ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
V projednávané věci by akceptace přípustnosti žaloby společnosti WhatsApp proti napadenému rozhodnutí měla za následek, že by probíhala souběžně dvě soudní řízení, která by se značně překrývala, tj. jedno před Tribunálem proti napadenému rozhodnutí a druhé u irského soudu proti konečnému rozhodnutí, u něhož část odůvodnění vychází z napadeného rozhodnutí. Společnost WhatsApp ostatně za účelem získání lhůty pro předložení repliky Tribunálu uplatňovala paralelní pracovní zátěž, kterou na ni klade řízení před irským soudem, na který se obrátila. S výjimkou případu, kdy by některý ze soudů, kterým byla věc předložena, přerušil řízení, které u něj bylo zahájeno, což by mohlo vést k prodloužení doby nezbytné k dosažení konečného řešení stran legality konečného rozhodnutí, by tato souběžná řízení mohla vést dokonce k situaci, kdy by Soudní dvůr v řízení o předběžné otázce a současně Tribunál prostřednictvím přímé žaloby společnosti WhatsApp byly vyzvány, aby se vyslovily k platnosti napadeného rozhodnutí. S ohledem na systém procesních prostředků uvedený v bodech 68 a 69 výše a s ohledem na ustanovení článku 78 nařízení 2016/679 týkající se práva na účinnou soudní ochranu proti dozorovému úřadu bude případně příslušet irskému soudu, kterému byla věc předložena a který má jako jediný v tomto ohledu pravomoc, aby zkoumal legalitu konečného rozhodnutí, jež lze uplatňovat vůči společnosti WhatsApp, a předložil Soudnímu dvoru Evropské unie předběžnou otázku týkající se platnosti napadeného rozhodnutí, bude-li to považovat za nezbytné k rozhodnutí o sporu mezi společností WhatsApp a irským dozorovým úřadem. Irský soud, kterému byla věc předložena, by v tomto ohledu mohl vyřešit spor, který mu byl předložen, buď tak, že zamítne námitku protiprávnosti, která by mohla být vznesena proti napadenému rozhodnutí, aniž se obrátí na Soudní dvůr, pokud nemá pochybnosti o platnosti tohoto rozhodnutí, nebo se naopak na Soudní dvůr obrátí, pokud takové pochybnosti má, anebo vyřeší spor nezávisle na otázce platnosti napadeného rozhodnutí s ohledem na žalobní důvody, které před ním byly uplatněny. Toto řešení je v souladu se zájmem na řádném výkonu spravedlnosti vzhledem k rizikům vyplývajícím z vedení souběžných soudních řízení, jak bylo zmíněno na začátku tohoto bodu.
4.

Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Podmínky přiznání – Naléhavost – Vážná a nenapravitelná újma – Vážná a nenapravitelná újma na straně žalobce – Zásah do jeho vlastního zájmu – Zásah do zájmu třetích osob – Vyloučení (Články 278 a 279 SFEU; jednací řád Tribunálu, čl. 156 odst. 4) (viz body 37, 38)
CS Úřední věstník Evropské unie C 273/29

Žaloba podaná dne 16. července 2004 Enviro Tech Europe, Ltd. a Enviro Tech International, Inc. proti Komisi Evropských společenství

(Věc T-291/04)

(2004/C 273/58)

Jednací jazyk: angličtina

Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 16. července 2004 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Enviro Tech Europe, Ltd., se sídlem v Kingston upon Thames, Spojené království a Enviro Tech International, Inc., se sídlem v Illinois, USA, zastoupenými C. Mereuem a K. Van Maldegem, advokáty.

