22.

Jelikož předkládající soud má pochybnosti o slučitelnosti německých právních předpisů s články 6 a 17 směrnice 2000/78, rozhodl se přerušit řízení a předložit Soudnímu dvoru deset následujících předběžných otázek: „1) Má vnitrostátní zákonodárce při výkonu uvážení daného čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78/ES obecně široký prostor pro posouzení a úpravu, nebo je tento prostor každopádně omezen na to, co je nezbytné, pokud jde o stanovení maximálního věku pro přijetí vzhledem k nutnosti minimální doby služby před důchodem v souladu s čl. 6 odst. 1 druhým pododstavcem písm. c) směrnice 2000/78/ES? 2) Konkretizuje požadavek nezbytnosti ve smyslu čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce písm. c) směrnice 2000/78/ES požadavek přiměřenosti opatření uvedený v čl. 6 odst. 1 prvním pododstavci dotčené směrnice, a omezuje tak rozsah působnosti této obecně formulované normy? 3) a) Představuje skutečnost, že prostřednictvím maximálního věku pro přijetí sleduje zaměstnavatel svůj zájem na co možná nejdelší aktivní době služby úředníků, kteří mají být přijati, legitimní cíl ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2000/78? b) Je uskutečnění takového cíle nepřiměřené již tehdy, má-li za následek, že úředníci konají službu déle, než je nutné pro vznik minimální penze zaručené zákonem při předčasném odchodu do důchodu po pěti letech služby? c) Je uskutečnění takového cíle nepřiměřené teprve tehdy, jestliže v jeho důsledku slouží úředníci déle, než kolik činí doba služby, která je z matematického hlediska nezbytná k dosažení minimální penze zaručené zákonem při předčasném odchodu do důchodu – v současné době 19,51 let? 4) a) Jedná se o legitimní cíl ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2000/78, jestliže je prostřednictvím co možná nejnižšího maximálního věku pro přijetí co nejvíce omezen celkový počet zaměstnávaných úředníků, a to za účelem udržení co možná nejnižšího počtu individuálních plnění, jako je úrazové pojištění nebo nemocenské pojištění (příspěvky, rovněž pro rodinné příslušníky)? b) Jaký význam může mít v tomto ohledu skutečnost, že s věkem jsou plnění sociální pomoci v případě úrazu nebo příspěvky v případě nemoci (rovněž pro rodinné příslušníky) vyšší než u mladších úředníků, takže se při přijímání starších úředníků mohou celkové výdaje související s těmito místy zvýšit? c) Musejí v tomto ohledu existovat zaručené prognózy nebo statistiky nebo postačují obecné pravděpodobnostní předpoklady? 5) a) Jedná se o legitimní cíl ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2000/78, jestliže chce zaměstnavatel uplatnit určitý maximální věk pro přijetí, aby zabezpečil ‚vyváženou věkovou strukturu v různých služebních zařazeních‘? b) Jaké požadavky musejí případně splňovat ohledy vztahující se k podobě takové věkové struktury, aby byly splněny podmínky existence odůvodnění (přiměřenost a nezbytnost)? 6) Pokud jde o maximální věk pro přijetí, jedná se o legitimní ohled ve smyslu čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2000/78, jestliže zaměstnavatel uvádí, že je obecně možné splnit věcné předpoklady pro odbornou přípravu ve středním služebním zařazení u hasičů, totiž odpovídající školní vzdělání a odbornou zkušenost, až do dosažení takového věku? 7) Podle jakých kritérií je možné posoudit, zda je minimální doba služby před odchodem na odpočinek přiměřená nebo nezbytná? a) Lze odůvodnit nezbytnost minimální doby zaměstnání výlučně jako kompenzaci za získání kvalifikace u zaměstnavatele, kterou tento zaměstnavatel výlučně financuje (kvalifikace pro služební poměr ve středním služebním zařazení v hasičském sboru), aby byla následně zaručena přiměřená doba zaměstnání u tohoto zaměstnavatele vzhledem k této kvalifikaci, takže náklady na přípravu úředník takto postupně vrátí? b) Jak dlouhá může být maximální doba výkonu služby, která následuje po době odborné přípravy? Může překročit pět let a, pokud ano, za jakých podmínek? c) Nezávisle na odpovědi na sedmou otázku písm. a), lze odůvodnit přiměřenost nebo nezbytnost minimální doby zaměstnání úvahou, že u úředníků, jejichž důchod financuje výlučně zaměstnavatel, musí být očekávaná aktivní doba zaměstnání od přijetí až do očekávaného odchodu do důchodu dostatečná, aby zaručila získání minimální penze zaručené zákonem, která je nyní matematicky dovršena po uplynutí doby zaměstnání 19,51 let? d) Není naopak podle čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78 odmítnutí přijetí odůvodněno pouze tehdy, jestliže by dotčená osoba byla zaměstnána ve věku, který by při očekávaném datu odchodu do důchodu vedl k tomu, že by bylo třeba vyplácet minimální penzi, ačkoli ještě nárok na ni nebyl matematicky dosažen? 8) a) Je třeba pro posouzení odchodu do důchodu podle čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce písm. c) směrnice 2000/78 vycházet z věkové hranice stanovené zákonem pro odchod do důchodu s následným pobíráním penze, nebo je třeba vycházet z průměrného věku odchodu do důchodu určité profesní kategorie nebo kategorie úředníků? b) V jakém rozsahu musí být případně zohledněno, že pro určité úředníky může být obvyklý odchod do důchodu posunut až o dva roky? Vede tato okolnost v odpovídajícím rozsahu ke zvýšení maximálního věku pro přijetí? 9) Lze při výpočtu minimální doby zaměstnání v rámci čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78 započíst odbornou přípravu, kterou je třeba nejprve absolvovat ve služebním poměru úředníka? Má v tomto ohledu nějaký význam otázka, zda je třeba dobu odborné přípravy započíst v plné délce jakožto dobu služby zakládající právo na penzi, nebo zda je třeba dobu odborné přípravy odečíst z délky minimální služby, kterou může zaměstnavatel vyžadovat ve smyslu čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce písm. c) směrnice 2000/78? 10) Jsou ustanovení § 15 odst. 1 in fine a odst. 3 [AGG] v souladu s článkem 17 směrnice 2000/78?“