ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
34

Podle čl. 3 odst. 4 směrnice 2000/31 kromě toho platí, že členské státy mohou pro určitou službu informační společnosti spadající do koordinované oblasti přijmout opatření odchylující se od zásady volného pohybu služeb informační společnosti, jsou-li splněny dvě kumulativní podmínky uvedené v písmenech a) a b) tohoto ustanovení (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. prosince 2019, Airbnb Ireland, C‑390/18, EU:C:2019:1112, body 83 a 84). V této souvislosti je třeba uvést, že výklad čl. 3 odst. 4 této směrnice, podle kterého by bylo členským státům dovoleno odůvodnit z hlediska primárního práva požadavek, který nesplňuje podmínky obsažené v uvedeném ustanovení, by toto ustanovení zbavil veškerého užitečného účinku a v konečném důsledku by zmařil harmonizaci této oblasti, která byla uvedeným ustanovením zamýšlena (obdobně viz rozsudek ze dne 16. června 2015, Rina Services a další, C‑593/13, EU:C:2015:399, bod 37). Za těchto podmínek není namístě vnitrostátní právní úpravu dotčenou ve věci v původním řízení posuzovat z hlediska primárního práva a zejména článku 34 SFEU.
43

I když by v projednávaném případě bylo jistě užitečné, aby předkládající soud přesněji určil, ze kterého konkrétního zákonného ustanovení či smluvního ujednání vyplývá povinnost společnosti EMM dosáhnout během relevantního období určitého obratu, které se týká jeho otázka, nic to nemění na tom, že s ohledem na povahu a rozsah ustanovení unijního práva, jehož výklad je požadován, tato nepřesnost nebrání dostatečnému porozumění kontextu, do kterého je tato otázka zasazena. Ze skutečností, které má Soudní dvůr k dispozici, totiž zejména vyplývá, že výsledek sporu v původním řízení závisí na tom, zda lze společnosti EMM vytýkat nesrovnalost ve smyslu čl. 2 bodu 7 nařízení č. 1083/2006. Bez ohledu na výše uvedenou nepřesnost tedy informace poskytnuté předkládajícím soudem, které se týkají skutkového a právního rámce, umožňují posoudit rozsah této otázky a poskytnout uvedenému soudu odpověď, která pro něj může být užitečná, jak to ostatně potvrzují písemná vyjádření předložená lotyšskou a estonskou vládou a Komisí.
2

Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Groupe Lactalis (dále jen „Lactalis“) na jedné straně a Premier ministre (předseda vlády), Garde des Sceaux, ministre de la Justice (ministr spravedlnosti), ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation (ministr zemědělství a potravinářství) a ministre de l’Économie et des Finances (ministr hospodářství a financí) na straně druhé ohledně legality décret no 2016-1137, du 19 août 2016, relatif à l’indication de l’origine du lait et du lait et des viandes utilisés en tant qu’ingrédients (nařízení č. 2016-1137 ze dne 19. srpna 2016 o označování původu mléka a mléka a masa použitých jako složka) (JORF ze dne 21. srpna 2016, text č. 18, dále jen „dotčené vnitrostátní nařízení“).
129

Pokud jde o argument vycházející z údajného zkreslení jednoho z jejich argumentů, které je třeba dovodit z bodu 183 napadeného rozsudku, tento argument spočívá na neúplném čtení tohoto rozsudku. V tomto bodě uvedeného rozsudku měl totiž Tribunál za to, že na rozdíl od toho, co tvrdily navrhovatelky, nebyla účast asijských výrobců na projektech v EHP „technicky nemožná ani ekonomicky neživotaschopná“. I za předpokladu, že by se Tribunál dopustil pochybení, když měl za to, že navrhovatelky vycházely z technické nemožnosti vstupu asijských výrobců na tento trh, nic to nemění na tom, že uvedený soud rovněž odkázal na argument navrhovatelek, podle kterého byla nepřítomnost těchto výrobců v EHP způsobena úvahami hospodářského rázu. Za těchto okolností navrhovatelky neprokázaly, že by údajné pochybení Tribunálu mohlo zpochybnit závěr, ke kterému Tribunál dospěl.
12

