ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Je pravda, že podle ustálené judikatury musí být zásada ne bis in idem respektována v řízeních podle práva hospodářské soutěže směřujících k uložení pokut. Tato zásada v oblasti hospodářské soutěže zakazuje, aby byl podnik opětovně odsouzen nebo stíhán za protisoutěžní jednání, v souvislosti s nímž mu dřívějším rozhodnutím, proti kterému již nelze podat opravný prostředek, byla uložena sankce nebo bylo shledáno, že za ně nenese odpovědnost.

Nicméně orgány pro hospodářskou soutěž členských států nejsou oprávněny přijímat rozhodnutí, podle kterých určitý podnik nenese odpovědnost za porušení článku 101 SFEU nebo 102 SFEU, tedy rozhodnutí konstatující neexistenci porušení uvedeného článku, jelikož jak ze znění a struktury nařízení č. 1/2003, tak z cíle, který sleduje, vyplývá, že pouze Komise může konstatovat, že nebyl porušen článek 101 SFEU nebo 102 SFEU, a to i když je tento článek použit v řízení vedeném vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž. V této souvislosti by přijetí takového „negativního“ rozhodnutí ve věci samé vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž mohlo ohrozit jednotné používání článku 101 SFEU a článku 102 SFEU, které je jedním z cílů nařízení č. 1/2003, zdůrazněným jeho prvním bodem odůvodnění, jelikož by mohlo Komisi bránit v pozdějším konstatování, že dotčené praktiky porušují tato ustanovení unijního práva. Proto v případě, kdy orgán pro hospodářskou soutěž členského státu podle článku 5 nařízení č. 1/2003 příjme závazky nebo konstatuje, že není důvod k jeho zásahu, nelze mít za to, že přijal rozhodnutí shledávající, že k porušení článků 101 SFEU nebo 102 SFEU nedošlo. Daný podnik se tudíž nemůže za účelem uplatnění zásady ne bis in idem užitečně dovolávat rozhodnutí, které vůči němu přijal vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž.

(viz body 29–31)
Rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 19. listopadu 2014 – Out of the blue v. OHIM – Dubois a další (FUNNY BANDS)

(Věc T‑344/13)

„Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FUNNY BANDS — Starší vnitrostátní obchodní označení FUNNY BANDS — Jméno starší vnitrostátní internetové domény „www.funny-bands.com“ — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 — Používání označení, které má širší než lokální rozsah, v obchodním styku — Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 — Zamítnutí námitky“

1. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody zamítnutí — Námitky podané majitelem nezapsané ochranné známky nebo jiného označení používaného v obchodním styku — Podmínky — Místní význam označení Portée locale du signe (Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 4) (viz body 22–25)

2. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody zamítnutí — Námitky podané majitelem nezapsané ochranné známky nebo jiného označení používaného v obchodním styku — Podmínky — Posouzení na základě kritérií stanovených vnitrostátním právem upravujícím namítané označení (Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 4) (viz bod 36)

3. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody zamítnutí — Námitky podané majitelem nezapsané ochranné známky nebo jiného označení používaného v obchodním styku — Slovní ochranná známka FUNNY BANDS — Obchodní označení FUNNY BANDS a vlastní internetová doména www.funny-bands.com (Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 4) (viz bod 37)

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. dubna 2013 (věc R 542/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Out of the blue KG a Frédéricem Duboisem a dalšími.

Výrok

1) Žaloba se zamítá.
3.

Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí — Samostatný přezkum jednotlivých důvodů pro zamítnutí — Překrývání oblastí působnosti důvodů uvedených pod písm. b) a c) čl. 7 odst. 1, nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c)] (viz bod 35)
(viz body 27, 45, 46)

(viz bod 41)

Viz znění rozhodnutí.

Co se týče schválení letových podmínek Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví (EASA), podle znění bodu 21A.710 písm. c) přílohy nařízení č. 1702/2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací, musí EASA před schválením uvedených podmínek ověřit, že letadlo je způsobilé k bezpečnému letu za přesně vymezených podmínek a omezení. Pokud tedy jsou výhrady vznesené v řízení o typové certifikaci takové povahy, že by tuto způsobilost k bezpečnému letu mohly ohrozit, EASA je oprávněna na nich založit odůvodnění. Výhrady, které brání získání typového osvědčení, totiž nejsou nezbytně nepřekonatelné ve vztahu ke způsobilosti stroje k bezpečnému letu, a proto ani k tomu, aby mohlo být toto zařízení předmětem schválení letových podmínek.

