CS Úřední věstník Evropské unie C 24/30

Kasační opravný prostředek podaný dne 18. listopadu 2009 společností Royal Appliance International GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 15. září 2009 ve věci T-446/07, Royal Appliance International GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); vedlejší účastnice řízení: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH

(Věc C-448/09 P)

2010/C 24/56

Jednací jazyk: němčina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Royal Appliance International GmbH (zástupci: K.-J. Michaeli, advokát, M. Schork, advokátka)

Další účastníci řízení:

— Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

— BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

— zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 15. září 2009 ve věci T-446/07;

— zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 3. října 2007 ve věci R 572/2006-4;

— uložit žalovanému a vedlejší účastnici řízení náhradu vlastních nákladů řízení, jakož i nákladů vynaložených navrhovatelkou jak v prvním stupni, tak i v řízení o kasačním opravném prostředku.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Soudu prvního stupně, kterým bylo potvrzeno rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 3. října 2007. Soud a odvolací senát jsou názoru, že mezi namítanou německou ochrannou známkou „sensixx“ a přihlašovanou ochrannou známkou „Centrixx“ existuje, pokud jde o výrobky „vysavače“, nebezpečí záměny. Namítaná ochranná známka údajně byla po dni rozhodnutí odvolacího senátu a před projednáním před Soudem pravomocně vymazána pro výrobky „vysavače“. Soud údajně zamítl nejdříve podaný návrh na přerušení řízení a propadnutí namítané ochranné známky považoval za právně nerelevantní, jelikož údajně nespadá do skutkového a právního rámce, o němž rozhodoval odvolací senát, pročež tato skutečnost nemusí být zohledněna ani Soudem.

Navrhovatelka má za to, že Soud porušil právní předpoklady důvodu pro přerušení řízení v článku 77 jeho jednacího řádu tím, že nezohlednil propadnutí namítané ochranné známky. Pro spor rozhodující změna skutkového stavu se údajně týká platnosti namítané ochranné známky, na což žalobkyně nemá žádný vliv. Tato změna údajně odstraňuje důvod námitek proti přihlášce ochranné známky a nutně měla být zohledněna. To podle navrhovatelky vyplývá ze základního práva navrhovatelky na vlastnictví, které zahrnuje přihlášku ochranné známky. V důsledku svého odmítnutí zohlednit předchozí rozhodnutí Oberlandesgericht München o výmazu týkající se namítané ochranné známky, Soud údajně zkoumal podobnost soupisu výrobků dvou ochranných známek, z nichž jedna byla v okamžiku rozhodnutí téměř úplně vymazána. Soud tak údajně porušil článek 45 nařízení o ochranné známce Společenství (dále jen „NOZS“), neboť práva třetích osob v okamžiku rozhodnutí Soudu již neexistovala, jelikož vymazání namítané ochranné známky bylo již v nejvyšší možné míře jisté. Soudy Společenství údajně samy připustily výjimky ze zákazu zohlednění nových skutečností tím, že rozhodly, že rozhodnutí vnitrostátních Soudů mohou být vzaty v úvahu i tehdy, pokud byly poprvé uvedeny v řízení před Soudem. To údajně musí zvláště platit, pokud navrhovatelka nemá žádný vliv na okamžik rozhodnutí odvolacího senátu, které, jak tomu je v tomto případě, bylo vydáno krátce před uplynutím užívací ochranné doby, neboť okamžik rozhodnutí je pouze v pravomoci senátu. Rozhodnutí o zápisu ochranné známky, založené na takové svévůli, je údajně v rozporu se smyslem a účelem práva ochranných známek Společenství.

Navrhovatelka mimoto vytýká chybné použití článku 8 odst. 1 písm. b) NOZS. Soud údajně nedostatečně splnil svou povinnost zkoumání a odůvodnění. Údajně tak nezohlednil relevantní skutečnosti týkající se dotyčných výrobků a jejich účinku na spotřebitele, a tím stanovil nesprávná kritéria přezkumu k otázce stupně pozornosti a podobnosti výrobků. Soud údajně v otázce podobnosti ochranných známek stejným způsobem nezvážil společné prvky a rozdíly ochranných známek a přitom zvláště při posouzení vzhledové podobnosti odkazoval na nerelevantní společné prvky. Soud údajně nezohlednil výslovnost přihlašované ochranné známky, pokud jde o zde relevantní německy hovořící spotřebitele a pouze posílil namítanou rozpornost v posouzení zvukové a pojmové podobnosti tím, že přiznal souvislost s výrazem „center“, avšak asociaci s tímto pojmem popřel. Podle navrhovatelky Soud nezohlednil základní pravidla fonetického vnímání tím, že koncovce „xx“ připisuje zvlášť zvučnou výslovnost, a zkresluje vylíčení skutkového stavu v žalobě tím, že naznačuje, že navrhovatelka oběma ochranným známkám upírá jasný význam. Konečně Soud údajně chybně přezkoumal podmínky nebezpečí záměny tím, že se nezabýval stupněm pozornosti spotřebitelů v okamžiku koupě, a proto nesprávně připustil rovnost zvukového a vizuálního vnímání.