ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Sociální zabezpečení–Migrující pracovníci–Platné právní předpisy–Pracovníci vyslaní do jiného členského státu než je stát, v němž je usazen zaměstnavatel–Potvrzení A 1 vydávané příslušným orgánem členského státu usazení–Důkazní síla vůči orgánům sociálního zabezpečení a soudům ostatních členských států–Podmínky činnosti pracovníka nespadající do věcné působnosti nařízení č. 883/2004–Neexistence dopadu (Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 883/2004, čl. 12 odst. 1 a 2, a č. 987/2009, článek 19) (viz body 17–20 a výrok)
2)

Tato částka bude úročena sazbou odpovídající sazbě stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro její hlavní refinanční operace platné v první kalendářní den měsíce, ve kterém je platba splatná, a to ke dni doručení tohoto usnesení, navýšené o tři a půl procentního bodu, a to od tohoto data až do úplného uhrazení nákladů.
25

Ze stejných důvodů souvisejících s podmínkami stanovení minimálních nákladů uvedených v článku 83a nařízení vlády s mocí zákona č. 112/2008 ministerstvem infrastruktury a dopravy nelze mít za to, že ohledně takové právní úpravy, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, lze dojít k závěru o existenci kartelové dohody ve smyslu článku 101 SFEU, která by byla nařízena nebo podpořena orgány veřejné moci nebo jejíž účinky by tyto orgány posílily.
17

Původní řízení se však týká návrhu na určení dědictví na základě hmotněprávních a procesních ustanovení polského práva, v předkládacím usnesení se přitom nenachází nic, co by umožňovalo dojít k závěru, že tato ustanovení provádějí unijní právo ve smyslu čl. 51 odst. 1 Listiny, nebo že by se dokonce týkala „činnosti“ Unie ve smyslu článku 8 SFEU.
25

Zadruhé nahlížet na let, který po neplánovaném přistání dosáhl svého cílového místa určení, jako na zrušený by vedlo k uznání nároku na náhradu škody cestujícímu, kterému vzniklo v důsledku tohoto neplánovaného mezipřistání zpoždění při přistání méně než tři hodiny, kdežto cestující, kterému vzniklo stejné zpoždění z jiného důvodu, by neměl nárok na náhradu škody podle čl. 5 odst. 1 písm. c) a článku 7 nařízení č. 261/2004, jak je vykládá Soudní dvůr, což by bylo tudíž v rozporu se zásadou rovného zacházení.
44

Odlišné zacházení se zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou a zaměstnanci v pracovním poměru na dobu neurčitou, pokud jde o pracovní podmínky, totiž nemůže být odůvodněno kritériem, které obecným a abstraktním způsobem odkazuje na samotnou délku pracovního poměru. Pokud by bylo připuštěno, že pouhá dočasná povaha pracovního poměru postačuje k tomu, aby odůvodnila takové odlišné zacházení, znamenalo by to zbavit cíle směrnice 1999/70 a rámcové dohody jejich podstaty. Namísto zlepšení kvality práce na dobu určitou a podpory rovného zacházení, o které usiluje jak směrnice 1999/70, tak rámcová dohoda, by použití takové kritéria znamenalo udržování nepříznivé situace zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou (rozsudek ze dne 22. prosince 2010, Gavieiro Gavieiro a Iglesias Torres, C‑444/09 a C‑456/09, EU:C:2010:819, bod 57, jakož i usnesení ze dne 21. září 2016, Álvarez Santirso, C‑631/15, EU:C:2016:725, bod 50).
23

Podle ustálené judikatury Soudního dvora musí přitom kasační opravný prostředek přesným způsobem uvádět kritizované části rozsudku, jehož zrušení se navrhovatel domáhá, jakož i právní argumenty, které tento návrh specificky podporují“ (viz zejména rozsudek ze dne 5. března 2015, Ezz a další v. Rada, C‑220/14 P, EU:C:2015:147, bod 111 a citovaná judikatura). Tyto požadavky nesplňuje kasační opravný prostředek, který v rozporu s požadavky stanovenými jak statutem Soudního dvora, tak jeho jednacím řádem neobsahuje žádnou právní argumentaci, jež by mohla prokázat, v čem se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, a který představuje pouhou žádost o přezkum žaloby předložené v prvním stupni (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 13. září 2007, Il Ponte Finanziaria v. OHIM, C‑234/06 P, EU:C:2007:514, body 45 a 46).
23

