CS Úřední věstník Evropské unie C 237/11

Žaloba podaná dne 17. srpna 2006 – Imperial Chemical Industries v. Komise

(Věc T-214/06)

(2006/C 237/20)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Imperial Chemical Industries (Londýn, Spojené království) (zástupci: D. Anderson, QC, H. Rosenblatt, B. Lebrun, právní zástupci, W. Turner a S. Berwick, advokáti)

Žalovaná: Komise Evropských společenství

Návrhová žádání žalobkyně

— zrušit čl. 2 písm. c) napadeného rozhodnutí; nebo podpůrně

— změnit čl. 2 písm. c) napadeného rozhodnutí v tom smyslu, že bude snížena pokuta uložená ICI; a

— uložit Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobkyně navrhuje částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 2098 konečné ze dne 31. května 2006 ve věci COMP/F/38.645 – Metakryláty, ve kterém Komise došla k závěru, že žalobkyně porušila článek 81 ES a článek 53 Smlouvy o Evropském hospodářském prostoru tím, že se účastnila kartelové dohody v oblasti metakrylátů, která spočívala v projednávání cen, dojednávání, uplatňování a kontrole dohod o cenách, a to buď v podobě zvýšení cen, nebo přinejmenším stabilizace existujících cen, projednávání přenášení nákladů na dodatečné služby na zákazníky, výměně obchodně důležitých informací, jakož i na trhu důvěrných a/nebo relevantních informací o společnostech a účasti na pravidelných schůzkách a dalších setkáních za účelem usnadnění protiprávního jednání.

Zaprvé, žalobkyně uplatňuje, že Komise neunesla důkazní břemeno podle článku 2 nařízení Rady č. 1/2003 (1), pokud jde o protiprávní jednání týkající se polymetylmetakrylátových tvarovacích směsí, neboť své závěry, že se žalobkyně účastnila kartelové dohody, opřela o určité části žádostí o imunitu a shovívavost, které nebyly v rozsahu, v jakém se týkaly tvarovacích směsí z polymetylmetakrylátu, jakož i období, během něhož žalobkyně vlastnila podnik s obchodními činnostmi v oblasti akrylátů, podpořeny žádným relevantním důkazem a které byly navíc v důležitých bodech ve vzájemném rozporu.

Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Komise v rozporu s článkem 253 ES neodůvodnila prvek závažnosti v rámci výpočtu výše pokuty.

Zatřetí, žalobkyně uvádí, že se Komise dopustila právního omylu, když s ní, jakož i se společností Lucite nesprávně zacházela jako se soutěžiteli a nikoli jako s nástupnickými účastníky údajného protiprávního jednání, takže dopad na hospodářskou soutěž byl započítán dvakrát.

Začtvrté, žalobkyně potvrzuje, že Komise použila při ukládání zvýšení pokuty za účelem dosažení odrazujícího účinku nesprávné kritérium, když se opírala pouze o její obrat, aniž by přezkoumala důkazy hospodářské schopnosti žalobkyně. Mimoto se žalobkyně domnívá, že toto zvýšení je nepřiměřené s ohledem na to, co bylo uloženo jinému účastníkovi kartelové dohody.

Zapáté, žalobkyně tvrdí, že jí Komise nesprávně odepřela shovívavost za spolupráci mimo sdělení o shovívavosti (2). Podle žalobkyně představují důkazy, které dobrovolně předložila Komisi, významnou přidanou hodnotu ve smyslu uvedeného sdělení o shovívavosti.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1).

(2) Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).