STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA

PAOLA MENGOZZIHO

přednesené dne 12. května 2011( )

Věc C‑281/10 P

PepsiCo, Inc.

„Kasační opravný prostředek – (Průmyslové) vzory Společenství – Rozsah soudního přezkumu týkajícího se rozhodnutí OHIM v oblasti (průmyslových) vzorů – Míra volnosti původce vzoru – Pojem ,informovaný uživatel‘“

1. Tato věc je první věcí, ve které je Soudní dvůr vyzván k tomu, aby se vyjádřil k nařízení (ES) č. 6/2002( ) v rámci kasačního opravného prostředku proti rozhodnutí vydanému Tribunálem Evropské unie( ). Nad rámec konkrétního řešení, které je třeba poskytnout v předmětné věci, jde o první příležitost, v rámci níž budou moci být objasněny některé určující skutečnosti k definici mezí a způsobů přezkumu rozhodnutí přijatých Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) v oblasti (průmyslových) vzorů Společenství, který unijní soudy mohou vykonávat.

I – Právní rámec

2. Nařízení je výsledkem dlouhého a obtížného legislativního procesu, který v rámci tohoto stanoviska není třeba shrnovat, jehož začátek lze umístit na konec 50. let( ). Článek 3 nařízení „(průmyslový) vzor“( ) definuje jako „vzhled výrobku jako celku nebo jeho části vyplývající z jeho znaků, zejména z linií, obrysů, barev, tvaru, struktury povrchu, a/nebo materiálu výrobku jako takového, a/nebo jeho dekoru“.

3. Článek 4 nařízení, nadepsaný „Požadavky na ochranu“, stanoví následující:

„1. (Průmyslový) vzor je chráněn právem k (průmyslovému) vzoru, pokud je nový a má individuální povahu.

[...]“

4. Články 5 a 6 nařízení definují dvě kritéria uvedená v článku 4 nařízení, a sice kritérium novosti a kritérium individuální povahy (průmyslového) vzoru.

5. Článek 5, nadepsaný „Novost“, stanoví:

„1. (Průmyslový) vzor je považován za nový, pokud nebyl zpřístupněn veřejnosti shodný (průmyslový) vzor:

a) v případě nezapsaného (průmyslového) vzoru Společenství přede dnem, kdy byl (průmyslový) vzor, jehož ochrana je požadována, poprvé zpřístupněn veřejnosti;

b) v případě zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství přede dnem podání přihlášky k zápisu nebo, pokud je uplatněno právo přednosti, přede dnem vzniku práva přednosti.

2. (Průmyslový) vzor je pokládán za shodný, pokud se jeho znaky liší jen v nepodstatných podrobnostech.“

6. Článek 6 nařízení, nadepsaný „Individuální povaha“, stanoví následující:

„1. (Průmyslový) vzor má individuální povahu, pokud se celkový dojem, který vyvolá u informovaného uživatele, liší od celkového dojmu vyvolaného u tohoto uživatele (průmyslovým) vzorem, který byl zpřístupněn veřejnosti:

a) v případě nezapsaného (průmyslového) vzoru Společenství přede dnem, kdy byl (průmyslový) vzor, jehož ochrana se požaduje, poprvé zpřístupněn veřejnosti;

b) v případě zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství přede dnem podání přihlášky k zápisu nebo, bylo-li uplatněno právo přednosti, přede dnem vzniku práva přednosti.

2. Při posuzování individuální povahy se bere v úvahu míra volnosti původce vzoru při vývoji (průmyslového) vzoru.“

7. Pojem „celkový dojem“ vyvolaný (průmyslovým) vzorem a pojem „stupeň [míra] volnosti“ původce vzoru se kromě článku 6 nařízení nachází rovněž v následujícím článku 10 nařízení, který je nadepsaný „Rozsah ochrany“. Posledně uvedený článek uvádí:

„1. Rozsah ochrany práva k (průmyslovému) vzoru se vztahuje na jakýkoliv (průmyslový) vzor, který nezapůsobí na informovaného uživatele odlišným celkovým dojmem.

2. Při posuzování rozsahu ochrany se bere ohled na stupeň volnosti původce vzoru při vývoji jeho (průmyslového) vzoru.“

8. Článek 25 nařízení, který zakotvuje „Důvody neplatnosti“, ve svém znění použitelném z hlediska skutkového stavu, který je předmětem tohoto sporu, stanovil následující:

„1. (Průmyslový) vzor Společenství lze prohlásit neplatným pouze v níže uvedených případech:

a) pokud (průmyslový) vzor neodpovídá definici podle čl. 3 písm. a);

b) pokud nesplňuje podmínky článků 4 až 9;

c) pokud na základě soudního rozhodnutí nemá majitel práva na (průmyslový) vzor Společenství podle článku 14 nárok;

d) pokud je (průmyslový) vzor ve střetu se starším (průmyslovým) vzorem, který byl zpřístupněn veřejnosti po dni podání přihlášky, nebo v případě uplatnění práva přednosti po dni vzniku práva přednosti vzoru Společenství, a který je chráněn ode dne předcházejícího uvedenému dni zapsaným (průmyslovým) vzorem Společenství nebo přihláškou k zápisu takového vzoru nebo právem k (průmyslovému) vzoru členského státu nebo přihláškou k zápisu takového práva;

[...]“

9. Soudní přezkum rozhodnutí OHIM v oblasti (průmyslových) vzorů je stanoven v článku 61 nařízení, který je nadepsán „Žaloby podané Soudnímu dvoru“, a stanoví následující:

„1. Proti rozhodnutí odvolacího senátu o odvolání lze podat žalobu k Soudnímu dvoru.

2. Žalobu lze podat pro nedostatek pravomoci, podstatné porušení procesních ustanovení, porušení Smlouvy, tohoto nařízení nebo prováděcích předpisů nebo zneužití pravomoci.

3. Soudní dvůr má pravomoc zrušit nebo změnit napadené rozhodnutí.

[...]“

II – Skutkový stav a řízení před OHIM

10. Dne 17. července 2003 podala společnost Grupo Promer Mon-Graphic, S.A. (dále jen „společnost Promer“) u OHIM přihlášku (průmyslového) vzoru Společenství vztahujícího se k výrobku popsanému jako „kovový talíř na hry“( ). (Průmyslový) vzor byl zapsán pod č. 53186-01. Grafické zobrazení (průmyslového) vzoru je následující:

11. V přihlášce bylo uplatněno právo přednosti španělského (průmyslového) vzoru č. 157098, jehož přihláška byla podána dne 8. července 2003.