Předpokladem řízení o schválení letových podmínek je kromě toho z podstaty věci absence platného osvědčení o letové způsobilosti. Vzhledem k tomu, že řízení o vydání schválení letových podmínek se z povahy věci týká každého stroje zvlášť, nemá skutečnost, že typové osvědčení bylo vydáno pro jiný stroj mající vlastnosti, jež jsou údajně podobné vlastnostem letounu, který je předmětem žádosti o schválení letových podmínek, vliv na legalitu rozhodnutí EASA.

Stejně tak co se týče pravidel bezpečnosti, které EASA hodlá uplatňovat, pokud jde o stroje patřící fyzickým nebo právnickým osobám s bydlištěm nebo sídlem na území Evropské unie, EASA – která, jak zdůrazňuje čl. 2 odst. 1 nařízení č. 216/2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení EASA, kterým se ruší směrnice 91/670, nařízení č. 1592/2002 a směrnice 2004/36, ve znění nařízení č. 1108/2009, musí stanovit a udržovat vysokou a jednotnou úroveň bezpečnosti civilního letectví v Evropě – není vázána případnými méně přísnými požadavky ze strany subjektů třetích států, které jsou pověřeny regulací bezpečnosti letectví, jako je Americký federální letecký úřad (FAA). Mezinárodní úmluvy, konkrétně úmluva o mezinárodním civilním letectví, podepsaná v Chicagu dne 7. prosince 1944, ratifikovaná všemi členskými státy Unie, přitom nebrání tomu, aby tyto posledně uvedené státy přijaly ve vztahu k jejich vlastním strojům přísnější bezpečnostní pravidla, než jsou pravidla uplatňovaná jinými státy, jež jsou smluvními stranami uvedené úmluvy, například Spojenými státy americkými. Typové osvědčení vydané FAA tedy nemůže být pro EASA závazné.

(viz body 69, 93, 95, 96)
3.

Ochranná známka Společenství — Vzdání se, zrušení a neplatnost — Absolutní důvody neplatnosti — Zápis v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 — Slovní a obrazová ochranná známka WATT [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. c)] (viz body 28, 32-34, 38, 43)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Žaloba na neplatnost – Přípustnost – Zamítnutí žaloby ve věci samé bez rozhodnutí o přípustnosti – Posuzovací pravomoc soudu Unie (článek 263 SFEU) (viz bod 39)

2. Všeobecné vzdělávání, odborné vzdělávání, mládež a sport – Akční program v oblasti mládeže – Přijetí průvodce programem Komisí, kterým se provádí uvedený akční program – Zavedení kritérií, které je třeba splnit pro využívání fondů – Závazný účinek průvodce programem – Překročení limitu stanoveného pro určitou kategorii akcí spadajících do tohoto programu pro účely zaručení účinného využití udělených prostředků – Nepřípustnost – Nepřekročení maximální částky financování všech opatření programu – Nedostatek vlivu [Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1719/2006, článek 10; rozhodnutí Komise C (2006) 4918 a C (2007) 1807, články 4 a 5] (viz body 45–51)

3. Všeobecné vzdělávání, odborné vzdělávání, mládež a sport – Akční program v oblasti mládeže – Poskytnutí finančních prostředků Komisí – Částky, které nebyly řádně použity konečnými příjemci – Povinnost národních agentur důsledně provádět postupy vymáhání těchto částek – Upuštění od vymáhání – Povinnost uvést odůvodnění a podpořit upuštění důkazy o dodržení výše uvedených postupů (Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1031/2000) (viz body 60–75)

Subject of the case

Předmět

Návrh na zrušení zaprvé dopisu Komise Ares (2013) 237719 ze dne 22. února 2013, zaslaného Agenzia nazionale per i giovani (národní agentuře pro mládež, Itálie), který oznamuje zaslání oznámení o dluhu v celkové výši 1 486 485,90 eur, v rozsahu, v němž tato částka zahrnuje dílčí částku ve výši 52 036,24 eura jakožto výdaje na vzdělávací činnosti týkající se evropské dobrovolné služby, a dílčí částku ve výši 183 729,72 eura jakožto částky, které nebyly požadovány Agenzia nazionale per i giovani zpět od konečných příjemců, týkající se období od roku 2000 do roku 2004, a zadruhé dopisu Komise Ares (2013) 267064 ze dne 28. února 2013, zaslaného Dipartimento della gioventù e del servizio civile nazionale (oddělení pro mládež a národní civilní službu, Itálie), který sděluje výsledky konečného posouzení prohlášení o věrohodnosti a výroční zprávy uvedené agentury na rok 2011.

