CS Úřední věstník Evropské unie C 118/11

Kasační opravný prostředek podaný dne 3. února 2012 European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 24. listopadu 2011 ve věci T-296/09, European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) v. Evropská komise

(Věc C-56/12 P)

2012/C 118/18

Jednací jazyk: němčina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (zástupce: D. Ehle, advokát)

Další účastnice řízení: Evropská komise, Lexmark International Technology SA

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

— zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2011 ve věci T-296/09 v plném rozsahu a rozhodnout o sporu, který je základem tohoto rozsudku,

— vyhovět návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni, a tedy zrušit rozhodnutí Evropské komise K(2009) 4125 ze dne 20. května 2009 v řízení na základě článku 82 ES (článek 102 SFEU),

— uložit Komisi a společnosti Lexmark International Technology SA náhradu nákladů řízení v obou stupních.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Navrhovatelka uvádí proti rozsudku Tribunálu ze dne 24. listopadu 2011 pět důvodů kasačního opravného prostředku. Ty vycházejí z nesprávného právního posouzení v rozhodnutí Komise ze dne 20. května 2009 spočívajícím v protiprávním popření existence zájmu Unie a přednosti šetření v odvětví hospodářské soutěže.

Zaprvé se Tribunál údajně dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nezrušil rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž Komise považuje za nepravděpodobné, že by bylo možno prokázat kolektivní a individuální dominantní postavení výrobců inkoustových tiskáren ve vztahu k jejich sekundárním trhům s inkoustovými kartušemi a inkoustem.

Zadruhé navrhovatelka Tribunálu vytýká nesprávné právní posouzení spočívající v popření pravděpodobnosti prokázání dominantního postavení výrobců tiskáren na jejich trzích s inkoustovými kartušemi.

Zatřetí Tribunál údajně zjevně nesprávně právně kvalifikoval přednostní kritérium, které je určující pro rozhodnutí o zahájení šetření. Poté se Tribunál údajně dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nekonstatoval, že Komise v napadeném rozhodnutí porušila svou povinnost uvést odůvodnění vzhledem ke kritériu posouzení významu, závažnosti a trvání protiprávního jednání.

Začtvrté navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál při právní analýze posuzovacího rozhodnutí Komise z hlediska nesprávného užití diskreční pravomoci dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož nezrušil napadené rozhodnutí Komise, ačkoli v něm bez odůvodnění odmítla zahájit šetření pod záminkou komplexnosti a nepřiměřenosti nezbytných zdrojů.

Konečně rozsudek údajně porušuje oznámení ze dne 27. dubna 2004 o příslušnosti v řízeních o stínostech v oblasti hospodářské soutěže a zásadu účinné soudní ochrany jakožto část posouzení zájmu Unie, jakož i povinnost Komise uvést odůvodnění, což mělo za následek nezrušení napadeného rozhodnutí Komise, ačkoli si Komise při posouzení zájmu Unie údajně protiřečí vzhledem ke svému vlastním oznámení ze dne 27. dubna 2004 a neodůvodňuje existenci dostatečnou právní ochranu ze strany vnitrostátních soudů.