12. Dne 9. září 2003 podala společnost PepsiCo, Inc. (dále jen „společnost PepsiCo“) u OHIM přihlášku (průmyslového) vzoru pod č. 74463-01, vztahujícího se k výrobku určenému jako „propagační předmět na hry“ („promotional item for games“). V tomto případě bylo rovněž uplatněno právo přednosti španělského (průmyslového) vzoru č. 157156, jehož přihláška byla podána dne 23. července 2003. Grafické zobrazení (průmyslového) vzoru je následující:

13. Oba (průmyslové) vzory se týkají drobných her, které mohou sbírat děti a jsou často distribuovány jako dárky v zabalených jiných výrobcích. Jedná se o výrobky, které se nazývají „pogs“ (ve španělštině obecně označované jako „tazos“).

14. Dne 4. února 2004 společnost Promer (průmyslový) vzor zapsaný pro společnost PepsiCo napadla před zrušovacím oddělením OHIM, když uplatnila střet s vlastním starším (průmyslovým) vzorem na základě čl. 25 odst. 1 písm. d) nařízení. Uvedené zrušovací oddělení návrhu vyhovělo rozhodnutím ze dne 20. června 2005, a v důsledku toho (průmyslový) vzor zapsaný pro společnost PepsiCo prohlásilo za neplatný. Podle zrušovacího oddělení totiž oba kolidující (průmyslové) vzory vykazují podobnosti, které u informovaného uživatele mohou vyvolat tentýž celkový dojem.

15. Společnost PepsiCo úspěšně napadla rozhodnutí zrušovacího oddělení u odvolacího senátu. Odvolací senát zejména poznamenal, že při posouzení celkového dojmu vyvolaného kolidujícími (průmyslovými) vzory je podle nařízení třeba zohlednit míru volnosti původce vzoru při vývoji (průmyslového) vzoru. Zrušovací oddělení mělo za to, že v projednávaném případě je tato míra volnosti značná, neboť mělo za to, že referenčním rámcem je celá škála možných reklamních předmětů, kterých je samozřejmě mimořádně velké množství. Podle odvolacího senátu je naopak referenčním rámcem, který je třeba zohlednit v projednávaném případě, omezenější rámec „pogs“ (nebo „tazos“). Skutečná míra volnosti původce vzoru je v důsledku toho mnohem omezenější než míra volnosti zohledněná zrušovacím oddělením, jelikož takové výrobky musejí obsahovat takové prvky, jako je kruhový tvar, neboť tyto prvky představují jeden z jejich konstantních znaků. S ohledem na předcházející odvolací senát rozhodl, že odlišnosti mezi oběma kolidujícími (průmyslovými) vzory, třebaže jsou omezené, jsou dostatečné k vyloučení toho, že by u informovaného uživatele vyvolávaly tentýž celkový dojem. Odvolací senát tedy rozhodnutí zrušovacího oddělení zrušil a potvrdil platnost (průmyslového) vzoru zapsaného pro společnost PepsiCo.

III – Napadený rozsudek

16. Společnost Promer napadla rozhodnutí odvolacího senátu u Tribunálu, který rozhodl rozsudkem ze dne 18. března 2010, Grupo Promer Mon Graphic v. OHIM – PepsiCo (Vyobrazení kulatého reklamního nosiče) (T‑9/07) ( ) (dále jen „napadený rozsudek“).

17. V napadeném rozsudku Tribunál ve značné míře potvrdil právní posouzení odvolacího senátu. Zejména potvrdil, že pojem „střet“ mezi (průmyslovými) vzory ve smyslu článku 25 nařízení znamená, že u informovaného uživatele vyvolávají tentýž celkový dojem( ). Kromě toho potvrdil, že referenční rámec pro určení míry volnosti původce vzoru tvoří nikoli veškeré reklamní předměty, ale specificky předměty „pogs“( ), s tím důsledkem, že skutečná volnost původce vzoru je spíše omezená.

18. Podle Tribunálu však i v případě úzkých mezí, co se týče míry volnosti původce vzoru k vytvoření nových (průmyslových) vzorů pro „pogs“, bylo možné, pokud jde o (průmyslový) vzor zapsaný pro společnost PepsiCo, dosáhnout lepší úrovně odlišení ve vztahu k (průmyslovému) vzoru zapsanému pro společnost Promer. V bodech 79 až 81 napadeného rozsudku Tribunál konkrétně uvedl následující (kurzívu jsem doplnil já):

„79 [...] oba dotčené (průmyslové) vzory obsahují soustředný kruh umístěný přibližně ve třetině vzdálenosti mezi okrajem a středem kotouče. V bodě 22 napadeného rozhodnutí odvolací senát poukázal na tuto podobnost a uvedl, že tento kruh je určen k navození dojmu, že střední část je mírně vyvýšená. Je však třeba mít za to, že tato střední část mohla být vymezena i jiným tvarem než kruhem. Důkazem toho je skutečnost, že z přihlášky zpochybněného (průmyslového) vzoru, kterou obsahuje spis OHIM předaný Tribunálu, vyplývá, že zpochybněný (průmyslový) vzor uplatňuje právo přednosti španělského (průmyslového) vzoru č. 157156 zahrnujícího tři varianty a že tato vyvýšená střední část je v jednotlivých variantách vymezena kruhem, trojúhelníkem nebo šestiúhelníkem. Tato úvaha nemůže být mimoto zpochybněna argumentem uplatňovaným OHIM na jednání, podle kterého je k tomu, aby nedocházelo k deformaci obrázku, který může kotouč pokrývat, třeba, aby se jednalo o tvar jednoduchý, neboť trojúhelníkový, šestistranný či případně čtvercový nebo oválný tvar, namísto tvaru kruhového, by obrázek nedeformoval. Tato úvaha mimoto nemůže být zpochybněna ani argumentem uplatňovaným OHIM, podle kterého se musí jednat o kruh proto, aby tato vyvýšená střední část mohla být vypouklá, neboť se mohlo jednat zejména o tvar oválný.

80 [...] dotčené (průmyslové) vzory jsou si podobné tím, že zahnutý okraj kotouče je vyvýšený oproti jeho části nacházející se mezi krajem a střední vyvýšenou částí.

