STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTK Y
VERICI TRSTENJA K
přednesené dne 11. června 2008 1
I –Úvod 
1. V projednávané v ěci se Komise domáhá 
toho, aby Soudní dv ůr ur čil, že Italská 
republika poru šila své povinnosti, které pro
ni vyplývají z ustanovení Spole čenství týkají -
cích se vlastních zdroj ůSpole čenství, tím, že 
odmítla zaplatit úroky z prodlení za zpo ždění 
v připisování vlastních zdroj ůu celních 
operací, b ěhem kterých do šlo zbo ží na celní 
úřad ur čení v čas, ale d ůkaz o tom byl celnímu 
úřadu odeslání p ředlo žen opo žděně. 
II –Právní rámec 
A –Úmluva TIR 
2. Článek 2 Celní úmluvy o mezinárodní 
přeprav ězboží v rámci karnet ůTIR (dále jen 
„Úmluva TIR “) 2 stanoví: 
1 —Původní jazyk: slovin ština. 
2 —Úř. věst. L 252, 14.9.1978, s. 2. „Tato úmluva se vztahuje na p řepravu zbo ží 
provád ěnou v silni čních vozidlech, jízdních
soupravách nebo kontejnerech bez okam ži-
tého p řeložení, p řes jednu nebo více státních
hranic mezi celním ú řadem odeslání jedné
smluvní strany a celním ú řadem ur čení jiné 
smluvní strany nebo té že smluvní strany, 
pokud se část p řepravy mezi za čátkem 
a koncem operace TIR uskute ční po silnici. “
3. Článek 4 Úmluvy TIR stanoví: 
„Zbo ží přepravované v rámci karnetu TIR 
podle ustanovení této úmluvy nepodléhá 
placení nebo slo žení dovozního nebo vývoz -
ního cla a poplatků u celních ú řadůtranzitu. “
I - 2008 
KOMISE v. ITÁLIE 
4. Článek 8 Úmluvy TIR stanoví: 
„1. Záru ční sdru žení se zavazuje zaplatit
splatná dovozní nebo vývozní cla a poplatky
zvýšené o p řípadné úroky z prodlení, které by 
měly být zaplaceny podle celních zákon ů
a na řízení zem ě, ve které byl poru šen 
předpis, týkající se operaceTIR. Toto sdru žení 
ručí za zaplacení uvedených částek spole čně
a nerozdíln ěs osobami, které je dlu ží. 
2. Jestli že v p řípadech uvedených v odstavci 1 
tohoto článku zákony a na řízení smluvní 
strany nestanoví placení dovozních nebo 
vývozních cel a poplatků, zavazuje se záru ční 
sdružení zaplatit za tých žpodmínek částku 
rovnající se vý ši dovozních nebo vývozních cel 
a poplatků zvýšených o p řípadné úroky 
z prodlení. 
[…] 
7. Při splatnosti částek uvedených v odstav -
cích 1 a 2 tohoto článku mají p říslušné orgány pokud mo žno žádat o zaplacení osobu nebo
osoby, které je p římo dlu ží, d říve ne žsvůj
nárok uplatní v ůči záru čnímu sdru žení. “
5. Článek 11 Úmluvy TIR uvádí: 
„1. Jestli že karnet TIR nebyl uvoln ěn nebo byl 
uvoln ěn s výhradami, nejsou p říslušné orgány 
oprávn ěny po žadovat na záru čním sdru žení 
zaplacení částek podle čl. 8 odst. 1 a 2, pokud 
do jednoho roku od p řijetí karnetu TIR t ěmito 
orgány neuv ědomily tyto orgány písemn ě
sdružení o neuvoln ění nebo o uvoln ění 
s výhradou. Toto ustanovení platí rovn ěž
v případ ě, kdy uvoln ění bylo získáno nekale 
nebo podvodn ě, av šak v takovém p řípad ěje 
lhůta dvouletá. 
2. Žádost o zaplacení částek podle čl. 8 odst. 1 
a 2 se zasílá záru čnímu sdru žení nejd říve t ři 
měsíce ode dne, kdy toto sdru žení bylo 
uvědomeno o neuvoln ění karnetu, o jeho 
uvoln ění s výhradou nebo o jeho uvoln ění 
získaném nekale nebo podvodn ě, a nejpozd ěji 
ve lh ůtědvou let od tého ždne. V p řípadech, 
které v šak v uvedené dvouleté lh ůtěbyly 
předány soudu, zasílá se žádost o zaplacení do
roka ode dne nabytí právní moci soudního
rozhodnutí. 
I - 2009 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
3. K zaplacení po žadovaných částek má 
záruční sdru žení t říměsíční lh ůtu ode dne, 
ke kterému mu byla žádost o zaplacení 
zaslána. Zaplacené částky jsou sdru žení 
vráceny, jestli že se do dvou let ode dne 
uvedeného na žádosti o zaplacení celním 
orgán ům proká že, že p ři dané dopravní 
operaci nebyly poru šeny p ředpisy. “
B –Právo Spole čenství 
1. Celní kodex Spole čenství 
6. Článek 91 na řízení č. 2913/92, kterým se 
vydává celní kodex Spole čenství (dále jen 
„CKS “) 3 stanoví: 
„1. Re žim vn ějšího tranzitu umo žňuje 
přepravu mezi dv ěma místy v rámci celního 
území Spole čenství: 
a)zboží, které není zbo žím Spole čenství, 
anižby toto zbo ží podléhalo dovozním clům a dal ším poplatkům nebo obchod -
něpolitickým opat řením; 
b)zboží Spole čenství, na které se vztahuje 
opatření Spole čenství zahrnující vývoz 
tohoto zbo ží do t řetích zemí a u n ějž
byly provedeny p říslušné vývozní celní 
formality. 
2. Přeprava podle odstavce 1 se uskute čňuje: 
a)v režimu vn ějšího tranzitu Spole čenství; 
b)na podklad ěkarnetu TIR (Úmluva TIR), 
pokud tato p řeprava: 
3 —Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým 1) za čala nebo má skon čit mimo Spole -se vydává celní kodex Spole čenství (Ú ř. věst. L 302, s. 1; Zvl. 
vyd. 02/04, s. 307). čenství 
I - 2010 
KOMISE v. ITÁLIE 
nebo 
2)se týká zásilek zbo ží, které musí být 
vyloženy na celním území Spole čen-
ství a které jsou p řepravovány 
spole čněse zbo žím, které má být 
vyloženo ve t řetí zemi 
nebo 
3)se uskute čňuje mezi dv ěma místy ve 
Spole čenství p řes území t řetí zem ě; 
[…]“
7. Článek 92 CKS stanoví: 
„Režim vn ějšího tranzitu je ukon čen p řed-
ložením zbo ží s p říslušnými doklady celnímu 
úřadu ur čení v souladu s podmínkami stano -
venými pro tento re žim. “8. Článek 204 CKS stanoví: 
„1.Celní dluh p ři dovozu zbo ží vzniká: 
a)nespln ěním n ěkteré povinnosti vyplýva -
jící z do časného uskladn ění zbo ží, které 
podléhá dovoznímu clu, nebo z pou žití 
z celního re žimu, do n ějžbylo toto zbo ží 
propu štěno, 
nebo 
b)nedodr žením n ěkteré podmínky stano -
vené pro propu štění zbo ží do daného 
režimu nebo pro ud ělení sní žené nebo 
nulové sazby dovozního cla z d ůvodu 
použití zbo ží ke zvlá štním ú čelům, 
I - 2011 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
v jiných p řípadech, ne žjsou uvedeny 9. Článek 217 odst. 1 CKS uvádí: 
v článku 203, pokud se nezjistí, že tyto 
nedostatky nemají zásadní vliv na správné 
provád ění do časného uskladn ění nebo 
daného celního re žimu. 
