ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 200/4

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. května 2012 — Formula One Licensing BV v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Global Sports Media Ltd

(Věc C-196/11 P) (1)

(Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka F1-LIVE - Námitky majitelky mezinárodních a národních slovních ochranných známek F1 a obrazové ochranné známky Společenství F1 Formula 1 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný prvek - Zrušení ochrany vyhrazené starší národní ochranné známce - Nebezpečí záměny)

2012/C 200/06

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Formula One Licensing BV (zástupci: K. Sandberg a B. Klingberg, Rechtsanwältinnen)

Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Global Sports Media Ltd (zástupce: T. de Haan, advokát)

Předmět věci

Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 17. února 2011 ve věci T-10/09 (Formula One Licensing v. OHIM), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelkou slovních a obrazových ochranných známek Společenství a národních slovních a obrazových ochranných známek „F1“, „F1 Formula 1“, „F1 Racing Simulation“, „F1 Pole Position“ a „F1 Pit Stop Café“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 38 a 41, proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) R 7/2008-1 ze dne 16. října 2008, jímž bylo zrušeno rozhodnutí námitkového oddělení, které zamítá zápis obrazové ochranné známky „F1-Live“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 38 a 41 v rámci námitek podaných žalobkyní — Výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009]

Výrok

1) Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 17. února 2011, Formula One Licensing v. OHIM — Global Sports Media (F1-LIVE) (T-10/09), se zrušuje.

2) Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

3) O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

(1) Úř. věst. C 179, 18.6.2011.
CS Úřední věstník Evropské unie C 194/4

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. května 2012 — Helena Rubinstein, L'Oréal SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Allergan Inc.

(Věc C-100/11 P) (1)

(Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 5 - Slovní ochranné známky Společenství BOTOLIST a BOTOCYL - Obrazové a slovní národní ochranné známky a ochranné známky Společenství BOTOX - Prohlášení neplatnosti - Relativní důvody pro zamítnutí - Poškození dobrého jména)

2012/C 194/05

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Helena Rubinstein, L'Oréal SA (zástupce: A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)

Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Allergan Inc. (zástupce: F. Clark, barrister)

Předmět věci

Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 16. prosince 2010 ve spojených věcech T-345/08 a T-357/08, Rubinstein a l’Oréal v. OHIM — Allergan (Botolist a Botocyl), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelkou slovní ochranné známky Společenství „BOTOLIST“ pro výrobky zařazené do třídy 3 proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 28. května 2008 ve věci R 863/2007-1, kterým se zrušuje rozhodnutí zrušovacího oddělení, kterým se zamítá návrh na prohlášení neplatnosti uvedené ochranné známky podaný majitelkou obrazových a slovních ochranných známek Společenství a národních obrazových a slovních ochranných známek „BOTOX“ pro výrobky zařazené do tříd 5 a 16 a pro služby zařazené do třídy 42 — Výklad a použití čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009) — Relativní důvody pro zamítnutí — Poškození dobrého jména — Výklad a použití článku 73 nařízení č. 40/94 (nyní článku 75 nařízení č. 207/2009) — Povinnost uvést odůvodnění

Výrok

1) Kasační opravný prostředek se zamítá.

2) Společnostem Helena Rubinstein SNC a L’Oréal SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

(1) Úř. věst. C 145, 14.5.2011.
CS Úřední věstník Evropské unie C 287/11

Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Södertörns tingsrätt — Švédsko) — Torsten Hörnfeldt v. Posten Meddelande AB

(Věc C-141/11) (1)

(Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Zákaz diskriminace na základě věku - Vnitrostátní právní úprava, která přiznává bezpodmínečné právo pracovat do věku 67 let a jež povoluje automatické ukončení pracovní smlouvy na konci měsíce, v němž pracovník dosáhl tohoto věku - Nezohlednění výše starobního důchodu)

2012/C 287/18

Jednací jazyk: švédština

Předkládající soud

Södertörns tingsrätt

Účastníci původního řízení

Žalobce: Torsten Hörnfeldt

Žalovaná: Posten Meddelande AB

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Södertörns Tingsrätt — Výklad obecné právní zásady zákazu diskriminace na základě věku a článku 6 směrnice Rady 2000/78/ES, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79) — Vnitrostátní právní úprava a kolektivní smlouva, které zaměstnanci přiznávají bezpodmínečné právo pracovat do věku 67 let a jež stanoví automatické ukončení pracovního poměru bez výpovědi ke konci toho měsíce, ve kterém zaměstnanec dosáhl věku 67 let, aniž by zohledňovaly důchod, který zaměstnanci může být skutečně vyplácen.

