ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Mají se výrobky dovezené společností ADL s.r.o. (3) […] jakožto „reproduktory“ prodávané samostatně od zařízení pro automatické zpracování dat, považovat za zařízení, která „vykonávající specifickou funkci, jinou než je zpracování dat“ — pokud se má za takovou považovat funkce reprodukce a zesilování zvuku —, anebo se nemohou považovat za jednotku zařízení vykonávající specifickou funkci, jinou než je zpracování dat, když s ohledem na jejich specifické technické vlastnosti (kromě připojení s USB kabelem; nutnost operativního systému MAC OS 9.) „nemají funkce, které by mohly vykonávat bez podpory takového zařízení, [tedy zařízení pro automatizované zpracování dat]“ (viz. rozsudky Soudního dvora ze dne 19. října 2000, Peacock, C-339/98, body 14 a 15 a ze dne 18. července 2007, Olicom, C-142/06, body 20, 29 a 30 –přestože odkazují na jiný druh zařízení — síťové karty a tzv. kombinované karty — zdá se, že v nich Soudní dvůr vyvodil, že nedostatek „jiných“ specifických funkcí vyplývá ze dvou skutečností, a to z výhradního fungování zařízení prostřednictvím počítače a způsobilosti obdržet a přenést na výstupu signály vysílané procesorem).
b)

Je ve světle článků 206, 250 a 252 směrnice 2006/112 a z ní vyplývající zásady neutrality přípustné ustanovení vnitrostátního práva, jako je článek 18 zákona o DPH, které vede k tomu, že plátce daně uvedený v tomto ustanovení je povinen vypočíst, vybrat a odvést daň z přidané hodnoty z dodávek zboží provedených formou exekuce, které je ve vlastnictví osoby povinné k dani nebo které se nachází při porušení platných předpisů v její držbě, a to ve zdaňovacím období platném pro osobu povinnou k dani ve výši částky, která představuje násobek výtěžku dosaženého z prodeje zboží — sníženého o daň z přidané hodnoty — a odpovídající sazby daně, aniž by od této částky odečetl částku daně z přidané hodnoty na vstupu, která vznikla osobě povinné k dani od začátku zdaňovacího období do data výběru daně?
CS Úřední věstník Evropské unie C 367/24

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 26. září 2013 — The Queen na žádost Eventech Ltd v. The Parking Adjudicator

(Věc C-518/13)

2013/C 367/43

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: The Queen, na žádost Eventech Ltd

Odpůrce: The Parking Adjudicator

Další účastníci řízení: London Borough of Camden, Transport for London

Předběžné otázky

1) Představuje, za okolností projednávané věci, zpřístupnění jízdního pruhu pro autobusy na veřejné komunikaci vozidlům taxislužby, ale nikoliv vozidlům mini taxi v době omezení provozu v tomto jízdním pruhu, použití „státních prostředků“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU?

2) a) Co představuje relevantní cíl, podle kterého má být posuzována otázka, zda se vozidla taxislužby a vozidla mini taxi nacházejí ve srovnatelné právní a skutkové situaci pro určení, zda je zpřístupnění jízdního pruhu pro autobusy na veřejné komunikaci v době, kdy v tomto jízdním pruhu platí omezení jízdy, vozidlům taxislužby, ale nikoliv vozidlům mini taxi, selektivní ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU? b) Pokud je možné prokázat, že relevantním cílem pro účely otázky 2 písm. a) je — alespoň částečně — vytvoření bezpečného a efektivního dopravního systému a že existují důvody týkající se bezpečnosti nebo efektivity, které odůvodňují skutečnost, že vozidlům taxislužby je umožněna jízda v jízdním pruhu pro autobusy, a které se stejným způsobem neuplatní na vozidla mini taxi, lze konstatovat, že toto opatření není selektivní ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU? c) Je pro odpověď na otázku 2 písm. b) nutné zkoumat, zda členský stát, který se dovolává tohoto odůvodnění, krom toho prokázal, že příznivé zacházení s vozidly taxislužby ve srovnání s vozidly mini taxi je přiměřené a nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné?
3)

