ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
8

Body 4 a 13 doporučení 2003/558 uvádějí: „4. Pro každé tísňové volání na jednotné evropské číslo tísňového volání ‚112‘ musí provozovatelé veřejných telefonních sítí bezprostředně ze sítě předat (‚push‘) centrům tísňového volání nejlepší dostupné informace, týkající se místa, kde se volající nachází, pokud je to technicky proveditelné. Během přechodného období, až do ukončení hodnocení stanoveného níže v bodě 13, je přípustné, aby provozovatelé poskytovali informace o tom, kde se volající nachází, pouze na žádost (‚pull‘). […] 13. Je třeba, aby členské státy vyzvaly své vnitrostátní orgány, aby do konce roku 2004 předložily Komisi zprávu o stavu provádění čísla E112, aby mohla přikročit k vyhodnocení, s přihlédnutím k novým požadavkům center tísňového volání a tísňových služeb, jakož i k dosaženému pokroku a dostupným technologickým prostředkům v oblasti určování polohy“. (neoficiální překlad)
43

Vzhledem k tomu, že sporná ustanovení by mohla narušit obchod uvnitř Společenství, je totiž třeba považovat je za opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení dovozu ve smyslu článku 28 ES, aniž by bylo nezbytné prokazovat, že způsobila citelný účinek na tento obchod (viz rozsudek ze dne 8. července 2004, Komise v. Francie, C-166/03, Sb. rozh. s. I-6535, bod 15).
88

Co se týče existence zvláštní situace ve smyslu článku 239 CKS, je tato situace prokázána, jak bylo připomenuto v bodě 82 tohoto rozsudku, jestliže z okolností daného případu vyplývá, že osoba povinná zaplatit clo se ve srovnání s ostatními ekonomickými subjekty vykonávajícími tutéž činnost nachází ve výjimečné situaci a že by v případě, kdy by tyto okolnosti nenastaly, neutrpěla škodu spojenou s dodatečným zaúčtováním cla (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 26. března 1987, Coopérative agricole d'approvisionnement des Avirons, 58/86, Recueil, s. 1525, bod 22).
37

V případě, kdy by se ukázalo, že se záměry dotčené v hlavním řízení netýkají dálnic nebo rychlostních silnic ve smyslu bodu 7 písm. b) přílohy I pozměněné směrnice nebo záměrů zahrnutých pod již zmíněným bodem 7 písm. c), by předkládajícímu soudu příslušelo ještě přezkoumat, zda jsou záměry dotčené v hlavním řízení pokryty přílohou II pozměněné směrnice, a to na základě buď jejího bodu 10 písm. e) v rozsahu, v němž se jedná o výstavbu silnice, nebo jejího bodu 13 první odrážky, ve spojení s bodem 10 písm. e) přílohy II uvedené směrnice, v rozsahu, v němž se jedná o změnu záměru výstavby silnic.
8

Ustanovení § 43 odst. 6 zákona o telekomunikacích (Telekommunikationsgesetz) ze dne 25. července 1996 (BGBl. 1996 I, s. 1120, dále jen „TKG z roku 1996“), ve znění prvního zákona pozměňujícího zákon o telekomunikacích (Erste Gesetz zur Änderung des Telekommunikationsgesetzes) ze dne 21. října 2002 (BGB1. 2002 I, s. 4186), stanoví: „Provozovatelé veřejných telekomunikačních sítí, kteří mají dominantní postavení ve smyslu článku 19 zákona proti omezování hospodářské soutěže [(Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen)] musí podle třetí věty v jejich sítích zajistit, aby měl každý uživatel možnost vybrat si telekomunikační služby všech provozovatelů veřejných telekomunikačních sítí, kteří jsou přímo propojeni a to jak výběrem provozovatele v rámci individuální volby tím, že vytočí dané předčíslí, tak prostřednictvím předvolby provozovatele, přičemž však v tomto posledně uvedeném případě musí při každém volání existovat možnost zrušit stanovenou předvolbu vytočením předčíslí jiného provozovatele. Uživatel musí mít rovněž možnost provést různá přednastavení pro místní a dálkové hovory. V rámci zavedení propojení sítí, které je nezbytné pro splnění této povinnosti, je třeba při přijetí rozhodnutí na základě třetí, čtvrté a šesté části tohoto zákona dbát na to, aby účinné investice do infrastrukturních zařízení, které dlouhodobě zajišťují silnější hospodářskou soutěž, neztratily atraktivitu, a dbát rovněž na to, aby byla existující síť účinně užívána prostřednictvím blízkého připojení. Přitom je třeba obzvláště dbát na to, aby se uživatelem vybraný provozovatel sítě přiměřeně podílel na nákladech za připojení, které je uživateli zpřístupněno. Regulační orgán může zcela nebo částečně pozastavit plnění povinnosti stanovené v první větě po dobu a v rozsahu, v němž je to odůvodněno z technických důvodů. Pro provozovatele mobilní telefonie je plnění povinnosti umožnit volbu nebo předvolbu provozovatele pozastaveno. Toto pozastavení bude přezkoumáno v rámci provedení požadavků čl. 19 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací [(směrnice o ‚univerzální službě‘)] (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367).“
23