Výrok

Výrok

1) Žaloba se zamítá.

2) Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
(viz body 16, 19)

Viz znění rozhodnutí.

Ze znění článku 5 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství, jenž upravuje rozsah osobní působnosti tohoto nařízení, vyplývá, že každá právnická osoba, včetně veřejnoprávního subjektu, může požádat o udělení výhod vyplývajících z ochrany ochranné známky Společenství. Totéž tedy platí pro společnost se sídlem na území třetího státu, ale rovněž pro tento stát samotný, jenž je sice subjektem mezinárodního práva, ale ve smyslu unijního práva představuje veřejnoprávní právnickou osobu.

Z toho vyplývá, že jestliže třetí stát prostřednictvím své vlády podal přihlášku směřující k tomu, aby Unie byla vyznačena v mezinárodním zápise ochranné známky, sám se o své vůli začlenil do působnosti nařízení č. 207/2009, a mohl proti němu tedy být vznesen kterýkoli z důvodů pro absolutní zamítnutí uvedených v článku 7 uvedeného nařízení. Jinak řečeno, v této situaci se nejedná o to, že se působnost unijního práva rozšiřuje na území třetího státu, ale o to, že tento třetí stát o své vůli hodlal využít výhody z uplatňování tohoto práva.

(viz body 30 až 32)
Rozsudek Tribunálu (devátého senátu) ze dne 29. ledna 2015 – Blackrock v. OHIM (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)

(Věc T‑609/13)

„Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

1. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí — Ochranné známky postrádající rozlišovací způsobilost — Ochranné známky tvořené reklamními slogany — Rozlišovací způsobilost — Použití zvláštních kritérií pro posouzení — Nepřípustnost [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b)] (viz body 19–21)

2. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí — Ochranné známky postrádající rozlišovací způsobilost — Ochranné známky tvořené reklamními slogany — Slogan vykazující fantazijní povahu [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b)] (viz bod 22)

3. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí — Ochranné známky postrádající rozlišovací způsobilost — Ochranné známky tvořené reklamními slogany — Propagační slogan s pochvalnou povahou [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b)] (viz body 23, 24)

4. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí — Ochranné známky postrádající rozlišovací způsobilost — Slovní ochranná známka SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b)] (viz body 26–41)

5. Ochranná známka Společenství — Přezkumné řízení — Odvolání před odvolacími senáty — Pravomoc odvolacích senátů — Nový úplný přezkum merita věci (Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 64 odst. 1) (viz bod 35)

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. září 2013 (věc R 572/2013–4) týkajícímu se přihlášky slovního označení SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY jako ochranné známky Společenství

Výrok

1) Žaloba se zamítá.
Slovní spojení „stížnost […], kterou už řešil jiný orgán pro hospodářskou soutěž“, uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 1/2003 má velký rozsah, neboť může zahrnovat všechny případy stížnosti, které byly zkoumány jiným orgánem pro hospodářskou soutěž bez ohledu na výsledek, k němuž dospěl. Tento doslovný výklad je v souladu s obecnou strukturou tohoto nařízení, z níž vyplývá, že není důležitý výsledek šetření stížnosti uvedeným orgánem pro hospodářskou soutěž, nýbrž skutečnost, že se touto stížností tento orgán zabýval.

Kromě toho je tento výklad dle všeho v souladu s jedním z hlavních cílů nařízení č. 1/2003, kterým je zavedení účinného decentralizovaného systému uplatňování unijních pravidel hospodářské soutěže. Toto nařízení ukončilo předchozí centralizovaný režim a vytvořilo v souladu se zásadou subsidiarity větší propojení orgánů členských států pro hospodářskou soutěž, kterým svěřilo oprávnění provádět za tímto účelem unijní právo hospodářské soutěže. Účinkem opačného výkladu by byla skutečnost, že Komise by byla soustavně nucena zkoumat stížnost pokaždé, když orgán pro hospodářskou soutěž vyšetřil stížnost, avšak nepřijal jedno z rozhodnutí upravených v článku 5 a čl. 13 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Taková povinnost Komise by však znamenala, že by na Komisi byla přenesena pravomoc přezkoumávat rozhodnutí uvedených orgánů, kterou mají jen vnitrostátní soudy.

Z toho vyplývá, že Komise se může k zamítnutí stížnosti právem opřít o důvod vycházející ze skutečnosti, že orgán pro hospodářskou soutěž členského státu předtím zamítl tuto stížnost z důvodu přednosti.

