ROZSUDEK SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU EVROPSKÉ UNIE

(první senát)

21. ledna 2014

Věc F‑114/12

Ewelina Jelenkowska-Luca

v.

Evropská komise

„Veřejná služba — Úředníci — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu — Státní příslušnost státu, na jehož území se nachází místo zaměstnání — Obvyklé bydliště“

Předmět: Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU, jenž je použitelný na Smlouvu o ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se E. Jelenkowska-Luca domáhá zrušení rozhodnutí ze dne 11. července 2012, kterým Evropská komise zamítla její stížnost podanou dne 25. března 2012 proti rozhodnutí neposkytnout jí příspěvek za práci v zahraničí od 1. března 2012.

Rozhodnutí: Žaloba se zamítá. E. Jelenkowska-Luca ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

Shrnutí

1. Úředníci – Odměna – Příspěvek za práci v zahraničí – Podmínky poskytnutí – Důkazní břemeno, které nese úředník

[Služební řád, příloha VII, čl. 4 odst. 1 písm. b)]

2. Úředníci – Odměna – Příspěvek za práci v zahraničí – Podmínky poskytnutí – Obvyklé bydliště mimo území členského státu zaměstnání během referenčního období – Pojem obvyklé bydliště – Okolnosti umožňující předpokládat obvyklé bydliště v místě zaměstnání

[Služební řád, příloha VII, čl. 4 odst. 1 písm. b)]

1. Pokud jde o příspěvek za práci v zahraničí, přísluší dotčenému úředníkovi, aby prokázal, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 přílohy VII služebního řádu.

Z tohoto důvodu nemůže obstát argument úředníka, který má státní příslušnost členského státu zaměstnání, podle kterého vzhledem k tomu, že během referenčního období neměl tuto státní příslušnost, přísluší orgánu, aby prokázal, že úředník během uvedeného období navázal četné a těsné vazby s tímto členským státem. Tento výklad čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu by totiž vedl v případě úředníka, který bydlí nebo bydlel ve státě zaměstnání, aniž by měl státní příslušnost uvedeného státu, k domněnce, že v takovém případě jsou splněny podmínky pro získání příspěvku za práci v zahraničí. Takový výklad by však byl v rozporu se striktní povahou podmínek stanovených uvedeným ustanovením.

(viz body 15 a 16)

Odkazy:

Soud prvního stupně: 27. září 2000, Lemaître v. Komise, T‑317/99, bod 48; 13. prosince 2004, E v. Komise, T‑251/02, bod 84; 13. září 2005, Recalde Langarica v. Komise, T‑283/03, bod 142

Soud pro veřejnou službu: 11. července 2007, B v. Komise, F‑7/06, bod 39; 25. září 2007, Cavallaro v. Komise, F‑108/05, bod 78

2. Okolnost, že úředník spadající pod čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu prokázal své obvyklé bydliště, což je pojem, který je třeba chápat tak, že označuje centrum jeho zájmů, v zemi, kde je zaměstnán, byť po velmi krátkou dobu během referenčního období, tohoto úředníka automaticky zbavuje příspěvku za práci v zahraničí.

Pokud jde o určení místa obvyklého bydliště, přestěhování do členského státu zaměstnání za účelem následování manžela, disponování bydlením s úmyslem žít v něm s tímto manželem a výkon profesní činnosti v tomto státě umožňuje předpokládat přemístění obvyklého centra zájmů do dotyčného státu. Krom toho skutečnost, že žádost o získání státní příslušnosti členského státu zaměstnání byla podána ihned po uzavření manželství se státním příslušníkem uvedeného členského státu, umožňuje tím spíše předpokládat úmysl úředníka přemístit centrum svých zájmů do tohoto členského státu.

(viz body 24 až 26)

Odkazy:

Soud pro veřejnou službu: výše uvedený rozsudek B v. Komise, body 38 a 39; 4. prosince 2008, Blais v. ECB, F‑6/08, bod 91; 5. prosince 2012, Bourtembourg v. Komise, F‑6/12, body 26 a 28; 26. června 2013, Achab v. EHSV, F‑21/12, bod 34, který je předmětem kasačního opravného prostředku projednávaného před Tribunálem Evropské unie, věc T‑430/13 P