ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

Částka těchto pokut byla stanovena poté, co bylo navrhovatelkám na základě jejich spolupráce přiznáno snížení 20 % z částky pokuty, která jim měla být uložena za protiprávní jednání, k němuž došlo v Itálii, a 30 % z částky pokut, které jim měly být uloženy za protiprávní jednání, k němuž došlo v jihozápadní, střední a východní Evropě, tedy snížení přibližně o 14 milionů eur, a to na základě oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2006, C 298, s. 17). Komise mimoto na základě bodu 35 svých pokynů pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2, dále jen „pokyny z roku 2006“) částečně vyhověla žádosti navrhovatelek, kterou se tyto dovolávaly platební neschopnosti, a snížila konečnou částku pokut, kterou jim měla uložit, o [důvěrné] ( 3 ), což odpovídá přibližně [důvěrné] eur.
100

K určení, zda lze vyčíslit finanční újmu, která by mohla žalobkyni v případě zpřístupnění sporných zpráv vzniknout, je třeba uvést, že by žalobkyně měla počítat s tím, že si neurčitý a teoreticky neomezený počet stávajících a potenciálních konkurentů z celého světa opatří tyto zprávy k celé řadě možných způsobů využití, které dle stavu pokročilosti jejich programů výzkumu a vývoje vyvolají újmu v krátkodobém, střednědobém či dlouhodobém výhledu, což by mohlo od počátku překazit jakoukoli expanzivní strategii žalobkyně. Mohlo by se dokonce stát, že jakmile se tyto zprávy stanou veřejně dostupnými, dostanou se ke konkurentům, aniž o tom bude žalobkyně uvědomena. Tak by tomu bylo mimo jiné tehdy, kdyby je EMA zveřejnila na svých internetových stránkách nebo kdyby tito konkurenti dosáhli jejich zpřístupnění na základě žádostí podaných jednotlivci jednajícími na jejich účet, jejichž totožnost a cíl, k jakému mají být tyto informace použity, by zůstaly žalobkyni utajeny. Žalobkyně by se tak potýkala s nepřekonatelnými potížemi se zaváděním systému dohledu, jehož účelem by bylo odhalovat v celosvětovém měřítku, jak její konkurenti v krátkodobém, střednědobém a dlouhodobém výhledu využívají sporných zpráv k získání konkurenčních výhod, a zejména k tomu, aby mohli předmětný léčivý přípravek sami uvádět na trh v třetích zemích, ať již s povolením či bez něj (v tomto smyslu viz usnesení Deza v. ECHA, bod 52 výše, EU:T:2014:686, bod 94).
63

Kromě toho Komise sama uznává, že vzhledem ke specifickým procesním okolnostem tohoto sporu – a sice okamžitému zpřístupnění sporných dokumentů v případě zamítnutí návrhu na předběžné opatření – by byla způsobena závažná a nenapravitelná újma na procesním postavení Francouzské republiky. Zpřístupnění těchto dokumentů by totiž vedlo k tomu, že by hlavní řízení bylo zbaveno své podstaty a mělo by nutně konečné důsledky přesahující obvyklý – dočasný – předmět řízení o předběžných opatřeních.
21

Tak tomu zjevně není v projednávané věci, pokud jde o napadený dopis, neboť z obsahu tohoto dopisu jednoznačně vyplývá, že se jedná o „předběžný názor“ Komise, a že Komise by tedy mohla být nucena pokročit do další fáze postupu a předložit Belgickému království formální návrhy vhodných opatření, která by mělo přijmout.
38

Pojem „nařizovací akty, které nevyžadují přijetí prováděcích opatření“, ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU je nutno vykládat ve světle cíle tohoto ustanovení, kterým je zabránit tomu, aby byl jednotlivec k tomu, aby se mohl obrátit na soud, nucen porušit právo. Má-li přitom nařizovací akt bezprostřední účinky na právní postavení fyzické či právnické osoby a nevyžaduje přijetí prováděcích opatření, hrozilo by této osobě, že by se jí nedostalo účinné právní ochrany, pokud by za účelem zpochybnění legality tohoto nařizovacího aktu neměla možnost podat přímou žalobu k unijnímu soudu. V případě neexistence prováděcích opatření by totiž fyzická či právnická osoba, přestože je dotyčným aktem bezprostředně dotčena, byla schopna dosáhnout soudního přezkumu tohoto aktu až poté, co by ustanovení uvedeného aktu porušila a odvolala by se na jejich protiprávnost v rámci řízení, jež by proti ní bylo zahájeno před vnitrostátními soudy (rozsudek ze dne 19. prosince 2013, Telefónica v. Komise, C‑274/12 P, Sb. rozh., EU:C:2013:852, bod 27).
10

