(viz body 52, 57, 59, 61, 63–65, výrok 1)

Podle tohoto posledně uvedeného ustanovení případ, kdy ochrana nebo podpora od jiného orgánu nebo odborné organizace Organizace spojených národů, než vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky není „z jakýchkoli důvodů“ dále udělována, což dotyčným osobám umožňuje se ipso facto dovolávat směrnice 2004/83, zahrnuje zejména situaci osoby, která poté, co skutečně využila této ochrany nebo podpory, ji nadále nevyužívá z důvodu, který nemůže ovlivnit a který je nezávislý na její vůli. Z výrazů „jestliže podobná ochrana nebo podpora není […] dále udělována“, jimiž začíná druhá věta čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/83, totiž vyplývá, že se jedná především o účinnou podporu poskytovanou orgánem či odbornou organizací Organizace spojených národů, a nikoli o existenci tohoto orgánu či této odborné organizace, která musí být ukončena, aby se důvod pro vyloučení z postavení uprchlíka nadále neuplatňoval. Je jistě pravdou, že pouhá nepřítomnost v oblasti působení tohoto orgánu nebo této odborné organizace nebo dobrovolné rozhodnutí ji opustit by nemohly být kvalifikovány jako ukončení podpory. Pokud je naproti tomu uvedené rozhodnutí motivováno omezeními nezávislými na vůli dotyčné osoby, taková situace může vést ke konstatování, že podpora, jíž tato osoba požívala, nebyla dále udělována ve smyslu čl. 12 odst. 1 písm. a) druhé věty směrnice 2004/83.

Článek 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice 2004/83 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, musí být vykládán v tom smyslu, že jestliže příslušné orgány členského státu odpovědného za přezkum žádosti o azyl zjistily, že v případě žadatele je splněna podmínka týkající se ukončení ochrany nebo podpory poskytované Agenturou Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků (UNRWA), možnost se ipso facto „dovolat této směrnice“ znamená uznání za uprchlíka ve smyslu čl. 2 písm. c) této směrnice ze strany tohoto členského státu a automatické přiznání postavení uprchlíka tomuto žadateli, pokud se na něj nevztahuje některý z důvodů pro vyloučení stanovených v odst. 1 písm. b) nebo v odstavcích 2 a 3 tohoto článku 12.

Výrazy „[budou se moci ipso facto dovolat] této směrnice“, obsažené v čl. 12 odst. 1 písm. a) druhé větě směrnice, musí být vykládány v souladu s čl. 1 oddílem D druhým pododstavcem Ženevské úmluvy, a sice tak, že umožňují dotyčným osobám „automaticky“ nabývat nároku na „výhody“ podle této úmluvy. Právo vyplývající ze skutečnosti, že podpora agentury UNRWA není dále udělována a že důvod pro vyloučení skončil, se tedy nemůže omezit na pouhou možnost dotyčné osoby žádat o postavení uprchlíka na základě čl. 2 písm. c) směrnice 2004/83, jelikož tato možnost je již přístupná každému státnímu příslušníku třetích zemí nebo osobě bez státní příslušnosti, kteří se nacházejí na území jednoho z členských států. Nicméně skutečnost, že se mohou ipso facto dovolat uvedené směrnice ve smyslu jejího čl. 12 odst. 1 písm. a) neznamená bezpodmínečné právo, aby jim bylo přiznáno postavení uprchlíka. Je tak skutečně pravdou, že osoba, která je oprávněna se ipso facto dovolávat směrnice 2004/83, nemusí nezbytně prokazovat, že má obavy z pronásledování ve smyslu čl. 2 písm. c) této směrnice, ale musí nicméně předložit žádost o získání postavení uprchlíka, jež musí být přezkoumána příslušnými orgány odpovědného členského státu. V rámci tohoto přezkumu tyto orgány musí ověřit nejen to, že žadatel skutečně využil podpory poskytnuté UNRWA a že tato podpora není dále udělována, ale rovněž, že se na tohoto žadatele nevztahuje žádný z důvodů pro vyloučení uvedených v čl. 12 odst. 1 písm. b) nebo odstavcích 2 a 3 téže směrnice.

(viz body 71, 72, 75, 76, 81, výrok 2)