Podle ustálené judikatury Soudního dvora ve všech případech, kdy se ustanovení směrnice z hlediska svého obsahu jeví jako bezpodmínečná a dostatečně přesná, jsou jednotlivci oprávněni dovolávat se jich před vnitrostátními soudy vůči státu, a to jak v případě, že stát směrnici včas neprovedl do vnitrostátního práva, tak i v případě, že ji provedl nesprávně (viz zejména rozsudky ze dne 19. listopadu 1991, Francovich a další, C-6/90 a C-9/90, Recueil, s. I-5357, bod 11; ze dne 11. července 2002, Marks & Spencer, C-62/00, Recueil, s. I-6325, bod 25, jakož i ze dne 5. října 2004, Pfeiffer a další, C-397/01 až C-403/01, Sb. rozh. s. I-8835, bod 103).
18

Bylo totiž uvedeno, že oznámená vyhláška by byla uplatňována pouze na vozidla zaregistrovaná v Nizozemsku a že by nijak neměnila postup pro ES schválení typu ani podmínky registrace vozidel, která toto schválení získala v jiných členských státech. Naopak nizozemská policie a nizozemské orgány zodpovědné za pravidelnou kontrolu uvedených vozidel by mohly poté, co vyhláška nabude účinnosti, ověřovat, zda osobní či lehké nákladní vozidlo je schopno vyhovět nové mezní hodnotě emisí částic ve výši 5 mg/km.
63

Co se týče otázky, zda se pojem „převedení“ uvedený v čl. 297 odst. 1 prováděcího nařízení týká převodu vlastnictví zboží nebo převodu držby tohoto zboží, odpověď nevyplývá jasně ze znění uvedeného nařízení ani ze znění celního kodexu. Tento pojem je uveden společně s „dalším prodejem“ a „použitím“ v čl. 29 odst. 1 písm. c) celního kodexu a je zmíněn jako alternativa k „předání majiteli“ v čl. 295 odst. 1 bodě 2) písm. c) a d) prováděcího nařízení.
25

Přitom povolení stanovené v čl. 6 odst. 2 směrnice 2006/11 kromě toho, že musí být uděleno před tím, než dojde k vypouštění, které pravděpodobně obsahuje jednu z látek ze seznamu II, musí stanovit emisní normy, které vycházejí z norem environmentální kvality stanovených v programu přijatém členským státem v souladu s odstavci 1 a 3 stejného článku. Mimoto Soudní dvůr již mnohokrát rozhodl, že z čl. 7 odst. 2 směrnice 76/464, jehož znění je totožné se zněním čl. 6 odst. 2 směrnice 2006/11, vyplývá, že povolení musí obsahovat emisní normy vztahující se na jednotlivá povolená vypouštění a vycházející z kvalitativních cílů předem stanovených v programu ve smyslu odstavce 1 uvedeného článku 7 určenému k ochraně dotčených vodních ploch a toků (viz, zejména, rozsudek ze dne 2. června 2005, Komise v. Irsko, C-282/02, Sb. rozh. s. I-4653, bod 68 a citovaná judikatura). Soudní dvůr rovněž upřesnil, pokud jde o stejný čl. 7 odst. 2, že jsou to kvalitativní cíle stanovené v takovém programu na základě průzkumu zasažených vod, ze kterých se musí vycházet při stanovení emisních norem v předem udělených povoleních (viz rozsudek ze dne , Komise v. Řecko, C-384/97, Recueil, s. I-3823, bod 41).
34

Konečně je třeba poznamenat, že čl. 21 odst. 1 písm. b) šesté směrnice (převzatý do článku 196 směrnice 2006/112) stanoví, že DPH je povinna odvést osoba povinná k dani, která je příjemcem služeb uvedených v čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice [převzatém do čl. 56 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/112]. Pokud jsou tedy splněny podmínky pro použití čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice, je příjemce služeb povinen odvést DPH z poskytovaných služeb, jejichž je příjemcem, nezávisle na skutečnosti, že tyto služby byly, či nebyly poskytnuty v souvislosti s činnostmi, které nespadají do oblasti působnosti uvedených směrnic.
„1.

