ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Irsko — z důvodu, že National Roads Authority nesdělila neúspěšnému uchazeči své rozhodnutí o udělení zakázky týkající se záměru, výstavby, financování a provozování dálničního obchvatu západně od města Dundalk, a — tím, že ponechalo v platnosti ustanovení čl. 84a odst. 4 jednacího řádu vyšších soudů (Rules of the Superior Courts), ve znění vycházejícím ze Statutory Instrument č. 374/1998, v rozsahu, v němž způsobuje nejistotu ohledně rozhodnutí, jež má být předmětem návrhu na přezkum, a ohledně stanovení lhůt pro jeho podání, nesplnilo, co se týče prvního žalobního důvodu, povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992, jakož i čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, a co se týče druhého žalobního důvodu, povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 1 odst. 1 směrnice 89/665, ve znění směrnice 92/50.
3)

Směrnice 89/665, ve znění směrnice 92/50, vyžaduje, aby vnitrostátní soud prodloužil na základě své diskreční pravomoci lhůtu pro podání návrhu na přezkum tak, aby navrhovateli zajistil takovou lhůtu, jaká odpovídá lhůtě, kterou by měl k dispozici, kdyby lhůta stanovená použitelnou vnitrostátní právní úpravou běžela od data, od kterého navrhovatel věděl nebo musel vědět o porušení pravidel pro zadávání veřejných zakázek. Pokud by vnitrostátní ustanovení týkající se lhůt pro podání návrhu na přezkum nebylo možné vyložit v souladu se směrnicí 89/665, ve znění směrnice 92/50, byl by vnitrostátní soud povinen je nepoužít, aby tak v plném rozsahu zajistil použití práva Společenství a ochránil práva, která toto právo přiznává jednotlivcům.
CS Úřední věstník Evropské unie C 63/6

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerich Franfurkt am Main — Německo) — Colin Wolf v. Stadt Frankfurt am Main

(Věc C-229/08) (1)

(„Směrnice 2000/78/ES - Článek 4 odst. 1 - Zákaz diskriminace na základě věku - Vnitrostátní ustanovení, které stanoví maximální věk pro přijímání úředníků na pracovní místa hasičů na 30 let - Sledovaný cíl - Pojem, podstatný a určující profesní požadavek“)

2010/C 63/08

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Verwaltungsgerich Franfurkt am Main

Účastníci původního řízení

Žalobce: Colin Wolf

Žalovaný: Stadt Frankfurt am Main

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Německo) — Výklad čl. 6 odst. 1 a článku 17 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 5/4, s. 79) — Zákaz diskriminace na základě věku — Pojmy „objektivně a přiměřeně odůvodněné“ rozdílné zacházení na základě věku, jakož i „nezbytnost přiměřené doby zaměstnání před odchodem do důchodu“ — Vnitrostátní ustanovení, které stanoví maximální věk pro přijímání úředníků na pracovní místa hasičů na 30 let

Výrok

Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán tak, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jakou je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví maximální věk pro přijímání na pracovní místa ve střední technické složce hasičů na 30 let.

(1) Úř. věst. C 223, 30.8.2008.
1)

Článek 11 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že: — postavení uprchlíka zaniká, jestliže vzhledem k významné a trvalé povaze změn poměrů v dotčené třetí zemi přestaly existovat okolnosti odůvodňující obavy uprchlíka z pronásledování z některého z důvodů uvedených v čl. 2 písm. c) směrnice 2004/83, na základě kterých došlo k přiznání postavení uprchlíka, a uprchlík nemá ani jiné důvody k obavám z „pronásledování“ ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice 2004/83; — pro účely posouzení změny poměrů musí příslušné orgány členského státu ověřit, pokud jde o individuální situaci uprchlíka, že poskytovatelé ochrany uvedení v čl. 7 odst. 1 směrnice 2004/83 učinili přiměřené kroky k zabránění pronásledování, zejména zavedením účinného právního systému pro odhalování, stíhání a trestání jednání představujících pronásledování, a že v případě odnětí postavení uprchlíka bude mít dotčený státní příslušník k této ochraně přístup; — za poskytovatele ochrany uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 2004/83 lze považovat mezinárodní organizace, které ovládají stát nebo podstatnou část jeho území, a to i prostřednictvím mnohonárodnostních sil umístěných na jeho území.
CS Úřední věstník Evropské unie C 100/3

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal — Spojené království) — London Borough of Harrow v. Nimco Hassan Ibrahim, Secretary of State for the Home Department

(Věc C-310/08) (1)

(„Volný pohyb osob - Právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který je manželem nebo manželkou státního příslušníka členského státu, a jeho dětí, které jsou státními příslušníky členského státu - Ukončení výdělečné činnosti státního příslušníka členského státu následované jeho odjezdem z hostitelského členského státu - Zápis dětí do vzdělávacího zařízení - Nedostatek prostředků na obživu - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Článek 12 - Směrnice 2004/38/ES“)