81 [...] dotčené (průmyslové) vzory jsou si podobné příslušnými rozměry střední vyvýšené části a části nacházející se mezi krajem a střední vyvýšenou částí.“

19. Na základě úvah, které byly uvedeny, měl Tribunál za to, že odlišnosti mezi kolidujícími (průmyslovými) vzory jsou nedostatečné k tomu, aby u informovaného uživatele vyvolaly odlišný celkový dojem( ), a v důsledku toho rozhodnutí odvolacího senátu zrušil.

IV – Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastníků řízení

20. Projednávaný kasační opravný prostředek došel soudní kanceláři dne 4. června 2010. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, společnost PepsiCo (navrhovatelka) se jím domáhá, aby Soudní dvůr:

– zrušil napadený rozsudek;

– s konečnou platností zamítl návrhy, které před Tribunálem podala žalobkyně v prvním stupni, anebo podpůrně vrátil věc Tribunálu, a

– uložil žalobkyni v prvním stupni náhradu nákladů řízení.

21. Společnost Promer, žalobkyně v prvním stupni, navrhuje, aby Soudní dvůr:

– zamítl kasační opravný prostředek a

– uložil navrhovatelce náhradu nákladů řízení.

22. OHIM do řízení vstoupil na podporu navrhovatelky a navrhuje, aby bylo kasačnímu opravnému prostředku vyhověno.

23. Řeči účastníků řízení byly vyslechnuty na jednání konaném dne 10. března 2011.

V – Ke kasačnímu opravnému prostředku

24. Navrhovatelka vznáší jediný důvod kasačního opravného prostředku, rozdělený do pěti částí. Následně provedu přezkum jednotlivých částí.

A – K první části jediného důvodu kasačního opravného prostředku, týkající se mezí volnosti původce vzoru

1. Argumenty účastníků řízení

25. První částí důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesprávně použil zásadu, podle níž je ve vztahu ke kolidujícím (průmyslovým) vzorům třeba zohlednit případné meze volnosti původce vzoru. Konkrétně, i když Tribunál správně uvedl, že v projednávaném případě jsou tyto meze spíše striktní a volnost původce vzoru je omezená, měl následně za to, že podobnými prvky, které mohou oba (průmyslové) vzory učinit velice podobnými, jsou charakteristické aspekty všech „pogs“, které podle navrhovatelky nemohly být odlišné. Podle společnosti PepsiCo je tomu tak totiž v případě kulatého tvaru střední části, vyvýšeného okraje a příslušných rozměrů střední části a části kotouče nacházející se mezi krajem a střední vyvýšenou částí. Jde totiž o tři typické prvky všech předmětů referenční kategorie, jejichž přítomnost je vynucena samotnou funkcí výrobků. Kromě toho je kruhový tvar střední části nezbytný k tomu, aby „pogs“, jsou-li stlačeny jedním prstem, vydávaly zvuk( ).

26. OHIM sdílí argument navrhovatelky, i když s mírně odlišným vyzněním. Konkrétně je podle OHIM kulatý tvar střední části, třebaže není nezbytný z funkčního hlediska, vynucen trhem, jelikož je univerzálně rozšířen a používán pro tento druh výrobků. Představuje tak omezení volnosti původce vzoru.

27. Společnost Promer navrhuje argumenty navrhovatelky odmítnout a má za to, že ve skutečnosti směřují ke zpochybnění posouzení skutkového stavu provedených Tribunálem.

2. Posouzení

28. První část důvodu kasačního opravného prostředku se týká jednoho ze základních prvků komunitárního režimu (průmyslových) vzorů, a sice role, kterou je třeba přiznat volnosti, kterou může autor skutečně požívat z tvůrčího hlediska. Nařízení, jak jsem uvedl při nastínění normativního rámce, připomíná meze tvůrčí volnosti jak ve svém článku 6 týkajícím se individuální povahy (průmyslových) vzorů, tak ve svém článku 10 týkajícím se rozsahu ochrany. V obou případech je uvedeno, že „se bere v úvahu [ohled] míra volnosti [na stupeň volnosti] původce vzoru při vývoji (průmyslového) vzoru.“

29. Nezbytnost zohlednění tvůrčí volnosti autora lze vysvětlit se zohledněním určitých znaků výrobku, na který (průmyslový) vzor odkazuje, které jsou takřka „nezbytné“. V důsledku toho ve vztahu k těmto znakům tvůrce nedisponuje volností je měnit a jejich podobnost v porovnání s jiným (průmyslovým) vzorem nelze považovat za významnou. Tak například mezi dvěma (průmyslovými) vzory týkajícími se dvou kuchyňských stolů skutečnost, že oba dva jsou tvořeny deskou se čtyřma nohama, nemůže obvykle představovat významný prvek, neboť čtyři nohy jsou konstantním znakem ve většině případů, pokud jde o kuchyňské stoly. V případě (průmyslových) vzorů charakterizovaných všeobecně známými mezemi volnosti původce vzoru mohou být zpravidla i drobné odlišnosti dostačující k tomu, aby vyvolaly jiný celkový dojem.

30. Bod, který je třeba objasnit a na který není v nařízení poskytnuta odpověď, se týká druhu omezení volnosti původce vzoru, která musejí být zohledněna. Jak bylo zmíněno při uvedení argumentů účastníků řízení, existují v podstatě dvě možná stanoviska. Lze uvést, že mezemi, které je třeba zohlednit, jsou pouze meze striktně funkční povahy, to znamená znaky, které výrobek, na který (průmyslový) vzor odkazuje, musí mít k tomu, aby mohl plnit svou funkci. Tribunál tento pojem použil implicitně a není zpochybněn navrhovatelkou, která na tomto pojmu založila vlastní argumentaci. Podle OHIM musejí být naopak zohledněny rovněž znaky (průmyslového) vzoru, které i když z funkčního hlediska nejsou nezbytné, nezbytné jsou z toho důvodu, že trh očekává, že je výrobky mají. V projednávané věci je takovým znakem kruhový tvar střední části „pogs“( ). Podle OHIM tak musí být zohledněno i omezení tohoto druhu.