Výrok

Článek 6 odst. 1 druhý pododstavec směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu opatření, jako je opatření dotčené v původním řízení, které umožňuje zaměstnavateli ukončit pracovní smlouvu zaměstnance ze samotného důvodu, že tento zaměstnanec dosáhl věku 67 let, a jež nezohledňuje úroveň starobního důchodu, který bude dotyčná osoba pobírat, jestliže je objektivně a rozumně odůvodněno legitimním cílem politiky v oblasti zaměstnanosti a trhu práce a je přiměřeným a nezbytným prostředkem k jeho dosažení.

(1) Úř. věst. C 152, 21.5.2011.
C 331/8

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal — Spojené království) — Secretary of State for Work and Pensions v. Lucja Czop (C-147/11), Margita Punakova (C-148/11)

(Spojené věci C-147/11 a C-148/11) (1)

(Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Směrnice 2004/38/ES - Právo trvalého pobytu - Dávka sociální pomoci - Péče o dítě - Pobyt občana před přistoupením státu jeho původu k Unii)

(2012/C 331/11)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal

Účastníci původního řízení

Žalobce: Secretary of State for Work and Pensions

Žalované: Lucja Czop (C-147/11), Margita Punakova (C-148/11)

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upper Tribunal — Výklad článku 12 nařízení Rady č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) a čl. 12 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) — Právo pobytu polské státní příslušnice, která se před přistoupením Polska odebrala do Spojeného království, po přistoupení vykonávala samostatnou výdělečnou činnost po dobu kratší než jeden rok a má v péči dítě, které v době výkonu samostatné výdělečné činnosti zahájilo všeobecné studium

Výrok

1) Článek 12 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že osobě, která skutečně pečuje o dítě migrujícího pracovníka nebo bývalého migrujícího pracovníka, jež navštěvuje školy v hostitelském členském státě, přiznává právo pobytu na území tohoto státu, avšak tento článek nelze vykládat tak, že toto právo přiznává osobě, která skutečně pečuje o dítě osoby samostatně výdělečně činné.

2) Článek 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že občan Unie, jenž je státním příslušníkem členského státu, který nedávno přistoupil k Evropské unii, může na základě tohoto ustanovení uplatňovat právo trvalého pobytu, jestliže v hostitelském členském státě nepřetržitě pobýval po dobu delší pěti let, přičemž část tohoto nepřetržitého pobytu spadala do doby před přistoupením prvně uvedeného státu k Evropské unii, pokud se tento pobyt uskutečnil v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 7 odst. 1 směrnice 2004/38.

(1) Úř. věst. C 152, 21.5.2011.
Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Philips Electronics UK Ltd

(Věc C-18/11) (1)

(Svoboda usazování - Daňové právní předpisy - Korporační daň - Snížení daní skupiny - Vnitrostátní právní předpisy, které vylučují převádění ztrát vzniklých v tuzemsku stálé provozovně-nerezidentovi, která patří společnosti usazené v jiném členském státě, na společnost, náležející do stejné skupiny společností, usazenou v tuzemsku)

(2012/C 331/06)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Účastníci původního řízení

Žalobce: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Žalovaná: Philips Electronics UK Ltd

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) — Výklad článku 49 SFEU — Svoboda usazování — Daňové právní předpisy — Korporační daň — Daňová úleva — Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje převádění ztrát vzniklých v tuzemsku stálé provozovně, jež nemá v tuzemsku sídlo, společnosti usazené v jiném členském státě ve prospěch společnosti patřící do stejné skupiny společností usazené v tuzemsku

Výrok

1) Článek 43 ES musí být vykládán v tom smyslu, že pokud podle vnitrostátních předpisů možnost převodu ztrát, jež vznikly stálé provozovně v tomto členském státě, která patří společnosti-nerezidentovi, na společnost-rezidenta prostřednictvím snížení daní skupiny, podléhá podmínce spočívající v nemožnosti využít tyto ztráty pro účely zahraniční daně, zatímco převod ztrát vzniklých v tomto členském státě společnosti-rezidentovi žádné rovnocenné podmínce nepodléhá, jedná se o omezení svobody společnosti-nerezidenta usadit se v jiném členském státě.

2) Takové omezení svobody společnosti-nerezidenta usadit se v jiném členském státě, jako je omezení dotčené v původním řízení, nemůže být odůvodněno naléhavými důvody obecného zájmu vycházejícími z cíle zamezení dvojímu zohlednění ztrát, zachování vyváženého rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členské státy nebo kombinace těchto dvou důvodů.

3) V takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, nesmí vnitrostátní soud použít žádné ustanovení vnitrostátního zákona, které je v rozporu s článkem 43 ES.