Je v případě kladné odpovědi na první otázku při zavedení nediskriminačního systému pro nové úředníky pro účely postavení podle právních předpisů o odměňování odůvodněno zachování rozlišování mezi zvýhodněnými staršími úředníky, kteří do nového systému nevstoupí, a i přes provedený přestup dále znevýhodněnými staršími úředníky na pozadí čl. 52 odst. 1 Listiny popř. článku 6 směrnice jakožto přechodný jev v zájmu hospodárnosti správy a ochrany nabytých práv resp. ochrany důvěry také v případě, že a) vnitrostátní zákonodárce není při právní úpravě systému služebního postupu povinen získat souhlas subjektu kolektivního vyjednávání a musí pouze respektovat ochranu důvěry v mezích základního práva, k čemuž není zapotřebí plné ochrany nabytých práv ve smyslu celkového zachování dřívějšího systému pro zvýhodněné starší úředníky, kteří do nového systému nevstoupí; b) vnitrostátní zákonodárce může v této souvislosti také podle svého uvážení rozhodnout, zda nastolí rovnost starších úředníků tím, že stanoví započítávání dob zaměstnání absolvovaných před dovršením věku osmnácti let při zachování dřívějších pravidel služebního postupu pro dosud diskriminované starší úředníky; c) administrativní náklady s tím spojené by vzhledem k očekávanému vysokému počtu žádostí byly sice značné, avšak z hlediska nákladů by celkové výše příjmů ušlých v minulosti i budoucnosti znevýhodněným úředníkům ve srovnání se zvýhodněnými úředníky nebylo ani přibližně dosaženo; d) přechodné období přetrvávajícího nerovného zacházení mezi staršími úředníky bude trvat po mnoho desetiletí a bude se také (v důsledku širokého zastavení náboru nových úředníků do pracovního poměru podle veřejného práva) po velmi dlouhou dobu týkat převážné většiny všech úředníků; e) by byl se zpětným účinkem zaveden systém, který by zasáhl k tíži úředníka do právního stavu účinného mezi 1. lednem 2004 a 30. srpnem 2010, který byl pro tohoto úředníka vzhledem k přednostnímu uplatnění unijního práva výhodnější a o jehož uplatnění na svůj případ tento úředník požádal již před vydáním nové zákonné úpravy? V případě záporné odpovědi na první či druhou otázku nebo kladné odpovědi na třetí otázku:
2)

Je třeba v případě kladné odpovědi na tuto otázku čl. 1 odst. 2 směrnice Rady Evropské unie 2008/118/ES vykládat v tom smyslu, že s touto směrnicí je slučitelné, je-li ve vnitrostátním právu stanovena nepřímá daň, kterou je zatížen prodej zboží podléhajícího spotřební dani konečnému spotřebiteli a jejíž výnos plyne výlučně do provozování místní veřejné hromadné dopravy, pokud je provozování místní veřejné dopravy povinností místního samosprávného celku oprávněného k dani, kterou je nutno plnit bez ohledu na tuto nepřímou daň, a výše financování provozu místní veřejné hromadné dopravy v konečném důsledku nevyplývá automaticky z výše vybrané daně, neboť výše částky vyčleněné na provozování veřejné hromadné dopravy je přesně stanovena, takže pokud jsou příjmy z nepřímé daně vyšší, vyčlení se na provozování veřejné hromadné dopravy z veřejného rozpočtu o to méně jiných finančních prostředků, a obráceně pokud se na dani z prodeje vybere méně, musí místní samosprávný celek objem finančních prostředků na provozování veřejné hromadné dopravy odpovídajícím způsobem navýšit, avšak v případě, že daňové příjmy (Or. 2) nejsou v souladu s odhady, je možné změnit výši výdajů na provoz veřejné hromadné dopravy prostřednictvím změny rozpočtu místního samosprávného celku?
4)

Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že EIH nemůže uplatnit čl. 32 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 proti svému zařazení na seznam, a když rozhodl, že sankce uložené EIH zajišťovaly preventivní účinek, kterého by nebylo dosaženo, kdyby Bundesbank nadále neschvalovala „Third Way“ ani takové transakce nepovolovala: — Za (nesprávného) předpokladu, že EIH jednala protiprávně, vylučuje čl. 32 odst. 2 zařazení EIH na seznam, jelikož EIH jednala v souladu s radou a pokyny Bundesbank ve všech ohledech a nebyla si vědoma, ani neměla rozumné důvody se domnívat, že jednala protiprávně. — Uložení omezujících opatření vůči EIH bylo nepřiměřené, jelikož existovala vhodnější opatření, neboť Rada měla za to, že německý regulační režim vyžadoval přezkum a možnou změnu, a měla takový přezkum navrhnout německým orgánům, a německé orgány by musely spolupracovat na základě povinnosti loajální spolupráce, což Tribunál nesprávně nezohlednil. — Tribunál se rovněž dopustil nesprávného právního posouzení a učinil závěr neslučitelný s dokumenty ve spisu, když rozhodl, že omezující opatření byla přiměřená, protože v případě EIH vyšly relevantní transakce najevo až posléze. Zaprvé, Bundesbank schválila „Third Way“ předtím, než EIH jednala na základě schválení. Zadruhé, pokud by přezkum „Third Way“ transakcí vedl Bundesbank ke změně postoje, působilo by to preventivně vůči všem budoucím transakcím.
1)

Mají být ustanovení práva Evropské unie o zadávání veřejných zakázek — čl. 1 odst. 1 třetí pododstavec [směrnice 89/665, ve znění] směrnice 2007/66, (1) ve kterém jsou zakotveny zásady účinnosti a rychlosti, pokud jde o ochranu práv uchazečů v případech, kdy došlo k jejich porušení, článek 2 směrnice 2004/18, (2) ve kterém je zakotvena zásada rovného zacházení s uchazeči a zásada transparentnosti, a čl. 44 odst. 1 a čl. 53 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/18, ve kterých je stanoven postup zadávání zakázky uchazeči, který předložil hospodářsky nejvýhodnější nabídku — posuzována a vykládána společně nebo samostatně (aniž by tím však byla dotčena výše uvedená ustanovení) v tom smyslu, že: a) v případě, kdy se uchazeč dozvěděl o možném významném propojení (vazbě) jiného uchazeče s (na) odborníky veřejného zadavatele, kteří hodnotili podané nabídky, a (nebo) se dozvěděl o možném výjimečném postavení takovéhoto uchazeče z důvodu, že dříve v souvislosti se sporným výběrovým řízením vykonával přípravné práce, a pokud veřejný zadavatel neučinil v této souvislosti žádné kroky, postačuje taková informace sama o sobě ke vzniku nároku, aby orgán vykonávající přezkum konstatoval, že jednání veřejného zadavatele, který nezajistil transparentnost a objektivitu řízení, je protiprávní, a navrhovatel přitom nemusí konkrétně prokázat, že uvedení odborníci byli podjatí? b) orgán vykonávající přezkum, který konstatoval, že výše uvedený nárok navrhovatele je opodstatněný, není při rozhodování o možných důsledcích takových zjištění pro výsledky výběrového řízení povinen přihlédnout ke skutečnosti, že výsledky hodnocení nabídek předložených uchazeči by byly v zásadě stejné, i kdyby mezi odborníky hodnotícími nabídky nebyly žádné podjaté osoby? c) se uchazeč (konečně) seznámil s obsahem kritérií pro určení hospodářsky nejvýhodnější nabídky, jež byla formulována v souladu s kvalitativními parametry a stanovena abstraktně v rámci podmínek výběrového řízení (kritéria, jako je úplnost a slučitelnost s potřebami veřejného zadavatele), a na jejichž základě byl tento uchazeč v zásadě schopen předložit nabídku ve výběrovém řízení, až poté, co veřejný zadavatel podle uvedených kritérií vyhodnotil nabídky uchazečů a poskytl zájemcům komplexní informace o důvodech svých rozhodnutí, a až od tohoto okamžiku začala pro tohoto uchazeče běžet prekluzivní lhůta, pokud jde o přezkumné řízení stanovené vnitrostátním právem?
CS Úřední věstník Evropské unie C 9/19

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Spojené království) dne 14. října 2013 — Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd v. Sigma Pharmaceuticals PLC

(Věc C-539/13)

2014/C 9/29

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd

Žalovaná: Sigma Pharmaceuticals PLC

Předběžné otázky

1) Může se majitel nebo oprávněný z patentu nebo dodatkového ochranného osvědčení dovolávat svých práv podle prvního odstavce specifického mechanismu pouze v případě, že předtím vyjádřil svůj úmysl, že tak chce učinit?