31. Jelikož pojem „meze volnosti původce vzoru“ použitý Tribunálem není zpochybněn, není nezbytné, aby se Soudní dvůr k tomuto aspektu vyjadřoval. Poznamenávám však, že podle mého názoru pojem, který je třeba přijmout, je pojem funkčního druhu, který přijal Tribunál v napadeném rozsudku. Jinak řečeno, pouze meze dané nezbytností, aby výrobek splňoval určitou funkci, představují meze tvůrčí volnosti, které je třeba zohlednit na základě nařízení: například v případě „pogs“ skutečnost, že neobsahují ostré hrany, které by mohly být pro dítě nebezpečné.

32. Naproti tomu případné „standardní“ znaky, které trh očekává, nemohou být považovány za meze volnosti původce vzoru, a to z důvodu cíle, který ustanovení týkající se ochrany (průmyslových) vzorů sledují. Základním cílem těchto pravidel je totiž prostřednictvím ochranného režimu upřednostnit režim, který rozvíjí inovační výrobky. Připustit, že pouhé očekávání trhu může odůvodnit nucenou jednotnost, když se bude mít za to, že určité znaky (průmyslového) vzoru jsou nedotknutelné, by s tímto bylo jasně v rozporu.

33. To, co bylo uvedeno v předcházejícím bodě, potvrzuje přezkum přípravných prací, který však podle ustálené judikatury Soudního dvora není určující( ). V návrhu původního nařízení předloženém Komisí dne 3. prosince 1993( ) se lze v komentáři k článku 11, odpovídajícímu stávajícímu článku 10, dočíst, že „mimořádně funkční (průmyslové) vzory, pro které musí původce dodržovat přesné parametry, budou pravděpodobně více podobné než (průmyslové) vzory, pro které má tvůrce úplnou volnost. Proto odstavec 2 zakotvuje zásadu, podle které volnost původce vzoru musí být zohledněna k posouzení podobnosti mezi (průmyslovým) vzorem a jiným (průmyslovým) vzorem existujícím dříve“ (kurzívu jsem doplnil já). Jde tedy, jak je uvedeno, o funkční znaky. Ostatní jazykové verze návrhu vyznívají rovněž v tomtéž smyslu( ).

34. Za těchto podmínek zůstává skutečností, že posouzení mezí kreativity autora v každém konkrétním případě představuje samozřejmě posouzení skutkového stavu, které Soudnímu dvoru v rámci kasačního opravného prostředku proti rozhodnutí Tribunálu nepřísluší přezkoumávat, s výjimkou případu zkreslení.

35. V projednávaném případě se mi zdá nepopíratelné, že argumenty rozvinuté navrhovatelkou směřují pouze ke zpochybnění posouzení soudu prvního stupně týkajících se skutkového stavu. Společnost PepsiCo totiž v podstatě zpochybňuje, že Tribunál měl nesprávně za to, že původce vzoru může pozměnit určité aspekty (průmyslového) vzoru, které jsou však podle ní nezbytné a nezměnitelné. Je nicméně jasné, že posouzení aspektů, na které se nevztahuje volnost původce vzoru, pokud jde o konkrétní (průmyslový vzor), je posouzením skutkového stavu, na základě něhož tedy Soudní dvůr nemůže zpochybnit hodnocení provedená Tribunálem. Tribunál rozhodl, že „pogs“ si mohou zachovat vlastní povahu a znaky i v případě, že mají konkrétně střední část trojúhelníkového, šestiúhelníkového či oválného tvaru, a nikoli kulatého tvaru; Soudnímu dvoru nepřísluší, aby taková posouzení přehodnocoval.

36. V důsledku toho se domnívám, že první část jediného důvodu kasačního opravného prostředku musí být považována ze nepřípustnou.

B – Ke druhé části jediného důvodu kasačního opravného prostředku, týkající se pojmu „informovaný uživatel“

1. Argumenty účastníků řízení

37. Podle navrhovatelky Tribunál jakožto referenční veřejnost k posouzení účinku kolidujících (průmyslových) vzorů použil nikoli „informovaného uživatele“ stanoveného v nařízení, ale „průměrného spotřebitele“, na kterého je třeba odkázat pro účely použití ustanovení uvedených v nařízení týkajícím se ochranných známek Společenství. To vyplývá jasně zejména z bodů 82 a 83 napadeného rozsudku, ve kterém Tribunál uvedl následující (kurzívu jsem doplnil já):

„82 Jelikož tvůrce vzoru nepodléhal žádnému zvláštnímu omezení, podobnosti uvedené [...] se týkají prvků, u kterých měl původce při vývoji zpochybněného (průmyslového) vzoru volnost. Z toho plyne, že upoutají pozornost informovaného uživatele, a to tím spíše, že – jak uvedla sama vedlejší účastnice řízení – vrchní strany jsou v projednávaném případě pro tohoto uživatele nejviditelnější.

83 [...] Je třeba nicméně konstatovat, že jelikož je vypouklost vzhledem k samotné malé tloušťce kotoučů nízká, není pro informovaného uživatele snadné si jí všimnout, zejména při pohledu seshora, což potvrzují takové na trh skutečně uváděné výrobky, jaké jsou uvedeny ve spisu OHIM předaném Tribunálu.“

38. Podle navrhovatelky třebaže Tribunál zmínil informovaného uživatele, a nikoli průměrného spotřebitele, použil ve skutečnosti jako referenční kritérium průměrného spotřebitele. To je konkrétně prokázáno zvýrazněnými výrazy ve dvou výše uvedených bodech: těmito výrazy Tribunál prokazuje, že nezohledňuje skutečnost, že informovaný uživatel je méně „povrchní“ než průměrný spotřebitel. Je tedy nedostatečné posuzovat pouze nejsnadněji viditelné prvky výrobku (v bodě 82 napadeného rozsudku) a snadno vnímatelné odlišnosti mezi kolidujícími (průmyslovými) vzory (v bodě 83 napadeného rozsudku). Informovaný uživatel je naopak zajisté schopen vnímat i málo zřejmé odlišnosti týkající se málo viditelných částí výrobků, které jsou charakterizovány kolidujícími (průmyslovými) vzory.

39. OHIM sdílí argumenty navrhovatelky a dodává, že Tribunál uplatnil nesprávně hledisko spotřebitele, který si vzpomene na kolidující (průmyslové) vzory, a nikoli spotřebitele, který je porovná přímo. Porovnání na základě vzpomínky je typické v rámci ochranných známek, ale v oblasti (průmyslových) vzorů je třeba si představit spíše přímé porovnání výrobků, které jsou charakterizovány kolidujícími (průmyslovými) vzory.

