ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Co se týče podpor zrealizovaných v Bulharsku před jeho přistoupením k Unii, příloha V aktu o přistoupení v hlavě 2 stanoví kontrolní mechanismus. Tento mechanismus má za úkol zejména vymezit rozsah takovýchto podpor, jež mohou být od přistoupení považovány za „existující podpory“ ve smyslu čl. 88 odst. 1 ES. V souladu s tímto mechanismem opatření prováděná před zmíněným přistoupením, která však jsou stále použitelná i po přistoupení, a ke dni přistoupení splňují kumulativní kritéria čl. 87 odst. 1 ES, podléhají zvláštním pravidlům stanoveným v příloze V aktu o přistoupení, buďto jako existující podpory ve smyslu čl. 88 odst. 1 ES, spadají-li do některé ze tří kategorií zmíněných v této příloze, nebo jako podpory nové ke dni přistoupení pro účely uplatnění čl. 88 odst. 3 ES, pokud do některé z těchto tří kategorií nespadají.

Z toho plyne, že k tomu, aby se na opatření státní podpory přijatá přede dnem přistoupení mohla vztahovat zmíněná zvláštní pravidla přílohy V aktu o přistoupení, musí být opatření státní podpory přijatá přede dnem přistoupení zejména stále „použitelná“ ve smyslu zmíněné přílohy počínaje tímto přistoupením. Výrazy „použitelná“ a „stále použitelná“ obsažené v příloze V aktu o přistoupení je třeba vykládat tak, že se v podstatě týkají opatření prováděných před přistoupením k Unii, která jsou i po tomto přistoupení s to způsobit výdaje dotčeného členského státu či zvýšení jeho finančních závazků, anebo snížit rozpočtové příjmy tohoto státu.

V případě, kdy provedení veřejných podpor bylo dokončeno před přistoupením Bulharska k Unii, nebyly tyto podpory s to způsobovat po zmíněném přistoupení výdaje nebo větší finanční závazky bulharským státním orgánům nebo snižovat rozpočtové příjmy tohoto státu. Za těchto podmínek nemohou být veřejné podpory, o které se jedná v původním řízení, považovány za stále „použitelné“ po přistoupení ve smyslu přílohy V aktu o přistoupení. V důsledku toho tato opatření nemohou být považována ani za „existující podpory“, ani za „novou podporu ke dni přistoupení“ ve smyslu zmíněné přílohy.

Naopak se postup vymáhání navrácení takovýchto veřejných podpor poskytnutých podniku před přistoupením Bulharska v případě nedodržení podmínek stanovených v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě zakládající přidružení, podle něhož bylo Bulharsku povoleno poskytnout podpory na takovouto restrukturalizaci jeho ocelářství, zejména za podmínky, že tyto podpory na konci období restrukturalizace zajistí za běžných tržních podmínek životaschopnost podniků, které budou jejich příjemci, musí zakládat na článku 3 dodatkového protokolu k této Evropské dohodě. Za těchto okolností mohou příslušné vnitrostátní orgány přijmout v souladu s třetím pododstavcem tohoto článku rozhodnutí o navrácení veřejných podpor, které nesplňují tyto podmínky. Rozhodnutí přijaté Evropskou komisí na základě čl. 3 druhého pododstavce tohoto dodatkového protokolu nepředstavuje předběžnou podmínku vymáhání navrácení takovýchto podpor uvedenými orgány.

(viz body 40, 51–53, 55, 58–60, 71 a výrok)
Pokud několik veřejných orgánů v postavení veřejného zadavatele společně zřídí subjekt pověřený plněním jejich úkolů v oblasti veřejných služeb nebo pokud veřejný orgán do takovéhoto subjektu vstoupí, je podmínka stanovená judikaturou Soudního dvora, podle níž musí tyto orgány, aby byly osvobozeny od své povinnosti zahájit veřejné zadávací řízení podle pravidel unijního práva, společně nad tímto subjektem vykonávat kontrolu obdobnou té, kterou vykonávají nad vlastními organizačními složkami, splněna, pokud má každý z těchto orgánů podíl jak na základním kapitálu, tak v řídících orgánech uvedeného subjektu.

