ROZSUDEK SOUDU (kasačního senátu)

19. září 2008

Věc T-253/06 P

Olivier Chassagne

v.

Komise Evropských společenství

„Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Úředníci – Náhrada ročních cestovních výdajů – Úředník pocházející z francouzských zámořských departementů (DOM) – Článek 8 přílohy VII služebního řádu – Potvrzující akt – Platební výměr – Zkreslení skutkového stavu – Nesprávné právní posouzení“

Předmět: Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 29. června 2006, Chassagne v. Komise (F-11/05, Sb. VS s. I-A-1-65 a II-A-1-241), směřující ke zrušení tohoto usnesení.

Rozhodnutí: Usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 29. června 2006, Chassagne v. Komise (F-11/05, Sb. VS s. I-A-1-65 a II-A-1-241), se zrušuje. Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu Evropské unie. O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

Shrnutí

1. Řízení – Rozhodnutí přijaté usnesením obsahujícím odůvodnění – Podmínky –Dodržení práva žalobce být vyslechnut – Rozsah

(Jednací řád Soudu prvního stupně, článek 111; rozhodnutí Rady 2004/752, čl. 3 odst. 4)

2. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Pouhé zopakování důvodů a argumentů předložených před Soudem pro veřejnou službu – Nepřípustnost – Zpochybnění výkladu nebo použití práva Společenství tímto Soudem – Přípustnost

[Článek 225 ES; statut Soudního dvora, příloha I, čl. 11odst. 1; jednací řád Soudu prvního stupně, čl. 138 odst. 1 písm. c)]

3. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Důvod kasačního opravného prostředku směřující proti odůvodnění rozsudku, které není nezbytné k podložení jeho výroku – Nerelevantní důvod kasačního opravného prostředku – Nutnost jeho posouzení po provedení analýzy důvodů kasačního opravného prostředku směřujících proti hlavním odůvodněním

(Článek 225 ES; statut Soudního dvora, příloha I, čl. 11 odst. 1)

4. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Chybné posouzení skutkového stavu – Nepřípustnost – Přezkum posouzení důkazních materiálů provedený Soudem – Vyloučení s výjimkou případu zkreslení

(Článek 225 ES; statut Soudního dvora, příloha I, čl. 11 odst. 1)

5. Úředníci – Žaloba – Předcházející správní stížnost – Lhůty – Počátek běhu

(Služební řád, články 90 a 91)

6. Úředníci – Žaloba – Předcházející správní stížnost – Lhůty – Stížnost proti rozhodnutí o náhradě cestovních výdajů založená na důvodech v podstatě totožných s důvody dřívější stížnosti proti stanovení doby na cestu – Zakázané opětovné stanovení lhůt – Vyloučení

(Služební řád, články 90 a 91)

1. Pouhá skutečnost, že článek 111 jednacího řádu Soudu prvního stupně, který se mutatis mutandis až do vstupu jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu v platnost použije na řízení před tímto posledně uvedeným soudem, umožňuje soudu Společenství rozhodnout, aniž by zahájil ústní část řízení, jej nemůže opravňovat k založení jeho rozhodnutí na skutečnostech a dokumentech, ke kterým nemohl žalobce alespoň zaujmout stanovisko. V tomto ohledu nestačí, že žalobce měl možnost se s uvedenými skutečnostmi a dokumenty seznámit, neboť dodržení práva být vyslechnut vyžaduje, aby měl žalobce možnost užitečně předložit své vyjádření.

(viz body 29 a 31)

Odkazy: Soudní dvůr, 19. ledna 2006, AIT v. Komise, C‑547/03 P, Sb. rozh. s. I‑845, body 18 a 36

2. Z článku 225 ES, čl. 11 odst. 1 přílohy I statutu Soudního dvora a čl. 138 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Soudu prvního stupně vyplývá, že kasační opravný prostředek musí přesně vymezovat kritizované části rozsudku, jejichž zrušení je navrhováno, jakož i právní argumenty, které tento návrh konkrétně podporují. Tento požadavek nesplňuje kasační opravný prostředek, který se omezuje na zopakování důvodů a argumentů, které již byly předloženy Soudu pro veřejnou službu, aniž vůbec uvádí argumentaci, která by specificky určila nesprávné právní posouzení, jímž má být stižen napadený rozsudek. Takový kasační opravný prostředek je totiž ve skutečnosti návrhem domáhajícím se pouhého nového přezkumu žaloby předložené Soudu pro veřejnou službu, což nespadá do pravomoci Soudu prvního stupně. Jestliže však navrhovatel zpochybňuje výklad nebo použití práva Společenství Soudem pro veřejnou službu, právní otázky přezkoumané v prvním stupni mohou být v řízení o kasačním opravném prostředku znovu projednány. Jestliže by totiž navrhovatel nemohl tímto způsobem založit svůj kasační opravný prostředek na důvodech a argumentech již použitých před Soudem pro veřejnou službu, řízení o kasačním opravném prostředku by bylo zčásti zbaveno svého smyslu.

