(viz body 84, 85)

(viz body 98-100)

(viz body 130, 196)

Podniky, které uzavírají dohodu s cílem omezit hospodářskou soutěž, se nemohou v zásadě vyhnout použití čl. 81 odst. 1 ES s odkazem na to, že jejich dohoda neměla mít na hospodářskou soutěž měřitelný dopad.

(viz bod 132)

zeměpisné trhy přesným způsobem definovat v případě, že samotným cílem dohody je omezení hospodářské soutěže „rozdělením trhů“, neboť skutečná nebo potenciální hospodářská soutěž byla na dotčených územích nutně omezena, bez ohledu na to, zda tato území tvoří nebo netvoří „trhy“ v přísném slova smyslu.

(viz bod 181)

Pokud se týká hospodářské soutěže, jednání, která jsou částí širšího celkového plánu a kterými je sledován společný cíl, mohou být považována za představující jedinou dohodu. Pokud totiž Komise dokazuje, že podnik prostřednictvím své účasti na dohodách věděl nebo nutně musel vědět, že se tím začlenil do jediné dohody, může být jeho účast na dotyčných dohodách narušujících hospodářskou soutěž výrazem jeho přistoupení k této dohodě.

(viz body 192, 210)

(viz body 212, 230, 231, 274)

(viz bod 217)

Komise při stanovení výše pokut disponuje určitým prostorem pro uvážení, aby mohla podniky přimět k dodržování pravidel hospodářské soutěže. Mimoto skutečnost, že Komise v minulosti ukládala za určité druhy porušení pokuty v určité výši, ji nezbavuje možnosti zvýšit tuto úroveň v rámci mezí stanovených nařízením č. 17, pokud je to nezbytné za účelem zajištění politiky hospodářské soutěže Společenství. Účinné použití pravidel hospodářské soutěže Společenství naopak vyžaduje, aby Komise mohla vždy přizpůsobit úroveň pokut potřebám této politiky.

(viz bod 229)

(viz bod 247)

Vzhledem ke znění bodu la šestého pododstavce pokynů o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a či. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO je na místě mít za to, že si Komise zachovala určitý prostor pro uvážení ve vztahu k možnosti zvážit pokuty podle velikosti každého podniku. Komise tak není v případě udělení pokut více podnikům, které se dopustily stejného porušení, povinna zajistit, že se do konečné výše pokut promítne rozlišování mezi dotyčnými podniky, pokud jde o jejich celkový obrat.

(viz body 254, 255)

Nicméně takové pravidlo v žádném případě neumožňuje se domnívat, že za daných okolností by musela být autorovi takovéhoto prohlášení, který se rovněž samostatně podílel na porušení, uložena jediná souhrnná pokuta, jejíž výše by byla nižší než výše dvou pokut uložených samostatným podnikům.

Co se týče hospodářské soutěže, fyzická nebo právnická osoba, která řídila dotčený podnik k okamžiku porušení pravidel hospodářské soutěže je v zásadě povinna za ně nést odpovědnost i v případě, že odpovědnost za provoz podniku převzala v okamžiku přijetí rozhodnutí konstatujícího porušení jiná osoba. Avšak o takový případ se nejedná, pokud osoba, která převzala odpovědnost za provoz podniku, převzala odpovídajícím prohlášením odpovědnost za jednání, která jsou vytýkána jejímu předchůdci.

Ačkoli obecně žalobce nemůže důkazní břemeno přenést na žalovaného tím, že se dovolává okolností, které sám nemůže dokázat, nemůže být pojem důkazního břemene ve prospěch Komise použit, pokud jde o datum ukončení níže uvedených smluv, rozhodla-li se Komise nevzít v úvahu existenci porušení pravidel hospodářské soutěže pro dobu, po kterou byly v platnosti dohody o sebeomezeních uzavřené mezi třetí zemí a Komisí zastoupeným Společenstvím. Nevysvětlitelná neschopnost Komise předložit důkazy o okolnostech, které se jí přímo týkají, totiž zbavuje Soud možnosti, aby rozhodl se znalostí věci, pokud jde o uvedené datum ukončení, a bylo by v rozporu se zásadou řádné správy, pokud by podniky, které jsou adresáty napadeného rozhodnutí a které nejsou na rozdíl od Komise s to předložit chybějící důkaz, měly nést důsledky této neschopnosti Komise.

(viz body 261-263)