2. Posouzení

40. Tato část důvodu kasačního opravného prostředku je podle mého názoru zčásti nepřípustná a zčásti neopodstatněná.

41. Tribunál totiž zaprvé použil správně jakožto referenční veřejnost nikoli „průměrného spotřebitele“, ale „informovaného uživatele“, jak nařízení ukládá. To je výslovně uvedeno v napadeném rozsudku a neexistují skutečnosti, které by umožnily tvrdit, že tomu tak není.

42. Problém spočívá v tom, že jak je známo, nařízení nedefinuje pojem „informovaný uživatel“, takže v případě neexistence soudních rozhodnutí, která by do současné doby tento pojem vyjasnila, mohou ještě přetrvávat určité nejasnosti.

43. Je zřejmé, že informovaným uživatelem zmiňovaným v nařízení není průměrný spotřebitel, na kterého je třeba odkázat při použití pravidel v oblasti ochranných známek, po kterém není požadována žádná specifická znalost a který zpravidla neprovádí přímé srovnání mezi kolidujícími ochrannými známkami, ale ani odborník v daném odvětví, na kterého se odkazuje při posouzení patentovatelnosti vynálezu. Lze říci, že informovaný uživatel představuje určitou kategorii nacházející se mezi oběma předcházejícími kategoriemi. Nejedná se tedy o spotřebitele obecně, který by se mohl rovněž čistě náhodou a bez jakékoli specifické znalosti setkat s výrobkem, který je charakterizován určitým (průmyslovým) vzorem. Nejedná se však ani o odborníka, který by měl důkladnou technickou kvalifikaci.

44. Přezkum přípravných prací na nařízení potvrzuje tuto „prostřední“ definici. V komentáři k odst. 1 čl. 6 původního návrhu( ) Komise konkrétně poznamenala následující:

„Osobou, s ohledem na niž musí být posouzení tohoto odlišného celkového dojmu učiněno, je ,informovaný uživatel‘. Tím bude pravděpodobně, ale nikoli nutně konečný spotřebitel, který nemusí znát vzhled výrobku, jedná-li se například o vnitřní součástku stroje nebo mechanické zařízení, které má být nahrazeno v průběhu opravy. V takovém případě bude ,informovaným uživatelem‘ osoba, která součástku nebo zařízení nahrazuje. Bude jí přisouzena úroveň znalostí či informací, která bude záviset na charakteru (průmyslového) vzoru. Použití výrazu ,informovaný uživatel‘ ukazuje v každém případě také to, že podobnost nesmí být posuzována na úrovni ,odborníků v oblasti (průmyslových) vzorů‘.“

45. Tribunál v tomto ohledu správně definoval informovaného uživatele, kterého je třeba zohlednit jako referenční odkaz při posouzení kolidujících (průmyslových) vzorů v projednávané věci. Je třeba zdůraznit, že tak učinil, když převzal definici učiněnou odvolacím senátem, podle níž informovaným uživatelem „pogs“ může být jak dítě ve věku 5 až 10 let (konečný spotřebitel výrobku), tak „marketingový ředitel společnosti využívající tento druh výrobků k propagaci svého vlastního zboží“( ). Tribunál kromě toho upřesnil, že „informovaný uživatel je zvláště obezřetný a má určité znalosti o předchozím stavu, to znamená o portfoliu (průmyslových) vzorů týkajících se dotčených výrobků, které byly zpřístupněny ke dni podání přihlášky zpochybněného (průmyslového) vzoru nebo případně ke dni vzniku uplatňovaného práva přednosti“( ).

46. Informace Tribunálu ohledně povahy a vlastností informovaného uživatele v oblasti (průmyslových) vzorů jsou tedy správné, jelikož byla tato osoba správně odlišena a vymezena jak ve vztahu ke spotřebiteli obecně, tak ve vztahu k odborníkovi v dané oblasti. Samotná skutečnost, že ve specifickém případě byla přijata myšlenka „dvojího“ informovaného uživatele, zahrnujícího jak dítě jako konečného spotřebitele, tak ředitele společnosti, která může mít zájem na užívání „pogs“ jakožto reklamních předmětů, podle mého názoru potvrzuje opodstatněnost učiněných právních úvah a pozornost, s jakou Tribunál provedl svá posouzení.

47. Pokud jde o správné určení informovaného uživatele, tato část důvodu kasačního opravného prostředku musí být tedy zamítnuta jako neopodstatněná.

48. Stejně jako nedošlo k žádnému pochybení Tribunálu při určení referenční veřejnosti, nelze vznést ani žádnou kritiku vůči tomu, co soud prvního stupně uvedl ohledně druhu srovnání, které informovaný uživatel může učinit mezi kolidujícími (průmyslovými) vzory.

49. Zaprvé poznamenávám, jak ostatně uvedl rovněž OHIM, že nařízení v tomto ohledu nic neuvádí. Mohlo by se tedy v zásadě jednat jak o nepřímé srovnání na základě vzpomínky, jak k tomu obvykle dochází v oblasti ochranných známek( ), tak o přímé srovnání provedené tak, že se bude pozorovat jeden výrobek vedle druhého.

50. Podle mého názoru jsou oba druhy srovnání v oblasti (průmyslových) vzorů legálně možné a uložit užívání jediného z nich systematicky by vedle toho, že by z nařízení bylo vyvozováno něco, co v něm uvedeno není, rovněž nepřiměřeným způsobem omezovalo pravomoci OHIM, a v důsledku toho samotnou ochranu přiznanou (průmyslovým) vzorům.

51. Je totiž třeba poznamenat, že ačkoli může informovaný uživatel přímé srovnání výrobků, které jsou charakterizovány kolidujícími (průmyslovými) vzory, provést bezpochyby v řadě případů, nelze vyloučit, že v určitých situacích je naproti tomu neproveditelné. Mám na mysli například (průmyslové) vzory týkající se výrobků, které z důvodu svých velkých rozměrů nebo z důvodu, že se nacházejí na vzdálených místech, nemohou být zpravidla nikdy umístěny vedle sebe. Informovaný uživatel nebude vždy moci porovnat přímo například dvě plavidla nebo dva velké přístroje k průmyslovému užití. V tomto případě bude mít možná k dispozici vhodnou dokumentaci pro provedení srovnání, ale „naživo“ jej bude moci provést jen zřídka a je možné, že mezi posouzením jednoho a druhého (průmyslového) vzoru uplyne určitá doba.