Žalobce v žalobě navrhuje, aby Tribunál: — v první řadě: — pokud jde o práva plynoucí ze soukromoprávní smlouvy: — překvalifikoval jeho smluvní vztah na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, — konstatoval porušení smluvních povinností žalovanými, zejména pak povinnosti oznámení výpovědi v rámci ukončení smlouvy na dobu neurčitou, a v důsledku toho, z titulu náhrady újmy způsobené zneužíváním po sobě jdoucích smluv na dobu určitou projevující se dlouhodobou nejistotou žalobce a porušení povinnosti oznámení výpovědi v rámci ukončení smlouvy: — uložil žalovaným zaplatit žalobci náhradu za nedodržení výpovědní lhůty ve výši 176601,55 eura, stanovenou na základě počtu let služby v misích zřízených Unií, — podpůrně, uložil žalovaným zaplatit žalobci náhradu za nedodržení výpovědní lhůty ve výši 45985,15 eura, stanovenou na základě počtu let služby pro Eulex Kosovo, — rozhodl, že propuštění žalobce je neoprávněné, a v důsledku toho uložil žalovaným zaplatit mu náhradu vyčíslenou ex aequo et bono na 50000 eur, — konstatoval, že žalované nevystavily dokumenty požadované zákonem při ukončení smlouvy, určené pro správu sociálního zabezpečení, — uložil jim zaplatit žalobci částku 100 eur za každý den prodlení, počínaje dnem podání této žaloby, — uložil jim předat dokumenty související s ukončením smlouvy, určené pro správu sociálního zabezpečení, — uložil žalovaným zaplatit úroky z výše uvedených částek, stanovené na základě belgické zákonné úrokové míry; — pokud jde o zneužití pravomoci a diskriminaci: — prohlásil, že ESVČ, Rada a Komise zacházely s žalobcem během jeho práce v misích, které zřídily, diskriminačním způsobem, co se týče jeho odměny, nároků na důchod a souvisejících výhod, jakož i co se týče záruky dalšího pracovního uplatnění, aniž to bylo objektivně odůvodněno, — určil, že žalobce měl být přijat jako dočasný zaměstnanec ESVČ, Rady nebo Komise, — uložil ESVČ, Radě a Komisi nahradit mu škodu způsobenou ztrátou odměny, důchodu, příspěvků a výhod, k níž došlo na základě výše uvedených porušení unijního práva, a uložil jim zaplatit úroky z těchto částek, stanovené na základě belgické zákonné úrokové míry, — stanovil účastníkům řízení lhůtu pro stanovení uvedené náhrady, která by měla zohledňovat platovou třídu a platový stupeň, do nichž měl být žalobce při přijetí zařazen, průměrný růst odměn, jeho služební postup a příspěvky, které měl pobírat na základě takové smlouvy dočasného zaměstnance, a srovnal získaný výsledek s odměnou, kterou žalobce skutečně obdržel; — podpůrně: — konstatoval porušení povinností žalovanými, — uložil jim nahradit žalobci újmu plynoucí z uvedených porušení, která je ex aequo et bono odhadována na 150000 eur, — v každém případě uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.
18

Pokud jde o bezprostřední dotčení, podle ustálené judikatury tato podmínka zaprvé vyžaduje, aby dané opatření přímo působilo účinky na právní postavení jednotlivce a jeho adresátům pověřeným jeho uplatněním neponechávalo žádnou volnost uvážení, neboť toto uplatnění je čistě automatické povahy a vyplývá výlučně z unijní úpravy, aniž by bylo třeba použít další zprostředkující předpisy (rozsudky ze dne 5. května 1998, Dreyfus v. Komise, C‑386/96 P, EU:C:1998:193, bod 43; ze dne 29. června 2004, Front national v. Parlament, C‑486/01 P, EU:C:2004:394, bod 34, a ze dne 10. září 2009, Komise v. Ente per le Ville vesuviane a Ente per le Ville vesuviane v. Komise, C‑445/07 P a C‑455/07 P, EU:C:2009:529, bod 45).
10