Podle ustálené judikatury Soudního dvora musí přitom kasační opravný prostředek přesným způsobem uvádět kritizované části rozsudku, jehož zrušení se navrhovatel domáhá, jakož i právní argumenty, které tento návrh specificky podporují (viz zejména rozsudek ze dne 5. března 2015, Ezz a další v. Rada, C‑220/14 P, EU:C:2015:147, bod 111 a citovaná judikatura). Tyto požadavky nesplňuje kasační opravný prostředek, který v rozporu s požadavky stanovenými jak statutem Soudního dvora, tak jeho jednacím řádem neobsahuje žádnou právní argumentaci, jež by mohla prokázat, v čem se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, a představuje pouhou žádost o přezkum žaloby předložené v prvním stupni (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 13. září 2007, Il Ponte Finanziaria v. OHIM, C‑234/06 P, EU:C:2007:514, body 45 a 46).
24

Podle ustálené judikatury Soudního dvora musí přitom kasační opravný prostředek přesným způsobem uvádět kritizované části rozsudku, jehož zrušení se navrhovatel domáhá, jakož i právní argumenty, které tento návrh specificky podporují (viz zejména rozsudek ze dne 5. března 2015, Ezz a další v. Rada, C‑220/14 P, EU:C:2015:147, bod 111 a citovaná judikatura). Tyto požadavky nesplňuje kasační opravný prostředek, který v rozporu s požadavky uloženými jak statutem Soudního dvora, tak jeho jednacím řádem neobsahuje žádnou právní argumentaci, jež by mohla prokázat, v čem se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, a který představuje pouhou žádost o přezkum žaloby předložené v prvním stupni (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 13. září 2007, Il Ponte Finanziaria v. OHIM, C‑234/06 P, EU:C:2007:514, body 45 a 46).
42

V tomto ohledu postačí konstatovat, že i za předpokladu, že by toto řízení bylo od uvedeného data považováno za ekonomickou činnost, výdaje vykázané v letech 2008 až 2010 za pořízení dotčených služeb by nemohly být součástí prvků spoluurčujících cenu těchto nových zdanitelných plnění, a nemohly by tudíž zakládat nárok na odpočet DPH.
(7)

Léčivé přípravky a veterinární léčivé přípravky [...] obsahující efedrin nebo pseudoefedrin by měly být kontrolovány tak, aby s nimi nebyl narušen zákonný obchod. Za tímto účelem by v příloze nařízení (ES) č. 111/2005, obsahující výčet léčivých přípravků, měla být doplněna nová kategorie (kategorie 4), která by obsahovala některé určité látky [Za tímto účelem by v příloze nařízení (ES) č. 111/2005 měla být doplněna nová kategorie (kategorie 4) s výčtem léčivých přípravků obsahujících některé uvedené látky].“
31

Zadruhé Soudní dvůr uvedl, že neexistují další prvky, které by umožňovaly mít za to, že vztahy mezi Gibraltarem a Spojeným královstvím jsou pro účely článku 56 SFEU použitelného na obě území srovnatelné se vztahy mezi dvěma členskými státy, a v tomto ohledu upřesnil, že srovnávat obchody mezi Gibraltarem a Spojeným královstvím s obchody mezi členskými státy by naopak znamenalo popření vztahu uznaného v čl. 355 bodě 3 SFEU mezi tímto územím a tímto členským státem (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 13. června 2017, The Gibraltar Betting and Gaming Association, C‑591/15, EU:C:2017:449, body 41 a 42). Tytéž závěry přitom platí i ve vztahu k článkům 49 a 63 SFEU.
40

A konečně má navrhovatelka za to, že závěry Tribunálu stran nepřípustnosti návrhu na úpravu žaloby mají za následek, že byla zbavena svého práva podat žalobu v postavení právní nástupkyně zemřelého a jeho dědičky, aniž to – v rozporu s tím, co požaduje judikatura Soudního dvora – bylo odůvodněno. Poznamenává, že sled úvah Tribunálu v bodě 87 napadeného usnesení vede k tomu, že žalobce je povinen podat preventivně několik žalob v různém postavení.
14

Předkládající soud má dále za to, že odvolací soud musí věc, která mu byla předložena, soudit jinak než soud nižšího stupně, a to z hlediska jak shromažďování důkazů a jejich hodnocení, tak vedení kontradiktorního řízení, především ve formě veřejného jednání. V opačném případě by nebyl zaručen výsledek, jenž by byl ve všech ohledech v souladu se zásadou spravedlivého procesu zaručeného v čl. 6 odst. 1 EÚLP, resp. v článku 47 Listiny.
4

