Keywords

Summary



Keywords

1. Kasační opravný prostředek – Žalobní důvody kasačního opravného prostředku – Důvod předložený poprvé v rámci kasačního opravného prostředku – Nepřípustnost

(Jednací řád Soudního dvora, čl. 42 odst. 2 první pododstavec, čl. 113 odst. 2 a článek 118)

2. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Nedostatečné odůvodnění

(Článek 256 SFEU; statut Soudního dvora, článek 36 a článek 53; jednací řád Tribunálu, článek 81)

3. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Povinnost Soudu přiznat bez návrhu finanční vyrovnání – Právní otázka – Přípustnost

4. Úředníci – Žaloba – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci – Spory majetkoprávní povahy ve smyslu čl. 91 odst. 1 služebního řádu – Pojem

(Služební řád úředníků, čl. 91 odst. 1)

5. Úředníci – Žaloba – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci – Možnost uložit žalovanému orgánu zaplacení náhrady škody i bez návrhu

(Služební řád úředníků, čl. 91 odst. 1)

6. Řízení – Délka trvání řízení před Soudem – Přiměřená lhůta – Kritéria pro posouzení – Důsledky

(Články 268 SFEU a 340 SFEU; jednací řád Soudního dvora, čl. 113 odst. 1)

Summary

1. Účelem ustanovení čl. 42 odst. 2 prvního pododstavce ve spojení s článkem 118 jednacího řádu Soudního dvora, podle kterých je předkládání nových žalobních důvodů ve stadiu kasačního opravného prostředku zakázáno, je zabránit v souladu s tím, co stanoví čl. 113 odst. 2 uvedeného jednacího řádu, aby kasační opravný prostředek měnil předmět sporu před Soudem.

(viz body 23–24)

2. Povinnost uvést odůvodnění, která přísluší Soudu, mu neukládá, aby poskytl vysvětlení, ve kterém by se vyčerpávajícím způsobem postupně zabýval každou z úvah uvedených účastníky sporu, a že odůvodnění Soudu tedy může být implicitní za podmínky, že umožní zúčastněným osobám seznámit se s důvody, proč Soud nepřijal jejich argumenty, a Soudnímu dvoru disponovat poznatky dostatečnými k tomu, aby mohl vykonat svůj soudní přezkum.

(viz bod 30)

3. Otázka, zda je Soud povinen přiznat navrhovateli bez návrhu finanční vyrovnání, je právní otázkou, kterou lze zkoumat v řízení o kasačním opravném prostředku a jejíž přípustnost není podmíněna tím, že navrhovatel podal žádost o náhradu škody v prvním stupni. Takového tvrzení, které spočívá v podstatě ve výtce, že Soud nevzal na zřetel rozsah svých pravomocí, se totiž nelze již z jeho povahy dovolávat v prvním stupni.

(viz body 41–42)

4. Článek 91 odst. 1 druhá věta služebního řádu přiznává Soudu ve sporech majetkoprávní povahy pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci, v jejímž rámci má pravomoc, je-li to třeba, uložit i bez návrhu žalované straně zaplacení náhrady škody způsobené jejím zaviněním a v takovém případě posoudit ex aequo et bono s ohledem na veškeré okolnosti věci utrpěnou újmu.

„Spory majetkoprávní povahy“ ve smyslu tohoto ustanovení představují zejména žaloby na náhradu škody zaměstnanců proti orgánu, jakož i všechny žaloby, které směřují k tomu, aby orgán zaplatil zaměstnanci částku, o které má zaměstnanec za to, že mu ji dluží na základě služebního řádu nebo jiného aktu, který upravuje jejich pracovněprávní vztahy.

Spor majetkoprávní povahy ve smyslu čl. 91 odst. 1 služebního řádu může vzniknout také na základě žaloby, kterou se úředník domáhá zrušení rozhodnutí týkajícího se jeho služebního postavení.

Konkrétně žaloba, kterou se úředník domáhá soudního přezkumu legality svého služebního zařazení, vyvolá spor majetkoprávní povahy vzhledem k tomu, že rozhodnutí o zařazení úředníka, přijaté orgánem oprávněným ke jmenování, nemá pouze účinky na služební postup dotčeného úředníka a jeho postavení v rámci hierarchie orgánu, ale má i přímý vliv i na jeho majetkoprávní nároky, zejména na výši jeho odměny podle služebního řádu.

(viz body 44–47)

5. Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci přiznaná soudu Evropské unie čl. 91 odst. 1 služebního řádu ho pověřuje úplným rozhodnutím o sporech, které mu byly předloženy. Touto pravomocí má být soudům Unie umožněno zabezpečit praktickou účinnost jimi vydaných zrušovacích rozsudků ve sporech týkajících se veřejné služby, takže pokud nestačí k prosazení práv dotčeného úředníka nebo k účinnému hájení jeho zájmů zrušení vadného rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, může mu soud Unie přiznat náhradu škody i bez návrhu.

Krom toho umožňuje pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci soudům Unie uložit rovněž žalované straně i bez návrhu, aby nahradila újmu způsobenou svým nesprávným služebním postupem, a to i v případě, že tento soud nezruší napadené rozhodnutí.

(viz body 49–51)

6. Nedodržení přiměřené lhůty rozhodování ze strany Soudu by sice za předpokladu, že by bylo prokázáno, mohlo vést k žalobě na náhradu škody proti Evropské unii na základě ustanovení článku 268 SFEU ve spojení s čl. 340 druhým pododstavcem SFEU, avšak čl. 113 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora stanoví, že v rámci kasačního opravného prostředku musí návrhové žádání navrhovatele směřovat k úplnému nebo částečnému zrušení rozhodnutí Soudu a případně k úplnému nebo částečnému vyhovění návrhovému žádání, které bylo vzneseno v prvním stupni.

Pokud tedy nic nenasvědčuje tomu, že délka trvání řízení měla vliv na vyřešení sporu, nemůže vést důvod vycházející z toho, že řízení před Soudem překročilo požadavky na dodržení přiměřené lhůty, obecně ke zrušení rozsudku vydaného Soudem, a tedy musí být prohlášen za nepřípustný.

(viz body 55–57)