Keywords

Summary



Keywords

1. Předběžné otázky – Příslušnost Soudního dvora – Meze – Určení předmětu otázky

(Článek 234 ES)

2. Předběžné otázky – Přípustnost – Meze – Zjevně irelevantní otázky a hypotetické otázky položené v kontextu, který vylučuje užitečnou odpověď

(Článek 234 ES)

3. Mezinárodní dohody – Dohoda o spolupráci EHS-členské státy Kartagenské dohody – Doložka nejvyšších výhod – Přímý účinek – Neexistence

(Dohoda o spolupráci EHS-členské státy Kartagenské dohody, článek 4; Nařízení Rady č. 1591/84)

Summary

1. I když není Soudní dvůr podle článku 234 ES příslušný k tomu, aby použil pravidlo Společenství na určitý spor, a tedy k tomu, aby posoudil ustanovení vnitrostátního práva s ohledem na toto pravidlo, může nicméně v rámci soudní spolupráce zavedené tímto článkem na základě okolností uvedených ve spise vnitrostátnímu soudu poskytnout výklad práva Společenství, který pro něj může být užitečný při posuzování účinků tohoto ustanovení.

(viz bod 24)

2. Na otázky týkající se výkladu práva Společenství položené vnitrostátním soudem v právním a skutkovém rámci, který tento soud vymezí v rámci své odpovědnosti a jehož správnost nepřísluší Soudnímu dvoru ověřovat, se vztahuje domněnka relevance. Odmítnutí ze strany Soudního dvora rozhodnout o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané vnitrostátním soudem je možné pouze tehdy, pokud je zjevné, že požadovaný výklad práva Společenství nemá žádný vztah k realitě nebo předmětu sporu v původním řízení, jestliže se jedná o hypotetický problém nebo také jestliže Soudní dvůr nedisponuje skutkovými nebo právními poznatky nezbytnými pro užitečnou odpověď na otázky, které jsou mu položeny.

(viz bod 27)

3. Článek 4 Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a Kartagenskou dohodou a jejími členskými státy, Bolívií, Kolumbií, Ekvádorem, Peru a Venezuelou, na straně druhé, schválené nařízením č. 1591/84, tj. ustanovení, které mezi smluvními stranami zakotvuje doložku nejvyšších výhod, nepřiznává jednotlivcům práva, která by mohli uplatňovat u soudů členského státu.

Výklad Soudního dvora podaný v rozsudku ze dne 1. března 2005, Van Parys, C-377/02 ohledně přímého účinku doložky nejvyšších výhod obsažené v rámcové dohodě o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Kartagenskou dohodou a jejími členskými státy, Bolívií, Kolumbií, Ekvádorem, Peru a Venezuelou, schválené jménem Společenství rozhodnutím 98/278, která nahradila uvedenou dohodu o spolupráci, je totiž platný i pro článek 4 dohody o spolupráci. I když je zajisté doložka nejvyšších výhod, obsažená jednak v rámcové dohodě o spolupráci, a jednak v dohodě o spolupráci, formulována odlišně, lze odlišné znění této doložky v dohodě o spolupráci považovat za skutečnost, která by vyžadovala odlišný výklad, co se týče jejího případného přímého účinku, pouze tehdy, pokud by z obecné systematiky dohod a jejich účelu vyplývalo, že tímto odlišným zněním měly smluvní strany v úmyslu zbavit článek 4 rámcové dohody o spolupráci přímého účinku, který byl dříve přiznán článku 4 dohody o spolupráci.

Charakteristiky rámcové dohody o spolupráci, a zejména jejího článku 4, přitom nevypovídají o skutečnosti, že by smluvním stranám bylo přiznáno méně příznivé postavení ve vztahu k postavení smluvních stran podle dohody o spolupráci, zejména pak s ohledem na doložku nejvyšších výhod. Právě naopak, srovnání obou dohod odhaluje postupné posílení intenzity spolupráce, k níž se strany zavázaly.

(viz body 38-39, 42, 44–45 a výrok)