O obdobnou kontrolu se totiž jedná, jestliže dotčený subjekt podléhá kontrole umožňující zadavateli ovlivnit rozhodování uvedeného subjektu. Musí se jednat o možnost rozhodujícího vlivu jak nad strategickými cíli, tak nad důležitými rozhodnutími této entity. Jinými slovy musí být veřejný zadavatel s to nad tímto subjektem vykonávat strukturální a funkční kontrolu. Tato kontrola musí být rovněž účinná. V případě využití subjektu společně vlastněného několika veřejnými orgány může být obdobná kontrola vykonávána společně těmito orgány, aniž by bylo nezbytné, aby byla vykonávána jednotlivě každým z nich. Z toho plyne, že v případě, že se veřejný orgán stane menšinovým akcionářem akciové společnosti s výhradně veřejnou kapitálovou účastí, za účelem zadání řízení veřejné služby této společnosti, pak kontrola, kterou nad ní orgány veřejné správy, které jsou členy této společnosti, vykonávají, může být kvalifikována jako obdobná kontrole, kterou vykonávají nad svými vlastními organizačními složkami, je-li těmito orgány vykonávána společně. Za těchto podmínek jistě není nezbytné v případě využití společného subjektu několika veřejnými orgány za účelem plnění společného úkolu v rámci veřejných služeb, aby měl každý z těchto orgánů sám o sobě nad tímto subjektem individuální kontrolní moc, to však nic nemění na tom, že nad ním vykonávaná kontrola nemůže spočívat pouze v kontrole veřejného orgánu držícího většinový podíl na základním kapitálu dotčeného subjektu, neboť jinak by byla popřena samotná koncepce společné kontroly. Postavení veřejného zadavatele v subjektu, jemuž je zakázka zadávána a který je ve společném vlastnictví, nezajišťující jakoukoli možnost podílet se na kontrole tohoto subjektu by totiž otvíralo možnost k obcházení užití pravidel unijního práva v oblasti veřejných zakázek a koncesí na služby, neboť čistě formální účast na takovémto subjektu nebo na společném orgánu zajišťujícím jeho řízení by zbavovala tohoto veřejného zadavatele povinnosti zahájit nabídkové řízení podle pravidel unijního práva, ačkoli by se posledně uvedený zadavatel nijak neúčastnil výkonu obdobné kontroly nad tímto subjektem.

(viz body 27–31, 33 a výrok)
Směrnice 2005/29 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní soud nařídil ukončení obchodní praktiky, na kterou se příloha I této směrnice nevztahuje, pouze z důvodu, že uvedená praktika nebyla předmětem předchozího povolení příslušného správního orgánu, aniž by sám provedl posouzení nekalé povahy dotčené praktiky s ohledem na kritéria uvedená v článcích 5 až 9 uvedené směrnice.

Je sice pravda, že vnitrostátní právní úprava, která stanoví předběžný a preventivní přezkum nekalých obchodních praktik, je slučitelná s režimem zavedeným směrnicí 2005/29, tato právní úprava však takovou obchodní praktiku nemůže zakázat pouze z důvodu neexistence předchozího povolení příslušného správního orgánu. Taková právní úprava by totiž vyloučila přezkum uvedených obchodních praktik a dále pak by tato právní úprava tím, že by přezkum stanovila až po zákazu stanoveném pro nesplnění povinnosti získat předchozí povolení, způsobila, že by praktika z důvodu své povahy a zvláště souvisejícího faktoru času pro obchodníka ztratila jakýkoli ekonomický smysl. Taková vnitrostátní právní úprava by tak znamenala, že je stanoven obecný zákaz obchodních praktik uplatněných v rámci zvláštního režimu, třebaže případně nekalá povaha těchto praktik vůbec nebyla posouzena podle kritérií uvedených v článcích 5 až 9 směrnice.

(viz body 45–50 a výrok)
Věc C-310/11

Grattan plc

v.

The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber)]

„Daně — DPH — Druhá směrnice 67/228/EHS — Článek 8 písm. a) — Šestá směrnice 77/388/EHS ‐ Dodání zboží — Základ daně — Provize vyplácená společností uskutečňující zásilkový prodej svému obchodnímu zástupci — Nákupy zákazníků-třetích osob — Snížení ceny po uskutečnění zdanitelného plnění — Přímý účinek“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. prosince 2012

Harmonizace daňových právních předpisů – Společný systém daně z přidané hodnoty – Směrnice 67/228 a 77/388 – Nesrovnatelné stupně harmonizace (Směrnice Rady 67/228 a 77/388) Harmonizace daňových právních předpisů – Společný systém daně z přidané hodnoty – Základ daně – Dodání zboží – Provize vyplácená společností uskutečňující zásilkový prodej svému obchodnímu zástupci za již uskutečněné dodávky – Možnost zpětně snížit zdanitelný základ podle směrnice 67/228 – Neexistence [Směrnice Rady 67/228, čl. 8 písm. a)]

Viz znění rozhodnutí. (viz bod 33) Článek 8 písm. a) druhé směrnice 67/228 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu musí být vykládán v tom smyslu, že osobě povinné k dani nepřiznává nárok na to, aby se základem daně pro dodání zboží bylo zacházeno jako se zpětně sníženým základem daně, pokud v době po tomto dodání zboží obchodní zástupce obdržel od dodavatele kredit, který se rozhodl buď čerpat jako platbu v hotovosti, nebo jej odečíst od částky dlužné dodavateli za již uskutečněná dodání zboží. (viz bod 37 a výrok)

Věc C-310/11

Grattan plc

v.