2) V případě kladné odpovědi na první otázku: a) Jakým způsobem má být tento úmysl vyjádřen? b) Je vyloučeno, aby se majitel nebo oprávněný z patentu dovolával svých práv v souvislosti s dovozy farmaceutického výrobku a jeho uvedením na trh v členském státě, jestliže k nim došlo dříve, než vyjádřil svůj úmysl dovolávat se těchto práv?

3) Kdo má učinit oznámení s předstihem majiteli nebo oprávněnému z patentu nebo dodatkového ochranného osvědčení podle druhého odstavce specifického mechanismu? Konkrétně: a) Musí oznámení s předstihem učinit každý, kdo zamýšlí dovézt nebo uvést na trh farmaceutický výrobek? nebo b) V případě že žádost o schválení regulačními orgány podala jiná osoba než zamýšlený dovozce a umožňuje-li to vnitrostátní regulační systém, může být oznámení s předstihem učiněné žadatelem o schválení regulačními úřady účinné, jestliže tato osoba sama nezamýšlí dovážet nebo uvádět na trh farmaceutický výrobek, ale zamýšlený dovoz a uvádění na trh se bude provádět na základě schválení vydaného regulačními orgány žadateli? i) Má nějaký vliv, je-li v oznámení učiněném s předstihem uvedena osoba, která bude farmaceutický výrobek dovážet či uvádět na trh? ii) Má nějaký vliv, jestliže oznámení učiněné s předstihem činí a žádost o schválení regulačními orgány podává jedna právnická osoba v rámci skupiny společností, které tvoří hospodářskou jednotku, a dovoz a uvádění na trh provádí jiná právnická osoba v rámci téže skupiny na základě licence udělené první právnické osobě, přičemž v oznámení s předstihem není uvedena právnická osoba, která bude farmaceutický výrobek dovážet či uvádět na trh?
—

konstatovat, že Spolková republika tím, že vydala a ponechala v platnosti a účinnosti právní předpisy, podle nichž je zdanění skrytých rezerv, jichž bylo dosaženo při úplatném zcizení určitého investičního majetku, odloženo až do okamžiku jejich prodeje, pokud tento majetek náleží do investičního majetku tuzemské organizační složky osoby povinné k dani, zatímco takovýto odklad není možný, náleží-li týž majetek do investičního majetku organizační složky osoby povinné k dani, jež se nachází v jiném členském státě nebo v jiném státě Evropského hospodářského prostoru, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 SFEU a článku 31 Dohody o EHP (1).
1)

a) Lze se dovolávat patentu jako „platného základního patentu“ podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 469/2009 (1) (dále jen „nařízení“) pro přípravek obsahující kombinaci dvou účinných látek v případě, že patent v době udělení neobsahuje nárok, který výslovně uvádí kombinaci těchto látek, ale mohl by být změněn tak, aby takový nárok obsahoval, a to ať je či není taková změna provedena? b) Je možné se dovolávat patentu, který byl změněn po svém udělení a buď i) před nebo ii) po vydání dodatkového ochranného osvědčení (dále jen „DOO“), jako „platného základního patentu“ pro účely splnění podmínky uvedené v čl. 3 písm. a) nařízení? c) Podá-li žadatel žádost o DOO pro přípravek obsahující účinné látky A a B v případě, že i) po dni podání žádosti o DOO, avšak před vydáním DOO, je platný základní patent, který je Evropským patentem (Spojené království) (dále jen „patent“), pozměněn tak, že zahrnuje nárok, který výslovně uvádí účinné látky A a B, a ii) podle vnitrostátního práva se má za to, že tato změna je vždy účinná ode dne udělení patentu, může se tento žadatel o DOO dovolávat tohoto patentu v jeho pozměněné formě pro účely splnění podmínky stanovené v čl. 3 písm. a)?
—