2. Celní dluh vzniká bu ďokam žikem, kdy 
přestane být pln ěna povinnost, jejím ž
nespln ěním celní dluh vzniká, nebo oka -
mžikem, kdy je zbo ží propu štěno do daného 
režimu, zjistí-li se dodate čně, že podmínky 
stanovené pro p řiznání sní žené nebo nulové 
sazby dovozního cla z d ůvodu pou žití zbo ží ke 
zvláštním ú čelům nebyly ve skute čnosti 
splněny. 
3. Dlužníkem je osoba, která má bu ďplnit 
povinnosti vyplývající z do časného uskladn ění 
zboží podléhajícího dovoznímu clu, nebo 
z pou žití re žimu, do n ějžbylo toto zbo ží 
propu štěno, nebo plnit podmínky spojené 
s propu štěním zbo ží do daného re žimu. “„Celní orgány vypo čtou vý ši dovozního cla 
nebo vývozního cla vyplývající z celního dluhu
[…], jakmile mají pot řebné údaje, a zapí ší ji do 
účetních doklad ůnebo na jiný rovnocenný 
nosičúdajů(zaúčtování). “
10. Článek 236 odst. 1 stanoví: 
„Dovozní nebo vývozní clo se vrátí, jestli že se 
zjistí, že v dob ě, kdy bylo zaplaceno, nebyla 
jeho částka dlu žná ze zákona nebo že byla 
zaúčtována v rozporu s čl. 220 odst. 2. 
[…]“. 
I - 2012 
KOMISE v. ITÁLIE 
2. Nařízení č. 2454/93, kterým se provádí 
celní kodex Spole čenství 
11. Článek 378 na řízení č. 2454/93, kterým se 
provádí na řízení Rady (EHS) č. 2913/92, 
kterým se vydává celní kodex Spole čenství 
(dále jen „nařízení č. 2454/93 “), uvádí 4: 
„1. Ani žje dot čen článek 215 kodexu, jestli že 
zásilka nebyla p ředlo žena celnímu ú řadu 
určení a jestli že nelze zjistit místo poru šení 
předpis ůnebo nesrovnalostí, pova žuje se toto 
poru šení p ředpis ůnebo nesrovnalosti za 
spáchané: 
– v členském stát ě, o jeho žcelní ú řad 
odeslání se jedná, 
nebo 
– v členském stát ě, o jeho žcelní ú řad 
tranzitu se jedná p ři vstupu do Spole čen-
ství a kterému bylo odevzdáno potvrzení 
o přestupu hranice, 
4 —Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, 
kterým se provádí na řízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se 
vydává celní kodex Spole čenství (Ú ř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 
02/06, s. 3). není-li ve lh ůtěstanovené v čl. 379 odst. 2 
celním orgán ům v ěrohodn ěprokázáno řádné 
provedení operace nebo místo, na kterém byly 
poru šení p ředpis ů nebo nesrovnalosti 
skute čněspáchány. 
2. Jestli že se poru šení p ředpis ůnebo nesrov -
nalosti p ři neexistenci takového d ůkazu pova -
žují za spáchané v členském stát ěodeslání 
nebo v členském stát ěvstupu ve smyslu odst. 1 
druhé odrá žky, ulo ží tento členský stát cla
a jiné dávky týkající se daného zbo ží podle 
předpis ůSpole čenství nebo podle vnitrostát -
ních p ředpis ů.“
12.Podle článku 379 na řízení č. 2454/93: 
„1. Jestli že zásilka nebyla p ředlo žena celnímu 
úřadu ur čení a jestli že nelze zjistit místo 
poru šení p ředpis ů nebo nesrovnalosti, 
oznámí to celní ú řad odeslání hlavnímu 
povinnému co nejd říve, nejpozd ěji však p řed 
uplynutím jedenácti m ěsícůode dne regis -
trace prohlá šení pro tranzitní re žim Spole čen-
ství. 
I - 2013 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
2. V oznámení podle odstavce 1 musí být 
uvedena zejména lh ůta, ve které je celnímu 
úřadu odeslání t řeba v ěrohodn ěprokázat 
řádné provedení tranzitní operace nebo 
skute čné místo poru šení p ředpis ůnebo 
nesrovnalostí. Tato lh ůta činí t ři měsíce ode 
dne oznámení podle odstavce 1. Není-li tento
důkaz p ředlo žen, ulo ží příslušný členský stát 
po uplynutí lh ůty odpovídající clo a ostatní 
dávky. Jestli že tento členský stát není člen-
ským státem, v n ěmžse nachází celní ú řad 
odeslání, sd ělí tyto skute čnosti neprodlen ě
uvedenému členskému státu. “
13.Článek 380 na řízení č. 2454/93 stanoví: 
„Řádné provedení tranzitní operace ve smyslu 
čl. 378 odst. 1 se p říslušným orgán ům 
věrohodn ěprokazuje zejména: 
a)předlo žením dokladu potvrzeného 
celními orgány, z n ějžvyplývá, že 
dotyčné zbo ží bylo p ředlo ženo celnímu 
úřadu ur čení [ …]“. 14. Podle článku 454 na řízení č. 2454/93: 
„1. Tímto článkem není dot čena platnost 
zvláštních opat ření vyplývajících z Úmluvy 
TIR [ …] týkajících se odpov ědnosti záru čních 
sdružení p ři pou žití karnetu TIR [ …]. 
2. Jestli že se b ěhem p řepravy na podklad ě
karnetu TIR, [ …], zjistí, že v ur čitém členském 
státěbyly spáchány poru šení p ředpis ůnebo 
nesrovnalosti, ulo ží tento členský stát clo 
a ostatní dávky, které se p řípadn ěza dané 
zboží vybírají podle p ředpis ůSpole čenství 
nebo vnitrostátních p ředpis ů, ani žjsou 
dotčena trestn ěprávní opat ření. 
3. Jestli že nelze zjistit, na kterém území byly 
poru šení p ředpis ů nebo nesrovnalosti 
spáchány, pova žují se za spáchané v členském 
státě, v n ěmžbyly zji štěny, není-li celním 
orgán ům ve lh ůtěpodle čl. 455 odst. 1 
uspokojiv ěprokázáno řádné provedení 
režimu nebo místo, na kterém byly poru šení 
předpis ů nebo nesrovnalosti skute čně
spáchány. 
I - 2014 
KOMISE v. ITÁLIE 
Neexistuje-li takový d ůkaz a poru šení p řed-
pisůa nesrovnalosti se pova žují za spáchané 
v členském stát ě, v n ěmžbyly zji štěny, ulo ží 
tento členský stát clo a jiné dávky, které se za
dané zbo ží vybírají podle p ředpis ůSpole čen-
ství nebo vnitrostátních p ředpis ů. 
[…] 
Celní správy členských stát ůpřijmou opat ření 
nezbytná k zabrán ění poru šování p ředpis ů
a páchání nesrovnalostí a k jejich ú činnému 
postihu. “
15.Podle článku 455 na řízení č. 2454/93: 
„1. Jestli že se b ěhem dopravy uskute čňované 
na podklad ěkarnetu TIR [ …] zjistí, že do šlo 
k poru šení p ředpis ůnebo nesrovnalostem, 
sdělí celní orgány tuto skute čnost dr žiteli 
karnetu TIR [ …] a záru čnímu sdru žení ve 
lhůtěstanovené v čl. 11 odst. 1 Úmluvy TIR 
[…]. 
