(viz body 39–45, 47)

Je pravda, že v doslovném smyslu je pojem „třetí země“ použitý v článku 181a ES týkající se hospodářské, finanční a technické spolupráce se třetími zeměmi dostatečně široký, aby zahrnul jak rozvojové země, tak jiné třetí země. Nelze z toho nicméně odvodit, nemá-li dojít k omezení působnosti článku 179 ES, který spadá pod hlavu XX Smlouvy o ES týkající se rozvojové spolupráce, že jakákoli činnost hospodářské, finanční a technické spolupráce s rozvojovými zeměmi ve smyslu článku 177 ES může být prováděna pouze na základě článku 181a ES. I když pouze článek 181a ES výslovně zvažuje „hospodářskou, finanční a technickou spolupráci“, zatímco článek 179 ES odkazuje pouze obecně na „opatření“, nic to totiž nemění na tom, že taková spolupráce může svými způsoby představovat typický druh rozvojové spolupráce.

(viz body 37, 66–67, 72, 75–77, 79, 83–85, výrok 1)

Použití dvojího právního základu je nicméně vyloučeno, pokud jsou postupy stanovené pro každý z těchto základů neslučitelné. V tomto ohledu rozhoduje Rada kvalifikovanou většinou jak v postupu uvedeném v článku 179 ES, tak v postupu stanoveném v článku 181a ES. Navíc použití dvojího právního základu spočívajícího v článcích 179 ES a 181a ES nezasahuje do práv Evropského parlamentu. Použití článku 179 ES by totiž znamenalo významnější účast Parlamentu, jelikož stanoví přijetí aktu podle postupu nazvaného „spolurozhodování“, neboť článek 181a ES – jediný právní základ použitý pro přijetí rozhodnutí 2006/1016 – stanoví pouze konzultaci Parlamentu Radou. Mimoto s ohledem na doplňkový vztah existující mezi hlavami XX a XXI Smlouvy, jakož i téměř provázané vyjádření článků 179 ES a 181a ES, nelze postupy stanovené v těchto dvou článcích kvalifikovat jako neslučitelné.

Rozhodnutí 2006/1016 má tudíž dvě složky, jednu týkající se rozvojové spolupráce, na kterou se vztahuje článek 179 ES, a druhou týkající se hospodářské, finanční a technické spolupráce s jinými třetími zeměmi, než jsou rozvojové země, na kterou se vztahuje článek 181a ES. Tyto dvě složky jsou neoddělitelně spojeny, aniž by bylo možné identifikovat hlavní nebo převažující účel nebo složku.

Článek 231 druhý pododstavec ES, podle nějž může Soudní dvůr uvést, považuje-li to za nezbytné, ty účinky zrušeného nařízení, které jsou nadále považovány za zachované, lze obdobně použít rovněž na rozhodnutí, pokud existují důležité důvody právní jistoty srovnatelné s těmi, které nastávají v případě zrušení určitých nařízení, odůvodňující, aby Soudní dvůr použil pravomoc, kterou mu v tomto kontextu svěřuje uvedený článek.

V tomto ohledu by mohlo mít zrušení rozhodnutí 2006/1016 o poskytnutí záruky Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů a úvěrových záruk na projekty mimo Společenství, bez zachování jeho účinků negativní důsledky pro úvěrovou bonitu Evropské investiční banky (EIB), a mohlo by způsobit nejistotu, která by byla na újmu probíhajícím a budoucím finančním operacím EIB.

Za těchto podmínek je třeba, aby Soudní dvůr zachoval účinky rozhodnutí 2006/1016, co se týče finančních operací EIB, které budou sjednány do nabytí účinku, ve lhůtě dvanácti měsíců od vydání rozsudku, nového rozhodnutí přijatého na náležitém právním základě, totiž společně na článcích 179 ES a 181a ES.

(viz body 87–89, výrok 2)