Článek 7 uvedené směrnice, nadepsaný „Obecné zásady náhrady nákladů [na přeshraniční zdravotní péči]“, stanoví: „1. Aniž je dotčeno [nařízení č. 883/2004] a není-li v článcích 8 a 9 stanoveno jinak, zajistí členský stát, v němž je pacient pojištěn, náhradu nákladů, které vznikly pojištěné osobě, která čerpala přeshraniční zdravotní péči, pokud je tato zdravotní péče zahrnuta mezi dávky, na které má pojištěná osoba nárok v členském státě, v němž je pojištěna. […] 3. Zdravotní péči, u níž má pojištěná osoba nárok na náhradu nákladů, a výši náhrady těchto nákladů určuje […] členský stát, v němž je pacient pojištěn, bez ohledu na to, kde je zdravotní péče poskytována. 4. Členský stát, v němž je pacient pojištěn, nahradí nebo přímo uhradí náklady na přeshraniční zdravotní péči do výše nákladů, které by sám převzal, pokud by tato zdravotní péče byla poskytnuta na jeho území, avšak jen do výše skutečných nákladů na čerpanou zdravotní péči. I v případě, že náklady na přeshraniční zdravotní péči překročí výši nákladů, které by byly převzaty, pokud by tato zdravotní péče byla poskytnuta na území členského státu, v němž je pacient pojištěn, se tento členský stát může rozhodnout uhradit je v plné výši. Členský stát, v němž je pacient pojištěn, se může rozhodnout, že nahradí další související náklady, jako je ubytování a cestovní výdaje […], a to v souladu s vnitrostátními právními předpisy a pod podmínkou, že tyto náklady jsou dostatečně doloženy. […] 7. Členský stát, v němž je pacient pojištěn, může vůči pojištěné osobě, která požádá o náhradu nákladů na přeshraniční zdravotní péči, včetně zdravotní péče poskytnuté prostřednictvím telemedicíny, uplatnit stejné podmínky, kritéria způsobilosti a právní a administrativní náležitosti […], jaké by uplatňoval, pokud by byla tato zdravotní péče poskytnuta na jeho území. Tyto podmínky mohou zahrnovat posouzení od zdravotnického pracovníka nebo jiné osoby, jejíž posouzení je nutné pro další poskytnutí zdravotní péče a která poskytuje služby zákonného systému sociálního zabezpečení nebo státního zdravotního systému členského státu, v němž je pacient pojištěn, jako je praktický lékař nebo lékař poskytující primární péči, u něhož je pacient registrován, je-li to nutné pro stanovení nároku konkrétního pacienta na zdravotní péči. Žádné z podmínek, kritérií způsobilosti ani regulačních či správních náležitostí uplatňovaných podle tohoto odstavce však nesmějí být diskriminační nebo představovat neopodstatněnou překážku volnému pohybu pacientů, služeb či zboží, pokud nejsou objektivně odůvodněny požadavky na plánování v souvislosti se zajištěním dostatečného a trvalého přístupu k vyvážené nabídce vysoce kvalitní péče v dotčeném členském státě nebo v souvislostí se snahou kontrolovat náklady a co nejvíce zabránit veškerému plýtvání finančními, technickými a lidskými zdroji. 8. S výjimkou případů uvedených v článku 8 nesmí členský stát, v němž je pacient pojištěn, podmínit náhradu nákladů na přeshraniční zdravotní péči předchozím povolením. […]“
113

Dále v bodech 581 až 583 napadeného rozsudku Tribunál konstatoval, že Komise tuto judikaturu nezpochybnila, ale měla za to, že se na dotčená opatření nepoužije vzhledem ke zvláštní povaze projektu a ke skutečnosti, že cílem těchto opatření je umožnit společnosti NNBG zavázat se k investicím do výstavby Hinkley Point C. Tribunál měl za to, že tento přístup není chybný, jelikož nic nebrání tomu, aby podpora, která splňuje požadavky čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, byla prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem na základě tohoto ustanovení bez ohledu na to, zda musí být kvalifikována jako „investiční podpora“ nebo jako „provozní podpora“.
(14)

Účinkům vnitrostátních opatření pro navrácení by měla být přiznána evropská působnost zavedením zákazu vstupu, který by se vztahoval na vstup a pobyt na území všech členských států. Délka zákazu vstupu by se měla určit po řádném zvážení všech významných okolností jednotlivého případu a za běžných podmínek by neměla překročit pět let. V této souvislosti by měla být zohledněna zejména skutečnost, zda se již na dotčeného státního příslušníka třetí země vztahovalo více než jedno rozhodnutí o navrácení či rozhodnutí o vyhoštění nebo zda tento státní příslušník vstoupil na území členského státu během zákazu vstupu.“
54