2. Důkaz o řádném uskute čnění p řepravy na 
podklad ěkarnetu TIR [ …] ve smyslu čl. 454 
odst. 3 prvního pododstavce je nutno p řed-ložit ve lh ůtěuvedené v čl. 11 odst. 2 Úmluvy 
TIR [ …]. 
3. Uspokojivý d ůkaz m ůže být celním 
orgán ům p ředlo žen zejména: 
a)předlo žením dokladu potvrzeného 
celními orgány, z n ějžvyplývá, že dané 
zboží bylo p ředlo ženo celnímu ú řadu 
určení. Tento doklad musí obsahovat 
údaje nezbytné ke ztoto žnění zbo ží; 
nebo 
b)předlo žením celního dokladu o propu š-
tění pro domácí spot řebu vystaveného ve 
třetí zemi nebo opisu nebo fotokopie
tohoto dokladu; opis nebo fotokopii musí 
ověřit bu ďsubjekt, který potvrdil prvopis
dokladu, orgán doty čné t řetí zem ěnebo 
orgán členského státu. Tento doklad 
musí obsahovat údaje nezbytné ke ztoto -
žnění zbo ží. 
I - 2015 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
[…]“ zrušilo na řízení č. 1552/89, obsahuje rovn ěž
podobné ustanovení: 
3. Režim vlastních zdroj ůSpole čenství 
16. Článek 2 odst. 1 na řízení č. 1552/89,
kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS,
Euratom o systému vlastních zdroj ůSpole -
čenství (dále jen „nařízení č. 1552/89 “) uvádí 5: 
„Pro ú čely pou žití tohoto na řízení se nárok 
Spole čenství na vlastní zdroje uvedené v čl. 2 
odst. 1 písm. a) a b) rozhodnutí 88/376/EHS,
Euratom stanoví, jakmile o splatné částce 
příslušný orgán členského státu vyrozumí 
dlužníka. Vyrozum ění se u činí, jakmile je 
dlužník znám a jakmile m ůže být vý še 
nároku vypo čtena p říslušnými správními 
orgány v souladu s p říslušnými p ředpisy 
Spole čenství. “(neoficiální p řeklad) 
17. Článek 2 na řízení č. 1150/2000, kterým se 
provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom 
o systému vlastních zdroj ůSpole čenství 
(dále jen „nařízení č. 1150/2000 “) 6 a které 
5 —Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. kv ětna 
1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom
o systému vlastních zdroj ůSpole čenství (Ú ř. věst. L 155, s. 1). 
6—Nařízení Rady (ES, Euratom) ze dne 22. kv ětna 2000, kterým se
provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních
zdroj ůSpole čenství (Ú ř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169). „1. Pro ú čely tohoto na řízení se nárok Spole -
čenství na vlastní zdroje uvedené v čl. 2 odst. 1 
písm. a) a b) rozhodnutí 94/728/ES, Euratom
stanoví, jakmile jsou spln ěny podmínky 
stanovené celními p ředpisy, které se týkají 
zaúčtování částky nároku a vyrozum ění 
dlužníka. 
2. Dnem stanovení podle odstavce 1 je den
zaúčtování podle celních p ředpis ů. […]“
18.Článek 6 na řízení č. 1552/89 stanoví: 
„1. Ú čty vlastních zdroj ůvede ministerstvo 
financí ka ždého členského státu nebo jiný 
subjekt pov ěřený ka ždým členským státem 
a jsou členěny podle jednotlivých druh ů
vlastních zdroj ů. 
I - 2016 
KOMISE v. ITÁLIE 
2.a) Nároky stanovené podle článku 2 se, 
anižje dot čeno písmeno b), ú čtují 
nejpozd ěji v první pracovní den po 19.
dni druhého m ěsíce následujícího po 
měsíci, v n ěmžbyl nárok stanoven. 
b)Stanovené nároky nezaú čtované podle 
písmene a), proto že dosud nejsou 
uhrazeny a nebylo na n ěposkytnuto 
žádné zaji štění, se uvád ějí na zvlá št-
ních ú čtech ve lh ůtěstanovené 
v písmenu a). Členské státy mohou 
takto postupovat také v p řípad ě, že 
proti stanoveným nárokům, na n ěž
bylo poskytnuto zaji štění, jsou vzne -
seny námitky a jejich vý še by se mohla 
po vy řešení vzniklých spor ůzměnit. 
[…]“(neoficiální p řeklad) 
19.Podle článku 6 na řízení č. 1150/2000: 
„1. Ú čty vlastních zdroj ůvede ministerstvo 
financí ka ždého členského státu nebo jiný 
subjekt pov ěřený ka ždým členským státem 
a jsou členěny podle jednotlivých druh ů
vlastních zdroj ů. 2. Pro ú čely ú čtování vlastních zdroj ůse 
měsíc uzavírá nejd říve ve 13 hodin posledního 
pracovního dne m ěsíce, v n ěmžbyl nárok 
stanoven. 
3.a) Nároky stanovené podle článku 2 se, 
anižje dot čeno písmeno b), ú čtují 
nejpozd ěji v první pracovní den po 19.
dni druhého m ěsíce následujícího po 
měsíci, v n ěmžbyl nárok stanoven. 
b)Stanovené nároky nezaú čtované podle 
písmene a), proto že dosud nejsou 
uhrazeny a nebylo na n ěposkytnuto 
žádné zaji štění, se uvád ějí na zvlá št-
ních ú čtech ve lh ůtěstanovené 
v písmenu a). Členské státy mohou 
takto postupovat také v p řípad ě, že 
proti stanoveným nárokům, na n ěž
bylo poskytnuto zaji štění, jsou vzne -
seny námitky a jejich vý še by se mohla 
po vy řešení vzniklých spor ůzměnit. 
[…]“
I - 2017 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
20. Článek 8 na řízení č. 1552/89 stanoví: 
„Opravy provedené podle čl. 2 odst. 2 se 
přičítají nebo ode čítají od celkové vý še stano -
vených nároků. Opravy se zapisují na ú čty 
uvedené v čl. 6 odst. 2 písm. a) a b) a do výkaz ů
uvedených v čl. 6 odst. 3 podle dne provedení. 
Opravy týkající se podvod ůa nesrovnalostí ji ž
dříve Komisi sd ělených se zapisují zvlá šť.“
(neoficiální p řeklad) 
21. Nařízení č. 1150/2000 obsahuje 
v článku 8 tém ěřtotožné ustanovení: 
„Opravy provedené podle čl. 2 odst. 4 se 
přičítají nebo ode čítají od celkové vý še stano -
vených nároků. Opravy se zapisují na ú čty 
uvedené v čl. 6 odst. 3 písm. a) a b) a do výkaz ů
uvedených v čl. 6 odst. 4 podle dne provedení. 