52. Druh srovnání, které informovaný uživatel bude moci provést mezi dvěma (průmyslovými) vzory, tedy nesmí být definován rigidně předem: jde spíše o posouzení každého jednotlivého případu na základě okolností a znaků výrobků, které jsou charakterizovány kolidujícími (průmyslovými) vzory. Samotná povaha informovaného uživatele implikuje, že je-li to možné, provede přímé srovnání mezi výrobky. V případě, že to však bude nemožné či to bude málo realistické, je třeba si představit srovnání, které, aniž by se zakládalo pouze na matných vzpomínkách jako v rámci ochranných známek, by se mohlo v každém případě rozšířit v čase a v prostoru v rámci konkrétně nezbytných mezí.

53. V projednávaném případě se nezdá, že by existovaly pochybnosti ohledně toho, že přímé srovnání „pogs“ možné bylo, jelikož jde o výrobky, které mají širokou distribuci a malé rozměry. Poznamenávám však, že na rozdíl od toho, co tvrdí navrhovatelka a OHIM, napadený rozsudek není stižen žádným právním pochybením, kterého by se Tribunál dopustil v tomto ohledu.

54. Tribunál totiž, na rozdíl od toho, co uvedl zvláště OHIM, nezmínil situaci, ve které by referenční veřejnost srovnávala výrobky na základě vzpomínky celkového dojmu, který tyto výrobky vyvolávají. Úvahy se naopak zaměřily, jak vyplývá z bodů 82 a 83 napadeného rozsudku, které jsou uvedeny výše, na prvky, které mohou „zaujmout pozornost“ informovaného uživatele.

55. Konečně použití výrazu „tato podobnost informovaným uživatelem v celkovém dojmu, kterým na něho dotčené (průmyslové) vzory působí, zohledněna nebude“ v bodě 77 napadeného rozsudku není významné. Kromě skutečnosti, že zde Tribunál přijal stanovisko navrhovatelky, když uvedl, že některé charakteristické prvky dotčených (průmyslových) vzorů zohledněny být nemusejí, jelikož jsou typické pro všechny výrobky dané kategorie, je třeba uvést, že touto formulací Tribunál znovu potvrdil a uznal za platné úvahy odvolacího senátu. Kromě toho použití výrazu „zohledněna nebude“ (ve verzi jednacího jazyka „would not be remembered“), třebaže je poněkud nešťastné, nezbytně neznamená myšlenku, že srovnání mezi (průmyslovými) vzory musí být provedeno na základě „vzpomínky“, kterou tyto (průmyslové) vzory zanechaly u veřejnosti. Z četby tohoto výrazu v kontextu rozsudku naopak vyplývá, že myšlenka, která je základem úvah Tribunálu, spočívá v určení prvků, které mohou zaujmout pozornost informovaného uživatele. V některých jazykových verzích napadeného rozsudku ostatně nalezneme společně nebo namístě myšlenky „vzpomínky“ spíše myšlenku „vnímání“ podobností( ).

56. Rovněž z tohoto hlediska jsou tedy úvahy Tribunálu správné a argumenty navrhovatelky musejí být odmítnuty.

57. Konečně pokud jde naproti tomu o specifické vnímání (průmyslových) vzorů informovaným uživatelem, jakmile byl správně určen a byl definován způsob, podle něhož musí být srovnání provedeno, poznamenávám, že hodnocení, která Tribunál provedl, spadají v plném rozsahu pod jeho volné posouzení skutkového stavu, přičemž Soudnímu dvoru nepřísluší, aby s k němu vyjadřoval. Tato část důvodu kasačního opravného prostředku je tedy nepřípustná v rozsahu, v němž zpochybňuje posouzení Tribunálu v tomto ohledu.

58. V důsledku toho se závěrem domnívám, že i druhá část jediného důvodu kasačního opravného prostředku musí být zamítnuta.

C – Ke třetí části jediného důvodu kasačního opravného prostředku, týkající se úrovně pozornosti informovaného uživatele a rozsahu soudního přezkumu

1. Argumenty účastníků řízení

59. Třetí částí svého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí dvě odlišné vytýkané skutečnosti, které musejí být přezkoumány zvlášť.

60. Zaprvé uvádí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když se omezil na přezkum znaků dotčených (průmyslových) vzorů, které tento uživatel snadno vnímá, a to za účelem určení celkového dojmu vyvolaného u informovaného uživatele. To vyplývá zejména z bodu 83 napadeného rozsudku, ve kterém Tribunál uvádí, že „[j]e třeba [...] konstatovat, že jelikož je vypouklost vzhledem k samotné malé tloušťce kotoučů nízká, není pro informovaného uživatele snadné si jí všimnout, zejména při pohledu seshora“ (kurzívu jsem doplnil já).

61. Podle navrhovatelky se informovaný uživatel, který pozoruje dotčené (průmyslové) vzory, neomezí na povrchní přezkum, jako je přezkum, který zmínil Tribunál, ale provede mnohem důkladnější analýzu. Napadený rozsudek tedy obsahuje nesprávné právní posouzení, jelikož pro srovnání (průmyslových) vzorů použil nesprávná kritéria.

62. Zadruhé navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení týkajícího se rozsahu soudního přezkumu, který může vykonávat nad rozhodnutími odvolacího senátu v oblasti (průmyslových) vzorů. S ohledem na technické aspekty oblasti (průmyslových) vzorů se tento přezkum musí omezit na ověření, že se odvolací senát nedopustil zjevného pochybení. V projednávané věci naproti tomu Tribunál posouzení provedené orgány OHIM v plném rozsahu nahradil vlastním posouzením.