Je sice pravda, že Soudní dvůr měl v tomto usnesení za to, že by článek 187 směrnice o DPH bránil režimu, který by umožňoval rozložit opravu odpočtů daně do období kratšího než pět let, a tudíž i takovému režimu provádění jednorázových oprav, jako byl režim, jehož se dovolávala žalobkyně v původním řízení ve věci, v níž bylo vydáno uvedené usnesení (usnesení ze dne 5. června 2014, Gmina Międzyzdroje, C‑500/13, EU:C:2014:1750, bod 27).
(51)

Tato směrnice by měla zohledňovat především zájmy spotřebitelů a nejdůležitějším úkolem elektroenergetických podniků by mělo být zajištění kvality služeb. Stávající práva spotřebitelů je třeba posílit a zaručit a měla by zahrnovat větší transparentnost. Ochrana spotřebitele by měla zaručovat, aby z konkurenceschopného trhu měli prospěch všichni spotřebitelé [v Unii]. Práva spotřebitelů by měly vymáhat členské státy nebo, pokud tak daný členský stát stanoví, regulační orgány.“
4

Navrhovatelka, The Goldman Sachs Group, je společnost se sídlem ve Spojených státech amerických, která je činná jako investiční banka a investiční společnost na hlavních světových finančních trzích. V období od 29. července 2005 do 28. ledna 2009 byla The Goldman Sachs Group prostřednictvím fondu GS Capital Partners V (dále jen „fond GSCP V“) a dalších zprostředkovatelských společností (nepřímou) mateřskou společností společnosti Prysmian SpA a dceřiné společnosti, kterou Prysmian SpA zcela vlastnila, a to společnosti Prysmian Cavi e Sistemi, Srl (dále jen „PrysmianCS“), původně Pirelli Cavi e Sistemi Energia SpA, a poté Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl. Společnosti Prysmian a PrysmianCS, dvě společnosti se sídlem v Itálii, společně tvoří skupinu Prysmian, světového hráče v odvětví podzemních a podmořských silových kabelů.
32

Je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora musí právní zájem žalobce na podání žaloby existovat ve vztahu k předmětu žaloby ve fázi jejího podání, neboť jinak by byla nepřípustná. Tento předmět sporu, stejně jako právní zájem na pokračování v řízení musí existovat až do vydání soudního rozhodnutí, neboť jinak by již nebylo třeba rozhodnout ve věci samé, což předpokládá, že žaloba může ve výsledku přinést prospěch účastníku řízení, který ji podal (rozsudek ze dne 28. května 2013, Abdulrahim v. Rada a Komise, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, bod 61; rozsudek ze dne 23. listopadu 2017, Bionorica a Diapharm v. Komise, C‑596/15 P a C‑597/15 P, EU:C:2017:886, body 84 a 85; rozsudek ze dne 6. září 2018, Bank Mellat v. Rada, C‑430/16 P, EU:C:2018:668, bod 50, a rozsudek ze dne 17. října 2019, Alcogroup a Alcodis v. Komise, C‑403/18 P, EU:C:2019:870, bod 24).
34

V reakci na argument, kterým Slovinská republika zpochybňuje použitelnost čl. 260 odst. 3 SFEU v projednávaném případě, Komise připomíná, že se projednávaná věc vyznačuje tou zvláštností, že Slovinská republika do 3. prosince 2018 neoznámila žádné opatření provádějící směrnici MiFID II. Tento orgán uznává, že od 3. do 6. prosince 2018 odpovídal stav provedení této směrnice podle oznámení vnitrostátních prováděcích opatření částečnému provedení této směrnice. Nic to však podle jejího názoru nemění na tom, že do uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nebylo sděleno žádné prováděcí opatření. Komise tím, že navrhla uložení zaplacení paušální částky, zamýšlí sankcionovat období naprostého neoznámení prováděcích opatření, a to období mezi dnem následujícím po dni uplynutí lhůty pro provedení, tedy 4. červencem 2017, a dnem 3. prosince 2018. Kromě toho je podle Komise nesporné, že Slovinská republika ke dni podání žaloby nesplnila svou povinnost sdělit prováděcí opatření. Není tudíž podle ní třeba zabývat se otázkou, zda se čl. 260 odst. 3 SFEU použije v případě částečného provedení. Navíc argument Slovinské republiky, podle kterého se čl. 260 odst. 3 SFEU již nepoužije, pokud členský stát oznámil opatření k částečnému provedení, i když k tomuto sdělení došlo v den, kdy soudní řízení již probíhalo, by podle Komise zbavil čl. 260 odst. 3 SFEU veškerého užitečného účinku.
15