Opravy týkající se podvod ůa nesrovnalostí ji ž
dříve Komisi sd ělených se zapisují zvlá šť.“22. Článek 11 na řízení č. 1552/89 a článek 11 
nařízení č. 1150/2000 obsahují zcela stejné 
ustanovení: 
„V p řípad ějakéhokoli zpo ždění v p řipisování 
částek na ú čet uvedený v čl. 9 odst. 1 zaplatí 
dotyčný členský stát úrok vypo čtený podle 
úrokové míry uplat ňované ke dni uplynutí 
lhůty na pen ěžním trhu daného členského 
státu na krátkodobé operace ve řejného finan -
cování zvý šené o dva procentní body. Tato 
úroková míra se zvy šuje o 0,25 procentního 
bodu za ka ždý m ěsíc prodlení. Takto zvý šená 
sazba se pou žije na celou dobu prodlení. “
23. V článku 17 odst. 1 a 2 na řízení č. 1552/89 
a č. 1150/2000, který se nachází v hlav ěVII 
nazvané „Kontrola “, je uvedeno: 
„1. Členské státy p řijmou ve škerá nezbytná 
opatření, aby zajistily, že částky odpovídající 
nárokům stanoveným podle článku 2 budou 
poskytnuty Komisi tak, jak je stanoveno 
v tomto na řízení. 
I - 2018 
KOMISE v. ITÁLIE 
2. Členské státy nejsou povinny Komisi 
poskytnout částky odpovídající stanoveným 
nárokům jedin ětehdy, pokud tyto částky 
nemohly být vybrány z d ůvodu vy šší moci. 
Krom ětoho nemusí členské státy poskytnout 
Komisi tyto částky ve zvlá štních p řípadech, 
jestli že se po d ůkladném zhodnocení v šech 
závažných okolností ka ždého jednotlivého 
případu uká že, že v dlouhodobém výhledu 
není vybrání t ěchto částek mo žné z d ůvod ů, 
které nemohou být p řičítány t ěmto členským 
státům. [ …]“
24. Podle článku 22 na řízení č. 1150/2000: 
„Zru šuje se na řízení (EHS, Euratom) 
č. 1552/89. 
Odkazy na zru šené na řízení se pova žují za 
odkazy na toto na řízení v souladu se srovná -
vací tabulkou obsa ženou v části A p řílohy. “
25. Článek 23 na řízení č. 1150/2000 stanoví: 
„Toto na řízení vstupuje v platnost dnem 
vyhlá šení v Úředním v ěstníku Evropských 
spole čenství. “26. Nařízení č. 1150/2000 bylo zve řejněno 
v Úředním v ěstníku Evropských spole čenství 
dne 31. kv ětna 2005. 
III –Řízení o nespln ění povinnosti 
a žaloba Komise 
27. Žaloba Komise se týká dvou řízení 
o nespln ění povinností: 2003/2241 
a 2006/2266. 
A –Řízení o nespln ění povinnosti 2003/2241 
28. V rámci kontroly vlastních zdroj ůusku -
tečněné v dubnu 1994 Komise zjistila, že 
v některých p řípadech tranzitu Spole čenstvím 
I - 2019 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
italské orgány nevybraly ve lh ůtěstanovené 
k tomuto ú čelu cla a ostatní dávky dlu žné 
podle článku 379 na řízení č. 2454/93 z d ůvodu 
nepředlo žení d ůkaz ůo řádném provedení 
celní operace. 
29. Dopisem ze dne 15. června 2001 Komise 
požadovala po Itálii v souladu s článkem 11 
nařízení č. 1150/2000 zaplacení úroků
z prodlení ve vý ši 31 564 893 ITL (16 301,90 
eur) za opo žděné p řipisování vlastních zdroj ů
na účet, na které m ělo Spole čenství nárok na 
základ ěcelního dluhu, jen žúdajn ěvznikl 
z důvodu nesrovnalostí, k nim ždošlo b ěhem 
tranzitu Spole čenstvím. 
30. Na základ ě šetření provedených italskými 
orgány bylo zji štěno, že v 11 z 201 doklad ů
nedo šlo k nesrovnalostem. V t ěchto p řípa-
dech byly celní postupy řádn ěvyřízeny, a čkoli 
celní ú řad ur čení o tom zaslal d ůkaz celnímu 
úřadu odeslání opo žděně. Za t ěchto 
podmínek italské orgány informovaly Komisi
dopisem ze dne 31. července 2001, že zaplatí 
úroky z prodlení pouze za celní operace, 
během kterých do šlo k nesrovnalostem. 
U doklad ů, u nich žse a žběhem šetření 
ukázalo, že nedo šlo k nesrovnalostem, 
italské orgány odmítly zaplatit úroky 
z prodlení. K tomuto dále tvrdily, že 
s ohledem na skute čnost, že tranzitní 
doklady byly p ředlo ženy celnímu ú řadu 
určení, nevznikl žádný celní dluh ve smyslu 
článku 204 na řízení č. 2913/92. Italské orgány 
tedy tvrdily, že nemají povinnost zaplatit 
úroky. 31. Jeliko žitalské orgány nebyly ochotny
zaplatit úroky z prodlení, Komise zaslala dne
3. února 2004 Italské republice výzvu 
dopisem, ve které po žadovala zaplacení 
úroků z prodlení ve vý ši 847,06 eur za celní 
operace, které byly řádn ěvyřízeny, ale v nich ž
byly vlastní zdroje opo žděnězaúčtovány. 
Vzhledem k tomu, že Itálie znovu informovala 
Komisi dopisem ze dne 8. června 2004, že 
předm ětné úroky z prodlení nezaplatí, p řijala 
Komise dne 5. července 2005 od ůvodn ěné 
stanovisko, kterým znovu vyzvala k zaplacení
úroků z prodlení ve lh ůtědvou m ěsícůod 
doru čení tohoto stanoviska. 
32. V odpov ědi na od ůvodn ěné stanovisko 
italské orgány setrvaly na svém postoji, že 
úroky z prodlení nezaplatí. 
B –Řízení o nespln ění povinnosti 2006/2266 
33. V rámci řízení o nespln ění povinnosti
2006/2266 Komise identifikovala čtyři tran -
zitní operace podle Úmluvy TIR, u nich ž
zjistila, že postupy nebyly vy řízeny ve lh ůtách 
stanovených v článku 11 Úmluvy TIR. Jeliko ž
I - 2020 
KOMISE v. ITÁLIE 
nedo šlo k uvoln ění karnetu TIR v čas, m ěly 
příslušné orgány po žadovat zaplacení cla. 
Proto že tak neu činily, tranzitní operace 
nebyla řádn ěprovedena, co žje podle 
Komise d ůvod vzniku celního dluhu. 
V důsledku opo žděného zaú čtování vlastních 
zdroj ů, na které má Spole čenství na základ ě
tohoto celního dluhu nárok, po žadovala 
Komise po italských orgánech zaplacení 
úroků z prodlení. 
34. Stejn ějako v p řípad ě řízení 2003/2241
italské orgány odmítly v rámci tohoto řízení 
zaplatit úroky z prodlení. Tvrdily, že kdy ž
neexistuje celní dluh, zaplacení úroků
z prodlení m ění povahu t ěchto úroků. Úroky
z prodlení tak mají povahu sankce ulo žené 
z důvodu formálního poru šení lh ůt stanove -
ných na řízením č. 1552/89 pro ukon čení 
operací, které jsou jím upraveny. 
35. Dne 4. července 2006 zaslala Komise 
Italské republice výzvu dopisem, ve které 
požadovala po orgánech této zem ězaplacení 
úroků z prodlení ve vý ši 3 322 eur. Vzhledem 
k tomu, že Komise neobdr žela žádnou 
odpov ěďna tuto výzvu, zaslala dne 12. října 
2006 italským orgán ům od ůvodn ěné stano -
visko. 