63. OHIM sdílí argumenty navrhovatelky, zvláště pokud jde o rozsah soudního přezkumu.

2. Posouzení

64. Tato část důvodu kasačního opravného prostředku je rovněž jako předcházející část podle mého názoru částečně nepřípustná a částečně neopodstatněná.

a) K úrovni pozornosti informovaného uživatele

65. Argumentace navrhovatelky je nejprve nepřípustná v rozsahu, v němž třebaže uplatňuje existenci nesprávného právního posouzení, ve skutečnosti směřuje ke zpochybnění posouzení skutkového stavu učiněných Tribunálem ohledně vnímání obou dotčených (průmyslových) vzorů informovaným uživatelem. Jak jsem již uvedl výše, není žádných pochyb o tom, že Tribunál správně vymezil osobu uživatele a že jej v souladu s nařízením použil jakožto referenční osobu pro posouzení (průmyslových) vzorů. Pokud jde naproti tomu o způsob, jakým v projednávané věci informovaný uživatel vnímá (průmyslové) vzory a dojmy, které z nich vyplývají, přísluší pouze Tribunálu, aby se vyjádřil, jelikož jde čistě o otázku skutkového stavu. Navrhovatelce se nepodařilo prokázat, že soud prvního stupně použil nesprávná právní kritéria.

66. Relevantní není ani skutečnost, že v bodě 83 napadeného rozsudku byla s odkazem na vztah mezi informovaným uživatelem a (průmyslovým) vzorem použita formulace „snadno vnímat“. Neznamená, navzdory argumentaci navrhovatelky, že si Tribunál představil povrchního a málo pozorného uživatele. Je třeba připomenout, že informovaným uživatelem není odborník v oblasti patentů. Není jím zajisté ani průměrný „nepozorný“ spotřebitel, na něhož lze odkázat v oblasti ochranných známek. Nic však nebrání tomu, aby se na základě okolností mělo za to, že i pozorování informovaného uživatele má své meze a že není nucen k tomu, aby provedl podrobný a specializovaný přezkum. Je třeba rovněž zohlednit to, že v projednávané věci výrobky, které jsou charakterizovány dotčenými (průmyslovými) vzory, jsou drobné hračky určené dětem ve věku 5 až 10 let, které jsou distribuovány bezplatně jako dárky uvnitř jiných výrobků. Dokonce i pozorné pozorování těchto výrobků nejčastěji nepůjde nad rámec určité úrovně přezkumu a podrobnosti.

67. Je třeba rovněž uvést, že pasáž citovaná v bodě 83 napadeného rozsudku musí být posuzována v kontextu, do kterého je včleněna, a nikoli jakožto izolované tvrzení. V tomto ohledu to, co jsem uvedl výše, když jsem se zabýval druhou částí jediného důvodu kasačního opravného prostředku, vede k závěru, že si Tribunál představil informovaného uživatele, který není povrchní a nepozorný, i když nevykazuje mimořádnou péči o přesnost, kterou se případně vyznačuje odborník v oblasti patentů.

b) K rozsahu soudního přezkumu

68. Třetí část jediného důvodu kasačního opravného prostředku musí být následně považována za neopodstatněnou potud, pokud zpochybňuje rozsah soudního přezkumu, kterému mohou podléhat rozhodnutí odvolacího senátu v oblasti (průmyslových) vzorů.

69. Navrhovatelka a OHIM, jak jsem uvedl, tvrdí, že unijní soud musí svůj přezkum omezit na neexistenci zjevných pochybení, když v podstatě uplatní obecné směry v ustálené judikatuře týkající se případů, kdy musí být přezkoumána legalita rozhodnutí, která se vyznačují vysoce technickým a specializovaným obsahem( ).

70. Podle mého názoru však není důvodné v oblasti (průmyslových) vzorů přijmout odlišný přístup, než je přístup uplatňovaný v oblasti ochranných známek.

71. Zaprvé v tomto ohledu poznamenávám, že ustanovení nařízení týkající se soudního přezkumu, článek 61 nařízení, je v podstatě totožné s ustanovením uvedeným v nařízení o ochranných známkách( ), které dále odkazuje na pravidla Smlouvy (nyní článek 263 SFEU) týkající se žaloby na neplatnost: obsah těchto pravidel je tedy neumožňuje vykládat odlišně ani v oblasti (průmyslových) vzorů uplatňovat jiný přístup, než je přístup obvykle uplatňovaný v oblasti ochranných známek. Kromě toho jak je stanoveno rovněž v oblasti ochranných známek, článek 61 nařízení přiznává unijnímu soudu nejen pravomoc rozhodnutí zrušit, ale také pravomoc napadená rozhodnutí změnit: toto se jeví jako těžko slučitelné s jejich „omezeným“ přezkumem.

72. Zadruhé posuzování (průmyslových) vzorů stejně jako posuzování ochranných známek přísluší OHIM, a nikoli jinému orgánu, který by měl specifičtější technickou kompetenci.

73. Zatřetí je třeba připomenout, že ochrana (průmyslových) vzorů na základě nařízení při posouzení případného střetu mezi dvěma (průmyslovými) vzory zohledňuje pouze vzhledový dojem, který vyvolávají u informovaného uživatele, jak Tribunál prokázal přesvědčivým způsobem v bodě 50 napadeného rozsudku, aniž bylo jeho tvrzení v tomto ohledu zpochybněno. Vzhledové srovnání přitom obecně, třebaže může těžit z určité zkušenosti pozorovatele, nevyžaduje zvláštní technickou kompetenci a způsobilost.

74. Jediným prvkem, který by mohl být použit k argumentaci ve prospěch omezenějšího soudního přezkumu v oblasti (průmyslových) vzorů, než je soudní přezkum vykonávaný v oblasti ochranných známek, může být skutečnost, o níž již bylo v rozsáhlé míře pojednáno výše, že referenční osobou není průměrný spotřebitel, ale informovaný uživatel. Tato odlišnost však není dostačující k odůvodnění soudního přezkumu odlišného rozsahu, a to proto, že informovaným uživatelem je zpravidla nikoli „technik“ se zvláštními znalostmi, ale pouze uživatel, který je o něco málo pozornější a zainteresovanější než průměrný spotřebitel: jinými slovy uživatel, jehož vnímání může Tribunál adekvátně rekonstruovat.

75. Je přirozeně dobře možné si obecně a abstraktně představit postoj unijního soudu, který by ve vztahu k rozhodnutím OHIM více omezil vlastní zásah v porovnání s tím, k čemu dochází v současné době, nejen pouze tak, že by vyloučil nahrazení posouzení Úřadu vlastními posouzeními( ), ale obecně tím způsobem, že by všem rozhodnutím OHIM přiznal „technický“ charakter, který omezuje soudní přezkum. Taková změna perspektivy by se však musela týkat všech rozhodnutí OHIM, včetně rozhodnutí v oblasti ochranných známek, a nemohla by být omezena, jak jsem uvedl, pouze na (průmyslové) vzory. V důsledku toho je jasné, že v rámci tohoto řízení není namístě přistoupit k takové změně existující praxe.