2010/C 100/03

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal

Účastníci původního řízení

Žalobce: London Borough of Harrow

Žalovaní: Nimco Hassan Ibrahim, Secretary of State for the Home Department

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38 ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46) a článku 12 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) — Manželka, která je státním příslušníkem třetí země, a její děti, které jsou státními příslušníky členského státu, která doprovázela svého manžela, státního příslušníka takového členského státu, do Spojeného království, kde měl postavení pracovníka — Právo pobytu manželky a dětí poté, co manžel přestal mít postavení pracovníka a odjel ze Spojeného království

Výrok

Za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, mohou děti státního příslušníka členského státu, který pracuje nebo pracoval v hostitelském členském státu a rodič, který o ně skutečně pečuje, uplatňovat v posledně uvedeném členském státu právo pobytu toliko na základě článku 12 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2434/92 ze dne 27. července 1992, aniž by takové právo podléhalo podmínce, že v tomto státu mají dostatečné prostředky a komplexní zdravotní pojištění.

(1) Úř. věst. C 247, 27.9.2008.
2)

Článek 5 odst. 1 třetí pododstavec a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ve znění směrnice Rady 96/99/ES ze dne 30. prosince 1996, musejí být vykládány v tom smyslu, že v případě zboží zajištěného místními celními a daňovými orgány při jeho vstupu na území Společenství a současně nebo následně těmito orgány zničeného, aniž by přestalo být v jejich držení, je třeba mít za to, že nebylo na území Společenství dovezeno, takže ve vztahu k němu nedošlo ke zdanitelnému plnění. Zboží, které bylo zajištěno po svém protiprávním vstupu na toto území, tedy od okamžiku, kdy toto zboží opustilo prostor, v němž se nachází první celní úřad na uvedeném území, a současně nebo následně bylo těmito orgány zničeno, aniž by přestalo být v jejich držení, není považováno za zboží, které se nachází v „režimu s podmíněným osvobozením od daně“ ve smyslu čl. 5 odst. 2 prvního pododstavce ve spojení s čl. 6 odst. 1 písm. c) uvedené směrnice, jakož i s čl. 84 odst. 1 písm. a) a článkem 98 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 955/99, a s článkem 867a nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1662/1999 ze dne 28. července 1999, takže se u tohoto zboží uskuteční zdanitelné plnění, a tudíž ve vztahu k němu vznikne daňová povinnost.
1)

Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nezajistilo použití směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení na elektrárnu provozovanou společností Rio Tinto Alcan Smelting and Power (UK) Ltd v Lynemouth na severovýchodě Anglie, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.
1)

Taková vnitrostátní právní úprava, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, která má za cíl potlačovat závislost na hazardních hrách, jakož i boj proti podvodům a která skutečně přispívá k dosažení těchto cílů, může být považována za úpravu, která koherentním a systematickým způsobem omezuje sázkovou činnost, i když je držiteli nebo držitelům výhradního povolení dovoleno zatraktivnit jeho nebo jejich nabídku na trhu prostřednictvím zavedení nových hazardních her a prostřednictvím reklamy. Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda ilegální hry mohou v dotyčném členském státě představovat problém, kterému by bylo možné čelit rozšířením povolených a regulovaných činností a zda toto rozšíření nemá rozsah, který by ho mohl učinit neslučitelným s cílem potlačovat uvedenou závislost.
CS Úřední věstník Evropské unie C 209/4

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — The Queen, na žádost: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd v. Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

(Věc C-58/08) (1)

(Nařízení (ES) č. 717/2007 - Roaming ve veřejných mobilních telefonních sítích ve Společenství - Platnost - Právní základ - Článek 95 ES - Zásady proporcionality a subsidiarity)

2010/C 209/04

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: The Queen, na žádost: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd

Žalovaný: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

za přítomnosti: Office of Communications, Hutchison 3G UK Ltd, GSM Association

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 717/2007 ze dne 27. června 2007 o roamingu ve veřejných mobilních telefonních sítích ve Společenství a o změně směrnice 2002/21/ES (Úř. věst. L 171, s. 32) — Volba právního základu — Platnost článku 4, čl. 2 odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 3 nařízení, které stanoví maximální cenu za roamingová volání, s ohledem na zásadu proporcionality a zásadu subsidiarity

Výrok

Přezkum položených otázek neodhalil žádné skutečnosti, kterými by mohla být dotčena platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 717/2007 ze dne 27. června 2007 o roamingu ve veřejných mobilních telefonních sítích ve Společenství a o změně směrnice 2002/21/ES.

