CS Úřední věstník Evropské unie C 223/11

Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2014 společností Schwenk Zement KG proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 14. března 2014 ve věci T-306/11, Schwenk Zement KG v. Evropská komise

(Věc C-248/14 P)

2014/C 223/16

Jednací jazyk: němčina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schwenk Zement KG (zástupci: M. Raible a S. Merz, advokáti)

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) vydaný dne 14. března 2014 ve věci T-306/11 v rozsahu, v němž zamítá žalobu podanou navrhovatelkou,

— v souladu s čl. 263 odst. 4 SFEU zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. března 2011, C(2011) 2367 final ve věci COMP/39520 – Cement a příbuzné výrobky, v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky,

— podpůrně k návrhu podle bodu 2 vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí v souladu s právním názorem vyjádřeným v rozsudku Soudního dvora,

— v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů navrhovatelky v řízeních před Tribunálem a Soudním dvorem.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu Evropské unie (dále jen „Tribunál“) vydanému dne 14. března 2014 ve věci T-302/11 v rozsahu, v němž nepříznivě zasahuje do právního postavení navrhovatelky. Tento rozsudek byl společnosti Schwenk Zement KG oznámen dne 14. března 2014. Tribunál jím částečně vyhověl žalobám podaným navrhovatelkou proti rozhodnutí Komise C(2011) 2367 final ze dne 30. března 2011 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady č. 1/2003 (1) (věc 39520 – Cement a příbuzné výrobky) a částečně je zamítl.

Navrhovatelka uplatňuje tři důvody kasačního opravného prostředku.

Prvním důvodem navrhovatelka kritizuje skutečnost, že Tribunál při posuzování jednání Komise nerespektoval zásadu proporcionality. Tribunál porušil unijní právo tím, že nezohlednil tuto zásadu, podle níž je v případě pochybností třeba při volbě mezi dvěma opatřeními zvolit to méně omezující. Tribunál s pouhým odkazem na větší jistotu získání informací rozhodl, že přijetí kroků přímo směřujících proti navrhovatelce prostřednictvím rozhodnutí o žádosti o informace podle čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003 bylo možné.

Druhým důvodem navrhovatelka tvrdí, že Tribunál provedl nedostatečný přezkum projednávané věci a navíc nezohlednil důležité poznatky, které před ním uplatňovala. Tribunál projednávanou věc nepřezkoumal a nezohlednil zvláštní okolnosti týkající se navrhovatelky. Naopak, Tribunál vycházel z existence značného množství výrobků cementu.

Třetím důvodem navrhovatelka kritizuje skutečnost, že Tribunál rozhodl, že vysvětlení Komise jsou dostatečná, ačkoliv se omezovala na pouhé fráze, čímž porušil povinnost uvést odůvodnění. Tribunál porušil tuto povinnost ze dvou důvodů. Zaprvé se zmýlil ohledně požadavků týkajících se povinnosti uvést odůvodnění právních aktů Komise přijatých na základě čl. 296 odst. 2 SFEU a článku 18 nařízení č. 1/2003. Dále Tribunál nezohlednil podmínky týkající se této povinnosti, které sám zakotvil. A konečně, toto posouzení Tribunálu brání přezkumu dodržení zásady proporcionality. Pokud by tak by rozsudek Tribunálu považován v této části za platný, byla by zásada proporcionality v rámci vyšetřovacích opatření podle článku 18 nařízení č. 1/2003 jen prázdným pojmem.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).