The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber)]

„Daně — DPH — Druhá směrnice 67/228/EHS — Článek 8 písm. a) — Šestá směrnice 77/388/EHS ‐ Dodání zboží — Základ daně — Provize vyplácená společností uskutečňující zásilkový prodej svému obchodnímu zástupci — Nákupy zákazníků-třetích osob — Snížení ceny po uskutečnění zdanitelného plnění — Přímý účinek“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. prosince 2012

Harmonizace daňových právních předpisů — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 67/228 a 77/388 — Nesrovnatelné stupně harmonizace (Směrnice Rady 67/228 a 77/388) Harmonizace daňových právních předpisů — Společný systém daně z přidané hodnoty — Základ daně — Dodání zboží — Provize vyplácená společností uskutečňující zásilkový prodej svému obchodnímu zástupci za již uskutečněné dodávky — Možnost zpětně snížit zdanitelný základ podle směrnice 67/228 — Neexistence [Směrnice Rady 67/228, čl. 8 písm. a)]
(viz bod 24)

(viz body 28, 29, 31, 34, výrok 1)

Význam a dosah výrazů, které unijní právo nijak nedefinuje, je totiž třeba určit v souladu s jejich obvyklým smyslem v běžném jazyce, s přihlédnutím ke kontextu, ve kterém jsou použity, a cílům, které sleduje právní úprava, jejíž součástí jsou. V letecké dopravě představují „mimořádné okolnosti“ událost, která není vlastní běžnému výkonu činnosti dotyčného dopravce a z důvodu své povahy či původu se vymyká jeho účinné kontrole. Jinými slovy jsou do tohoto pojmu zahrnuty veškeré okolnosti, které se vymykají kontrole leteckého dopravce, bez ohledu na povahu a závažnost těchto okolností.

Ze znění uvedeného nařízení nevyplývá žádné omezení, ať již časového či finančního charakteru, které by se vztahovalo k povinnosti poskytnout péči cestujícím za mimořádných okolností ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů.

Z článku 9 uvedeného nařízení totiž vyplývá, že leteckému dopravci přísluší všechny povinnosti poskytnout péči cestujícím, jejichž let byl zrušen, v plném rozsahu během celé doby, po kterou musí dotčení cestující čekat na přesměrování.

Poskytnutí péče těmto cestujícím je v této souvislosti obzvláště důležité, pokud dojde k mimořádným okolnostem, které přetrvávají v čase, a právě v případě, že je doba čekání způsobeného zrušením letu zvláště dlouhá, je nezbytné dbát na to, aby byl cestujícímu v letecké dopravě, jehož let byl zrušen, umožněn přístup k produktům a službám prvořadé potřeby, a to po celou dobu čekání.

(viz body 40 až 42)
Případ, kdy veřejnoprávní věřitel poskytne podniku platební úlevy z částky, kterou mu tento podnik dluží, nespadá pod pojem „státní podpora“ ve smyslu článku 107 SFEU, pokud by podnik příjemce mohl za obvyklých podmínek na trhu získat tutéž výhodu, jakou získal ze státních prostředků. Je-li toto kritérium soukromého věřitele použitelné, patří mezi skutečnosti, které je Komise povinna zohlednit při prokazování existence takové podpory. Je tedy na Komisi, aby učinila celkové posouzení a zohlednila veškeré relevantní skutečnosti daného případu, které jí umožňují určit, zda by podnik, který je příjemcem podpory, zjevně nemohl získat srovnatelné úlevy od soukromého věřitele. V tomto ohledu je třeba pokládat za relevantní všechny informace, které by mohly nezanedbatelným způsobem ovlivnit rozhodovací proces soukromého věřitele, který je průměrně opatrný a postupuje s řádnou péčí, jenž se nachází v situaci, jež se co možná nejvíce podobá situaci veřejnoprávního věřitele, a který hledá způsob, jak by mu mohly být zaplaceny částky, které mu dluží dlužník ve finančních obtížích.