(1) Úř. věst. C 89, 19.3.2011.
CS Úřední věstník Evropské unie C 295/9

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd v. Comptroller-General of Patents

(Věc C-130/11) (1)

(Humánní léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 3 - Podmínky získání - Platně registrovaný léčivý přípravek - První registrace - Výrobek postupně registrovaný jako veterinární léčivý přípravek a jako humánní léčivý přípravek)

2012/C 295/15

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd

Žalovaný: Comptroller-General of Patents

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad článku 3 a čl. 13 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992, o zavedení dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 182, s.1; Zvl. vyd. 13/11, s. 200) — Výklad čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69) — Podmínky pro získání dodatečného ochranného osvědčení — Datum prvního uvedení na trh, které se bere v úvahu pro vydání osvědčení — Výrobky obsahující společnou účinnou látku, které oba získaly registraci, první pro veterinární užívání pro určitou indikaci a druhý pro humánní užívání pro jinou indikaci.

Výrok

1) Ustanovení článků 3 a 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládána v tom smyslu, že v takovém případě, jako ve věci v původním řízení, nebrání dřívější registrace získaná pro veterinární léčivý přípravek udělení dodatkového ochranného osvědčení pro jiný způsob použití téhož výrobku, pro který byla získána registrace, za předpokladu, že tento způsob použití spadá do rozsahu ochrany základního patentu uplatněného na podporu žádosti o dodatkové ochranné osvědčení.

2) Článek 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 469/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že odkazuje na registraci výrobku, který spadá do rozsahu ochrany základního patentu uplatněného na podporu žádosti o dodatkové ochranné osvědčení.

3) Odpovědi na předchozí předběžné otázky by nebyly odlišné, kdyby v takové situaci, jako je situace v původním řízení, kdy je stejná účinná látka přítomna ve dvou léčivých přípravcích, které postupně získaly dvě registrace, druhá registrace vyžadovala kompletní žádost v souladu s čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, nebo kdyby výrobek, na nějž se vztahuje první registrace odpovídajícího léčivého přípravku, spadal do rozsahu ochrany jiného patentu, který patří jinému registrovanému majiteli než žadateli o dodatkové ochranné osvědčení.

(1) Úř. věst. C 179, 18.06.2011.
2)

Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že není vyloučeno, že pravidlo vnitrostátního práva, které umožňuje uložit pokutu ve výši obvyklé sazby daně z přidané hodnoty uplatnitelné na základě hodnoty zboží, které bylo předmětem uskutečněných dodávek, jednotlivci, který nesplnil svoji povinnost nechat se zapsat do registru osob povinných k dani z přidané hodnoty a který nebyl povinen odvést tuto daň, je v rozporu se zásadou proporcionality. Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda výše sankce nepřekračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cílů spočívajících v zajištění správného výběru daně a předcházení daňovým únikům, a to s ohledem na okolnosti projednávané věci, zejména konkrétní částku, která byla uložena, a případnou existenci daňového úniku nebo obcházení použitelných právních předpisů přičitatelných osobě povinné k dani, jejíž nezapsání se je sankcionováno.
CS Úřední věstník Evropské unie C 295/16

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — SIA Garkalns v. Rīgas Dome

(Věc C-470/11) (1)

(Článek 49 ES - Omezení volného pohybu služeb - Rovné zacházení - Povinnost transparentnosti - Hazardní hry - Kasina, herny a herny binga - Povinnost získat předchozí souhlas obce místa zařízení - Posuzovací pravomoc - Podstatná újma zájmům státu a obyvatel dotčeného správního území - Odůvodnění - Proporcionalita)

2012/C 295/27

Jednací jazyk: lotyština

Předkládající soud

Augstākās tiesas Senāts

Účastníci původního řízení

Žalobce: SIA Garkalns

Žalovaná: Rīgas Dome

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad článku 56 SFEU (článek 49 ES) — Vnitrostátní právní úprava, která za účelem omezení hazardních her stanoví systém povolování vzniku kasin, heren a heren bingo — Odmítnutí vydat povolení ke zřízení herny z důvodu, že organizace hazardních her na zvoleném místě by způsobila podstatnou újmu zájmům obyvatel územního samosprávného celku

Výrok

Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jaká je dotčena v původním řízení, která místním orgánům přiznává širokou posuzovací pravomoc tím, že jim umožňuje odmítnout povolení otevření kasina, herny nebo herny binga na základě „podstatné újmy zájmům státu a obyvatel dotčeného správního území“, za předpokladu, že účelem této právní úpravy je skutečně omezit herní příležitosti a činnosti v této oblasti soudržným a systematickým způsobem nebo zajistit veřejný pořádek a že výkon posuzovací pravomoci příslušných orgánů je transparentní a umožňuje kontrolu nestrannosti povolovacího řízení, což musí ověřit předkládající soud.

