20.

Otázky ve věci C-203/11 znějí takto: „1) Mají být články 107 a 108 [SFEU] samy o sobě nebo ve spojení s rozhodnutím [2005/842] vykládány tak, že opatření obsažená v článcích 3.1.3, 3.1.10, 4.1.20 § 3 druhém pododstavci, 4.1.21 a 4.1.23 [nařízení o politice v oblasti půdy a nemovitostí] musí být oznámena Evropské komisi před přijetím těchto ustanovení nebo před jejich nabytím účinnosti? 2) Má být právní úprava, která soukromým účastníkům, jejichž parcelování nebo stavební projekt vykazuje určitou minimální velikost, ex lege ukládá sociální povinnost ve výši procentní sazby činící minimálně 10 % a maximálně 20 % tohoto parcelování nebo tohoto stavebního projektu, která může být splněna in natura nebo zaplacením peněžité částky 50000 eur za nerealizovanou sociální parcelu nebo sociální byt, zkoumána z hlediska svobody usazování, volného pohybu služeb nebo volného pohybu kapitálu, nebo má být kvalifikována jako komplexní právní úprava podléhající přezkumu z hlediska každé z těchto svobod? 3) Použije se čl. 2 odst. 2 písm. a) a j) směrnice [2006/123] na povinné vybudování sociálních bytů a apartmánů, které je ex lege uloženo soukromým účastníkům jakožto ‚sociální povinnost‘ spojená s každým stavebním povolením nebo povolením k parcelování pro projekt vykazující zákonem stanovený minimální rozsah, přičemž takto vystavěné sociální byty jsou kupovány za předem stanovené maximální ceny společnostmi působícími v oblasti sociálního bydlení za účelem jejich pronájmu širokému spektru soukromých osob, nebo jsou s převodem práva ve prospěch sociálních bytových stavebních společností prodávány soukromým osobám náležejícím ke stejné kategorii? 4) Má být v případě kladné odpovědi na třetí předběžnou otázku pojem ‚požadavek podléhající hodnocení‘ uvedený v článku 15 směrnice [2006/123] vykládán tak, že zahrnuje závazek pro soukromé účastníky vedle jejich běžné činnosti nebo v rámci této běžné činnosti přispívat na výstavbu sociálních bytů a převádět vystavěné byty za maximální ceny veřejným orgánům nebo s převodem práva na tyto orgány, přestože tito soukromí účastníci nemají další právo iniciativy na trhu sociálního bydlení? 5) Má vnitrostátní soud, pokud bude na třetí předběžnou otázkou odpovězeno kladně, spojovat se a) zjištěním, že nový požadavek podléhající hodnocení podle článku 15 směrnice [2006/123] nebyl přezkoumán specifickým způsobem podle čl. 15 odst. 6 této směrnice a b) zjištěním, že tento nový požadavek nebyl oznámen podle čl. 15 odst. 7 této směrnice, sankci, a v případě že ano, jakou? 6) Má být v případě kladné odpovědi na třetí předběžnou otázku pojem ‚zakázaný požadavek‘ uvedený v článku 14 směrnice [2006/123] vykládán tak, že za předpokladů popsaných v tomto článku brání vnitrostátní právní úpravě nejen tehdy, když tato podmiňuje přístup k výkonu služeb nebo jejich výkon určitým požadavkem, nýbrž i tehdy, když tato úprava pouze stanoví, že nesplnění tohoto požadavku má za následek, že finanční vyrovnání za poskytnutí zákonem předepsané služby nebude poskytnuto a že zřízená finanční záruka za poskytnutí této služby nebude vrácena? 7) Má být v případě kladné odpovědi na třetí předběžnou otázku pojem ‚konkurenční hospodářský subjekt‘ uvedený v čl. 14 bodu 6 směrnice [2006/123] vykládán tak, že je použitelný i na veřejné zařízení, jehož úkoly se částečně mohou překrývat s úkoly poskytovatelů služeb, pokud přijímá rozhodnutí zmíněná v čl. 14 bodu 6 této směrnice a současně je povinno v poslední fázi odstupňovaného systému koupit sociální byty vystavěné poskytovatelem služeb v rámci plnění jemu uložené sociální povinnosti? 8) a) Má být v případě kladné odpovědi na třetí předběžnou otázku pojem „povolovací režim‘ uvedený v čl. 4 bodu 6 směrnice [2006/123] vykládán, tak, že se použije na osvědčení vydávaná veřejným zařízením po udělení původního stavebního povolení nebo povolení k parcelování, která jsou nutná k získání nároku na některou z vyrovnávacích plateb za plnění sociální povinnosti, která se ex lege pojí k původnímu povolení, a která jsou současně nutná k získání nároku na vrácení finanční záruky obligatorně poskytnuté poskytovatelem služeb ve prospěch tohoto veřejného zařízení? b) Má být v případě kladné odpovědi na třetí předběžnou otázku pojem ‚povolovací režim‘ uvedený v čl. 4 bodu 6 směrnice [2006/123] vykládán tak, že se použije na dohodu, kterou musí soukromý účastník uzavřít na základě právní normy s veřejným zařízením v rámci převodu práva ve prospěch tohoto veřejného zařízení na prodej sociálního bytu, který tento soukromý účastníkem vystavěl za účelem splnění ‚sociální povinnosti‘in natura, jež se ex lege pojí ke stavebnímu povolení nebo povolení k parcelování, s přihlédnutím k okolnosti, že uzavření této dohody je předpokladem výkonu tohoto povolení? 9) Mají být články 49 a 56 SFEU vykládány tak, že brání právní úpravě, jejímž důsledkem je, že s udělením stavebního povolení nebo povolení k parcelování ohledně projektu určitého minimálního rozsahu ex lege pojí ‚sociální povinnost‘ spočívající v tom, že budou v určité procentní výši projektu vystavěny sociální byty, které musí být následně prodány za ceny omezené směrem nahoru veřejnému zařízení nebo s převodem práva na toto zařízení? 10) Má být článek 63 SFEU vykládán tak, že brání právní úpravě, jejímž důsledkem je, že s udělením stavebního povolení nebo povolení k parcelování ohledně projektu určitého minimálního ex lege pojí ‚sociální povinnost‘ spočívající v tom, že budou v určité procentní výši projektu vystavěny sociální byty, které musí být následně prodány za ceny omezené směrem nahoru veřejnému zařízení nebo s převodem práva na toto zařízení? 11) Má být pojem ‚veřejná zakázka na stavební práce‘ uvedený v čl. 1 odst. 2 písm. b) směrnice [2004/18] vykládán tak, že se použije na právní úpravu, jejímž důsledkem je, že s udělením stavebního povolení nebo povolení k parcelování ohledně projektu určitého minimálního rozsahu ex lege pojí ‚sociální povinnost‘ spočívající v tom, že budou ve určité procentní výši projektu vystavěny sociální byty, které musí být následně prodány za ceny omezené směrem nahoru veřejnému zařízení nebo s převodem práva na toto zařízení? 12) Mají být články 21, 45 a 49, 56 a 63 SFEU a články 22 a 24 směrnice [2004/38] vykládány tak, že brání úpravě zavedené 5. knihou [nařízení o politice v oblasti pozemků a nemovitostí], nadepsanou ‚Bydlet ve svém regionu‘, kterou je převod pozemků a na nich zřízených staveb v určitých, tzv. cílových obcích podmíněn tím, že kupující nebo nájemce prokáže dostatečnou vazbu k dotčené obci ve smyslu čl. 5.2.1 § 2 nařízení?“