V případě posouzení týkajícího se opatření, které směřuje ke anulování daňového dluhu podniku, v jehož případě je vedeno vyrovnávací řízení, Komise musí vzít v potaz, že průměrně opatrný soukromý věřitel postupující s náležitou péčí, který se nachází v situaci, jež se co možná nejvíce podobá situaci místního daňového orgánu, se musí za účelem nalezení způsobu, jak by mu mohly být zaplaceny částky, které jsou mu dluženy, rozhodovat zejména mezi návrhem na vyrovnání a konkurzem na žalující společnost. Z toho plyne, že takový věřitel musí vyhodnotit výhody a nevýhody každého z obou uvedených řízení, aby mohl zjistit, která alternativa je nejvýhodnější. Vzhledem k tomu, že vyrovnací a konkurzní řízení oddalují navrácení dlužných částek, a mohou tedy ovlivnit jejich hodnotu, jde o skutečnost, která by mohla nezanedbatelným způsobem ovlivnit rozhodovací proces takového soukromého věřitele.

Komise tedy musí při posuzování takových opatření vzít s ohledem na kritérium soukromého věřitele v úvahu dostupné informace týkající se zejména délky konkurzního řízení.

(viz body 70, 71, 73, 78 až 82, 86, 100)
Spojené věci C-186/11 a C-209/11

Stanleybet International Ltd (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11)

v.

Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou

(žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Symvoulio tis Epikrateias)

„Články 43 ES a 49 ES — Vnitrostátní právní úprava, která přiznává výlučné právo na provádění, provozování, organizování a pořádání hazardních her jedinému podniku s právní formou akciové společnosti kótované na burze — Propagace hazardních her a rozšíření do dalších členských států Evropské unie — Kontrola vykonávaná státem“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. ledna 2013

Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Omezení — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava, která přiznává výlučné právo organizovat tyto hry jedinému hospodářskému subjektu, který podléhá státní kontrole — Nepřípustnost — Odůvodnění — Naléhavé důvody obecného zájmu — Cíl spočívající v omezení nabídky hazardních her a v boji proti trestné činnosti — Povinnost splnit podmínky proporcionality a zákazu diskriminace — Posouzení vnitrostátním soudem (Články 43 ES a 49 ES) Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Omezení — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava, která přiznává výlučné právo organizovat tyto hry jedinému hospodářskému subjektu, který podléhá státní kontrole — Nepřípustnost — Možnost vnitrostátního správního orgánu upustit dočasně od přezkumu žádostí o licence v odvětví hazardních her — Neexistence (Články 43 ES a 49 ES) Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Omezení — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava, která přiznává výlučné právo organizovat tyto hry jedinému hospodářskému subjektu, který podléhá státní kontrole — Nepřípustnost — Nepřiznání přechodného období dotyčnému vnitrostátnímu správnímu orgánu za účelem dočasného upuštění od přezkumu žádostí o licenci v tomto odvětví — Podmínky udělení licencí na organizování hazardních her v případě takových žádostí — Dodržování základních pravidel Smluv a zásad rovného zacházení a transparentnosti (Články 43 ES a 49 ES)
—

pojem „významná nerovnováha“ v neprospěch spotřebitele je třeba posuzovat na základě analýzy vnitrostátních právních předpisů, které by se použily v případě neexistence dohody stran, aby bylo možné posoudit, zda a případně do jaké míry je právní postavení spotřebitele smlouvou zhoršeno ve srovnání s právním postavením, jaké by měl podle platné vnitrostátní právní úpravy. Stejně tak by za tímto účelem mělo být přezkoumáno právní postavení, v jakém se daný spotřebitel nachází s ohledem na prostředky, které má podle vnitrostátních právních předpisů k dispozici pro zabránění dalšímu používání zneužívajících klauzulí;
Článek 15 odst. 1 nařízení č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, který musí být nutně vykládán restriktivně, se použije za předpokladu, že jsou splněny tři podmínky: zaprvé má některá ze smluvních stran postavení spotřebitele, který jedná v rámci, o němž lze mít za to, že nespadá do jeho profesionální nebo podnikatelské činnosti, zadruhé smlouva mezi takovýmto spotřebitelem a profesionálem či podnikatelem byla skutečně uzavřena a zatřetí spadá takováto smlouva do některé z kategorií uvedených v odst. 1 písm. a) až c) uvedeného článku 15. Tyto podmínky musí být splněny kumulativně, takže není-li některá z oněch tří podmínek splněna, příslušnost nemůže být určena podle pravidel platných ve věcech spotřebitelských smluv.

(viz body 26, 30)
Věc C-424/11

Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd a další

v.

