Věc C‑362/12

Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

v.

Commissioners of Inland Revenue a Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom)

„Soudní ochrana — Zásada efektivity — Zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání — Vydání bezdůvodného obohacení — Procesní prostředky — Vnitrostátní právní úprava — Zkrácení promlčecí doby použitelných procesních prostředků bez předchozího upozornění a se zpětnou účinností“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2013

Právo Evropské unie – Přímý účinek – Vnitrostátní daně neslučitelné s unijním právem – Vrácení – Podmínky – Použití vnitrostátního práva – Promlčecí lhůta – Zpětné zkrácení – Nepřípustnost v případě neexistence dostatečně dlouhého přechodného období – Porušení zásady efektivity, zásady právní jistoty a zásady ochrany legitimního očekávání

(Článek 19 odst. 1, SEU)

V situaci, kdy podle vnitrostátního práva mohou daňoví poplatníci volit mezi dvěma možnými procesními prostředky v oblasti vrácení daně vybrané v rozporu s unijním právem, přičemž u jednoho z těchto prostředků je stanovena delší promlčecí doba, brání zásady efektivity, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání tomu, aby vnitrostátní právní předpisy zkrátily tuto promlčecí dobu bez předchozího upozornění a se zpětnou účinností.

I když totiž zásada efektivity nebrání tomu, aby vnitrostátní právní předpisy zkrátily lhůtu, v níž se lze domáhat vrácení částek zaplacených v rozporu s unijním právem, je tomu tak nejen za podmínky, že nově stanovená lhůta je přiměřená, nýbrž i za podmínky, že tyto nové právní předpisy obsahují přechodný režim umožňující jednotlivcům mít k dispozici dostatečnou lhůtu po jejich přijetí k tomu, aby mohli podat návrhy na vrácení, které byli oprávněni podat podle starších právních předpisů. Takový přechodný režim by byl nutný, kdyby bezprostřední použití kratší promlčecí doby, než byla dříve platná promlčecí doba, na tyto návrhy mělo za následek zbavení se zpětnou účinností práv některých jednotlivců na vrácení nebo ponechání jim jen příliš krátké lhůty k uplatnění tohoto práva. Krom toho k tomu, aby promlčecí lhůta plnila svoji úlohu záruky právní jistoty, musí být tato lhůta stanovena předem. Zásada ochrany legitimního očekávání podobně brání tomu, aby změna vnitrostátních právních předpisů zbavila daňového poplatníka se zpětnou účinností práva dosáhnout vrácení daní vybraných v rozporu s unijním právem, které měl před uvedenou změnou.

Skutečnost, že v okamžiku, kdy daňový poplatník podal žalobu, byla dostupnost procesního prostředku, pro který platila delší promlčecí doba, uznána teprve nedávno soudem nižšího stupně a soudem vyššího stupně byla s konečnou platností potvrzena až později, nemá na tento závěr vliv.

(viz body 33, 37, 44, 45, 49, 52, výrok 1, 2)

Věc C‑362/12

Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

v.

Commissioners of Inland Revenue a Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom)

„Soudní ochrana — Zásada efektivity — Zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání — Vydání bezdůvodného obohacení — Procesní prostředky — Vnitrostátní právní úprava — Zkrácení promlčecí doby použitelných procesních prostředků bez předchozího upozornění a se zpětnou účinností“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2013

Právo Evropské unie — Přímý účinek — Vnitrostátní daně neslučitelné s unijním právem — Vrácení — Podmínky — Použití vnitrostátního práva — Promlčecí lhůta — Zpětné zkrácení — Nepřípustnost v případě neexistence dostatečně dlouhého přechodného období — Porušení zásady efektivity, zásady právní jistoty a zásady ochrany legitimního očekávání

(Článek 19 odst. 1, SEU)

V situaci, kdy podle vnitrostátního práva mohou daňoví poplatníci volit mezi dvěma možnými procesními prostředky v oblasti vrácení daně vybrané v rozporu s unijním právem, přičemž u jednoho z těchto prostředků je stanovena delší promlčecí doba, brání zásady efektivity, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání tomu, aby vnitrostátní právní předpisy zkrátily tuto promlčecí dobu bez předchozího upozornění a se zpětnou účinností.

I když totiž zásada efektivity nebrání tomu, aby vnitrostátní právní předpisy zkrátily lhůtu, v níž se lze domáhat vrácení částek zaplacených v rozporu s unijním právem, je tomu tak nejen za podmínky, že nově stanovená lhůta je přiměřená, nýbrž i za podmínky, že tyto nové právní předpisy obsahují přechodný režim umožňující jednotlivcům mít k dispozici dostatečnou lhůtu po jejich přijetí k tomu, aby mohli podat návrhy na vrácení, které byli oprávněni podat podle starších právních předpisů. Takový přechodný režim by byl nutný, kdyby bezprostřední použití kratší promlčecí doby, než byla dříve platná promlčecí doba, na tyto návrhy mělo za následek zbavení se zpětnou účinností práv některých jednotlivců na vrácení nebo ponechání jim jen příliš krátké lhůty k uplatnění tohoto práva. Krom toho k tomu, aby promlčecí lhůta plnila svoji úlohu záruky právní jistoty, musí být tato lhůta stanovena předem. Zásada ochrany legitimního očekávání podobně brání tomu, aby změna vnitrostátních právních předpisů zbavila daňového poplatníka se zpětnou účinností práva dosáhnout vrácení daní vybraných v rozporu s unijním právem, které měl před uvedenou změnou.

Skutečnost, že v okamžiku, kdy daňový poplatník podal žalobu, byla dostupnost procesního prostředku, pro který platila delší promlčecí doba, uznána teprve nedávno soudem nižšího stupně a soudem vyššího stupně byla s konečnou platností potvrzena až později, nemá na tento závěr vliv.

(viz body 33, 37, 44, 45, 49, 52, výrok 1, 2)