36. Ve své odpov ědi na od ůvodn ěné stano -
visko italské orgány dne 12. prosince 2006 
žádost o zaplacení vý še uvedených úroků
z prodlení odmítly. C –Žaloba Komise 
37. Jeliko žitalské orgány odmítly v rámci 
řízení o nespln ění povinnosti 2003/2241 
a 2006/2266 zaplatit úroky z prodlení,
Komise se rozhodla podat proti Itálii žalobu 
pro nespln ění povinnosti. 
38. Ve své žalob ěKomise navrhuje, aby 
Soudní dv ůr: 
– určil, že Italská republika tím, že odmítla 
zaplatit Komisi úroky z prodlení v celkové
výši 847,06 eur za opo žděné zaú čtování 
cla a že odmítla p řizpůsobit vnitrostátní 
ustanovení právní úprav ěSpole čenství, 
pokud jde o zaú čtování nesporných 
celních operací, na n ěžbyla poskytnuta
globální záruka a které vyplývají z tran -
zitní transakce Spole čenství 
I - 2021 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
– a tím, že odmítla zaplatit Komisi úroky 
z prodlení v celkové vý ši 3 322 eur 
za nedodr žení lh ůt stanovených právní 
úpravou Spole čenství pro p řipisování cla 
na účet A v rámci tranzitních operací ve
smyslu Úmluvy TIR, 
nesplnila povinnosti, které pro ni vyplý -
vají z na řízení Rady (EHS, Euratom) 
č. 1552 ze dne 19. kv ětna 1989, kterým 
se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, 
Euratom o systému vlastních zdroj ů
Spole čenství, které bylo od 31. kv ětna 
2000 nahrazeno na řízením Rady (ES, 
Euratom) č. 1150 ze dne 22. kv ětna 
2000, kterým se provádí rozhodnutí 
94/728/EHS, Euratom, o systému vlast -
ních zdroj ůSpole čenství, a p ředev ším 
jeho čl. 6 odst. 2 písm. a), který byl 
nahrazen čl. 6 odst. 3 písm. a) na řízení 
č. 1150/2000; 
– uložil Italské republice náhradu náklad ů
řízení. 
39. Italská republika navrhuje, aby Soudní 
dvůr: 
–žalobu zamítl; 
I - 2022 – uložil Komisi náhradu náklad ů řízení. 
IV–Řízení p řed Soudním dvorem 
40. Dne 8. června 2007 do šla kancelá ři 
Soudního dvora žaloba Komise; dne 
19. července 2007 do šla žalobní odpov ěď. Na 
jednání, které se konalo dne 17. dubna 2008,
poskytli zástupci Komise a Italské republiky
ústní vyjád ření a odpov ěděli na otázky 
Soudního dvora. 
V –Argumenty ú častník ů řízení 
41. Pokud jde o řízení 2003/2241, Komise 
tvrdí, že, vzhledem k tomu, že celní ú řad 
odeslání neobdr žel d ůkaz o vy řízení celní 
operace ve lh ůtěstanovené pro tyto ú čely, 
musí se tato celní operace pova žovat za 
operaci, která nebyla řádn ěprovedena, co žje 
důvod, pro čvznikl v této v ěci celní dluh. 
Komise svou argumentaci podepírá údaji 
vycházejícími z judikatury, z nich žvyplývá, 
že pokud „zásilky v re žimu vn ějšího tranzitu 
Spole čenství nebyly p ředlo ženy celnímu 
úřadu ur čení ve lh ůtěpředepsané celním 
úřadem odeslání, má se za to, že celní dluh 
vznikl a hlavním povinným je dlu žník“7. 
7 —Rozsudky ze dne 14. dubna 2005, Komise v. N ěmecko 
(C-104/02, Sb. rozh. s. I-2689, bod 81); a ze dne 14. dubna
2005, Komise v. Nizozemsko (C-460/01, Sb. rozh., s. I-2613,
bod 72). 
KOMISE v. ITÁLIE 
42. Komise tvrdí, že p říslušný členský stát 
musí v takovém p řípad ěpožadovat po 
hlavním povinném d ůkaz o řádném provedení 
tranzitu a že pokud tento d ůkaz není p řed-
ložen v čas, musí členský stát obdr žet platbu 
příslušného cla. Komise zd ůrazňuje, že lh ůty, 
které právo Spole čenství v tomto ohledu 
stanoví, jsou lh ůtami pevnými, co žumo žňuje 
jednotné pou žití ustanovení upravujících 
oblast placení cla. Kdy žlhůty stanovené 
v článku 379 na řízení č. 2454/93 uplynou, 
členský stát musí na základ ě článku 6 na řízení 
č. 1552/89 p řipsat odpovídající částky bezod -
kladn ěna ú čet vlastních zdroj ůa v souladu 
s článkem 10 vý še uvedeného na řízení je 
poskytnout Komisi k dispozici. 
43. Komise se mimoto dovolává článku 11 
nařízení č. 1552/89, na základ ěkterého 
členský stát musí zaplatit úroky z prodlení za
každé zpo ždění v p řipisování vlastních zdroj ů
na ú čet. Podle Komise ji žze zn ění tohoto 
článku vyplývá, že povinnost zaplatit úroky 
vyplývá z nep řipsání na ú čet, a to nezávisle na 
jakékoliv jiné podmínce. Komise v tomto 
ohledu tvrdí, že úroky, jejich žplacení v projed -
návaném p řípad ěpožaduje, nejsou úroky za 
opožděnou platbu, ale naopak úroky, které je 
třeba zaplatit p římo z toho d ůvodu, že celní 
dluh nebyl p řipsán na ú čet vlastních zdroj ů
nebo byl p řipsán opo žděně. Tato povinnost 
přetrvává, i kdy žnevznikla samotná povin -
nost zaplatit, proto že se pozd ěji ukázalo, že 
celní operace byla provedena řádn ě. 44. Komise rovn ěžodmítá argument italské 
vlády, podle kterého by zaplacení úroků
z prodlení znamenalo v projednávaném 
případ ěsankci. V tomto ohledu zd ůrazňuje, 
že v ob čanském právu je jasn ěstanovená 
zásada, že cílem úroků z prodlení je jednak
nahradit újmu, která vznikla v ěřiteli, proto že 
neměl v pr ůběhu ur čitého období k dispozici 
předm ětné finan ční prost ředky, a jednak 
přimět dlu žníka, aby v čas splnil své povin -
nosti. Komise krom toho zd ůrazňuje, že 
placení úroků je výsledkem poru šení povin -
ností ulo žených právem Spole čenství, bez 
ohledu na skute čnost, zda Spole čenství 
nějaká újma skute čněvznikla, či nikoli. 