Určit, že Rakouská republika tím, že buď pro celé spolkové území, nebo pro některé jeho části nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení čl. 2 písm. a), b), d), f), g), h) a n), čl. 3 odst. 4 písm. a) a b), článku 5, čl. 13 odst. 1 písm. e), čl. 13 odst. 6 druhého a třetího pododstavce, čl. 14 odst. 2 až 5, čl. 16 odst. 1 druhé věty, čl. 16 odst. 3 prvního pododstavce, čl. 16 odst. 4 druhé věty, čl. 16 odst. 6, čl. 16 odst. 7, čl. 16 odst. 8, čl. 17 odst. 1 písm. c) ve vztahu k biopalivům, čl. 17 odst. 2 ve vztahu k biokapalinám, čl. 17 odst. 3 písm. b) bodu i) ve vztahu k jiným členským státům a třetím zemím, čl. 17 odst. 3 písm. a), b) bodu ii), čl. 17 odst. 3 písm. c), čl. 17 odst. 4 písm. a) až c), čl. 17 odst. 8, čl. 18 odst. 1 ve vztahu k biokapalinám, čl. 19 odst. 1 a 3 ve vztahu k biokapalinám, přílohy II až V směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (1), respektive že neoznámila tyto předpisy Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 27 odst. 1 této směrnice,
5)

Nesprávné právní posouzení (čl. 41 odst. 1 a čl. 47 druhý pododstavec Listiny základních práv Evropské unie (4)). Tribunál odmítl tvrzení společnosti CEPSA, že došlo k porušení jejího práva na to, aby její věc byla projednána v přiměřené lhůtě, zakotveného v čl. 41 odst. 1 a v čl. 47 druhém pododstavci Listiny základních práv Evropské unie, jakož i v čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o lidských pávech. Toto řízení trvá již déle než 11 let. Řízení před Komisí trvalo 5 let a v soudním řízení před samotným Tribunálem uplynuly od skončení písemné části řízení do zahájení ústní části řízení více než čtyři roky.
CS Úřední věstník Evropské unie C 52/31

Žaloba podaná dne 19. prosince 2013 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie

(Věc C-679/13)

2014/C 52/56

Jednací jazyk: francouzština

Účastníci řízení

Žalobce: Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, A. Caiola a M. Pencheva, zmocněnci)

Žalovaná: Rada Evropské unie

Návrhová žádání žalobce

— zrušit prováděcí rozhodnutí Rady ze dne 7. října 2013 o podrobení 5-(2-aminopropyl)indolu kontrolním opatřením (1);

— zachovat účinky prováděcího rozhodnutí Rady 2013/496/EU až do okamžiku, kdy bude nahrazeno novým aktem přijatým v řádné formě;

— uložit žalobci náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Úvodem Parlament připomíná, že body odůvodnění napadeného rozhodnutí odkazují na následující právní základy: článek 8 odst. 3 rozhodnutí Rady 2005/387/JVV ze dne 10. května 2005 o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových psychoaktivních látek (2), a Smlouvu o fungování Evropské unie. Z toho Parlament dovodil, že se Rada implicitně zaměřuje pouze na čl. 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy o Evropské unii.

Parlament na podporu své žaloby na neplatnost uplatňuje dva žalobní důvody.

Zaprvé, Parlament tvrdí, že Rada založila své rozhodnutí na jednom právním základu [čl. 34 odst. 2 písm. c) EU], který byl zrušen vstupem Lisabonské smlouvy v platnost. Z tohoto důvodu může být napadené rozhodnutí založeno výlučně na rozhodnutí 2005/387/JVV. Posledně uvedené rozhodnutí je odvozeným právním základem, a je tudíž protiprávní.

Zadruhé, a s ohledem na výše uvedené skutečnosti, se Parlament domnívá, že rozhodující proces trpí vadami spočívajícími v porušení podstatných procesních náležitostí. I kdyby byl čl. 34 odst. 2 písm. c) EU použitelný, Parlament by musel být před přijetím napadeného rozhodnutí konzultován, a to v souladu s čl. 39 odst. 1 EU. Parlament přitom tvrdí, že se tak nestalo. Vzhledem k tomu, že ustanoveními, která mají být použita, jsou ustanovení Lisabonské smlouvy, Parlament tvrdí, že měl být v každém případě zapojen do legislativního procesu. Parlament totiž tvrdí, že je-li skutečnost, že 5-(2-aminopropyl)indol byl podroben kontrolním opatřením, zásadním prvkem rozhodnutí 2005/387/JVV, legislativním procesem měl být proces stanovený v čl. 83 odst. 1 SFEU, tedy řádný legislativní proces. V jiném případě, pokud by rozhodnutí 2013/496/EU bylo považováno za jednu z podmínek jednotného provádění rozhodnutí 2005/387/JVV, nebo za opatření, které mění či doplňuje nepodstatný prvek uvedeného rozhodnutí, byl by procesem, který by bylo nutné použít, proces stanovený v článcích 290 SFEU a 291 SFEU pro přijímání prováděcích aktů nebo přenesených aktů. V každém případě tím, že Parlament nebyl zahrnut do přijímání napadeného rozhodnutí, toto rozhodnutí trpí vadou spočívající v porušení podstatných procesních náležitostí.