V podáních došlých kanceláři Soudního dvora dne 18. srpna a 21. srpna 2017 tak společnost Generics nejprve uvedla, že návrh na vstup Spojeného království jako vedlejšího účastníka do řízení musí být zamítnut z důvodu, že nesplňuje podmínky vyžadované v čl. 130 odst. 2 jednacího řádu, který se použije na řízení o kasačním opravném prostředku na základě čl. 190 odst. 1 tohoto jednacího řádu. Neobsahuje totiž označení věci, k níž se vztahuje, ani návrhová žádání, na jejichž podporu vedlejší účastník navrhuje vstoupit do řízení, což by společnosti Generics mohlo konkrétně způsobit újmu z důvodu opožděnosti tohoto návrhu. Dále společnost Generics uvedla, že vzhledem k návrhu na vstup Spojeného království jako vedlejšího účastníka do řízení, který byl podán dne 10. března 2017 ve spojené věci C‑591/16 P, Lundbeck v. Komise, má tato společnost za to, že návrh na vstup do řízení jako vedlejší účastník v projednávané věci postrádá smysl, zvláště v případě, že Soudní dvůr rozhodne o tom, že se nebude konat jednání. Rovněž uvedla, že v případě, že by se jednání konalo, by bylo v důsledku vedlejšího účastenství Spojeného království dotčeno právo na obhajobu, kterým disponuje. Konečně společnost Generics uvedla, že projednávaný návrh na vstup do řízení v postavení vedlejšího účastníka má umožnit tomuto členskému státu, aby měl přístup k informacím obsaženým zejména ve správním spise Komise k tomu, aby National Health Service (Národní zdravotní služba, Spojené království) a Secretary of State for Health (ministr zdravotnictví, Spojené království) podaly žaloby na náhradu škody proti společnosti Generics před britskými soudy.
4

V podání došlém kanceláři Soudního dvora dne 17. srpna 2017 společnosti Xellia a Alpharma uvedly, že návrh na vstup Spojeného království jako vedlejšího účastníka do řízení musí být odmítnut z důvodu opožděnosti, jelikož byl podán po uplynutí lhůty uvedené v čl. 190 odst. 2 jednacího řádu, jakož i z důvodu chybějícího odůvodnění tohoto návrhu. Navrhovatelky rovněž tvrdily, že skutečnost, že tento členský stát nepodal návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení ve stanovené lhůtě, ani tento návrh neodůvodnil, neumožňuje předsedovi Soudního dvora posoudit důvody, které by ospravedlnily přijmout takové opožděné vedlejší účastenství a ujistit se o tom, že tímto vedlejším účastenstvím uvedený členský stát neusiluje o získání procesní výhody. Navrhovatelky uvedly, že takový návrh poškozuje jejich procesní práva vzhledem k tomu, že jim nebyly sděleny důvody, na nichž je návrh založen. Nejsou tudíž s to zpochybnit uvedené důvody ani argumenty, které tento členský stát může uplatnit na jednání.
2.

Ochranná známka Evropské unie–Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie–Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu–Překrývání oblastí působnosti důvodů uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3] (viz bod 4)
(viz body 28–30)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 43–45, 59, 61)

Pokud jde o návrh na předběžná opatření předložený Komisí v rámci žaloby pro nesplnění povinnosti vůči Polsku, je podmínka týkající se naléhavosti splněna, jelikož aktivní lesnické zásahy v Puszczi Białowieskej (Bělověžský prales), lokalitě významné pro Společenství a zvláště chráněné ptačí oblasti, mohou způsobit závažnou a nenapravitelnou újmu na životním prostředí. Škodu způsobenou pokácením a odstraněním stromů by totiž poté, co jednou vznikne, nebylo možné v případě konstatování nesplnění povinností vytýkaného Polsku Komisí následně napravit. Závažnost újmy, na kterou poukazuje Komise, dokládá navíc skutečnost, že tyto zásahy by i s ohledem na jejich rozsah a intenzitu mohly v případě jejich dalšího provádění způsobit nezvratnou proměnu nezanedbatelné rozlohy přirozeného lesa v les obhospodařovaný, což by mohlo vést k zániku stanovišť vzácných druhů.

Existenci takové újmy musí prokázat účastník řízení, který se jí dovolává. I když se v tomto ohledu nevyžaduje absolutní jistota, že škoda vznikne, neboť se vyžaduje jen dostatečná pravděpodobnost, že k ní dojde, nic to nemění na tom, že navrhovatel je povinen prokázat skutečnosti, které odůvodňují očekávání takové újmy.