Žalobkyně, Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA), je organizací chovatelů hovězího dobytka, kteří produkují kravské mléko a maso. Byla založena a zapsána do rejstříku v roce 2004 a čítá 157 členů, což odpovídá přibližně 75 % celkového počtu kyperských producentů kravského mléka. Průměrně 54 milionů litrů tohoto mléka je ročně použito na Kypru při výrobě sýra zvaného „halloumi“. Jedná se o zvláštní druh kyperského sýra, který je vyráběn určitým způsobem a má zvláštní chuť, konzistenci a kulinářské vlastnosti. Žalobkyně je hlavním kyperským producentem kravského mléka používaného pro výrobu halloumi. Rovněž vyrábí sýr halloumi pod vlastními značkami a pro značky distributorů prostřednictvím stoprocentně vlastněné dceřiné společnosti, Papouis Dairies Ltd.
16

Každopádně i za předpokladu, že by Komise přijala stanovisko a vyložila směrnici 2006/123 v tom smyslu, že se uplatní na koncese na veřejný majetek v přímořských oblastech, jak tvrdí žalobkyně, je třeba připomenout, že podle judikatury nelze podat žalobu na neplatnost proti aktu Komise, který odráží její úmysl nebo úmysl některého z jejích útvarů zastávat určitý přístup (viz rozsudek ze dne 5. května 1998, Spojené království v. Komise, C‑180/96, EU:C:1998:192, bod 28 a citovaná judikatura), ani proti pouhému písemnému vyjádření názoru, jako v případě připomenutí výkladu Komise týkajícího se aktu sekundárního práva, neboť toto vyjádření není způsobilé vyvolat právní účinky ani o vyvolání těchto účinků neusiluje (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 5. října 1999, Nizozemsko v. Komise, C‑308/95, EU:C:1999:477, body 27 až 30). Je tudíž třeba mít za to, že i za předpokladu, že by sporné sdělení obsahovalo výklad Komise týkající se směrnice 2006/123 a vůli tohoto orgánu sem zahrnout koncese na veřejný majetek v přímořských oblastech, by toto sdělení nebylo na základě toho určeno k vyvolání závazných právních účinků.
22

I za předpokladu, že by navrácení žalobkyní požadovaných částek ze strany Région de Bruxelles-Capitale [Region Brusel – hlavní město], který není ani stranou tohoto sporu ani zmíněné smlouvy, mohlo umožňovat závěr, že žalobkynin žalobní zájem v rámci tohoto sporu zanikl, je třeba každopádně konstatovat, že Parlament a Komise neprokazují, a dokonce ani netvrdí, že by k navrácení požadovaných částek včetně smluvních úroků došlo nebo že by žalobkyně z tohoto titulu měla ve vztahu k Région de Bruxelles-Capitale [Region Brusel – hlavní město] pohledávku. Taková pohledávka by mohla například plynout z rozsudku Tribunal de première instance francophone de Bruxelles [frankofonní soud prvního stupně v Bruselu], jímž se rozhodne o žalobě, kterou k němu žalobkyně podala (viz výše, bod 9). Ve svém vyjádření předloženém dne 10. května 2016 v odpovědi na procesní organizační opatření uvedené výše v bodě 17 žalobkyně ostatně uvádí, že k tomuto dni Région de Bruxelles-Capitale [Region Brusel – hlavní město] „[jí] odmít[l] sporné zaplacené příspěvky vrátit, a to přes vydání rozsudku C‑163/14.“
34