(1) Úř. věst. C 107, 26.4.2008.
C 161/6

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia) — Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E. On Vendita srl, Sorgenia spa v. Autorità per l'energia elettrica e il gas

(Věc C-265/08) (1)

(„Směrnice 2003/55/ES - Vnitřní trh se zemním plynem - Státní zásah do cen dodávek zemního plynu po dni 1. července 2007 - Povinnosti veřejné služby podniků působících v odvětví zemního plynu“)

(2010/C 161/07)

Jednací jazyk: italština

Předkládající soud

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E. On Vendita srl, Sorgenia spa

Žalovaná: Autorità per l'energia elettrica e il gas

Předmět věci

Výklad čl. 3 odst. 2 a článku 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57) — Vnitrostátní právní úprava, která stanovuje ceny pro dodávky zemního plynu domácnostem

Výrok

Článek 3 odst. 2 a čl. 23 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která umožňuje určit úroveň cen dodávek zemního plynu stanovením takových „referenčních cen“, jako jsou referenční ceny dotčené v původním řízení, i po dni 1. července 2007, za podmínky, že takový zásah:

— sleduje obecný hospodářský zájem spočívající v zachování cen dodávek zemního plynu konečným spotřebitelům na přiměřené úrovni s ohledem na to, že členským státům přísluší usilovat o dosažení rovnováhy, s přihlédnutím k situaci odvětví zemního plynu, mezi cílem liberalizace a cílem nezbytné ochrany konečného spotřebitele, které sleduje směrnice 2003/55;

— zasahuje do volného stanovení cen dodávek zemního plynu po dni 1. července 2007 pouze v rozsahu nezbytném k dosažení takového cíle obecného hospodářského zájmu, a v důsledku toho pouze po nezbytně časově omezené období, a

— je jasně vymezen, průhledný, nediskriminační, kontrolovatelný a zaručuje rovnost přístupu pro plynárenské společnosti Unie k zákazníkům.

(1) Úř. věst. C 236, 13.9.2008.
C 161/6

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce House of Lords — Spojené království) — The Queen, M a další v. Her Majesty’s Treasury

(Věc C-340/08) (1)

(„Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů - Nařízení (ES) č. 881/2002 - Článek 2 odst. 2 - Zákaz zpřístupnit prostředky osobám uvedeným v příloze I tohoto nařízení - Rozsah - Dávky sociálního zabezpečení nebo sociální pomoci poskytnuté manželce osoby uvedené ve zmíněné příloze I“)

(2010/C 161/08)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

House of Lords

Účastníci původního řízení

Navrhovatelé: The Queen, M a další

Odpůrce: Her Majesty’s Treasury

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — House of Lords — Výklad čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu (Úř. věst. L 139, s. 9; Zvl. vyd. 18/04, s. 294) — Rozsah zákazu zpřístupnit hospodářské zdroje osobám vyjmenovaným v příloze I — Dávky sociálního zabezpečení nebo sociální pomoci přiznané státem manželce nebo manželovi takové osoby

Výrok

Článek 2 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu, ve znění nařízení Rady (ES) č. 561/2003 ze dne 27. března 2003, musí být vykládán tak, že se nevztahuje na dávky sociálního zabezpečení nebo sociální pomoci vyplacené státem manželce osoby označené výborem zřízeným na základě odstavce 6 rezoluce Rady bezpečnosti Spojených národů 1267 (1999) a uvedené v příloze I zmíněného nařízení, v pozměněném znění, z toho pouhého důvodu, že tato manželka žije s uvedenou označenou osobou a využije nebo může využít část těchto dávek na koupi zboží nebo služeb, které označená osoba spotřebuje nebo z nich bude mít rovněž prospěch.

(1) Úř. věst. C 260, 11.10.2008.
3)