(1) Úř. věst. C 331, 12.11.2011.
1)

Španělské království tím, že — do 22. prosince 2009 nepřijalo plány povodí, s výjimkou plánů povodí Katalánska, a že do 22. března 2010 nezaslalo Evropské komisi a dalším dotčeným členským státům jedno vyhotovení těchto plánů podle čl. 13 odst. 1 až 3 a odst. 6 a podle čl. 15 odst. 1 Evropského parlamentu a Rady směrnice 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/32/ES ze dne 11. března 2008, a že — nejpozději k 22. prosinci 2008 nezahájilo, s výjimkou povodí oblastí Katalánsko, Baleárské ostrovy, Tenerife, Guadiana, Guadalquivir, Cuenca Mediterránea Andaluza, Tinto-Odiel-Piedras, Guadalete-Barbate, Galicia-Costa, Miño-Sil, Duero, Cantábrico Occidental a Cantábrico Oriental, postupy informování veřejnosti a konzultace s veřejností ohledně návrhů plánů povodí podle čl. 14 odst. 1 písm. c) této směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených ustanovení.
CS Úřední věstník Evropské unie C 366/15

Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — Field Fisher Waterhouse LLP v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-392/11) (1)

(DPH - Osvobození nájmu nemovitého majetku od daně - Pronájem obchodních prostor - Služby související s tímto pronájmem - Kvalifikace jakožto plnění pro účely DPH - Plnění tvořené jediným plněním nebo několika samostatnými plněními)

2012/C 366/24

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: Field Fisher Waterhouse LLP

Odpůrce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Výklad směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Osvobození ve prospěch jiných činností — Dosah osvobození nájmů nemovitostí od DPH — Zahrnutí určitých poplatků za určité služby provozu a údržby nemovitosti a společných prostor — Kvalifikace operace pro účely DPH jako jediné plnění nebo jako nezávislá plnění — Výklad rozsudku Soudního dvora ze dne 11. června 2009 ve věci C-527/07, RLRE Tellmer Property

Výrok

Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána v tom smyslu, že nájem nemovitého majetku a poskytování služeb spojených s tímto nájmem, jako jsou ty, o které se jedná ve věci v původním řízení, mohou představovat jediné plnění z hlediska daně z přidané hodnoty. V tomto ohledu možnost poskytnutá pronajímateli v nájemní smlouvě, aby od této smlouvy odstoupil v případě, že nájemce neplatí poplatky za služby, představuje indicii svědčící ve prospěch existence jediného plnění, třebaže nutně není rozhodujícím faktorem pro posouzení existence takovéhoto plnění. Naopak okolnost, že služby, jako jsou ty, o které se jedná ve věci v původním řízení, by v zásadě mohly být poskytovány třetí osobou, neumožňuje dospět k závěru, že tyto služby nemohou za okolností věci v původním řízení tvořit jediné plnění. Předkládajícímu soudu přísluší určit, zda s ohledem na výklad poskytnutý Soudním dvorem v tomto rozsudku a vzhledem ke zvláštním okolnostem zmíněné věci jsou dotčená plnění navzájem spojena natolik, že je třeba na ně nahlížet jako na jediné plnění spočívající v nájmu nemovitého majetku.

(1) Úř. věst. C 282, 24.9.2011.
CS Úřední věstník Evropské unie C 355/4

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Eurogate Distribution GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt

(Věc C-28/11) (1)

(Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 204 odst. 1 písm. a) - Režim uskladnění v celním skladu - Vznik celního dluhu z důvodu nesplnění povinnosti - Opožděný zápis informací týkajících se odebrání zboží z celního skladu do evidence zboží)

2012/C 355/05

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Finanzgericht Hamburg

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Eurogate Distribution GmbH

Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Hamburg — Výklad čl. 204 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) — Opožděný zápis informací týkajících se odebrání zboží z celního skladu do evidence zboží — Přípustnost vzniku celního dluhu jakožto sankce za toto nesplnění povinnosti

Výrok

Článek 204 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě zboží, které není zbožím Společenství, vede nesplnění povinnosti zápisu skutečnosti, že zboží opustilo celní sklad, do evidence zboží k tomu účelu určené, a to nejpozději v okamžiku tohoto opuštění, ke vzniku celního dluhu za uvedené zboží, a to i v případě, že toto zboží bylo zpětně vyvezeno.

(1) Úř. věst. C 238, 13.8.2011.