Konečně, za předpokladu, že Soudní dvůr rozhodne o zrušení napadeného rozhodnutí, je Parlament toho názoru, že je třeba, v souladu s čl. 264 druhým pododstavcem SFEU zachovat účinky napadeného rozhodnutí až do okamžiku, kdy bude nahrazeno novým aktem přijatým v náležité formě.

(1) JO L 272, p. 44.

(2) JO L 127, p. 32.
4)

Pokud jde o druhý žalobní důvod, má Rada za to, že Komise svými kroky porušila zásadu loajální spolupráce ve čtyřech ohledech, a to 1) tím, že vědomě zasáhla do pravomocí, jimiž je na základě článku 16 SEU nadána Rada, a jednala tak v rozporu se zásadou rozdělení pravomocí stanovenou v čl. 13 odst. 2 SEU a v důsledku toho i se zásadou institucionální rovnováhy; 2) tím, že vědomě a jednostranně opomenula roli členských států v dané oblasti v rozporu se zásadou svěřených pravomocí podle čl. 4 odst. 1 SEU; 3) tím, že záměrně jednala tak, že snahy Rady o nápravu situace vyvolané Komisí byly marné; a 4) tím, že vědomě jednala tak, že nerespektovala zásadu jednoty při zastupování Unie navenek.
CS Úřední věstník Evropské unie C 52/29

Kasační opravný prostředek podaný dne 13. prosince 2013 The Cartoon Network, Inc. proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 2. října 2013 ve věci T-285/12: The Cartoon Network, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

(Věc C-670/13 P)

2014/C 52/54

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: The Cartoon Network, Inc. (zástupce: I. Starr, solicitor)

Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Boomerang TV, SA

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

— Zrušil napadený rozsudek i sporné rozhodnutí, nebo podpůrně

— zrušil napadený rozsudek a vrátil věc zpět Tribunálu a v každém případě

— uložil žalovanému náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

1) Porušení článku 36 a 53 statutu Soudního dvora Evropské unie (dále jen „statut“) Články 36 a 53 statutu stanoví, že Tribunál má povinnost uvést důvody, na nichž jsou založeny jeho rozsudky. V napadeném rozsudku se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neodůvodnil svůj závěr, že relevantní veřejnost sestává pouze z odborníků.

2) Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 207/2009/ES (1): zkreslení skutečností týkajících se relevantní veřejnosti 2.1 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že relevantní veřejnost sestává výhradně z odborníků a že je stejná, pokud jde o služby, na něž se vztahuje ochranná známka Společenství vedlejšího účastníka, a přihláška ochranné známky Společenství, neboť tento závěr je založen na zkreslení skutečností před Tribunálem. Tribunál a odvolací senát měli omezit svou analýzu pouze na specifikaci služeb v přihlášce ochranné známky Společenství. 2.2 Podpůrně, pokud měl Tribunál správně za to, že relevantní veřejnost jak v případě přihlášky ochranné známky Společenství, tak v případě ochranné známky Společenství vedlejšího účastníka sestává pouze z odborníků, měl dojít k závěru, že mezi těmito ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny vzhledem k vyššímu stupni pozornosti příslušných odborníků.

3) Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 207/2009/EC: zkreslení skutečností týkajících se podobnosti služeb a porušení článku 75 nařízení Rady 207/2009/ES Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že služby, na které se vztahuje přihláška ochranné známky Společenství, jsou podobné službám chráněným ochrannou známkou Společenství vedlejšího účastníka, zejména s ohledem na jejich povahu, zamýšlený účel, konečné uživatele a relevantní veřejnost. Dále se Tribunál a odvolací senát dopustili nesprávného právního posouzení tím, že se i bez návrhu opírali o určité skutečnosti.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství

(Úř. věst. L 78, s. 1).