(viz body 54 a 55)

Odkazy: Soudní dvůr, 4. července 2000, Bergaderm a Goupil v. Komise, C‑352/98 P, Recueil, s. I‑5291, body 34 a 35; Soudní dvůr, 11. listopadu 2003, Martinez v. Parlament, C‑488/01 P, Recueil, s. I‑13355, bod 39

3. Ačkoli je pravda, že v rámci kasačního opravného prostředku musí být důvod směřující proti doplňujícímu odůvodnění napadeného rozhodnutí, jehož výrok je právně dostačujícím způsobem založen na jiných důvodech, zamítnut jako irelevantní, o takovém zamítnutí nemůže být nicméně rozhodnuto bez dalšího, jelikož tato otázka závisí na opodstatněnosti nebo neopodstatněnosti důvodů kasačního opravného prostředku směřujících proti ostatním odůvodněním. Takový důvod kasačního opravného prostředku tedy musí být posouzen teprve po přezkumu platnosti hlavních odůvodnění, na kterých je napadené rozhodnutí založeno. Pokud by ani jedno z uvedených odůvodnění neumožňovalo odůvodnit napadené rozhodnutí, je třeba, aby soud Společenství přezkoumal důvod kasačního opravného prostředku směřující proti doplňujícímu odůvodnění.

(viz body 95, 96 a 148)

Odkazy: Soudní dvůr, 22. prosince 1993, Pincherle v. Komise, C‑244/91 P, Recueil, s. I‑6965, bod 25; Soudní dvůr, 24. ledna 1994, Boessen v. HSV, C‑275/93 P, Recueil, s. I‑159, body 25 a 26; Soudní dvůr, 29. dubna 2004, Komise v. Kvaerner Warnow Werft, C‑181/02 P, Recueil, s. I‑5703, bod 49

4. Ve fázi kasačního opravného prostředku jsou přípustné důvody vycházející ze zjištění skutkového stavu a z jeho posouzení v napadeném rozhodnutí, pokud navrhovatel tvrdí, že Soud pro veřejnou službu učinil zjištění, jejichž věcná nesprávnost vyplývá z písemností ve spisu, nebo že zkreslil důkazy, které mu byly předloženy. O takové zkreslení se jedná, pokud se posouzení existujících důkazů jeví zjevně nesprávné a nejsou uplatněny nové důkazy.

(viz body 99 a 101)

Odkazy: Soudní dvůr, 24. října 2002, Aéroports de Paris v. Komise, C‑82/01 P, Recueil, s. I‑9297, bod 56; Soudní dvůr, 18. ledna 2007, PKK a KNK v. Rada, C‑229/05 P, Sb. rozh. s. I‑439, bod 35 a citovaná judikatura

5. Předáním měsíční výplatní listiny počínají plynout lhůty k podání stížnosti a žaloby proti správnímu rozhodnutí, pokud je z této výplatní listiny zřejmá existence a dosah tohoto rozhodnutí. Tento předpoklad, odvozený ze zásady uvedené v článku 25 služebního řádu, podle které se každé rozhodnutí týkající se určité osoby přijaté na základě služebního řádu sdělí písemně dotyčnému úředníkovi, však nelze vykládat extenzivně, takže podmínka, podle které musí být z měsíční výplatní listiny zřejmá jak existence, tak dosah rozhodnutí, musí být striktně ověřena.

(viz bod 139)

Odkazy: Soudní dvůr, 21. února 1974, Kortner a další v. Rada a další, 15/73 až 33/73, 52/73, 53/73, 57/73 až 109/73, 116/73, 117/73, 123/73, 132/73 a 135/73 až 137/73, Recueil, s. 177, bod 18; Soud, 24. března 1998, Becret-Daniau a další v. Parlament, T‑232/97, Recueil FP, s. I‑A‑157 a II‑495, body 31 a 32; Soud, 16. února 2005, Reggimenti v. Parlament, T‑354/03, Sb. VS s. I‑A‑33 a II‑147, body 38 a 39

6. Rozhodnutí týkající se cestovních výdajů úředníka podle čl. 8 odst. 4 přílohy VII služebního řádu nepříznivě zasahuje do jeho právního postavení způsobem nezávislým a odlišným ve vztahu k rozhodnutí týkajícímu se stanovení jeho doby na cestu a nelze ho tedy považovat za jeho potvrzení. Obsah stížnosti proti rozhodnutí o stanovení doby na cestu tudíž sám o sobě nemůže mít jakýkoliv dopad na přípustnost pozdější stížnosti proti rozhodnutí o cestovních výdajích, jelikož jsou jejich předměty odlišné, přičemž pouhá skutečnost, že úředník uvedl ve stížnosti určité důvody zpochybnění, nemůže činit nepřípustným uvedení týchž důvodů zpochybnění ve stížnosti proti rozhodnutí, které nezávislým způsobem nepříznivě zasahuje do jeho právního postavení.

Z toho plyne, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož měl za to, že skutečnost, že by žalobci bylo umožněno, aby v rámci stížnosti proti rozhodnutí o náhradě cestovních výdajů předložil důvody v podstatě totožné s důvody předloženými dříve v rámci stížnosti proti rozhodnutí o stanovení jeho doby na cestu, by představovala prodloužení lhůt pro podání opravného prostředku proti posledně uvedenému rozhodnutí.

(viz body 149 až 151, 153 a 155)