[Parlament] rozhodl, že v případech […] a A. Marry vyvstává prima facie problém absolutní imunity, že příslušné soudní orgány by měly být vyzvány, aby Parlamentu předložily dokumenty nezbytné k prokázání, zda v dotčených případech vyvstává problém absolutní imunity podle článku 9 Protokolu ohledně vyjádřených názorů a hlasování členů při výkonu jejich funkcí, a že příslušné soudní orgány by měly přerušit řízení až do okamžiku končeného rozhodnutí Parlamentu;
88

Podle svého článku 10 nabylo napadené rozhodnutí účinku třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie, tj. dne 30. prosince 2006. Je nesporné, že jeho zrušení bez zachování jeho účinků by mohlo mít negativní důsledky pro úvěrovou bonitu EIB a mohlo by způsobit nejistotu, která by byla na újmu probíhajícím a budoucím finančním operacím EIB.
38

Za těchto podmínek je daňová situace společnosti se sídlem v Německu a stálou provozovnou v Rakousku méně příznivá, než by byla její daňová situace v případě, že by její stálá provozovna byla zřízena v Německu. Kvůli tomuto rozdílu v daňovém zacházení by německá obchodní společnost mohla být odrazena od dalšího výkonu své činnosti prostřednictvím stálé provozovny nacházející se v Rakousku (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Lidl Belgium, bod 25).
30

Z tohoto výkladu by mimo jiné vyplývalo, že by se osvobození plnění uskutečněných zařízeními nebo organizacemi zmíněnými v čl. 13 části A odst. 1 písm. m) nevztahovalo na některé osoby provozující sport jen z toho důvodu, že jej provozují v rámci struktury řízené klubem. Uvedený výklad by přitom nebyl v souladu se zásadou fiskální neutrality, která je společnému systému DPH vlastní a v souladu s níž musí být osvobození upravená v článku 13 šesté směrnice uplatňována (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 11. června 1998, Fischer, C-283/95, Recueil, s. I-3369, bod 27). Tato zásada totiž zejména brání tomu, aby s hospodářskými subjekty, které uskutečňují stejná plnění, bylo v oblasti vybírání DPH zacházeno rozdílně (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne , Gregg, C-216/97, Recueil, s. I-4947, bod 20). Z toho vyplývá, že by uvedená zásada byla porušena, kdyby možnost dovolat se osvobození upraveného v čl. 13 části A odst. 1 písm. m) šesté směrnice závisela na organizační struktuře, kterou se vyznačuje provozovaný sport.
11

Na druhou stranu by požadavek vyplývající z povinnosti odpovídat na telefonické dotazy potenciálních zákazníků mohl vést k tomu, že by DIV byla nucena změnit svůj obchodní model spočívající v získávání zákazníků výhradně prostřednictvím internetu, což by mělo za následek hrozbu vzniku překážek při podpoře elektronického obchodu. Krom toho by telefonní číslo zpoplatněné vyšším tarifem mohlo odradit spotřebitele od navázání kontaktu s poskytovatelem služeb, což by vedlo k tomu, že by se tento prostředek komunikace stal neúčinným.
27

Mimoto, jak připomíná nizozemská vláda, pokud by pojem „činnosti“ byl vykládán tak, že vyžaduje přítomnost podniku prostřednictvím poboček či provozoven, vyplývalo by z toho, že zaměstnanec, který vykonává činnost v jiném členském státě, než je stát, kde je usazen jeho zaměstnavatel, což je situace, která vedla k vydání výše uvedeného rozsudku Mosbæk, by neměl nárok na ochranu stanovenou článkem 8a směrnice 80/987.
37

Pokud by totiž společnost Electro Calvet musela v návaznosti na převod hospodářské jednotky ze strany společnosti Red Elite de Electrodomésticos opustit prostory, o něž se jedná v původním řízení, mohla by být nucena ukončit činnost této jednotky, což by mohlo vést k ukončení pracovních smluv na úkor dotčených zaměstnanců. S ohledem na cíl směrnice 2001/23 se nezdá být zjevné, že situace, o kterou jde v původním řízení, je vyloučena z působnosti této směrnice.
33