Když se Soudní dvůr věnoval kritériu právní pomoci poskytované „zcela nezávisle“ za účelem definování osobní působnosti ochrany důvěrnosti komunikace mezi advokáty a jejich klienty (rozsudek ze dne 18. května 1982, AM & S Europe v. Komise, 155/79, EU:C:1982:157, bod 24), vymezil takovou pomoc jako právní pomoc poskytovanou advokátem, který je ve vztahu k osobě, která využívá této pomoci, třetí osobou z hlediska struktury, hierarchie a funkce (rozsudek ze dne 17. září 2007, Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise, T‑125/03 a T‑253/03, EU:T:2007:287, bod 168), což je identifikace relevantní rovněž v rámci zastupování před unijními soudy [v tomto smyslu viz usnesení ze dne 9. listopadu 2011, Glaxo Group v. OHIM – Farmodiética (ADVANCE), T‑243/11, nezveřejněné, EU:T:2011:649, bod 16]. Kromě toho bylo rozhodnuto, že advokát jednoho účastníka řízení ve smyslu čl. 19 třetího pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie nebo neprivilegovaný účastník nemá mít osobní vazbu k dotčené věci nebo být závislý na svém klientovi takovým způsobem, že by riskoval, že nebude schopen plnit svou zásadní roli pomocníka spravedlnosti nejvhodnějším způsobem (v tomto smyslu viz usnesení ze dne 30. října 2008, Ortega Serrano v. Komise, F‑48/08, EU:F:2008:131, nezveřejněné, bod 35). Tribunál konkrétně dospěl k závěru, že hospodářské nebo strukturální vazby, které má zástupce se svým klientem, nesmějí mít za následek záměnu zájmů klienta s osobními zájmy jeho zástupce (usnesení ze dne 6. září 2011, ClientEarth v. Rada, T‑452/10, nezveřejněné, EU:T:2011:420, bod 20).
4.

Ochranná známka Evropské unie–Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie–Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu–Ochranné známky postrádající rozlišovací způsobilost–Slovní ochranná známka LIKE IT [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b)] (viz body 24, 25, 27, 31, 35, 36, 44)
3)

Cyprus Turkish Chamber of Industry, Animal Breeders and Producers Association, Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd, Süt Urünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association a Fatma Garanti ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komis, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.
3.

Žaloby úředníků–Akt nepříznivě zasahující do právního postavení–Pojem–Rozhodnutí o uznání příspěvkových let přijaté po převodu kapitálu představujícího nabyté důchodové nároky před nástupem do služebního poměru v Unii–Zahrnutí (Služební řád úředníků, čl. 90 odst. 2) (viz body 31, 32)
Pokud jde o návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise o přezkumu podmínek pro výjimku z unijních pravidel pro provoz plynovodu, strana navrhující nařízení předběžných opatření nesprávně chápe fungování právního řádu zavedeného Smlouvami, když poukazuje na riziko ztráty přístupu k diverzifikovaným zdrojům zásobování z důvodu možnosti dlouhodobých rezervací přepravních kapacit plynovodu uvolněných napadeným rozhodnutím, což by mělo za následek udržení situace. V případě zrušení napadeného rozhodnutí se totiž již neuplatní podmínky pro užívání dotčeného plynovodu, jak byly schváleny uvedeným rozhodnutím. Jelikož by tedy nemohl být proveden žádný soukromoprávní akt založený na těchto podmínkách, mohly by důsledky popisované žalobkyní případně nastat jen v době před vyhlášením rozsudku Tribunálu, jímž se ukončuje hlavní řízení. Tato hypotéza přitom sama o sobě nepředstavuje újmu tvrzenou žalobkyní, neboť tato újma závisí na dlouhodobém přetrvání uvedené situace.

Naléhavost návrhu na předběžné opatření se musí posuzovat s ohledem na nezbytnost předběžně rozhodnout, aby bylo zabráněno tomu, že účastníkovi řízení, který navrhuje nařízení předběžného opatření před rozhodnutím o hlavním návrhu na neplatnost, bude způsobena závažná a nenapravitelná újma. Je na tomto účastníku řízení, aby dostatečně prokázal, že nemůže vyčkat výsledku řízení o hlavním návrhu, aniž utrpí takovou újmu.

Žalobkyně přitom tyto vážné důkazy nepředložila, neboť tvrzená újma by nemohla nastat dříve než v okamžiku uplynutí platnosti několika smluv, jejichž doba platnosti přesahuje průměrnou délku řízení před Tribunálem a může být obnovena. V tomto ohledu přísluší žalobkyni, aby z důvodu nedodržení uvedených smluv případně využila konkrétních právních prostředků. V případě porušení smluvních povinností by posledně uvedená navíc mohla využít postupu podle článku 160 jednacího řádu, který jí poskytuje účinnou soudní ochranu v rámci jejího sporu projednávaného před Tribunálem. Mimoto, pokud by se potvrdilo uplynutí platnosti uvedených smluv před tím, než Tribunál vyhlásí rozsudek, není vyloučeno, že by Tribunál dospěl k závěru, že jsou dány výjimečné okolnosti k rozhodnutí této věci bez návrhu ve zrychleném řízení na základě čl. 151 odst. 2 jednacího řádu. Pokud by tak neučinil, nelze rovněž vyloučit, že bude rozhodnuto, budou-li to vyžadovat okolnosti, o projednání této věci přednostně v souladu s čl. 67 odst. 2 jednacího řádu.

