CS Úřední věstník Evropské unie C 190/20

Žaloba podaná dne 27. března 2015 – EFB v. Komise

(Věc T-151/15)

(2015/C 190/23)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobce: European Federation of Biotechnology (EFB) (Lutych, Belgie) (zástupci: M. Troncoso Ferrer a S. Moya Izquierdo, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

— prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

— prohlásil, že žalobce odpovídá pouze do výše částky 5 638,22 eur;

— uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobce v žalobě navrhuje, aby Tribunál určil, že Evropská komise porušila své smluvní povinnosti vyplývající ze Smlouvy o plánu pro European Action for Global Life science – Food Forum ze dne 20. prosince 2005, č. LSSP-CT-2005-512135, (dále jen „smlouva“), a dále navrhuje, aby bylo určeno, že odpovídá do výše částky 5 638,22 eur, a nikoliv do výše částky 86 676,42 eur, kterou požaduje Evropská komise.

Na podporu žaloby žalobce uplatňuje šest žalobních důvodů.

1. První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení některých uznatelných nákladů, což představuje nesprávné posouzení důkazu v rozporu s článkem 1315 belgického občanského zákoníku. — Žalobce tvrdí, že oznámení o dluhu, které vydala Evropská komise, je založeno na závěrech konečné zprávy o auditu, avšak hodnocení, které provedli auditoři Evropské komise za účelem vydání této zprávy, bylo ve vztahu k některým nákladům nesprávné, a to konkrétně ve vztahu k personálním nákladům a nákladům souvisejícím s určitými akcemi. Evropská komise tudíž vydala oznámení o dluhu založené na nesprávných předpokladech a neprokázala skutečnosti uplatněné na podporu svých tvrzení, což vedlo k porušení článku 1315 belgického občanského zákoníku, a tudíž i k porušení smlouvy.

2. Druhý žalobní důvod vychází z porušení článků II.20 a II.6 všeobecných smluvních podmínek, jakož i článku 1347 belgického občanského zákoníku, jelikož Evropská komise nesprávně dovodila, že náklady související s prací některých zaměstnanců nejsou uznatelné, protože tito zaměstnanci neměli se žalobcem uzavřenou platnou pracovní smlouvu.

3. Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 1134 belgického občanského zákoníku a zásady plnění smlouvy v dobré víře. — Žalobce mimo jiné tvrdí, že nedostal příležitost se obhájit tím, že by Evropské komisi vysvětlil všechna nedorozumění nebo drobné chyby, kterých se dopustil při plnění smlouvy, dále tvrdí, že obrovský finanční rozdíl mezi prvním návrhem zprávy o auditu a konečnou zprávou o auditu svědčí o nesprávném a neobezřetném přístupu a že kvůli několika chybným výpočtům a nepřesnostem v údajích, které se vyskytují v celé konečné zprávě o auditu, měl potíže s patřičným pochopením obvinění, která Evropská komise vznesla.

4. Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise nedostatečně zdůvodnila, proč odmítla nahradit některé náklady.

5. Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání. — Žalobce tvrdí, že Evropská komise akceptovala skutečnost, že žalobci pomáhal jiný právní subjekt, což vedlo ke vzniku legitimního očekávání, že náklady vyplývající z tohoto vztahu budou plně uznatelné.