(viz body 26–28, 33, 36, 37, 39, 40)
(viz body 33 až 35)

Jelikož jsou navíc činnosti vykonávané v Komisi považovány za činnosti vykonávané pro mezinárodní organizaci ve smyslu uvedeného ustanovení, nebylo by odůvodněné dospět v případě subjektů Unie k jinému závěru.

Pokud jde o podmínky přiznání příspěvku za práci v zahraničí podle čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu, musí úředník prokázat, že měl obvyklé bydliště mimo evropské území státu přidělení, jehož státní příslušnost má nebo měl, z jiného důvodu, než je plnění služebních povinností pro stát nebo mezinárodní organizaci. Pokud měl úředník skutečně obvyklé bydliště mimo území státu přidělení, avšak byl ve službách určitého státu nebo určité mezinárodní organizace, nelze mít za to, že přerušil trvalé vazby vytvořené ke státu přidělení, jehož státní příslušnost má nebo měl. Domněnku, podle které lze trvalé vazby vytvořené ke státu přidělení, jehož státní příslušnost dotyčná osoba má nebo měla, považovat za přerušené, vyvrací tedy pouhá skutečnost, že dotyčná osoba byla během desetiletého referenčního období ve službě státu nebo mezinárodní organizace.

Při výpočtu desetiletého rozhodného období je proto třeba vzít v úvahu doby, během nichž dotyčná osoba vykonávala služební povinnosti pro stát nebo mezinárodni organizaci, a to tak, že k nim nebude přihlédnuto, což vede k odpovídajícímu prodloužení referenčního období. Přístup, podle něhož není ze skutečnosti, že práce byla vykonávána pro stát nebo mezinárodní organizaci, vyvozován žádný důsledek pro vymezení uvedeného období, by totiž porušoval jak znění, tak i účel čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu, protože by v praxi znamenal, že na takovou práci bude nahlíženo jako na práci vykonávanou pro jakéhokoli jiného zaměstnavatele.

(viz body 50, 51 a 54)

Soudní dvůr: rozsudek ze dne 24. ledna 2008, Adam v. Komise, C‑211/06 P, Sb. VS, EU:C:2008:34, bod 41 a citovaná judikatura

Tribunál: rozsudek ze dne 27. září 2000, Lemaître v. Komise, T‑317/99, Recueil FP, EU:T:2000:218, bod 59
ROZSUDEK TRIBUNÁLU

(kasační senát)

10. října 2014

Věc T‑444/13 P

Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

v.

BU

„Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Smlouva na dobu určitou – Rozhodnutí o neobnovení – Pravomoc Soudu pro veřejnou službu – Článek 8 první pododstavec PŘOZ – Povinnost jednat s náležitou péčí“

Předmět: Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 26. června 2013, BU v. EMA (F‑135/11, F‑51/12 a F‑110/12, Sb. VS, EU:F:2013:93), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

Rozhodnutí: Kasační opravný prostředek se zamítá. Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které v rámci tohoto stupně vynaložil pan BU.

Shrnutí

Úředníci – Dočasní zaměstnanci – Přijetí – Obnovení smlouvy na dobu určitou – Posuzovací pravomoc administrativy – Soudní přezkum – Meze

(Pracovní řád ostatních zaměstnanců, článek 8)

Možnost obnovit smlouvu dočasného zaměstnance představuje pouhou možnost ponechanou na posouzení příslušného orgánu, přičemž orgány mají širokou posuzovací pravomoc ve věcech organizace svých útvarů podle úkolů, které jim jsou svěřeny a ve věcech přidělování zaměstnanců, které mají k dispozici, k plnění těchto úkolů, za podmínky, že je toto přidělování prováděno v zájmu služby.

Při rozhodování o postavení zaměstnance je příslušný orgán povinen zohlednit všechny skutečnosti, které by mohly ovlivnit jeho rozhodnutí, to znamená nejen zájem služby, ale také zejména zájem dotyčného zaměstnance. To totiž vyplývá z povinnosti administrativy jednat s náležitou péčí, která odráží rovnováhu mezi vzájemnými právy a povinnostmi, kterou služební řád a obdobně i pracovní řád ostatních zaměstnanců nastolily ve vztazích mezi orgánem veřejné správy a jeho zaměstnanci.

V každém případě vzhledem k široké posuzovací pravomoci, která byla orgánům v této souvislosti přiznána, se soudní přezkum omezuje na ověření toho, zda nedošlo ke zjevnému pochybení nebo zneužití pravomoci.