76. Závěrem uvádím, že se tedy Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení, když určil rozsah svého přezkumu, pokud jde o rozhodnutí odvolacího senátu.

77. Třetí část jediného důvodu kasačního opravného prostředku musí být tedy rovněž zamítnuta.

D – Ke čtvrté části jediného důvodu kasačního opravného prostředku, týkající se přezkumu výrobků, a nikoli dotčených (průmyslových) vzorů

1. Argumenty účastníků řízení

78. Navrhovatelka uvádí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení z důvodu, že svá posouzení týkající se podobnosti mezi dvěma kolidujícími (průmyslovými) vzory založil na fyzickém přezkumu výrobků, které jsou charakterizovány těmito průmyslovými vzory („pogs“), a nikoli na prostém srovnání (průmyslových) vzorů tak, jak jsou zobrazeny na příslušných přihláškách k zápisu.

79. V tomto ohledu je třeba zvláště připomenout bod 83 napadeného rozsudku, ve kterém Tribunál poznamenal, že „[j]e třeba [...] konstatovat, že jelikož je vypouklost vzhledem k samotné malé tloušťce kotoučů nízká, není pro informovaného uživatele snadné si jí všimnout, zejména při pohledu seshora, což potvrzují takové na trh skutečně uváděné výrobky, jaké jsou uvedeny ve spisu OHIM předaném Tribunálu“ (kurzívu jsem doplnil já).

80. Podle navrhovatelky jestliže by Tribunál zohlednil grafické zobrazení obou kolidujících (průmyslových) vzorů, a nikoli skutečné výrobky založené do spisu ve věci jako příklady, objevily by se mezi nimi jednoznačně odlišnosti.

2. Posouzení

81. Čtvrtá část jediného důvodu kasačního opravného prostředku je podle mého názoru nepřípustná. Jejím cílem je totiž ještě jednou zpochybnit posouzení skutkového stavu učiněná Tribunálem, pokud jde o vnímání dotčených (průmyslových) vzorů informovaným uživatelem.

82. V každém případě stanovisko navrhovatelky postrádá opodstatnění, i kdybychom chtěli zohlednit argumenty v tom smyslu, že směřují ke zpochybnění výlučně rozhodnutí Tribunálu neomezovat se na srovnání grafických zobrazení a posuzovat rovněž fyzické výrobky, které jsou charakterizovány dotčenými (průmyslovými) vzory. Je třeba poznamenat, že Tribunál svá posouzení založil na kolidujících (průmyslových) vzorech, jak jsou popsány a zobrazeny v příslušných přihláškách k zápisu. Srovnání skutečných výrobků bylo použito pouze k potvrzení již uskutečněných posouzení, jak jednoznačně vyplývá z výše uvedené pasáže v bodě 83 napadeného rozsudku.

83. V každém případě se mi zdá, že je zcela správné zohlednit – je-li to fyzicky možné, jak je tomu v projednávaném případě – skutečné výrobky, které jsou charakterizovány určitým (průmyslovým) vzorem. Jak jsem uvedl, referenční veřejnost totiž při posouzení (průmyslových) vzorů tvoří informovaní uživatelé, kterými jsou nikoli odborníci, ale pouze osoby, které ohledně těchto výrobků mají zvláštní zájem a vykazují zvláštní pozornost. V projednávané věci informovaní uživatelé zahrnují děti ve věku 5 až 10 let. V tomto rámci Tribunál právem výrobky nahlížel také „ve skutečné podobě“, tak jak je vidí a jak je vnímají informovaní uživatelé, kteří – což je třeba připomenout – se zpravidla nikdy nesetkají se zápisy (průmyslových) vzorů, ale setkají se pouze s jejich „praktickými použitími“, to znamená s výrobky, které jsou těmito (průmyslovými) vzory charakterizovány. Sama navrhovatelka považovala na jednání za vhodné ukázat Soudnímu dvoru několik „pogs“ za účelem vysvětlení některých bodů svého vyjádření.

E – K páté části jediného důvodu kasačního opravného prostředku, týkající se údajného zkreslení skutkového stavu

1. Argumenty účastníků řízení

84. V poslední části svého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Tribunál zkreslil skutkový stav, čímž byly splněny podmínky, za nichž může Soudní dvůr mimořádně přezkoumat posouzení skutkového stavu učiněná v prvním stupni.

85. Zkreslení podle ní vyplývá evidentně ze všech ostatních již navrhovatelkou uvedených vyjádření a je potvrzeno rozhodnutím Tribunálu omezit se na přezkum dotčených (průmyslových) vzorů na základě pohledu na ně seshora, aniž by byly dostatečně posouzeny ostatní profily, zvláště boční profil.

2. Posouzení

86. Vytýkaná skutečnost vycházející ze zkreslení skutkového stavu postrádá opodstatnění.

87. Zaprvé, jak již bylo uvedeno v předcházejících bodech, Tribunál provedl podrobný a vyčerpávající přezkum dotčených (průmyslových) vzorů, přičemž zohlednil jejich vnímání informovaným uživatelem, jak to nařízení ukládá.

88. Zadruhé se pak jeví, že údajné zkreslení skutkového stavu, které není zdaleka prokázáno, navrhovatelka uplatnila jako poslední „souhrnný“ argument ještě jednou ke zpochybnění posouzení skutkového stavu provedených Tribunálem, se kterými nesouhlasí. Je však třeba připomenout, že s ohledem na výjimečnou povahu námitky spočívající ve zkreslení skutkového stavu musí být tato námitka zvláště důkladně prokázána, přičemž musí navrhovatel přesně označit skutečnosti, které byly zkresleny a prokázat nesprávná posouzení, kterých se Tribunál dopustil( ). Argumenty použité navrhovatelkou v tomto ohledu nesplňují žádný z těchto požadavků.

89. Poslední část důvodu kasačního opravného prostředku musí být tedy rovněž zamítnuta.

VI – Závěry

90. S ohledem na všechny předcházející úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr:

– „zamítl kasační opravný prostředek a

– uložil navrhovatelce náhradu nákladů řízení.“