(viz body 86, 87)

Viz znění rozhodnutí.

Článek 279 SFEU Soudnímu dvoru přiznává pravomoc nařídit jakékoli předběžné opatření, které považuje za nezbytné k zajištění plné účinnosti rozhodnutí, jímž se skončí řízení.

Soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních se v tomto ohledu poté, co je mu doručen daný návrh, musí ujistit, že opatření, která hodlá nařídit, jsou pro dosažení jejich účelu dostatečně účinná. Právě pro tyto účely přiznává článek 279 SFEU zmíněnému soudci široký prostor pro uvážení, při jehož využití zejména může, s ohledem na okolnosti každého případu, upřesnit předmět a rozsah působnosti navrhovaných předběžných opatření a také, považuje-li to za vhodné, přijmout, a to i bez návrhu, jakékoli doplňující opatření s cílem zaručit účinnost jím nařizovaných předběžných opatření.

Konkrétně musí být soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních s to zajistit účinnost příkazu určeného jednomu z účastníků řízení podle článku 279 SFEU, a to přijetím jakéhokoli opatření určeného k zajištění toho, aby tento účastník řízení splnil povinnosti vyplývající z usnesení o předběžném opatření. Takové opatření může spočívat mimo jiné v tom, že pro případ, že by dotyčný účastník řízení daný příkaz nesplnil, stanoví uložení penále.

Účelem vymáhání povinnosti členského státu splnit předběžná opatření přijatá soudcem příslušným pro rozhodování o předběžných opatřeních formou stanovení uložení penále pro případ nesplnění povinností z nich vyplývajících je navíc zajistit účinné uplatňování unijního práva, jež je neoddělitelně spjato s hodnotou právního státu, která je zakotvena v článku 2 SEU a na které je Unie založena.

(viz body 97, 99, 100, 102)
INFORMACE O NEZVEŘEJNĚNÝCH ROZHODNU TÍCH 
Sbí rka soudních roz hodnutí 
Usnesení místopředsedy Soudního dvora ze dne 6. čer vence 2 0 1 7 – Gollnisc h v. Parlament 
[věcC-1 8 9 / 1 7 P(R)] 
„Kasační opravný prostředek – Usnesení o předběžném opatření – Evropský parlament – Pravidla pro 
úhradu nákladů apříspěvků poslancům Evropského parlamentu – Vrácení náhrad vyplacených na 
úhradu výdajů na parlamentní asistenci – Naléhavost“ 
1. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Pouhé zopakování 
žalobních důvodů a argumentů předložených před Tribunálem – Neurčení dovolávaného 
nesprávného právního posouzení – Nepřípustnost 
[Článek 256 odst. 1 SFEU; statut Soudního dvora, čl. 58 první pododstavec; jednací řád Soudního 
dvora, čl. 168 odst. 1 písm. d)] 
(viz bod 28) 
2. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Důvod předložený 
poprvé v rámci opravného prostředku – Nepřípustnost 
(Článek 256 SFEU; statut Soudního dvora, čl. 58; jednací řád Soudního dvora, čl. 170 odst. 1) 
(viz body 37, 38) 
Výrok 
1) Kasační opravný prostředek se odmítá. 
2) Bruno Gollnischovi se ukládá náhrada nákladůřízení. 
CS 
ECLI:EU:C:2017 :528 1
9