Komise dále uvádí, že z článku 261 ZTFI‑1, který má zajistit provedení článků 1 a 7 až 13 této směrnice v přenesené pravomoci, ve spojení s článkem 556 ZTFI‑1 vyplývá, že toto ustanovení pouze pověřuje Úřad pro trh s cennými papíry, aby ve lhůtě šesti měsíců od nabytí účinnosti ZTFI‑1 přijal podrobnější pravidla týkající se poskytování investičních služeb a výkonu investičních činností, a to v některých případech po předchozím vyjádření ministerstva financí. Bez přijetí podrobnějších pravidel přitom podle Komise nelze mít za to, že uvedené články směrnice v přenesené pravomoci MiFID II byly provedeny do vnitrostátního právního řádu.
261

Konečně je třeba odmítnout argumentaci Maďarska, podle níž je § 5 odst. 1b zákona o státních hranicích odůvodněn na základě článku 72 SFEU ve spojení s čl. 4 odst. 2 SEU, a to z důvodů obdobných těm, které jsou uvedeny v bodech 216 a 217 tohoto rozsudku; tento členský stát se totiž v tomto ohledu omezil na to, že v obecné rovině poukázal na riziko narušení veřejného pořádku a vnitřní bezpečnosti, aniž právně dostačujícím způsobem prokázal, že se vzhledem k situaci panující na jeho území ke dni 8. února 2018 musel odchýlit právě od směrnice 2008/115 (obdobně viz rozsudek ze dne 2. července 2020, Stadt Frankfurt am Main, C‑18/19, EU:C:2020:511, body 27 až 29 a citovaná judikatura).
40

Pokud by fungování EGR ventilu bylo za běžných podmínek používání totožné s fungováním zjištěným během postupů schvalování typu, dotyčná vozidla by podle znalce produkovala výrazně méně NOx, jejich spotřeba a výkon by byly nižší a údržba by byla častější a nákladnější. Díky provedené manipulaci mají vozidla větší kapacitu zrychlení, větší výkon, menší zanášení sacího potrubí, ventilů a spalovací komory, což přispívá k delší životnosti a spolehlivosti motoru. Bez této manipulace by tak dotyčná vozidla nebyla schválena.
4)

Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC, Agroton plc, Joanna a Kyriaki Andreou, Bundeena Holding plc, Henrietta Jindra Burton, C & O Service & Investment Ltd, C. G. Christofides Industrial Ltd, Phidias Christodoulou, Georgia Phanou-Christodoulou, Christakis Christofides, Theano Chrysafi, Andreas Chrysafis, Dionysios Chrysostomides, Eleni K. a Eleni D. Chrysostomides, D & C Construction and Development Ltd, Chrystalla Dekatris, Constantinos Dekatris, Dr. K. Chrysostomides and Co., Emily Dragoumi, Parthenopi Dragoumi, James Droushiotis, Eastvale Finance Ltd, Nicos Eliades, Tereza Eliades, Goodway Alliance Ltd, Christos Hadjimarkos, Johnson Cyprus Employees Provident Fund, Kalia Georgiou LLC, Komposit Ltd, Platon M. Kyriakides, L.kcar Intermetal and Synthetic Ltd, Lois Builders Ltd, Athena Mavronicola-Droushiotis, Medialgeria Monitoring and Consultancy Ltd, Neita International Inc., Sophia Nicolatos, Paris & Barcelona Ltd, Louiza Patsiou, Probus Mare Marine Ltd, Provident Fund of the Employees of Osel Ltd, R. A. M. Oil Cyprus Ltd, Steelway Alliance Ltd, Tameio Pronoias Prosopikou Genikon, The Cyprus Phassouri Estates Ltd, The Prnses Ltd, Christos Tsimon, Nafsika Tsimon, Unienergy Holdings Ltd a Julia Justine Jane Woods, jakož i Eleni Pavlikka Bourdouvali, Georgios Bourdouvalis, Nikolina Bourdouvali, Coal Energy Trading Ltd, Christos Christofi, Elisavet Christofi, Athanasia Chrysostomou, Sofoklis Chrysostomou, Clearlining Ltd, Alan Dimant, Dodoni Ependyseis Chartofylakou Dimosia Etaireia Ltd, Dtek Holding Ltd, Dtek Trading Ltd, Elma Holdings pcl, Elma Properties & Investments pcl, Agrippinoulla Fragkoudi, Dimitrios Fragkoudis, Frontal Investments Ltd, Costas Gavrielides, Eleni Harou, Theodora Hasapopoullou, Gladys Iasonos, Georgios Iasonos, Jupiter Portfolio Investments pcl, George Karkousi, Lend & Seaserve Ltd, Liberty Life Insurance pcl, Michail P. Michailidis Ltd, Michalakis Michaelides, Rena Michael Michaelidou, Akis Micromatis, Erginos Micromatis, Harinos Micromatis, Alvinos Micromatis, Plotinos Micromatis, Nertera Investments Ltd, Andros Nicolaides, Melina Nicolaides, Ero Nicolaidou, Aris Panagiotopoulos, Nikolitsa Panagiotopoulou, Lambros Panayiotides, Ersi Papaefthymiou, Kostas Papaefthymiou, Restful Time Co., Alexandros Rodopoulos, Seatec Marine Services Ltd, Sofoklis Chrisostomou & Yioí Ltd, Marinos C. Soteriou, Sparotin Ltd a Miranda a Myria Tanou ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí v souvislosti s řízeními v prvním stupni a řízeními o kasačních opravných prostředcích ve věcech C‑597/18 P a C‑598/18 P.
50

Absence výdělečného cíle těchto organizací předpokládá, že tyto nesmí po celou dobu své existence, a to ani při jejich zániku, generovat zisk pro své členy. Pokud by tomu bylo jinak, taková organizace by totiž mohla obejít tento požadavek tím, že by svým členům po svém zániku rozdělila zisk, jehož dosáhla všemi svými činnostmi, přičemž by využívala zejména daňových výhod souvisejících s touto kvalifikací „neziskových organizací“.
(18)

Při porovnávání odměny vyplácené vyslanému pracovníkovi a odměny, která mu náleží podle vnitrostátního práva nebo zvyklostí hostitelského členského státu, by měla být brána v úvahu hrubá výše odměny. Namísto jednotlivých složek odměny, které jsou podle této směrnice považovány za povinné, by se měla porovnávat celková hrubá výše odměny. S cílem zajistit transparentnost a pomoci příslušným orgánům a subjektům při provádění inspekcí a kontrol je však nezbytné, aby složky odměny mohly být dostatečně podrobně identifikovány podle vnitrostátního práva nebo zvyklostí členského státu, z něhož byl pracovník vyslán. Pokud se zvláštní příplatky za vyslání netýkají výdajů skutečně vynaložených v důsledku vyslání, například cestovních výdajů a výdajů na stravu a ubytování, měly by být považovány za součást odměny a měly by být zohledněny pro účely porovnání celkové hrubé výše odměny.
126

Pokud jde na druhém místě o argument, podle kterého čl. 3 odst. 1a pozměněné směrnice 96/71 způsobuje poskytovateli služeb usazenému v jiném členském státě než v hostitelském členském státě dodatečnou finanční a administrativní zátěž, již z bodu 102 tohoto rozsudku vyplývá, že s ohledem na samotnou povahu pozměněné směrnice 96/71, a sice povahu nástroje pro koordinaci právních předpisů členských států v oblasti pracovních podmínek, tato směrnice s sebou nese to, že poskytovatelé služeb, kteří vysílají pracovníky na dobu delší než dvanáct měsíců do jiného členského státu, než ve kterém jsou usazeni, podléhají nejen právním předpisům členského státu svého původu, ale i právním předpisům členského státu, do něhož tyto pracovníky vysílají.
47

