ROZSUDEK SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU EVROPSKÉ UNIE (samosoudce)

14. června 2016

Elia Fernández González

v.

Evropská komise

„Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Zaměstnanec zaměstnaný v kabinetu evropského komisaře — Přijetí dočasného zaměstnance na základě čl. 2 písm. b) pracovního řádu ostatních zaměstnanců — Podmínka přerušení všech forem zaměstnání u Komise po dobu šesti měsíců — Bod 3.2 oznámení Komise D(2005) 18064 ze dne 28. července 2005 o přijímání dočasných zaměstnanců podle čl. 2 písm. b) a d) pracovního řádu ostatních zaměstnanců na stálá pracovní místa v případě nedostatku úspěšných kandidátů z výběrových řízení“

Předmět:

Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU, jenž je použitelný na Smlouvu o ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se Elia Fernández González domáhá jednak zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 14. listopadu 2014, kterým byla zamítnuta její žádost o pracovní místo dočasného zaměstnance uvedené v oznámení o volném pracovním místě COM/2014/2036, jakož i rozhodnutí ze dne 22. května 2015, kterým byla zamítnuta její stížnost, a jednak náhrady finanční a nemajetkové újmy, která jí údajně vznikla.

Rozhodnutí:

Žaloba se zamítá. Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Eliou Fernández González.

Shrnutí

Úředníci – Dočasní zaměstnanci – Přijímání – Uzavření pracovní smlouvy za účelem dočasného obsazení stálého pracovního místa – Podmínky

[Pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 2 písm. b) a c)]

V rámci žaloby na neplatnost podané dočasným zaměstnancem, na kterého se vztahuje čl. 2 písm. c) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie, proti rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta jeho žádost o pracovní místo dočasného zaměstnance, na kterého se vztahuje čl. 2 písm. b) uvedeného řádu, z důvodu nesplnění podmínky přerušení všech forem zaměstnání u Komise po dobu šesti měsíců stanovené v oznámení Komise o přijímání dočasných zaměstnanců podle čl. 2 písm. b) a d) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie na stálá pracovní místa v případě nedostatku úspěšných kandidátů z výběrových řízení, není požadavek, aby doba, během níž neexistuje žádná forma přímé ani nepřímé smlouvy s Komisí, trvala nejméně šest měsíců, výjimkou z čl. 4 odst. 6 rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2013 o politice přijímání a zaměstnávání dočasných zaměstnanců, podle něhož „po uplynutí doby platnosti jeho pracovní smlouvy může být dočasný zaměstnanec, na kterého se vztahuje čl. 2 písm. c) uvedeného řádu, přijat za účelem dočasného obsazení stálého pracovního místa jen tehdy, jestliže byl přijat na základě výběrového řízení definovaného v článku 2“, nýbrž je alternativou v případech, v nichž není výběrové řízení nezbytné ke zvýšení transparentnosti postupu přijímání bývalých dočasných zaměstnanců, na které se vztahoval čl. 2 písm. c) uvedeného řádu, jakožto dočasných zaměstnanců, na které se vztahuje čl. 2 písm. b) téhož řádu.

Takový požadavek neukládá striktnější režim než ten, který je stanoven v pracovním řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie, neboť je méně omezující než požadavek výběrového řízení. V tomto posledním případě mohou být totiž přijati jakožto dočasní zaměstnanci, na které se vztahuje čl. 2 písm. b) uvedeného řádu, jen bývalí dočasní zaměstnanci, na které se vztahoval čl. 2 písm. c) řádu a kteří uspěli v tomto výběrovém řízení, zatímco v prvním případě se přijímání dočasných zaměstnanců, na které se vztahuje čl. 2 písm. b) tohoto řádu, týká všech bývalých dočasných zaměstnanců, na které se vztahoval čl. 2 písm. c) téhož řádu.

(viz body 25, 29 a 30)