Článek 24 odst. 1, 2 a 4 uvedeného nařízení stanoví: „1. Pokud se členský stát, na jehož území se osoba podle čl. 18 odst. 1 písm. b), c) nebo d) zdržuje bez povolení k pobytu a v němž nebyla podána žádná nová žádost o mezinárodní ochranu, domnívá, že je příslušný jiný členský stát v souladu s čl. 20 odst. 5 a čl. 18 odst. 1 písm. b), c) nebo d), může tento jiný členský stát požádat o přijetí této osoby zpět. 2. Pokud členský stát, na jehož území se osoba zdržuje bez povolení k pobytu, odchylně od čl. 6 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí [(Úř. věst. 2008, L 348, s. 98)] rozhodne o vyhledávání v systému Eurodac podle článku 17 nařízení (EU) č. 603/2013, předkládá se žádost o přijetí zpět v případě osoby uvedené v čl. 18 odst. 1 písm. b) nebo c) tohoto nařízení, nebo osoby uvedené v čl. 18 odst. 1 písm. d) tohoto nařízení, jejíž žádost o mezinárodní ochranu nebyla zamítnuta konečným rozhodnutím, co nejdříve a v každém případě do dvou měsíců od nalezení shody v rámci systému Eurodac […] […] 4. Pokud osoba uvedená v čl. 18 odst. 1 písm. d) tohoto nařízení, jejíž žádost o mezinárodní ochranu byla zamítnuta konečným rozhodnutím v jednom členském státě, se nachází bez povolení k pobytu na území jiného členského státu, může posledně jmenovaný členský stát buď požádat druhý členský stát o přijetí dotčené osoby zpět, nebo provést řízení o navrácení v souladu se směrnicí 2008/115/ES. […]“
INFORMACE O NEZVEŘEJNĚNÝCH ROZHODNU TÍCH 
Sbí rka soudních roz hodnutí 
Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1 7. ledna 2 0 1 9 –  
Cipollone  
(věcC-6 0 0 / 1 7 ) 1 
„Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora – Sociální politika – 
Pracovní poměr na dobu určitou – Smírčí soudci – Zjevná nepřípustnost“ 
Předběžné otázky – Přípustnost – Meze – Hypotetické otázky – Nepříslušnost předkládajícího soudu  
k rozhodnutí o sporu v původním řízení – Zjevná nepřípustnost  
(Článek 267 SFEU)  
(viz body 23, 24, 27, 28)  
Výrok 
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Giudice di pace di Roma (smírčí soud 
v Římě, Itálie) ze dne 25. srpna 2017 je zjevně nepřípustná. 
1 – Úř.věst. C 437, 18.12.2017 . 
CS 
ECLI:EU:C:2019 :29 1
Usnesení místopředsedy Soudního dvora ze dne 5. září 2018 – Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe v. Rumunsko a Komise

[věc C‑717/17 P(I)]

„Kasační opravný prostředek – Vedlejší účastenství – Článek 40 druhý pododstavec druhá věta statutu Soudního dvora Evropské unie – Spor mezi členským státem a orgánem Evropské unie – Evropská občanská iniciativa ‚Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe‘ – Návrh organizátorů této evropské občanské iniciativy na vstup vedlejšího účastníka do řízení – Zamítnutí“

1. Soudní řízení – Vedlejší účastenství – Zúčastněné osoby – Návrh na vstup vedlejšího účastníka do řízení podaný fyzickými nebo právnickými osobami ve věcech mezi členským státem a unijním orgánem – Nepřípustnost (Článek 13 odst. 1 SEU; statut Soudního dvora, čl. 40 druhý pododstavec) (viz body 23, 24, 33, 37)

2. Občanství Unie – Práva občana – Předložení občanské iniciativy – Nařízení č. 211/2011 – Návrh občanské iniciativy, který nelze považovat za návrhy na přijetí právních aktů orgánů Unie (Článek 24 odst. 1 SFEU; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 211/2011) (viz body 30, 31)

Výrok

1) Kasační opravný prostředek se zamítá.

2) Comitetul cetăţenilor ai iniţiativei cetăţeneşti europene Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Rumunskem.
15

Vzhledem k výše uvedenému se Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (správní soud pro region Piemont) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku: „Brání zásada, podle které má každý právo na to, aby jeho věc byla v přiměřené lhůtě projednána nestranným soudem, zakotvená v čl. 47 odst. 2 [Listiny] a v čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv, která je zásadou unijního práva na základě čl. 6 odst. 3 [SEU], ve spojení se zásadou vyplývající z článku 67 SFEU, podle které Unie tvoří prostor práva při respektování základních práv, jakož i zásadou vyplývající z článků 81 a 82 SFEU, podle které Unie rozvíjí justiční spolupráci v občanských a trestních věcech s mezinárodním prvkem založenou na zásadě vzájemného uznávání soudních a mimosoudních rozhodnutí, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je italská právní úprava obsažená v článku 5e zákona č. 89/2001, která ukládá osobám, kterým byl přiznán nárok, aby jim italský stát zaplatil ‚spravedlivou náhradu‘ za nepřiměřenou délku soudních řízení, řadu povinností, které musí splnit, aby se platby domohly, a čekat na uplynutí lhůty stanovené v uvedeném čl. 5e odst. 5 zákona 89/2001, aniž by mezitím mohly učinit jakýkoli právní úkon směřující k vykonání soudního rozhodnutí a mohly se posléze domáhat náhrady škody za opožděné zaplacení náhrady, a to i v případech, kdy ‚spravedlivá náhrada‘ byla přiznána v souvislosti s nepřiměřenou délkou občanskoprávního řízení s mezinárodním prvkem, nebo každopádně v oblasti, která spadá do pravomoci Evropské unie či v oblasti, ve které Evropská unie stanoví vzájemné uznávání soudních rozhodnutí?“
18