Zaprvé Komise uvádí, že posouzení Tribunálu uvedené v bodě 51 napadeného rozsudku, podle kterého „na rozdíl od toho, co tvrdí Rada a Komise, nelze přijmout restriktivní výklad požadavku na bezprostřední účinky na právní postavení žalobkyň“, musí být dáno do souvislosti s posouzením uvedeným v bodě 93 uvedeného rozsudku, podle kterého podmínka, podle níž může osoba podat žalobu proti nařízení, pouze pokud je dotčena nejen bezprostředně, ale rovněž osobně, „musí být vykládána ve světle práva na účinnou soudní ochranu“. Podle Komise z těchto bodů ve vzájemném spojení vyplývá, že Tribunál při extenzivním výkladu podmínky týkající se „bezprostředního dotčení“ vycházel z posledně uvedeného práva. Takový výklad je však podle jejího názoru jednak v rozporu s judikaturou Soudního dvora v oblasti přípustnosti, zejména s rozsudkem ze dne 3. října 2013, Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Parlament a Rada (C‑583/11 P, EU:C:2013:625, bod 97 a citovaná judikatura), a jednak má za následek změnu čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU, která nerespektuje výlučnou pravomoc v tomto ohledu přiznanou ústavodárné moci Unie. Komise je mimoto toho názoru, že výklad, který Soudní dvůr podal ve věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 6. listopadu 2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise, Komise v. Scuola Elementare Maria Montessori a Komise v. Ferracci (C‑622/16 P až C‑624/16 P, EU:C:2018:873), a který se týkal podmínky bezprostředního dotčení, není v projednávané věci použitelný především z důvodu značných rozdílů mezi oblastí státních podpor, do níž spadá uvedená věc, a oblastí antidumpingu, do níž spadá projednávaná věc.
71

Konečně mají daňová správa a finská vláda za to, že pokud by neexistovala možnost provést opravu u pořizovatele, byla by kontinuita systému DPH narušena tím, že by kupní cena nemovitosti byla vypočtena tak, aby pokrývala případnou opravu odpočtu DPH, a zahrnovala by tedy latentní zdanění, které by nabyvatel nemohl odečíst, pokud by tuto nemovitost užíval pro plnění, která zakládají nárok na odpočet DPH.
96

Podle tohoto orgánu, pokud by Soudní dvůr potvrdil, že musí stanovit datum splatnosti pokut, které je pozdější než datum oznámení takového pozměňujícího rozhodnutí, jakým je sporné rozhodnutí, vedlo by to ke ztrátě úroků ze zbývající části pokuty od původně stanoveného data splatnosti, což by omezilo prostor Komise pro uvážení a snížilo by účinnost jí uložených pokut.
66

Pokud jde o výklad takové mezinárodní úmluvy, jako je jednotná úmluva, je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury musí být mezinárodní smlouva vykládána podle svého znění a ve světle svých cílů. Články 31 Vídeňské úmluvy o smluvním právu ze dne 23. května 1969 (Sbírka úmluv Organizace spojených národů, svazek 1155, s. 331) a Vídeňské úmluvy o smluvním právu mezi státy a mezinárodními organizacemi nebo mezi různými mezinárodními organizacemi ze dne 21. března 1986 (Oficiální dokumenty United Nations Conference on the Law of Treaties between States and International Organizations or between International Organizations, sv. II, s. 91), které jsou v tomto směru vyjádřením obecného mezinárodního obyčejového práva, v tomto ohledu upřesňují, že smlouva musí být vykládána v dobré víře, v souladu s obvyklým významem, který je dáván výrazům ve smlouvě v jejich celkové souvislosti, a rovněž s přihlédnutím ke svému předmětu a účelu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. ledna 2006, IATA a ELFAA, C‑344/04, EU:C:2006:10, bod 40).
24

Konečně měl odvolací senát za to, že skutečnost, že United States Patent and Trademark Office (USPTO, Úřad pro patenty a ochranné známky Spojených států amerických) nevznesl námitky proti zápisu ochranné známky MAGIC MINERALS BY JEROME ALEXANDER, navzdory existenci ochranné známky MINERAL MAGIC COSMETICS, sama o sobě neznamená, že mezi nimi neexistuje žádné nebezpečí záměny. Odvolací senát totiž uvedl, že majitel ochranné známky MINERAL MAGIC COSMETICS měl v tomto ohledu podat námitky. Vzhledem ke všem těmto skutečnostem odvolací senát námitkám založeným na čl. 8 odst. 3 nařízení č. 207/2009 vyhověl.