Žalobkyně navrhují, aby Soud:

I. Částečně zrušil směrnici Komise 2004/73/ES ze dne 29. dubna 2004 (Úř. věst. L 152, s. 1) ve vztahu k zařazení nPB jako vysoce hořlavé látky (R11) a látky Kategorie 2 pro reprodukční toxicitu (R60);

II. určil, že Komise je odpovědná za škodu, kterou žalobkyně v průběhu tohoto řízení a do současné doby utrpěly v důsledku nelegálního postupu Komise, včetně mimo jiné jejího zamítnutí žádosti žalobkyň a souvisejícího přijetí napadeného rozhodnutí, a rozhodl o odškodnění žalobkyně za tuto škodu v předběžné výši 350 000 eur;

III. určil, že Komise je odpovědná za bezprostřední ztráty a škody předvídatelné s dostatečnou jistotou, i když takové ztráty a škody nemohou být přesně ohodnoceny;

IV. uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobkyně navrhují částečné zrušení směrnice Komise 2004/73/ES ze dne 29. dubna 2004 provádějící dvacáté deváté přizpůsobení technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (1) v míře, v jaké se týká klasifikace n-propyl bromidu.

Žalobní důvody a hlavní argumenty vznesené v této věci jsou totožné s argumenty vznesenými ve věci T-422/03, Enviro Tech Europe a Enviro Tech International proti Komisi (Úř. věst. 2004 C 47, s. 35).

(1) Úř. věst. L 152, s. 1.
CS Úřední věstník Evropské unie C 48/36

Žaloba podaná dne 3. listopadu 2005 – Kay v. Komise

(Věc T-421/05)

(2006/C 48/72)

Jednací jazyk: francouzština

Účastníci řízení

Žalobce: Roderick Neil Kay (Brusel, Belgie) (zástupci: T. Bontinck a J. Feld, advokáti)

Žalovaná: Komise Evropských společenství

Návrhová žádání žalobce

— zrušit rozhodnutí žalované ze dne 31. ledna 2005;

— uložit žalované náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobce byl úředníkem Komise v platové třídě B*7. Jako úspěšný kandidát vnějšího výběrového řízení COM/A/3/02 byl napadeným rozhodnutím jmenován na místo administrátora se zařazením do platové třídy A*6.

Svou žalobou zpochybňuje své zařazení maje za to, že by měl být zařazen do jedné z platových tříd A*8, A*9 nebo A*10. Rovněž zpochybňuje, že po svém přeřazení ztratil veškeré body pro povýšení, které do té doby získal.

Na podporu své žaloby uplatňuje porušení čl. 2 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu, který považuje za použitelný na svou situaci, namísto čl. 5 odst. 2 téže přílohy, který použila Komise. Krom toho se dovolává porušení ochrany legitimního očekávání, zachování nabytých práv, jakož i rovnosti zacházení mezi úředníky.
—

přiznat (i) náhrady škody s úroky z prodlení jako odškodnění za škodu na jeho kariéře a (ii) jiné náhrady škody ve formě legálního a řádného platu, zejména na základě použití přechodného ustanovení uvedeného v článku 21 přílohy XIII platného služebního řádu účinného od 1. května 2004, nebo podpůrně, snížení příspěvků do penzijního systému podle zásady rovného platu. Tyto nároky budou muset být řádně stanoveny později, nyní jsou předběžně a ex aequo at bono stanoveny na nejméně 10 000 eur ročně;
CS Úřední věstník Evropské unie C 296/26

Žaloba podaná dne 5. září 2005 – Sorensen v. Komise

(Věc T-335/05)

(2005/C 296/57)

Jednací jazyk: francouzština

Účastníci řízení

Žalobkyně: Susanne Sorensen (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

Žalovaná: Komise Evropských společenství

Návrhové žádání žalobkyně

— zrušit rozhodnutí o jmenování žalobkyně na pracovní místo asistentky v rozsahu, ve kterém stanoví její zařazení do platové třídy B*3, stupně 2;

— zrušit rozhodnutí o zrušení veškerých bodů tvořících „balíček“ žalobkyně;

— uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobkyně, úřednice Komise, byla původně zařazena do platové třídy C2. Jako úspěšný uchazeč externího výběrového řízení COM/B/1/02 (úrovně B5/B4) byla napadeným rozhodnutím ze dne 5. srpna 2004 jmenována do platové třídy B*3, stupně 2. Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje porušení oznámení o výběrovém řízení, jakož i oznámení o volném pracovním místu, neboť obě tato oznámení stanovila zařazení do platové třídy B5 nebo B4. Ve stejné souvislosti se dovolává porušení článků 4, 5, 29 a 31 služebního řádu. Žalobkyně se rovněž dovolává porušení zásady rovného zacházení a zásady zákazu diskriminace, přičemž vychází ze skutečnosti, že někteří úspěšní uchazeči z téhož výběrového řízení byli jmenováni před 1. květnem 2004 (datum vstupu změn služebního řádu v platnost) do platových tříd B5 nebo B4, tedy platových tříd odpovídajících B*5 nebo B*6 podle nového značení. Krom toho má za to, že zásada práva na rozumné kariérní vyhlídky a zásada ochrany legitimního očekávání byly rovněž porušeny, neboť oprávněně očekávala, že bude jmenována do platové třídy B*5 nebo B*6. V téže souvislosti uplatňuje protiprávnost článku 12 přílohy XIII služebního řádu, který taktéž porušuje zásadu právní jistoty.
—

zrušil jmenování do platové třídy stanovené v rozhodnutí o přijetí ze dne 11. listopadu 2004 vydaném orgánem oprávněným ke jmenování, na základě kterého byl žalobce při přijetí na generální ředitelství pro hospodářskou soutěž jako právník junior zařazen do platové třídy A*6, stupně 2, a aby rozhodl o obnovení všech jeho práv vyplývajících ze zákonného a řádného zaměstnání, a sice zákonné a řádné zařazení do platové třídy od 16. listopadu 2004, což znamená zařazení alespoň do třídy A7/3 (platné od 1. listopadu 2003) nebo jí odpovídající třídy v souladu s články 1-11 přílohy XIII služebního řádu (A*8/3);
5)

uložil žalované, aby žalobce uvedla do situace, ve které by se nacházel, pokud by byl řádně zařazen do platové třídy, tj. aby doplatila rozdíly;
3.

uložil Nadaci povinnost zaplatit žalobkyni jako náhradu majetkové škody, která jí byla způsobena nezákonností sporných rozhodnutí, částku odpovídající odměně za práci a důchodu, které by pobírala, kdyby mohla pokračovat ve své kariéře u Nadace do dosažení věku 65 let, sníženou o odstupné a podporu v nezaměstnanosti, jakož i o důchod, který jí byl nebo bude vyplacen z důvodu jejího propuštění;
—

alternativně upravit články 5 a 6 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkají Eurallumina, a to tak, že v souladu se stávajícím osvobozením do 31. prosince 2006, nebo přinejmenším do 31. prosince 2003 veškeré částky, jichž se italský stát vzdal nebo vzdá, nebudou vráceny, a
CS Úřední věstník Evropské unie C 60/50

Žaloba podaná dne 24. ledna 2006 – Alliance One International v. Komise

(Věc T-25/06)

(2006/C 60/93)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Alliance One International, Inc. (Danville, USA) (zástupci: C. Osti, A. Prastaro, advokáti)

Žalovaná: Komise Evropských společenství

Návrhové žádání žalobkyně

— zrušit čl. 1 odst. 1 písm. a) rozhodnutí Komise C(2005)4012 konečné ze dne 20. října 2005 v řízení podle čl. 81 odst. 1 ES (věc COMP/C.38.281/B.2 – surový tabák Itálie) v rozsahu, v němž se týká SCC, Dimon Inc. a Alliance One;

— snížit podle toho pokuty uložené Transcatab a Dimon Italia-Mindo tak, aby pokuty nepřesahovaly 10 % jejich obratu za poslední účetní rok;

— podpůrně snížit pokutu uloženou Transcatab a Dimon Italia-Mindo, jelikož nelze použít násobící faktor;

— uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Komise napadeným rozhodnutím shledala, že několik společností, včetně žalobkyně a jejích dceřinných společností, Transcatab a Dimon Italia, později přejmenovaná na Mindo, porušilo prostřednictvím kartelových dohod nebo jednáním ve vzájemné shodě v italském odvětví surového tabáku čl. 81 odst. 1 ES.