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná le First-tier Tribunal (Tax Chamber)]

„Daň z přidané hodnoty — Směrnice 77/388/EHS — Osvobození správy fondů kolektivního investování od daně — Rozsah — Systémy důchodového zabezpečení v zaměstnání“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. března 2013

Harmonizace daňových právních předpisů – Společný systém daně z přidané hodnoty – Osvobození – Správa fondů kolektivního investování – Pojem – Správa investičního fondu, sdružujícího aktiva systému důchodového zabezpečení – Vyloučení – Podmínky

[Směrnice Rady 77/388, čl. 13 část B písm. d) bod 6, a 2006/112, čl. 135 odst. 1 písm. g)]

Ustanovení čl. 13 části B písm. d) bodu 6 šesté směrnice 77/388 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu a čl. 135 odst. 1 písm. g) směrnice 2006/112 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že investiční fond, sdružující aktiva systému důchodového zabezpečení, nespadá pod pojem „fond kolektivního investování“ ve smyslu těchto ustanovení, jehož správa může být osvobozena od DPH ve světle cíle těchto směrnic a zásady daňové neutrality, neboť členové nenesou rizika správy uvedeného fondu a příspěvky, které zaměstnavatel vkládá do systému důchodového zabezpečení, jsou pro něj prostředkem, jak splnit zákonné povinnosti vůči zaměstnancům.

(viz bod 29 a výrok)

Věc C-424/11

Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd a další

v.

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná le First-tier Tribunal (Tax Chamber)]

„Daň z přidané hodnoty — Směrnice 77/388/EHS — Osvobození správy fondů kolektivního investování od daně — Rozsah — Systémy důchodového zabezpečení v zaměstnání“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. března 2013

Harmonizace daňových právních předpisů — Společný systém daně z přidané hodnoty — Osvobození — Správa fondů kolektivního investování — Pojem — Správa investičního fondu, sdružujícího aktiva systému důchodového zabezpečení — Vyloučení — Podmínky

[Směrnice Rady 77/388, čl. 13 část B písm. d) bod 6, a 2006/112, čl. 135 odst. 1 písm. g)]

Ustanovení čl. 13 části B písm. d) bodu 6 šesté směrnice 77/388 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu a čl. 135 odst. 1 písm. g) směrnice 2006/112 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že investiční fond, sdružující aktiva systému důchodového zabezpečení, nespadá pod pojem „fond kolektivního investování“ ve smyslu těchto ustanovení, jehož správa může být osvobozena od DPH ve světle cíle těchto směrnic a zásady daňové neutrality, neboť členové nenesou rizika správy uvedeného fondu a příspěvky, které zaměstnavatel vkládá do systému důchodového zabezpečení, jsou pro něj prostředkem, jak splnit zákonné povinnosti vůči zaměstnancům.

(viz bod 29 a výrok)
—

na základě souhlasu správního orgánu pověřeného dohledem nad pojišťovnami, kterému byla žádost dotčené pojišťovny předložena, zjistí-li tento orgán, že uplatnění pojistné sazby tohoto podniku vede či může vést ke ztrátám navzdory úpravám sazeb vypočteným na základě těchto dvou indexů. Takový systém zvyšování sazeb pojistného totiž může odradit pojišťovny se sídlem v jiném členském státě, než je členský stát, který takový systém zavedl, od otevření pobočky v uvedeném státě či od toho, aby zde v rámci volného pohybu služeb nabízely své produkty. Takový systém je však přípustný, pokud má chránit spotřebitele, což je naléhavým důvodem obecného zájmu, a má konkrétně zabránit tomu, aby se spotřebitel dostal do situace, kdy je pojistné značně a neočekávaně zvýšeno. Jeví se navíc jako vhodný nástroj zaručující dosažení tohoto cíle. Konečně, vzhledem ke znakům pojištění hospitalizace, které sice může být relativně mladým pojištěncům nabízeno s nízkou sazbou pojistného, avšak jehož sazby se mohou zvyšovat s rostoucím věkem pojištěnce a s náklady, které představuje pro svého pojistitele, a vzhledem k tomu, že takový systém nezakazuje pojišťovnám svobodně určit základní sazbu pojistného a správnímu orgánu pověřenému dohledem nad pojišťovnami umožňuje na žádost pojišťovny udělit souhlas k tomu, aby přijala opatření pro účely dorovnání sazeb pojistného v případě, kdy mohou vést ke ztrátám, tento systém nepřekračuje vzhledem k neexistenci méně omezujícího opatření, které by umožnilo dosáhnout uvedeného cíle spočívajícího v ochraně spotřebitele za stejných podmínek, meze toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.