(viz bod 28)

Odkazy:

Soudní dvůr: rozsudek ze dne 29. června 1994, Klinke v. Soudní dvůr, C‑298/93 P, Recueil, EU:C:1994:273, bod 38

Tribunál: rozsudky ze dne 18. dubna 1996, Kyrpitsis v. HSV, T‑13/95, Recueil FP, EU:T:1996:50, bod 52; ze dne 15. října 2008, Potamianos v. Komise, T‑160/04, Sb. VS, EU:T:2008:438, bod 30, a ze dne 8. září 2009, ETF v. Landgren, T‑404/06 P, Sb. rozh., EU:T:2009:313, bod 162 a citovaná judikatura
5.

Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí — Ochranné známky postrádající rozlišovací způsobilost — Slovní ochranná známka Pioneering for You [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b)] (viz body 32, 35, 36, 39, 40)
(viz bod 11)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 17)

Vzhledem k tomu, že důkaz o užívání ochranné známky, na němž se zakládá návrh na zrušení, musí být předložen pouze na žádost navrhovatele, přísluší posledně jmenovanému určit rozsah jeho žádosti o předložení důkazu.

Byla-li sporná ochranná známka zapsána pro kategorii výrobků nebo služeb dostatečně rozsáhlou na to, aby uvnitř ní mohlo být rozlišeno několik podkategorií, které by mohly být považovány za samostatné, je možné, aby majitel uvedené ochranné známky předložil důkaz o řádném užívání pouze pro část těchto výrobků nebo služeb, přičemž v tomto případě se ochrana přiznaná zápisem dotčené ochranné známky vztahuje pouze na podkategorii nebo podkategorie, pod které spadají výrobky nebo služby, pro které byla ochranná známka skutečně užívána.

Stejně tak byla-li sporná ochranná známka zapsána pro kategorii výrobků nebo služeb dostatečně rozsáhlou na to, aby uvnitř ní mohlo být rozlišeno několik podkategorií, které by mohly být považovány za samostatné, navrhovatel zrušení, jenž má za to, že majitel sporné ochranné známky řádně užíval část těchto výrobků a služeb, má pro určení rozsahu své žádosti o předložení důkazu o řádném užívání uvedené ochranné známky, na níž se zakládá návrh na zrušení, právo vyloučit uvedené výrobky nebo služby z návrhu na zrušení.

V tomto ohledu při existenci označení výrobků, pro něž byla sporná ochranná známka zapsána, danou kategorií, nelze po navrhovateli zrušení vyžadovat, že k tomu, aby byla jeho žádost prohlášena za přípustnou, musí určit všechny podkategorie výrobků a služeb, které podle něj mohou být považovány za samostatné a patřit do rozsáhlejší kategorie, která byla jediná označena pro účely zápisu sporné ochranné známky.

Na straně jedné, jestliže navrhovatel v návrhu na zrušení nejprve výslovně a zcela převezme označení kategorie výrobků, pro něž byla sporná ochranná známka zapsána, a poté omezí její rozsah vyloučením některých podkategorií výrobků, jejichž řádné užívání nezpochybňuje, zjevně splňuje požadavek na určení rozsahu své žádosti o předložení důkazu o řádném užívání sporné ochranné známky. Na straně druhé určit rozsah ochrany, kterou si pro uvedenou ochrannou známku přeje získat, je pod kontrolou příslušných oddělení Úřadu oprávněn pouze přihlašovatel ochranné známky Společenství. Vzhledem k tomu, že majitel sporné ochranné známky při jejím zápisu označil dotčené výrobky pouze odkazem na širší kategorii, aniž podrobněji určil podkategorie výrobků a služeb, které mohou do této kategorie patřit, odvolací senát Úřadu nemohl prohlásit návrh na zrušení za nepřípustný z důvodu, že navrhovatel tyto podkategorie v uvedeném návrhu neurčil.

Konečně příslušným oddělením Úřadu náleží, zejména pro rozhodnutí o přípustnosti návrhu na zrušení založeného na neexistenci řádného užívání ochranné známky, předem posoudit, zda byla sporná ochranná známka zapsána pro kategorii výrobků nebo služeb dostatečně rozsáhlou na to, aby uvnitř ní mohlo být rozlišeno několik podkategorií, které by mohly být považovány za samostatné.

(viz body 23–25, 30, 31)
2.

Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí — Překrývání oblastí působnosti důvodů uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c)] (viz body 21–23)
7.

Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí — Samostatný přezkum jednotlivých důvodů pro zamítnutí — Překrývání oblastí působnosti důvodů uvedených pod písm. b) a c) čl. 7 odst. 1 nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c)] (viz bod 52)