(viz body 45, 47–49)
INFORMACE O NEZVEŘEJNĚNÝCH ROZHODNU TÍCH 
Sbí rka soudních roz hodnutí 
Usnesení T ribunálu (sedmého senátu) ze dne 1 3. února 2 0 1 7 – Pipiliagkas v. Komise 
(Věc T-5 9 8 / 1 6 ) 
„Žaloba na neplatnost – Veřejná služba – Úředníci – Zařazení na pracovní místo – Přeřazení ve 
služebním zájmu – Přeřazení žalobce – Splnění povinností vyplývajících z rozsudku – Postup před 
zahájením soudního řízení – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“ 
1. Žaloby úředníků – Předcházející stížnost v rámci administrativy – Žaloba podaná před 
uplynutím lhůty pro odpověď na stížnost – Nepřípustnost 
(Služební řád, články 90 a 91)  
(viz body 34–37)  
2. Úředníci – Zásady – Právo na obhajobu – Povinnost vyslechnout dotčenou osobu před přijetím 
aktu nepříznivě zasahujícího do jejího právního postavení – Rozsah 
(viz bod 43) 
3. Žaloby úředníků – Návrh na náhradu škody spojený s návrhem na zrušení – Návrh na náhradu 
škody plynoucí z neexistence nebo opožděnosti opatření přijatých ke splnění povinností vyplývajících 
ze zrušujícího rozsudku, který byl formulován ve stížnosti podané proti rozhodnutí nepřijmout 
opatření ke splnění povinností – Přípustnost 
(Článek 266 SFEU; služební řád, články 90 a 91) 
(viz bod 46) 
4. Žaloby úředníků – Předmět – Příkaz administrativě – Nepřípustnost 
(Služební řád, článek 91) 
(viz bod 48) 
CS 
ECLI:EU:T:2017 :111 1 
INFORMACE O NEZVEŘEJNĚNÝCH ROZHODNU TÍCH 
Předmět 
Návrh založený na článcích 266 a 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise nepřijmout 
opatření vyplývající z rozsudku ze dne 15. dubna 2015 , Pipiliagkas v. Komise (F-96/13, EU:F:2015 :29), 
a dále rozhodnutí Komise ze dne 22. prosince 2015 přeřadit žalobce z delegace Evropské unie na 
Západním břehu Jordánu a v Pásmu Gazy, východním Jeruzalémě, ke Generálnímu ředitelství pro 
mobilitu a dopravu 
Výrok 
1) Žaloba se odmítá jako nepřípustná. 
2) Nikolaos Pipiliagkas nahradí náklady řízení. 
ECLI:EU:T:2017 :111 2
2.

Žaloby úředníků–Akt nepříznivě zasahující do právního postavení–Pojem–Návrh na započtení příspěvkových let za účelem převodu důchodových nároků, které byly nabyty před vstupem do služebního poměru v Unii, do unijního důchodového systému–Vyloučení (Článek 270 SFEU; služební řád, čl. 90 odst. 2 a čl. 91 odst. 1 a příloha VIII, čl. 11 odst. 2) (viz bod 24)
(viz body 31–33)

Pokud jde o rozhodnutí Komise o změně podmínek pro vynětí pravidel provozování plynovodu, zejména co se týče přístupu třetích osob, v návaznosti na návrh příslušného národního orgánu na základě článku 36 směrnice 2009/73 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem, společnost, která je konkurentem společnosti, jíž bylo adresováno toto rozhodnutí, nemůže být tímto rozhodnutím bezprostředně dotčena. Podmínka, podle níž nesmí být adresátům ponechána posuzovací pravomoc, totiž není splněna, neboť rozhodnutí národního orgánu, jímž se provádí rozhodnutí Komise, není automatické vzhledem k tomu, že národní orgán i adresát rozhodnutí tohoto orgánu mají možnost od navrženého opatření upustit.