Pokud jde o argument uplatňovaný Španělským královstvím, podle něhož povolání řídícího letového provozu nespadá do oblasti působnosti směrnic 89/48 a 92/51, jelikož se nejedná o „regulované povolání“ vzhledem k absenci „diplomu“ ve smyslu těchto směrnic, který by opravňoval k výkonu této činnosti, je třeba konstatovat, že pojem „regulované povolání“ ve smyslu uvedených směrnic spadá pod právo Společenství a že z definic stanovených v čl. 1 písm. c) a d) směrnice 89/48 a čl. 1 písm. e) a f) směrnice 92/51 vyplývá, že povolání musí být považováno za regulované tehdy, pokud se přístup k dotyčné odborné činnosti, v níž spočívá toto povolání nebo výkon tohoto povolání, řídí právními nebo správními předpisy, které zavádějí režim, jehož účinkem je výslovné vyhrazení této odborné činnosti osobám, které splňují určité podmínky, a zákaz přístupu k ní osobám, které tyto podmínky nesplňují (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 13. listopadu 2003, Morgenbesser, C-313/01, Recueil, s. I-13467, bod 49).
23

Fővárosi Bíróság konstatuje, že samotný maďarský zákonodárce uznal, že institut náhradní soukromé obžaloby je důležitým nástrojem umožňujícím napravit nečinnost soudních orgánů. Je rovněž nepochybné, že tento právní institut s sebou nese to, že oběti je přiznána skutečná možnost domoci se prostřednictvím stanoveného řízení soudního rozhodnutí. Přitom by bylo obtížné nebo dokonce nemožné dosáhnout tohoto výsledku, pokud by oběť jednající jako náhradní soukromý žalobce neměla možnost být vyslechnuta jako svědek a pokud by sama tato osoba nemohla prostřednictvím své vlastní výpovědi poskytnout důkazy, přestože je to nejčastěji oběť, kdo zná skutkové okolnosti, jež je třeba prokázat.
27

Ve zbývající části mohou členské státy svobodně stanovit přednostně připojení zákazníků k distribučním soustavám a podpůrně připojení k přenosovým soustavám. Cílem systému, který zavedla vnitrostátní právní úprava dotčená v původním řízení, je zejména zamezit tomu, aby se velkoodběratelé připojili přímo k přenosovým soustavám, což by vedlo k tomu, že náklady spojené s distribučními soustavami by nesli pouze maloodběratelé, a ceny elektřiny by se tedy zvýšily o 10 až 30 %. Krom toho právo zvolit si svobodně připojení k přenosové soustavě by poškodilo optimální rozvoj soustav.
33

Tímto cílem je, jak vyplývá zejména z bodů 7, 38 až 42 a 48 odůvodnění směrnice 96/9, zaručit osobě, která vyvinula iniciativu a nesla riziko za poskytnutí podstatného vkladu v podobě lidských, technických a finančních zdrojů na pořízení, ověření a předvedení obsahu databáze, odměnu za její vklad tím, že bude chráněna proti nepovolenému přisvojování výsledků tohoto vkladu prostřednictvím jednání, která mají zejména pro uživatele nebo soutěžitele za následek to, že znovuvytvoří tuto databázi nebo její podstatnou část za náklady, které jsou mnohem nižší než ty, které by byly nutné pro její samostatné vytvoření [viz rovněž v tomto smyslu rozsudek ze dne 9. listopadu 2004, Fixtures Marketing, C-46/02, Sb. rozh. s. I-10365, bod 35; výše uvedený rozsudek The British Horseracing Board a další, body 32, 45, 46 a 51; výše uvedený rozsudek Fixtures Marketing (C-338/02), bod 25, jakož i rozsudek ze dne , Fixtures Marketing, C-444/02, Sb. rozh. s. I-10549, bod 41].
23

Soud rozhodl, že argument navrhovatelky, podle kterého vzhledem k tomu, že sporné výběrové řízení bylo otevřené jednak dočasným zaměstnancům kategorie B nebo A, a jednak úředníkům kategorie A, představovalo nejen výběrové řízení o postup z kategorie B do kategorie A, ale rovněž vnitřní výběrové řízení jiné povahy. Zdůraznil, že dočasní zaměstnanci a úředníci, kteří mohli být do tohoto výběrového řízení připuštěni, bez ohledu na to, zda patří do kategorie A nebo kategorie B, svou způsobilost již prokázali při svém původním přijetí, v souladu s články 27 služebního řádu a 12 PŘOZ.
6

