy o licencích a poplatcích za slučitelnou s vnitřním trhem na základě čl. 61 odst. 3 Dohody o EHP.

(205) Z výše uvedených důvodů nelze opatření podpory podle smlouvy o licencích a poplatcích považovat za slučitelná s Dohodou o EHP.

(206) Kontrolní úřad proto dospěl k závěru, že daňové výjimky, které obec přiznala společnosti Verne, představují podporu, která je protiprávní a není slučitelná s vnitřním trhem na základě čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

4.2 Smlouva o koupi nemovitostí

(207) Kontrolní úřad zjistil, že zvýhodněná cena pěti budov, které byly prodány společnosti Verne, představuje státní podporu. Islandské orgány nepředložily žádná tvrzení ohledně toho, zda je tato podpora slučitelná s Dohodou o EHP, nýbrž svou argumentaci zaměřily spíše na tvrzení, že se nejedná o podporu. Kontrolní úřad však posoudil, zda by bylo možno tuto podporu považovat za slučitelnou podle pokynů k regionální podpoře.

(208) Podpora byla poskytnuta v únoru 2008. Podporu nelze považovat za regionální investiční podporu, jelikož při uzavření smlouvy o koupi nemovitostí dne 26. února 2008 a podpisu převodu vlastnického práva dne 9. května 2008 nebylo odkázáno na žádnou souvislost mezi poskytnutou podporou a vymezeným závazkem investovat v dané oblasti. Aby se jednalo o investiční podporu podle pokynů k regionální podpoře, musí být podpora „poskytnuta na počáteční investice“, jak je stanoveno v bodě 25 pokynů k regionální podpoře, a podpora je vypočítána s odkazem na náklady vyplývající z určité investice nebo náklady na pracovní místa přímo vytvořená investicí, jak je stanoveno v bodě 28 pokynů. Tak tomu při prodeji budov společnosti Verne ze strany státu nebylo; prodej nebyl spojen s konkrétním investičním projektem ani jím podmíněn. Jediná zmínka o investičním projektu ve smlouvě o koupi nemovitostí je uvedena v příloze C smlouvy nazvan