Předkládající soud vyjadřuje v této věci pochybnosti, jelikož má k dispozici pouze jeden rozsudek bulharského nejvyššího soudu, který se týká rozvodu manželství a vypořádání majetku nabytého za trvání manželství. Podle tohoto rozsudku se výjimka stanovená v čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1215/2012 vztahuje pouze na věci týkající se majetkových vztahů manželů, jak jsou vymezeny v určitých článcích zákona o rodině, které takové vypořádání majetkových vztahů nezahrnují. Z uvedeného rozsudku by vyplývalo, že toto vypořádání spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení. Předkládající soud má za to, že pokud by tomu tak bylo, byly by podle čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení k rozhodování věci v původním řízení příslušné italské soudy. Pokud by naproti tomu posledně uvedené ustanovení nebylo použitelné, byly by k rozhodování věci v původním řízení podle čl. 4 odst. 1 bodu 2 zákona o mezinárodním právu soukromém příslušné bulharské soudy.
59

Takové důsledky mohou přitom představovat závažnou a nenapravitelnou újmu pro zájmy Unie a pro společné dědictví. Škodu způsobenou pokácením a odstraněním stárnoucích stromů a odumřelého dřeva, včetně stromů umírajících vstoje, by totiž poté, co jednou vznikne, nebylo možné v případě konstatování nesplnění povinností vytýkaného Polské republice Komisí následně napravit, a to z důvodu zjevné nemožnosti – jak správně tvrdí Komise – navrátit oblasti dotčené takovými zásahy do původního stavu. Závažnost újmy, na kterou poukazuje Komise, dokládá navíc skutečnost, že tyto zásahy by i s ohledem na jejich rozsah a intenzitu mohly v případě jejich dalšího provádění způsobit nezvratnou proměnu nezanedbatelné rozlohy přirozeného lesa v les obhospodařovaný, což by mohlo vést k zániku stanovišť vzácných druhů, včetně mnoha brouků, jimž hrozí vyhynutí, a ptáků. I když se účastnice řízení neshodnou v otázce, zda ve srovnání s obdobím před změnou zavedenou přílohou z roku 2016 množství odstraněného dřeva roste nebo klesá, pro účely posouzení podmínky naléhavosti v tomto řízení o předběžných opatřeních postačí na základě pouhých údajů poskytnutých samotnou Polskou republikou v jejím písemném vyjádření poznamenat, že toto množství by mohlo dosáhnout 188000 m3, což představuje významnou úroveň těžby dřeva.
19

Za těchto podmínek se Corte suprema di cassazione (kasační soud) rozhodl přerušit řízení a v každé z věcí položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku: „Brání zásada diskriminace na základě pohlaví stanovená ve směrnici 2006/54 a Listině (článek 21) vnitrostátní právní úpravě obsažené v čl. 3 odst. 7 [nařízení s mocí zákona č. 64/2010], podle níž je s použitím převodního koeficientu stanoveného v čl. 1 šestém pododstavci zákona č. 335 ze dne 8. srpna 1995 na zaměstnance, na které se zcela vztahuje příspěvkový nebo smíšený systém, stanoven věk pro odchod do důchodu pro pracovníky divadel spadajících do kategorie tanečníků na dovršených 45 let? Během dvou let následujících po dni nabytí účinnosti tohoto ustanovení, mají totiž pracovníci uvedení v předchozím odstavci, kteří byli zaměstnáni na dobu neurčitou a dosáhli věku pro odchod do důchodu nebo jej překročili, možnost provést volbu zůstat ve službě obnovitelnou každý rok. Tato volba musí být přitom provedena prostřednictvím formální žádosti, která se podává k Ente nazionale di previdenza e assistenza per i lavoratori dello spettacolo (ENPALS) (národní organizace pro péči a pomoc pro zaměstnance v divadle) do dvou měsíců ode dne nabytí účinnosti tohoto ustanovení nebo nejméně tři měsíce před vznikem definitivního nároku na důchod, aniž je dotčena maximální věková hranice pro odchod do starobního důchodu, a sice 47 let pro ženy a 52 let pro muže.“