Žalobkyně se domáhá částečného zrušení tohoto rozhodnutí a tvrdí zaprvé, že Komise tím, že ji uznala společně a nerozdílně odpovědnou za porušení, kterého se dopustily její dceřinné společnosti, porušila pravidla, kterými se řídí odpovědnost mateřských společností. Žalobkyně v této souvislosti zpochybňuje argumenty a důkazy uváděné Komisí na podporu jejího závěru.

Žalobkyně má rovněž za to, že Komise tím, že uložila pokuty přesahující 10 % celkového obratu jejích dceřinných společností, porušila čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003 (1).

Konečně se žalobkyně domnívá, že Komise neměla použít na její dceřinné společnosti násobící faktor, jelikož to nebylo opodstatněné na základě obratů účastníků řízení a rozhodovací praxe Komise. Dále tvrdí, že násobící faktor, který byl na ni použit je vyšší než faktor, který byl použit na jiný podnik, což vede zjevně k porušení proporcionality a nedostatku odůvodnění. Žalobkyně rovněž tvrdí, že odůvodnění použití násobícího faktoru vůči Mindo je nedůsledné, jelikož používá různá kritéria pro určení stejné pokuty.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003)
—

podpůrně změnit čl. 2 písm. i) rozhodnutí Komise K(2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 v rozsahu, v němž ukládá Arkema SA pokutu ve výši 78,663 milionů eur, za níž Total SA odpovídá společně a nerozdílně do výše 42 milionů eur, a Elf Aquitaine SA do výše 65,1 milionů eur, a snížit částku dotčené pokuty do přiměřené výše;
CS Úřední věstník Evropské unie C 165/31

Žaloba podaná dne 12. května 2006 – Francie v. Komise

(Věc T-139/06)

(2006/C 165/62)

Jednací jazyk: francouzština

Účastníci řízení

Žalobkyně: Francouzská republika (Paříž, Francie) (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues, S. Gasri, zmocněnci)

Žalovaná: Komise Evropských společenství

Návrhová žádání žalobkyně

— zrušení sporného rozhodnutí z důvodu nedostatku pravomoci Komise;

— podpůrně, zrušení sporného rozhodnutí z důvodu vady řízení spočívající v porušení práv obhajoby;

— dále podpůrně, zrušení sporného rozhodnutí v rozsahu, ve kterém obsahuje nesprávné posouzení opatření přijatých Francií pro plné provedení rozsudku ze dne 12. července 2005;

— ještě dále podpůrně, zrušení sporného rozhodnutí, jelikož mělo stanovit nižší výši penále;

— nejdále podpůrně, přistoupení ke snížení výše penále;

— uložit Komisi náhradu nákladů řízení nebo, pokud by Soud provedl snížení výše penále, uložit, že každý účastník nese vlastní náklady.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Rozsudkem ze dne 11. června 1991 (1) Soudní dvůr Evropských společenství shledal, že žalobkyně nesplnila povinnosti uložené členským státům právními předpisy Společenství v oblasti rybářské politiky. Pro neprovedení tohoto rozsudku Komise předložila Soudnímu dvoru žalobu na základě článku 228 ES a rozsudkem ze dne 12. července 2005 (2) bylo žalobkyni uloženo zaplatit Komisi penále za každých šest měsíců od vynesení rozsudku, jakož i paušální částku. Po vydání tohoto rozsudku Komise pokračovala v přezkoumání provedení rozsudku Soudního dvora ze dne 11. června 1991 žalobkyní a když shledala, že žalobkyně jej plně neprovedla, zaslala jí rozhodnutí požadující zaplacení peněžních sankcí uložených žalobkyni Soudním dvorem v rozsudku ze dne 12. července 2005. Jedná se o sporné rozhodnutí.

Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně několik žalobních důvodů.

Primárně uplatňuje, že sporné rozhodnutí musí být zrušeno z důvodu nedostatku pravomoci Komise přijmout rozhodnutí, které by ukládalo členským státům zaplacení penále uloženého Soudním dvorem v rámci článku 228 ES. Tvrdí, že podle článku 228 ES je pouze Soudní dvůr příslušný vyžadovat takovou platbu, neboť to znamená předběžné konstatování trvání nesplnění povinnosti.

Podpůrně žalobkyně uplatňuje vadu řízení, kterým Komise přijala rozhodnutí, kvůli porušení práv obhajoby, jelikož francouzské orgány neměly možnost efektivně předložit svá vyjádření předtím, než bylo sporné rozhodnutí přijato.

Dále podpůrně žalobkyně uplatňuje žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně posoudila opatření přijatá Francií pro plné provedení rozsudku Soudního dvora.

Ještě dále podpůrně uplatňuje, že s ohledem na prováděcí opatření, která provedla po vydání rozsudku Soudního dvora, měla Komise stanovit penále v menší výši.

Konečně, nejdále podpůrně, má žalobkyně za to, že za předpokladu, že by Soud měl za to, že Komise nemůže sama snížit výši penále uloženého rozsudkem Soudního dvora, by příslušelo Soudu, aby přistoupil ke snížení sám v rámci své pravomoci v plné jurisdikci.

(1) Komise v. Francie (C-64/88, Recueil, s. I-2727).

(2) Komise v. Francie (C-304/02, Recueil, s. I-6263).
CS Úřední věstník Evropské unie C 131/47

Žaloba podaná dne 10. dubna 2006 – Fjord Seafood Norway a další v. Rada

(Věc T-113/06)

(2006/C 131/87)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Fjord Seafood Norway AS (Oslo, Norsko), Fjord Seafood Scotland Farming Ltd (Isle of Lewis, Spojené království), Alsaker Fjordbruk AS (Onarheim, Norsko) (zástupci: J. Juuhl-Langseth a P. Dyrberg, advokáti)

Žalovaná: Rada Evropských společenství

Návrhové žádání žalobkyň

— zrušit nařízení Rady 85/2006 v rozsahu, v němž se týká Fjord Seafood Norway AS,

— uložit Radě náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobkyně buď vyvážejí lososa chovaného pro hospodářské účely z Norska do Společenství, nebo jej chovají ve Společenství. Napadené nařízení ukládá antidumpingové clo na lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska.

Na podporu své žaloby žalobkyně zaprvé uplatňují, že napadené nařízení nesprávně definuje a používá pojem odvětví Společenství. Žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení definuje odvětví Společenství, které utrpělo újmu způsobem, který pokrývá méně než 5 % celkové produkce Společenství, zejména z důvodů, že ostatní producenti Společenství jsou vlastněni nebo mají vztah k norským zájmům. Tvrdí, že jelikož napadené nařízení porušilo Dohodu o EHP, zejména zásadu svobody usazování, volného pohybu kapitálu a zákazu diskriminace z důvodu státní příslušnosti, základní nařízení (1) a článek 253.

Žalobkyně dále tvrdí, že napadené nařízení definuje odvětví Společenství tak, že pokrývá pouze producenty lososa chovaného pro hospodářské využití. Tvrdí, že zpracovatelský průmysl by rovněž měl být zahrnut v definici, jelikož dotyčný losos je také zpracováván a uložená cla berou v úvahu náklady na zpracování.

Žalobkyně rovněž tvrdí, že napadené nařízení nesprávně vyhodnotilo dumping a újmu založenou na údajích, které se týkají 25 členských států, ačkoliv po většinu vyšetřování měla EU 15 členských států. Chování norských vývozců na trhu deseti nových členských států, které nemají průmyslové chovy lososa, před 1. květnem 2004 nesmí být hodnoceno jako dumping působící újmu odvětví Společenství.