Poznámky 2 a 5 třídy XVI KN stanoví: „2. S výhradou poznámky 1 k této třídě, poznámky 1 ke kapitole 84 a poznámky 1 ke kapitole 85 se části a součásti strojů (které nejsou částmi nebo součástmi výrobků čísel 8484, 8544, 8545, 8546 nebo 8547) zařazují podle následujících pravidel: a) části a součásti, které jsou zbožím zahrnutým v jakémkoliv z čísel kapitol 84 nebo 85 (jiném, než jsou čísla 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8485, 8503, 8522, 8529, 8538 a 8548), se ve všech případech zařazují do svých příslušných čísel bez ohledu na stroj, pro který jsou určeny; b) ostatní části a součásti, jsou-li vhodné pro použití výhradně nebo hlavně s konkrétním druhem stroje nebo s několika stroji téhož čísla (včetně strojů čísel 8479 nebo 8543), se zařazují jako tyto stroje, ke kterým náleží, nebo do odpovídajících čísel 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 nebo 8538. Avšak části a součásti, které jsou stejnou měrou vhodné pro použití zejména s výrobky čísla 8517 a s výrobky čísel 8525 až 8528, se zařazují do čísla 8517; c) všechny ostatní části a součásti se zařazují do odpovídajících čísel 8409, 8431, 8448, 8466, 8473, 8503, 8522, 8529 nebo 8538, nebo popřípadě do čísel 8487 nebo 8548. […] 5. Pro účely těchto poznámek se výrazem „stroj“ rozumí jakýkoliv stroj, strojní zařízení, přístroj nebo zařízení uvedené v číslech kapitol 84 nebo 85.“
31

Z judikatury rovněž vyplývá, že tento výklad směrnice 89/48 nezpochybňuje pravomoc Řecké republiky nad obsahem výuky nebo organizací vzdělávacího systému, jelikož dotčený diplom z hlediska směrnice 89/48 nespadá do působnosti řeckého vzdělávacího systému, ale do působnosti vzdělávacího systému členského státu, jehož příslušný orgán tento diplom vydal. V důsledku toho je to tento posledně uvedený orgán, kterému přísluší zajistit kvalitu dotčeného vzdělávání (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek ze dne 23. října 2008, Komise v. Řecko, body 36 a 40).
18

Pokud jde o základní vdovský důchod, částečně snížený podle § 64e odst. 1 první věty BVG, poukazují na to, že jelikož byl tento důchod ve věci v původním řízení zvýšen a to zpětně do výše 100 % dávky, ztrácí podaná žádost veškerý význam pro řešení sporu, který byl předkládajícímu soudu předložen. Krom toho se podle německé vlády projednává novelizace za účelem zvýšení současné sazby částečného zaopatření z 60 % na 100 % počínaje 1. lednem 2008.
18

Měl-li by být přijat takový výklad, bylo by podle něj třeba navíc vyřešit otázku, zda by náhrada za újmu způsobenou zaměstnanci měla být uložena na základě článku 2 kapitoly 12 zákona o pracovních smlouvách, tedy podle ustanovení, které zakládá povinnost zaplatit částku v maximální výši odpovídající mzdě za 24 měsíců, nebo zda by měla náhrada dosahovat nanejvýše částky, kterou je povinen zaměstnavatel zaplatit, pokud má skutečné a závažné důvody pro ukončení pracovní smlouvy, v důsledku čehož by zaměstnavatel měl povinnost zaplatit náhradu ve výši mzdy odpovídající čtyřměsíční výpovědní době, jakož i náhradu za odpovídající nárok na dovolenou.
35

Co se týče odůvodnění vycházejícího z nutnosti předcházet zneužívajícím praktikám, je třeba konstatovat, že vnitrostátní opatření omezující volný pohyb služeb může být odůvodněno, pokud se specificky týká čistě vykonstruovaných operací, zbavených hospodářské podstaty, které se uskutečňují pouze za účelem získaní daňového zvýhodnění (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 12. září 2006, Cadbury Schweppes a Cadbury Schweppes Overseas, C-196/04, Sb. rozh. s. I-7995, body 51 a 55, a ze dne 13. března 2007, Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, C-524/04, Sb. rozh. s. I-2107, bod 74).
16