Jiné subjekty než adresáti rozhodnutí mohou tvrdit, že jsou osobně dotčeny, pouze pokud je toto rozhodnutí zasahuje z důvodu určitých vlastností, které jsou pro ně zvláštní, nebo z důvodu faktické situace, která je vymezuje vzhledem ke všem ostatním osobám, a tím je individualizuje způsobem obdobným tomu, jakým by byl individualizován adresát takového rozhodnutí. Pokud se rozhodnutí dotýká skupiny osob, jež byly nebo mohly být známy v okamžiku přijetí tohoto aktu, a na základě kritérií, která jsou členům skupiny vlastní, mohou být tyto osoby tímto aktem osobně dotčeny coby patřící k omezenému okruhu hospodářských subjektů.

Pokud jde o rozhodnutí Komise na základě článku 36 směrnice 2009/73 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem, kterým se mění podmínky, za nichž musí provozovatel plynovodu zpřístupňovat třetím osobám plyn, i kdyby tato změna mohla mít v konkrétním případě ekonomický dopad na činnost třetí společnosti působící v oblasti uvádění zemního plynu na trh a jeho vývozu, zejména v návaznosti na zvýšení průtoku plynu přepravovaného tímto plynovodem, a mohla by tak snížit konkurenceschopnost dané společnosti oproti podnikům, které jsou spojeny s provozováním plynovodu, na velkoobchodním i maloobchodním trhu s plynem v členském státě, muselo by se to dotknout všech ekonomických aktérů působících v tomto odvětví, a nikoli pouze této společnosti.

Kromě toho příslušnost k údajnému uzavřenému okruhu aktérů na trhu v oblasti obchodování s plynem a jeho přepravy v určitém členském státě nemůže uvedenou společnost individualizovat ve vztahu k podmínkám provozování plynovodu přepravujícího plyn přes tento členský stát do jiného členského státu.

Proto tato společnost není rozhodnutím Komise osobně dotčena.

(viz body 37–39, 42, 44, 46)
Usnesení Tribunálu ze dne 15. února 2019 –

Aresu v. Komise

(věc T‑524/16 R)

„Řízení o předběžných opatřeních – Veřejná služba – Úředníci – Reforma služebního řádu z 1. ledna 2014 – Snížený počet dnů dovolené za kalendářní rok – Nahrazení doby na cestu dovolenou ve vlasti – Návrh na předběžné opatření – Neexistence naléhavosti“

1. Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Předběžná opatření – Podmínky přiznání – Fumus boni juris – Naléhavost – Vážná a nenapravitelná újma – Kumulativní charakter – Pořadí posuzování a způsob ověřování – Posuzovací pravomoc soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních – Zvážení všech dotčených zájmů (Článek 256 odst. 1 a články 278 a 279 SFEU; jednací řád Tribunálu, čl. 156 odst. 4) (viz body 19-22)

2. Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Předběžná opatření – Podmínky přiznání – Naléhavost – Vážná a nenapravitelná újma – Důkazní břemeno – Čistě hypotetická újma podmíněná vznikem budoucích a nejistých událostí – Nedostatečnost pro odůvodnění naléhavosti (Články 278 a 279 SFEU) (viz body 32, 33)

Předmět

Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící jednak na odklad vykonatelnosti rozhodnutí, kterým se snižuje počet dní dodatkové dovolené, na níž má žalobce nárok, z pěti dní na dva a půl dne, na základě článku 7 přílohy V služebního řádu úředníků Evropské unie, ve znění nařízení Parlamentu a Rady (EU, Euroatom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013 (Úř. věst. 2013, L 287, s. 15), a jednak na přijetí předběžných opatření s cílem umožnit žalobci, aby mohl nadále – předběžně – čerpat stejný počet dní dodatkové dovolené, na který měl nárok z titulu doby na cestu do 1. ledna 2014, a to se zpětnou účinností od 1. ledna 2014 až do vydání rozhodnutí ve věci samé, nebo do data odchodu žalobce do důchodu, pokud k vydání rozhodnutí dojde po tomto odchodu do důchodu.

Výrok rozsudku

1) Návrh na předběžné opatření se zamítá.