Článek 7 směrnice 89/104, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky není oprávněn zakázat inzerentovi, aby prostřednictvím označení, které je totožné s uvedenou ochrannou známkou nebo je jí podobné, které tento inzerent bez souhlasu uvedeného majitele vybral jakožto klíčové slovo v rámci služby optimalizace pro internetové vyhledávače, prováděl reklamu na další prodej zboží vyrobeného tímto majitelem a uvedeného na trh v Evropském hospodářském prostoru tímto majitelem nebo s jeho souhlasem, ledaže ve smyslu odstavce 2 uvedeného článku existuje legitimní důvod pro to, aby se tomu uvedený majitel bránil, jako je užívání uvedeného označení, které navozuje dojem, že mezi dalším prodejcem a majitelem ochranné známky existuje hospodářské propojení, či užívání, které vážně poškozuje dobré jméno ochranné známky. Vnitrostátní soud, kterému přísluší posoudit, zda takový legitimní důvod ve věci, která je mu předložena, existuje či nikoli: — nemůže pouze na základě skutečnosti, že inzerent užívá ochrannou známku jiné osoby s doplněním takových výrazů, jako jsou „opotřebený“ nebo „použitý“, které uvádějí, že je dotčené zboží předmětem dalšího prodeje, konstatovat, že inzerce navozuje dojem, že mezi dalším prodejcem a majitelem ochranné známky existuje hospodářské propojení, anebo že vážně poškozuje dobré jméno této ochranné známky; — musí konstatovat, že takový legitimní důvod existuje, jestliže další prodejce bez souhlasu majitele ochranné známky, kterou užívá v rámci reklamy na své činnosti dalšího prodeje, tuto ochrannou známku na zboží vyrobeném a uvedeném na trh uvedeným majitelem odstranil a toto označení nahradil etiketou, na níž je uveden název dalšího prodejce, takže uvedenou ochrannou známku zastřel, a — musí mít za to, že dalšímu prodejci specializovanému v oblasti prodeje použitého zboží s ochrannou známkou jiné osoby nelze zakázat, aby tuto ochrannou známku užíval k tomu, aby veřejnosti oznámil činnosti dalšího prodeje, které kromě prodeje použitého zboží s uvedenou ochrannou známkou zahrnují i prodej jiného použitého zboží, ledaže by hrozilo, že další prodej tohoto jiného zboží s ohledem na jeho objem, jeho prezentaci nebo jeho špatnou jakost vážně poškodí image, kterou se majiteli v souvislosti s jeho ochrannou známkou podařilo vytvořit.
1)

Italská republika tím, že odmítala poskytnout Komisi Evropských společenství vlastní zdroje odpovídající celnímu dluhu, který je důsledkem protiprávních povolení ke zřízení a provozu celních skladů typu C v Tarente, udělených ode dne 27. února 1997 Direzione compartimentale delle dogane per le Regioni Puglia e Basilicata se sídlem v Bari, a následných povolení k přeměně pod celním dohledem a k aktivnímu zušlechťovacímu styku až do jejich zrušení dne 4. prosince 2002, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 8 rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství a z článků 2, 6, 10, 11 a 17 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.
2)

Kdyby předkládající soud považoval daňovou srážku dotčenou ve věcech v původním řízení za srážkovou daň z rozděleného zisku ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice 90/435, ve znění platném v rozhodné době z hlediska skutečností v původním řízení, bylo by možné mít za to, že tato daňová srážka spadá do rozsahu působnosti čl. 7 odst. 2 téže směrnice 90/435, pouze tehdy, kdyby uvedená smlouva stanovila ustanovení k zamezení nebo omezení ekonomického dvojího zdanění rozdělených dividend a uplatnění uvedené srážky by nerušilo jejich účinky, což by příslušelo posoudit předkládajícímu soudu.
CS Úřední věstník Evropské unie C 221/5

Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Treviso — Itálie) — trestní řízení proti Luigimu Pontinimu, Emanuele Rechovi, Dinu Bonorovi, Giovannimu Foratovi, Lauře Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech & C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberottovi, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele & C.

(Věc C-375/08) (1)

(Zemědělství - Společná organizace trhů - Hovězí a telecí maso - Nařízení (ES) č. 1254/1999 - Finanční podpora Společenství týkající se zvláštních prémií na skot samčího pohlaví a extenzifikační prémie - Podmínky poskytnutí - Výpočet intenzity chovu zvířat chovaných v zemědělském podniku - Pojem krmné plochy, kterou lze využívat - Nařízení (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 - Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství - Vnitrostátní právní úprava vyžadující pro poskytnutí finančních podpor Společenství předložení platného právního titulu dokládajícího užívání obhospodařovaných krmných ploch)

2010/C 221/06

Jednací jazyk: italština

Předkládající soud

Tribunale di Treviso

Účastníci původního trestního řízení

Luigi Pontini, Emanuele Rech, Dino Bonora, Giovanni Forato, Laura Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberotto, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele C.

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Treviso — Výklad nařízení Rady č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21) — Pojem „krmná plocha“ — Vnitrostátní právní úprava, která v případě, že neexistuje vlastnický právní titul, podřizuje poskytnutí finanční podpory Společenství předložením platného právního titulu, jenž odůvodňuje užívání krmných ploch

Výrok

Právní úprava Společenství, a především nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem nepodmiňují vyhovění žádosti o zvláštní prémie na skot samčího pohlaví nebo extenzifikační prémie předložením platného právního titulu dokládajícího právo žadatele o podpory užívat krmné plochy, které jsou předmětem této žádosti. Právní úprava Společenství však nebrání tomu, aby členské státy uložily ve svých právních předpisech povinnost takový titul předložit za podmínky, že budou respektovány cíle sledované právní úpravou Společenství, jakož i obecné zásady práva Společenství, zejména pak zásada proporcionality.

(1) Úř. věst. C 327, 20.12.2008.