45. Pokud jde o řízení 2006/2266, Komise 
tvrdí, že celní ú řad odeslání m ěl obdr žet 
platbu cla p řed uplynutí lh ůty stanovené 
v článku 11 Úmluvy TIR. Jeliko žcelní ú řad 
odeslání neobdr žel d ůkaz o řádném vy řízení 
tranzitní operace ve lh ůtě15 m ěsícůode dne, 
kdy celní ú řad p řijal karnet TIR, je t řeba mít za 
to, že tato operace nebyla řádn ěprovedena, 
cožje důvod, pro čvznikl celní dluh. V tomto 
případ ě členský stát musí zaú čtovat nárok 
Spole čenství na vlastní zdroje na základ ě
článku 2 na řízení č. 1552/89, jakmile p říslušné 
správní orgány vypo čítají vý ši nároku. Italské 
orgány tedy m ěly na základ ě čl. 6 odst. 2 
písm. a) na řízení č. 1552/89 zaú čtovat nárok 
Spole čenství na vlastní zdroje nejpozd ěji 
v první pracovní den po 19. dni druhého 
měsíce následujícího po m ěsíci, v n ěmžbyl 
I - 2023 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
nárok stanoven. Komise dodává, že tyto 
orgány m ěly na základ ě čl. 11 odst. 2 
Úmluvy TIR žádat o zaplacení dot čených 
částek nejd říve t ři měsíce ode dne, kdy záru ční 
sdružení bylo uv ědomeno o neuvoln ění 
karnetu. 
46. Itálie předev ším tvrdí, že podmínky pro 
existenci povinnosti zaplatit na základ ě
článku 11 na řízení č. 1150/2000 úroky 
z prodlení nejsou podle jejího názoru 
splněny. Na základ ětohoto ustanovení je 
zaplacení úroků požadováno za ka ždé zpo ž-
dění v p řipisování vlastních zdroj ůna ú čet, 
avšak v tomto p řípad ěnebyla žádná povinnost
podle jejího názoru stanovena. 
47. Itálie zd ůrazňuje, že v konkrétním 
případ ěnevznikla žádná újma Spole čenství 
v důsledku opo žděného vy řízení celních 
operací, a že tedy z tohoto d ůvodu nem ěla 
ani povinnost zaplatit úroky z prodlení. Pokud
by se v projednávané v ěci po žadovalo zapla -
cení úroků z prodlení, úroky by m ěly povahu
sankce, kterou nemohou mít. Úroky z prodlení
se vá žou k opo žděné platb ědlužných částek 
a jejich cílem je nahradit v ěřiteli finan ční 
ztrátu, která mu vznikla, proto že nem ěl tuto 
částku k dispozici. Naproti tomu sankce 
navazuje na formální poru šení povinnosti 
a nevztahuje se ke konkrétní finan ční ztrát ě. 48.Itálie se domnívá, že v ěci Komise 
v. Německo 8 a Komise v. Nizozemsko 9, na 
které Komise odkazuje ve své žalob ě, nelze na 
daný p řípad pou žít, proto že ve vý še uvede -
ných v ěcech se jednalo o skute čnědlužné 
částky. V obou v ěcech skute čněvznikl celní 
dluh z d ůvodu nesrovnalostí v tranzitních 
operacích a žalované členské státy tuto 
skute čnost nepopíraly. V projednávané v ěci 
Komise v šak po žaduje zaplacení p říslušenství 
dluh ů, tedy úroků z prodlení, v situaci, kdy
neexistuje hlavní povinnost, čili celní dluh. 
49. Itálie rovn ěžtvrdí, že sporné tranzitní 
operace byly uskute čněné v roce 1996 a 1997 
v dob ě, kdy tranzit Spole čenství řádn ěnefun -
goval. To je d ůvod, pro čitalské orgány 
v případech, v nich žneměly indicie o nesrov -
nalostech p ři celních operacích, nevybíraly 
okam žitěcla, aby tak p ředešly situacím, kdy by 
bylo t řeba vrátit bezd ůvodn ězaplacené 
částky. V pr ůběhu tohoto období Evropský
parlament ustanovil zvlá štní komisi, jejími ž
dvěma úkoly bylo vytvo ření soudr žnějšího 
systému p ředávání tranzitních doklad ů
a informatizace celních postup ů. 
8 —Rozsudek ze dne 14. dubna 2005, Komise v. N ěmecko 
(C-104/02, Sb. rozh. s. I-2689, bod 81). 
9 —Rozsudek ze dne 14. dubna 2005, Komise v. Nizozemsko 
(C-460/01, Sb. rozh. s. I-2613, bod 72). 
I - 2024 
KOMISE v. ITÁLIE 
VI –Právní posouzení generální advo -
kátky 
A –Úvod 
50. V projednávané v ěci Komise navrhuje, 
aby bylo ur čeno, že Italská republika tím, že 
odmítla zaplatit úroky z prodlení za zpo ždění 
v připisování vlastních zdroj ůna účet Spole -
čenství v p řípad ě, kdy zbo ží do šlo na celní 
úřad ur čení v čas, ale d ůkaz o tom byl celnímu 
úřadu odeslání p ředlo žen opo žděně, nesplnila 
své povinnosti. 
51. V tomto stanovisku pojednám nejprve 
o otázce období, k n ěmužse vztahuje žaloba 
Komise, poté se stru čnězmíním o re žimu 
vnějšího tranzitu a u činím záv ěr na základ ě
analýzy opodstatn ěnosti žaloby Komise. 
V rámci posouzení opodstatn ěnosti žaloby 
Komise se budu zabývat t řemi základními 
otázkami: zaprvé, zda v konkrétním p řípad ě
vznikl celní dluh, zadruhé, zda m ěly italské 
orgány povinnost zaú čtovat v konkrétním 
případ ěnárok Spole čenství na vlastní zdroje 
a zat řetí, zda s ohledem na okolnosti této v ěci 
měla Itálie povinnost zaplatit úroky 
z prodlení. B –Období, k n ěmužse vztahuje žaloba 
Komise 
52. Ze spis ůúčastníků řízení p ředlo žených 
Soudnímu dvoru není zcela z řejmé, b ěhem 
jakého období do šlo k poru šením a na jaké 
období Komise ve své žalob ěodkazuje. 
Komise ve své žalob ěpouze tvrdí, že kontrola 
vlastních zdroj ůbyla provedena v dubnu 
1994. Itálie naopak ve svých písemných 
vyjád řeních tvrdí, že kontrola byla provedena
v letech 1993, 1994, 1995 a 1996, ale pozd ěji ve 
svých vyjád řeních zd ůrazňuje, že sporné 
tranzitní operace byly provedeny v letech 
1996 a 1997. 
53. Na jednání Komise objasnila, že se její 
žaloba týkala nesrovnalostí zji štěných v roce 
1994. 
I - 2025 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
C –Režim vn ějšího tranzitu 
54. Na základ ě čl. 91 odst. 1 CKS umo žňuje 
režim vn ějšího tranzitu p řepravu mezi dv ěma 
místy v rámci celního území Spole čenství bez 
zaplacení cla 10. Režim vn ějšího tranzitu se na 
základ ě čl. 91 odst. 2 písm. a) a b) m ůže 
uskute čnit bu ďv režimu vn ějšího tranzitu 
Spole čenství, nebo na podklad ěkarnetu TIR. 
Článek 92 CKS stanoví, že re žim vn ějšího 
tranzitu je ukon čen p ředlo žením zbo ží 
s příslušnými doklady celnímu ú řadu ur čení 
v souladu s podmínkami stanovenými pro 
tento re žim. 
55. Dále bych cht ěla zd ůraznit, že je t řeba 
rozlišovat mezi „ukon čením “a „vyřízením “
celního postupu. Jak jsem ji žvýše uvedla, celní 
postup kon čí, kdy žje p ředlo ženo zbo ží 
s příslušnými doklady celnímu ú řadu ur čení. 