Čtrnáctý bod odůvodnění nařízení č. 1501/95 zní takto: „vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3665/87 […] vyžaduje, aby v případech, kdy se náhrady liší podle místa určení, byla platba náhrady podmíněna zejména předložením důkazu, že byl produkt v nezměněném stavu vyvezen do třetí země nebo do jedné ze třetích zemí, pro něž se náhrada uplatňuje; vzhledem k tomu, že pokud jde o obiloviny, jediná náhrada, která je nižší než náhrada použitelná pro vývozy do třetích zemí jako celku, je náhrada pro vývozy do Švýcarska a Lichtenštejnska; vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby většina vývozů ze Společenství nebyla zdržována požadováním důkazu o dosažení místa určení, je třeba najít jiné prostředky, jimiž se zajistí, aby produkty, pro které je vyplácena náhrada použitelná pro ‚všechny třetí země‘, nebyly do výše uvedených zemí vyváženy; vzhledem k tomu, že by proto mělo být upuštěno od nutnosti předložení důkazu o dosažení místa určení, pokud je vývoz uskutečněn po moři; vzhledem k tomu, že osvědčení vypracovaná příslušnými orgány členských států, která dokládají, že produkty opustily celní území Společenství na plavidle vhodném pro námořní dopravu, jsou považována za poskytnutí dostatečné záruky“.
52

Vzhledem k vysvětlivkám k HS k jeho číslům 81.01 a 81.02 by bylo sice možné případně připustit, že slinováním získává práškový wolfram a molybden další vlastnosti, jako je kujnost. To však nemění nic na tom, že, jak vyplývá ze stejných vysvětlivek, wolframové nebo molybdenové tyče získané prostým slinováním jsou výsledkem „slinutí práškových částic do pevné a odolné hmoty, aniž by došlo k rozpadu tyčí“. Jak vyplývá zejména z poslední části vysvětlivky k HS k uvedenému číslu 81.01, při neexistenci dalšího opracování nebo přepracování takových tyčí nemůže skutečnost, že z důvodu slinování se wolfram ani molybden nevyskytují již ve formě prášku, ale ve formě pevné hmoty, mít jako taková za následek, že je třeba na dotyčné kovy nahlížet tak, že se již nevyskytují ve své netvářené (surové) formě, přinejmenším pro účely použití KN.
39

Pokud by přitom bylo členskému státu uloženo, aby uznal platnost řidičského průkazu vydaného jiným členským státem z důvodu, že se držitel tohoto průkazu po tomto vydání na území prvního členského státu nedopustil žádného porušení předpisů, ačkoli mu bylo opatřením, které je stále v platnosti, odňato řidičské oprávnění na základě skutečností, které předcházely tomuto vydání, znamenalo by to, že osoby, které se dopustily porušení předpisů a kterým byl odňat řidičský průkaz, by byly podněcovány k tomu, aby se bez prodlení vydaly do jiného členského státu za účelem vyhnout se správním a trestním následkům uvedených porušení předpisů, čímž by byla v konečném výsledku zmařena důvěra, na které spočívá systém vzájemného uznávání řidičských průkazů.
25

Smlouvy o koncesi na veřejné služby nespadají do působnosti směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322), která byla použitelná v době skutkového stavu v původním řízení. Nehledě na skutečnost, že takové smlouvy jsou vyňaty z oblasti působnosti této směrnice, jsou veřejné orgány, které udělují koncese, povinny dodržovat základní pravidla Smlouvy o ES, zásady zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti a rovnosti zacházení, jakož i povinnost transparentnosti, která z nich vyplývá (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky, Telaustria a Telefonadress, body 60 až 62, a ze dne , Coname, C-231/03, Sb. rozh. s. I-7287, body 16 až 19). Aniž by s sebou tato povinnost transparentnosti nutně nesla povinnost vyhlásit veřejnou zakázku, ukládá orgánu udělujícímu koncesi, aby ve prospěch každého potenciálního uchazeče zajistil odpovídající stupeň zveřejnění umožňující otevření koncesí na veřejné služby hospodářské soutěži, jakož i kontrolu nestrannosti zadávacích řízení (viz v tomto smyslu výše uvedené rozsudky Telaustria a Telefonadress, bod 62, jakož i Coname, bod 21).