20

Za těchto podmínek se Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Teruel (soud prvního stupně a soud příslušný k vyšetřování č. 3 v Teruel, Španělsko) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky: „1) Musí se zásada nezávaznosti neplatných ujednání (článek 6 směrnice [93/13]) vztahovat také na smlouvy a právní jednání, učiněná po sjednání takových ujednání, jako je dohoda o novaci úvěru? Lze dospět k závěru, vzhledem k tomu, že absolutní neplatnost implikuje, že takové ujednání v právně-hospodářském životě smlouvy nikdy neexistovalo, že právní jednání učiněná po sjednání takových ujednání, jako je dohoda o novaci úvěru, a jejich účinky na takové ujednání rovněž zmizí z právní reality a musí být považovány za nesjednané a neúčinné? 2) Mohou dokumenty, jež mění nebo obsahují narovnání týkající se ujednání, která nebyla individuálně sjednána a která by nemusela obstát v přezkumu neexistence zneužívající povahy a transparentnosti, představovat všeobecné smluvní podmínky ve smyslu článku 3 směrnice 93/13, a mohou se na ně tudíž vztahovat tytéž důvody neplatnosti jako na původní dokumenty, které byly předmětem novace nebo narovnání? 3) Má být vzdání se práva podat žalobu obsažené v dohodě o novaci úvěru rovněž neplatné, jelikož smlouvy podepsané zákazníky je neinformovaly o neplatnosti ujednání ani o peněžité částce, na jejíž získání měli nárok z titulu vrácení úroků zaplacených na základě původního vnuceného ‚ujednání o minimálním úroku‘? Zákazník tak podepisoval vzdání se práva obrátit se na soud, aniž byl bankou informován o tom, čeho se vzdává, a nebyl ani informován o peněžité částce, které se vzdává. 4) Je možno mít za to, že na základě analýzy dohody o novaci úvěru z hlediska judikatury Soudního dvora Evropské unie, jakož i čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13, nové ‚ujednání o minimálním úroku‘ zahrnuté do uvedené dohody o novaci úvěru je taktéž stiženo nedostatkem transparentnosti spočívajícím v tom, že banka ani tentokrát nesplnila kritéria transparentnosti stanovená v rozsudku Tribunal Supremo (Nejvyšší soud […]) ze dne 9. května 2013 a neinformovala zákazníka o skutečných ekonomických nákladech tohoto ujednání v rámci jeho hypotéky tak, aby si mohl být vědom úrokové sazby (a příslušné měsíční splátky), kterou by měl platit v případě použití nového ‚ujednání o minimálním úroku‘, jakož i úrokové sazby (a příslušné měsíční splátky), kterou by měl platit, kdyby se žádné ‚ujednání o minimálním úroku‘ neuplatnilo, a že úrokovou sazbou by byla sazba sjednaná v hypotečním úvěru bez použití minimálního úroku? Jinými slovy, měla finanční instituce, když předkládala dokument nazvaný ‚dokument o novaci‘ týkající se ‚ujednání o minimálním úroku‘, splnit požadavky transparentnosti stanovené v čl. 3 odst. 1 a v čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 a informovat spotřebitele o výši částek, které má uhradit v případě použití ‚ujednání o minimálním úroku‘, jakož i o úrokové sazbě, která by se uplatnila, kdyby tato ujednání neexistovala, a pokud finanční instituce tak neučinila, jsou tyto dokumenty rovněž stiženy neplatností? 5) Lze ujednání týkající se žalob, zahrnutá do všeobecných smluvních podmínek dohody o novaci úvěru, považovat za zneužívající z důvodu jejich obsahu, a to z hlediska čl. 3 odst. 1 směrnice 93/13 ve spojení s její přílohou týkající se zneužívajících ujednání, zejména s jejím bodem 1 písm. q) […], jelikož omezují právo spotřebitelů uplatňovat nároky, které mohou vzniknout po podpisu smlouvy, jako tomu bylo v případě možnosti domáhat se úplného vrácení zaplacených úroků (v souladu s rozsudkem Soudního dvora […] ze dne 21. prosince 2016)?“