Celní postup je v šak vy řízen, a žkdyžcelní 
úřad odeslání p řijme od celního ú řadu ur čení 
10 —K tranzitnímu re žimu viz nap říklad Olbrich, V., Der 
Zollkodex im Überblick. Eine Einführung in die Systematik,
Jehle, Mnichov 1994, s. 31 a násl.; Lyons,T., EC Customs Law,
Oxford University Press, Oxford 2001, s. 306 a násl.; Witte, P.,
Wolffgang, H.-M. (ur.), Lehrbuch des Europäischen Zoll -
rechts, 4. vydání, Verlag Neue Wirtschafts-Briefe, Herne/
Berlín 2003, s. 145 a násl.; Berr, C. J., Trémeau, H., Le droit
douanier. Communautaire et national, 7. vydání, Economica,
Paříž2006, s. 370 a násl. důkaz o ukon čení celní operace a kdy žcelní 
úřad odeslání p řistoupí k uvoln ění celních 
doklad ů11. V projednávané v ěci byl tedy celní 
postup ukon čen v čas, v šak nebyl řádn ě
vyřízen. Dále upozor ňuji na to, že původní 
znění CKS obsahovalo v článku 92 pouze 
definici ukon čení celního postupu; p ůvodní 
znění článku 92 bylo dopln ěno pozd ěji 
o druhý odstavec, který definuje vy řízení 
tohoto postupu 12 . 
1. Vnější tranzit Spole čenstvím 
56. Vnější tranzit Spole čenstvím je upraven 
v kapitole 4 hlavy II části II na řízení č. 2454/93. 
Tato hlava upravuje zvlá štní re žim vn ějšího 
tranzitu Spole čenstvím ve fázích, které tvo ří 
tento re žim. Jestli že zásilka, která se nachází 
ve vn ějším tranzitu Spole čenstvím, nebyla 
předlo žena celnímu ú řadu odeslání, 
v souladu s článkem 378 na řízení č. 2454/93 
pova žuje se poru šení p ředpis ůza spáchané ve 
11 —Viz v tomto smysluWitte, P. (ur.), Zollkodex, C. H. Beck´sche
Verlagsbuchhandlung, Mnichov 1994, komentá řk článku 92, 
s. 583, který výslovn ěrozlišuje mezi ukon čením a vy řízením 
celního postupu. Viz rovn ěžk rozli šení mezi ukon čením 
a vyřízením celního postupu Lyons, T., EC Customs Law,
Oxford UniversityPress, Oxford 2001, s. 318. 
12—Článek 92 byl zm ěněn čl. 1 odst. 2 na řízení Evropského 
parlamentu a Rady (EHS) č. 955/1999 ze dne 13. dubna 1999, 
kterým se m ění na řízení Rady (EHS) č. 2913/92, pokud jde 
o režim vn ějšího tranzitu (Ú ř. věst. L 119, 7. kv ětna 1999, s. 1; 
Zvl. vyd. 02/09, s. 221). Za první odstavec, který nebyl 
podstatn ězměněn, byl p řipojen druhý odstavec následujícího 
znění: „Celní orgány vy řídí tranzitní re žim, pokud je na 
základ ěporovnání údaj ů, které má k dispozici celní ú řad 
odeslání, s údaji, které má k dispozici celní ú řad ur čení, 
patrné, že tento re žim byl řádn ěukon čen.“Komentá řviz 
Witte, P. (ur.), Zollkodex, 4. vydání, C. H. Beck´sche 
Verlagsbuchhandlung, Mnichov 2006, komentá ř
k článku 92, s. 1008. 
I - 2026 
KOMISE v. ITÁLIE 
členském stát ě, o jeho žcelní ú řad odeslání se (EHS) č. 2112/78 ze dne 25. července 1978 14 .
jedná nebo v členském stát ě, o jeho žcelní ú řad Úmluva se na Spole čenství pou žívá o d
tranzitu se jedná p ři vstupu do Spole čenství 20. června 1983 15 .
a kterému bylo odevzdáno potvrzení o p řes-
tupu hranice .
57. Na základ ě článku 379 na řízení č. 2454/93 
musí v takovém p řípad ě členský stát, o jeho ž
celní ú řad odeslání se jedná, oznámit tuto 
skute čnost hlavnímu povinnému p řed uply -
nutím jedenácti m ěsícůode dne registrace 
prohlá šení pro tranzitní re žim Spole čenství 
a požadovat, aby ve lh ůtětří měsícůpředlo žil 
důkaz o řádném provedení tranzitní operace. 
Při uplynutí t říměsíční lh ůty musí celní ú řad 
odeslání obdr žet platbu p říslušného cla, 
kterou by m ěl připsat na ú čet v souladu 
s článkem 6 na řízení č. 1552/89, a sice 
nejpozd ěji v první pracovní den po 19. dni 
druhého m ěsíce následujícího po m ěsíci, 
v němžbyl nárok ur čen. 
2. Režim na podklad ěkarnetu TIR 
58. Úmluva TIR byla podepsána v Ženev ě
(Švýcarsko) dne 14. listopadu 1975; Itálie je
stranou této Úmluvy 13. Evropské hospodá řské 
spole čenství schválilo Úmluvu na řízením rady 
13 —Itálie podepsala úmluvu TIR dne 28. prosince 1976, ale 
ratifikovala ji a ž20. prosince 1982. Údaje týkající se 
smluvních stran Úmluvy jsou k dispozici na adrese: http://
untreaty.un.org/ENGLISH/bible/englishinternetbible/partI/
chapterXI/subchapA/treaty16.asp. 59. Úmluva TIR v článku 4 stanoví, že zbo ží 
přepravované v rámci karnetu TIR, který tato
Úmluva zavádí, nepodléhá placení nebo 
složení dovozních nebo vývozních cel 
a poplatků u celních ú řadů, kterými prochází. 
K tomu, aby bylo mo žné uplatnit tyto výhody, 
Úmluva vy žaduje, aby zbo ží bylo b ěhem celé 
doby p řepravy doprovázeno jediným 
dokladem, karnetem TIR, který umo žňuje 
kontrolu řádného provedení operace. 
60. V případ ě, že karnet TIR nebyl uvoln ěn, 
celní operace nebyla provedena řádn ě. 
V tomto p řípad ě čl. 11 odst. 1 Úmluvy TIR 
stanoví, že příslušné orgány musí do jednoho 
roku od p řijetí karnetu TIR písemn ěuvědomit 
záruční sdru žení o neuvoln ění karnetu TIR. 
Žádost o zaplacení cla se na základ ě čl. 11 
14 —Nařízení Rady (EHS) ze dne 25. července 1978 o uzav ření 
Celní úmluvy o mezinárodní p řeprav ězboží v rámci karnet ů
TIR (Úmluva TIR) ze dne 14. listopadu 1975 (Ú ř. věst. L 252, 
s. 1; Zvl. vyd. 02/01, s. 208). 
15—Vstup Celní úmluvy o mezinárodní p řeprav ězboží v rámci 
karnet ůTIR (úmluva TIR) (Ú ř. věst. L 31, s. 13) v platnost. 
I - 2027 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
odst. 2 Úmluvy TIR zasílá záru čnímu sdru žení 
po uplynutí lh ůty t ří měsícůa nejpozd ěji do 
dvou let ode dne, kdy toto sdru žení bylo 
uvědomeno o neuvoln ění karnetu TIR 16 . 