Žalobkyně dále tvrdí, že vzorky stěžovatelů a norských vývozců nejsou reprezentativní, že napadené nařízení neprokázalo příčinnou souvislost mezi norskými dovozy a újmou a nevzalo v úvahu, zda nebyla újma způsobená dovozci z USA a Kanady přičtena norským dovozům. Rovněž tvrdí, že napadené nařízení nesprávně automaticky identifikovalo ztrátu odvětví Společenství na trhu jako újmu, že směnný kurs použitý pro výpočet cla byl nesprávný, že základ pro dovozní ceny pro filé je nesprávný a že údaje v tomto ohledu jsou nedostatečné. Konečně tvrdí, že ve vztahu k žalobkyni Fjord Seafood Norway byly náklady na výrobu nesprávně stanoveny.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
CS Úřední věstník Evropské unie C 108/25

Žaloba podaná dne 3. března 2006 – Budapesti Erömü v. Komise

(Věc T-80/06)

(2006/C 108/46)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Budapesti Erömü „Zártkörűen Működű Részvénytársaság“ (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: M. Powell, solicitor, C. Arhold, K. Struckmann, advokáti)

Žalovaná: Komise Evropských společenství

Návrhová žádání žalobkyně

— Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 9. listopadu 2005 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve věci státní podpory C 41/2005 (ex NN 49/2005) – Uvízlé náklady Maďarsko, nebo jinak zrušit rozhodnutí v rozsahu, v jakém se dotýká smluv o nákupu elektřiny uzavřených žalobkyní;

— uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

— přijmout jakákoliv jiná či další opatření, jaká vyžaduje spravedlnost.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobkyně je oblastním dodavatelem tepla a výrobcem elektřiny v Maďarsku. V napadeném rozhodnutí Komise rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení údajné státní podpory ve formě smluv o nákupu elektřiny uzavřených mezi maďarskými výrobci elektřiny a maďarským veřejnoprávním operátorem sítě (1).

Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že Komise neměla pravomoc přijmout napadené rozhodnutí. Podle žalobkyně z přílohy IV kapitoly 3 části 1 přístupové smlouvy (2) a čl. 1 odst. b) nařízení Rady č. 659/1999 (3) vyplývá, že Komise má pravomoc pouze v případě opatření státní podpory, která jsou platná po datu přistoupení nového členského státu. Žalobkyně tvrdí, že smlouvy o nákupu elektřiny byly uzavřeny před přistoupením a po vstupu již nejsou platné.

Žalobkyně dále uplatňuje, že se Komise dopustila zjevného právního a skutkového omylu tím, že zahájila formální vyšetřovací řízení, aniž by měla objektivní základ pro zjištění, že smlouvy žalobkyně o nákupu elektřiny obsahují státní podporu. Podle žalobkyně Komise neurčila povahu smluv žalobkyně o nákupu elektřiny ve světle okolností v době jejich uzavření, učinila nesprávné posouzení pojmu hospodářské zvýhodnění a pojmu narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES.

Žalobkyně rovněž uplatňuje, že se Komise zmýlila pokud jde o zjištění, že smlouvy o nákupu elektřiny obsahují novou podporu, jelikož byly uzavřeny před otevřením maďarského trhu s elektřinou.

Konečně, žalobkyně tvrdí, že odůvodnění napadeného rozhodnutí je nepřiměřené.

(1) Státní podpora — Maďarsko — Státní podpora č. C 41/2005 (ex NN 49/2005) — Uvízlé náklady Maďarsko — Výzva k předložení připomínek podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. C 324, s. 12)

(2) Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je za založena Evropská unie – Příloha IV: Seznam uvedený v článku 22 aktu o přistoupení – 3. Hospodářská soutěž (Úř. věst. L 236, s. 797)

(3) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88] Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339)