Věc C‑24/15

Josef Plöckl

proti

Finanzamt Schrobenhausen

(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht München)

„Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty — Šestá směrnice — Článek 28c část A písm. a) a d) — Přemístění zboží v rámci Evropské unie — Nárok na osvobození — Nedodržení povinnosti oznámit identifikační číslo přidělené pro účely DPH členským státem určení — Neexistence závažných náznaků existence daňového úniku — Odepření nároku na osvobození — Přípustnost“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. října 2016

Harmonizace daňových právních předpisů – Společný systém daně z přidané hodnoty – Přechodná úprava zdanění obchodu mezi členskými státy – Osvobození přemístění zboží v rámci Evropské unie – Zamítnutí osvobození z důvodu opomenutí osoby povinné k dani oznámit identifikační číslo přidělené pro účely této daně členským státem určení – Neúčast osoby povinné k dani na daňovém úniku – Nepřípustnost

(Směrnice Rady 77/388 ve znění směrnice 2005/92, čl. 22 odst. 8 a články 28a, 28c a 28h)

Článek 22 odst. 8 šesté směrnice 77/388 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu pozměněné směrnicí 2005/92 ve znění vyplývajícím z článku 28h šesté směrnice, jakož i čl. 28c část A písm. a) první pododstavec a čl. 28c část A písm. d) uvedené směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby daňový orgán členského státu původu odmítl, aby bylo přemístění uvnitř Společenství osvobozeno od daně z přidané hodnoty, s odůvodněním, že osoba povinná k dani neoznámila identifikační číslo přidělené pro účely této daně členským státem určení, neexistují-li žádné závažné náznaky nasvědčující existenci daňového úniku, dotčený majetek byl přemístěn do jiného členského státu a byly dodrženy i ostatní podmínky pro osvobození od daně.

Plnění musí být zdaněna na základě svých objektivních vlastností. V tomto ohledu, pokud přemístění zboží splňuje podmínky stanovené v čl. 28a odst. 5 písm. b) druhém pododstavci šesté směrnice, je toto přemístění od daně z přidané hodnoty (DPH) osvobozeno. Z toho plyne, že zásada daňové neutrality požaduje, aby osvobození od DPH bylo přiznáno, jestliže jsou splněny hmotněprávní podmínky, i když osoby povinné k dani nevyhověly určitým formálním požadavkům. Povinnost uvést identifikační číslo pro účely DPH přidělené pořizovateli zboží členským státem určení představuje ve vztahu k nároku na osvobození od DPH formální požadavek. I když je předložení tohoto čísla důkazem, že takové přemístění bylo uskutečněno pro potřeby podniku této osoby povinné k dani, a tedy že uvedená osoba povinná k dani jedná v tomto členském státě jako taková, nemůže prokázání této skutečnosti v žádném případě záviset výlučně na předložení uvedeného identifikačního čísla pro účely DPH. Článek 4 odst. 1 šesté směrnice, který definuje pojem „osoba povinná k dani“, totiž tuto skutečnost nepodmiňuje skutečností, že dotyčná osoba disponuje identifikačním číslem pro účely DPH. Předání tohoto čísla tudíž nepředstavuje věcnou podmínku osvobození přemístění v rámci Společenství od DPH.

Existují dva případy, v nichž může nedodržení formálního požadavku mít za následek ztrátu nároku na osvobození od DPH. Zaprvé zásady daňové neutrality se za účelem osvobození od DPH nemůže dovolávat osoba povinná k dani, která se úmyslně podílela na daňovém úniku, který ohrozil fungování společného systému DPH. Zadruhé může nesplnění formálního požadavku vést k odepření osvobození od DPH, pokud toto nesplnění má za následek nemožnost předložení rozhodujícího důkazu o splnění věcných požadavků. Ze samotné podmínky, které toto odepření osvobození od daně z přidané hodnoty podléhá, však plyne, že jakmile mají správní orgány k dispozici údaje potřebné k tomu, aby určily, že jsou splněny věcné požadavky, nemohou, co se týče nároku osoby povinné k dani na osvobození, vyžadovat splnění dalších podmínek, které by mohly vést k tomu, že by tento nárok nebylo možné uplatnit.

Soudní dvůr sice rozhodl, že čl. 28c část A písm. a) první pododstavec šesté směrnice nebrání tomu, aby daňová správa členského státu podřídila osvobození dodání zboží uvnitř Společenství od DPH tomu, aby dodavatel předal identifikační číslo pořizovatele pro účely DPH, nicméně s tou výhradou, že nárok na toto osvobození nemůže být odepřen pouze z toho důvodu, že tato povinnost nebyla splněna, když tento dodavatel v dobré víře a po přijetí všech opatření, která od něj lze rozumně požadovat, toto identifikační číslo předat nemůže, ale předá místo toho další údaje, které dostatečným způsobem prokazují, že pořizovatel je osobou povinnou k dani, která v rámci dotčeného plnění jedná jako taková.

Toto konstatování se však týká situace, v níž se jedná o to, zda se tato osoba neúčastnila daňového úniku. V tomto ohledu účast dodavatele na takovém úniku může být vyloučena na základě okolnosti, že tento dodavatel jednající v dobré víře, který přijal všechna opatření, která od něj lze rozumně požadovat, nemůže předat identifikační číslo pořizovatele pro účely DPH.

Z toho plyne, že za okolností, kdy byla účast osoby povinné k dani na daňovém úniku každopádně vyloučena, jí nelze osvobození od DPH odepřít z důvodu, že nepřijala všechna opatření, která od ní lze rozumně požadovat pro splnění určité formální povinnosti, a sice předání identifikačního čísla přiděleného pro účely DPH členským státem určení při přemístění v rámci Společenství.

(viz body 37–41, 43, 44, 46, 47, 51, 54, 55, 59 a výrok)