USNESENÍ SOUDU (pátého senátu)

ze dne 6. května 2004

Věc T-34/03

André Hecq

v.

Komise Evropských společenství

„Veřejná služba – Akt, kterým bylo zkráceno právo – Procesní způsobilost – Úředník jednající vlastním jménem, nikoli jménem odborové organizace – Nepřípustnost“

Úplný text ve francouzském jazyce II - 0000

Předmět: Žaloba, jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 4. října 2002, kterým byla zamítnuta stížnost podaná A. Hecqem, jednajícím jak svým vlastním jménem, tak jako prezident Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens, proti několika rozhodnutím, která se týkají zastupování zaměstnanců a prostředků, které mu Komise dala k dispozici, a jednak návrh na náhradu škody, kterou údajně utrpěl jednáním Komise.

Rozhodnutí: Žaloba se odmítá jako nepřípustná. Žalobce ponese své náklady, jakož i náklady vzniklé Komisi.

Shrnutí

1. Úředníci ─ Žaloba ─ Předcházející správní stížnost ─ Totožnost předmětu a příčiny ─ Žalobní důvody a argumenty neuvedené ve stížnosti, ale úzce s ní související ─ Přípustnost

(Služební řád, články 90 a 91)

2. Úředníci ─ Žaloba ─ Procesní způsobilost ─ Žaloba úředníka jednajícího vlastním jménem směřující proti rozhodnutí o vypovězení smlouvy uzavřené orgánem s profesními organizacemi za účelem úpravy pouze kolektivních pracovněprávních vztahů ─ Nepřípustnost

(Služební řád, články 90 a 91)

3. Úředníci ─ Žaloba ─ Žaloba směřující, při neexistenci aktu, kterým bylo zkráceno právo, ke zpochybnění aktu s obecnou působností ─ Nepřípustnost

(Služební řád, články 90 a 91)

4. Úředníci ─ Žaloba ─ Návrh na náhradu škody spojený s návrhem na zrušení ─ Nepřípustnost návrhu na zrušení působící nepřípustnost návrhu na náhradu škody

(Služební řád, články 90 a 91)

1. Účelem postupu před zahájením soudního řízení je umožnit smírné vyřešení sporů mezi úředníky nebo zaměstnanci a správním orgánem. Aby tento postup mohl splnit svůj cíl, je třeba, aby orgán oprávněný ke jmenování měl možnost seznámit se dostatečně přesně s kritikou, kterou zúčastněné osoby vznášejí proti napadenému rozhodnutí. Krom toho v žalobách úředníků mohou mít návrhy předložené soudu Společenství pouze tentýž předmět jako návrhy uvedené ve stížnosti a mohou obsahovat pouze výtky vycházející ze stejné příčiny jako výtky dovolávané ve stížnosti. Tyto výtky mohou být u tohoto soudu rozvinuty předložením žalobních důvodů a argumentů, které nemusí být nutně uvedeny ve stížnosti, ale které s ní úzce souvisejí. Konečně vzhledem k tomu, že postup před zahájením soudního řízení má neformální charakter a zúčastněné osoby jednají v tomto stadiu zpravidla bez pomoci advokáta, nesmí správní orgán vykládat stížnosti restriktivním způsobem, ale musí je naopak přezkoumávat velkoryse.

(viz bod 21)

Odkazy: Soudní dvůr, 14. března 1989, Del Amo Martinez v. Parlament, 133/88, Recueil, s. 689, body 9 až 11; Soud, 11. září 2002, Nevin v. Komise, T-127/00, Recueil FP, s. I-A-149 a II-781, bod 28

2. Rámcová smlouva mezi orgánem a odborovými a profesními organizacemi, jejímž předmětem je vymezit jejich vztahy, je aktem s obecnou působností a je určena pouze k úpravě kolektivních pracovněprávních vztahů mezi jednak dotčeným orgánem a jednak odborovými a profesními organizacemi. Nezakládá žádnou povinnost ani právo vůči každému jednotlivému úředníkovi a nepatří do sféry individuálních pracovněprávních vztahů mezi zaměstnavatelem a úředníkem, ale do širšího rámce vztahů mezi orgánem a odborovými a profesními organizacemi. Vypovězení takové smlouvy nepředstavuje opatření vyvolávající závazné právní účinky způsobilé dotknout se bezprostředně a osobně zájmů úředníka organizovaného v odborech tím, že změní výrazným způsobem jeho právní postavení jakožto úředníka, a proti němuž by z tohoto důvodu mohl podat žalobu.

(viz body 33 až 35 )

Odkazy: Soud, 15. července 1994, Browet a další v. Komise, T-576/93 až T‑582/93, Recueil, s. II-677, bod 44

3. V systému opravných prostředků zavedeném články 90 a 91 služebního řádu může úředník napadnout pouze akt, kterým mu bylo individuálně zkráceno právo, a pouze v tomto rámci se může dovolávat, namítnutím protiprávnosti, nepoužitelnosti aktu s obecnou působností.

(viz body 39 a 57)

Odkazy: Soudní dvůr, 16. července 1981, Bowden a další v. Komise, 153/79, Recueil, s. 2111, bod 13; Soud, 22. června 1994, Rijnoudt a Hocken v. Komise, T-97/92 a T-111/92, Recueil FP, s. I-A-159 a II-511, bod 41

4. Pokud žalobce podá žalobu směřující současně ke zrušení aktu orgánu a získání náhrady škody způsobené tímto aktem, jsou návrhy vzájemně natolik spojeny, že nepřípustnost návrhu na zrušení způsobí nepřípustnost návrhu na náhradu škody.

(viz bod 64)

Odkazy: Soud, 24. června 1992, H. S. v. Rada, T-11/90, Recueil, s. II-1869, bod 25; Soud, 14. prosince 2000, Verheyden v. Komise, T-213/99, Recueil FP, s. I‑A-297 a II-1355, bod 35