61. Jestli že se zjistí, že v členském stát ědošlo 
při přeprav ězboží na podklad ěkarnetu TIR 
k poru šení p ředpis ůnebo nesrovnalosti, musí 
tento členský stát, jak stanoví článek 454 
nařízení č. 2454/93, ulo žit clo a ostatní dávky, 
které se p řípadn ěza dané zbo ží vybírají podle 
předpis ůSpole čenství nebo vnitrostátních 
předpis ů. V okam žiku, kdy vznikne 
příslušným orgán ům nárok po žadovat po 
záručním sdru žení zaplacení cla, musí toto 
clo podle článku 6 na řízení č. 1552/89 zaú -
čtovat. To znamená, že pokud jde o vlastní 
zdroje a jejich zaú čtování, pou žije se na vztahy 
mezi členským státem a Spole čenstvím právo 
Spole čenství. To je d ůvod, pro čse v projedná -
vané v ěci pou žijí na zaú čtování vlastních 
zdroj ů, které plynou z poru šení Úmluvy TIR, 
rovn ěžustanovení práva Spole čenství týkající 
se vlastních zdroj ů. 
16 —Viz konkrétn ěk re žimu vn ějšího tranzitu na podklad ě
karnetu TIR nap říklad Kampf, H.-J., Das Versandverfahren
mit Carnet TIR, Zeitschrift für Zölle und Verbrauchsteuern, 
č. 6/2002, s. 182; Berr, C. J., Trémeau, H., Le droit douanier.
Communautaire et national, 7. vydání, Economica, Pa říž
2006, s. 385. D –Celní dluh 
62. První otázkou, na kterou je t řeba odpo -
vědět ve spojení s povinností italských orgán ů
zaplatit úroky z prodlení, je, zda v projedná -
vané v ěci vznikl celní dluh. 
63. Poukazuji v této souvislosti na to, že je 
třeba rozli šit právní základ vzniku celního 
dluhu, dokonce i okolnosti, za kterých vzniká
tento celní dluh, od právního základu nebo
okolností, které vedou ke vzniku povinnosti
členského státu zaú čtovat vlastní zdroje 
Spole čenství 17 . Vztahy mezi členskými státy
a podniky, kterých se týká celní prohlá šení, 
zdan ění a vybírání dovozních a vývozních cel,
jsou upraveny celními p ředpisy 18. Vztahy mezi 
Spole čenstvím a členskými státy týkající se 
17 —K tomu dodávám, že cla nejsou jediným vlastním zdrojem 
Spole čenství. Vlastní zdroje pocházejí rovn ěžz příspěvků
vycházejícch z HDP členských stát ůnebo DPH. Blí že 
k vlastním zdroj ům Spole čenství viz Messal, R., Klein, A., 
Finanzlasten und Eigenmittelstruktur der Europäischen 
Gemeinschaft, Europäisches Wirtschafts- und Steuerrecht, 
příloha k č. 11/1993, s. 1 a násl.; Aubert, M.-H., Rapport:
Système des ressources propres des Communautés euro -
péennes, Assemblée nationale (Documents d´information de
l´Assemblée nationale. Onzième législature: č. 3436), Pa říž
2001. Ke clu jako vlastnímu zdroji viz nap říklad Meermagen,
B., Beitrags- und Eigenmittelsystem. Die Finanzierung inter -
und supranationaler Organisationen, insbesondere der 
Europäischen Gemeinschaften, Beck, Mnichov 2002, s. 152.
K mo žným novým vlastních zdroj ům viz Plasschaert, S.,
Towards an Own Tax Resource for the European Union?
Why? How? And when?, European Taxation, č. 11/2004, 
s. 470 a násl. 
18—Viz stanovisko generálního advokáta Geelhoeda ve v ěci 
Komise v. Dánsko (C-392/02, Recueil, s. I-9811, bod 62); viz 
rovn ěžmoje stanovisko ze dne 10. července 2007 ve v ěci 
Komise v. Dánsko (C-19/05, Sb. rozh. s. I-8597, bod 65). 
I - 2028 
KOMISE v. ITÁLIE 
zaúčtování vlastních zdroj ůjsou upraveny 
předpisy o vlastních zdrojích. 
64. Komise ve své žalob ětvrdí, že pokud celní 
úřad odeslání neobdr ží důkaz o tom, že celní 
postup byl vy řízen ve stanovené lh ůtě, je t řeba 
mít za to, že celní operace neprob ěhla řádn ě, 
cožmá za následek vznik celního dluhu. Itálie 
naopak tvrdí, že celní dluh nikdy nevznikl, 
proto že zásilka byla celnímu ú řadu ur čení 
předlo žena v čas. Podle Itálie skute čnost, že 
celní ú řad ur čení odeslal opo žděněpotvrzení 
o řádném provedení celní operace, nemá 
dopad na vznik celního dluhu. 
65. S ohledem na tyto úvahy je t řeba nejd říve 
objasnit skutkový stav projednávané v ěci. 
Celní ú řad odeslání stanovil lh ůtu pro p řed-
ložení zbo ží celnímu ú řadu ur čení 19 . Zbo ží 
bylo celnímu ú řadu ur čení p ředlo ženo v čas, 
ale celní ú řad ur čení neodeslal neprodlen ě
celnímu ú řadu odeslání doklady, které by 
prokazovaly tuto skute čnost 20 . 
19 —Článek 348 odst. 1 na řízení č. 2454/93 mezi jiným stanoví, že 
celní ú řad odeslání „stanoví lh ůtu, ve které má být zbo ží 
předlo ženo celnímu ú řadu ur čení“. 
20 —Podle čl. 356 odst. 2 na řízení č. 2454/93, celní ú řad ur čení 
„vyzna čí na vyhotoveních prohlá šení T1 výsledek své 
kontroly, za šle jedno vyhotovení neprodlen ěcelnímu ú řadu 
odeslání a druhé vyhotovení si ponechá. “(zvyrazn ění 
provedeno autorkou tohoto stanoviska). 66. V ustanovení čl. 379 odst. 1 na řízení 
č. 2454/93 je uvedeno, že „[j]estli že zásilka 
nebyla p ředlo žena celnímu ú řadu ur čení“, 
oznámí to celní ú řad odeslání hlavnímu 
povinnému. Pokud by se pou žil restriktivní 
doslovný výklad, toto ustanovení by se zcela
jistěnevztahovalo na situaci v projednávané 
věci, kdy zbo ží bylo celnímu ú řadu ur čení 
předlo ženo sice v čas, av šak celní ú řad 
odeslání o tom nebyl uv ědomen. Domnívám 
se nicmén ě, že toto ustanovení je t řeba 
vykládat z pohledu celního ú řadu odeslání, 
a to v tom smyslu, že pokud tento ú řad nebyl 
uvědomen o p ředlo žení zbo ží ve stanovené 
lhůtě, musí mít za to, že zbo ží nebylo celnímu 
úřadu ur čení p ředlo ženo 21. Pokud by se pou žil 
jiný výklad prvního odstavce článku 379 
nařízení č. 2454/93, prokazování řádného 
provedení tranzitní operace podle druhého 
odstavce by ztratilo sv ůj smysl. Pokud by první 
odstavec tohoto článku upravoval výhradn ě
situace, kdy zbo ží nebylo skute čněpředlo ženo 
celnímu ú řadu ur čení, nebylo by potom 
možné prokázat, že zbo ží bylo p ředlo ženo 
celnímu ú řadu ur čení. Tato argumentace je 
potvrzena čl. 380 písm. a) na řízení č. 2454/93, 
na základ ěkterého lze řádné provedení 
tranzitní operace prokázat „dokladem 
potvrzeným celními orgány, z n ějžvyplývá, 
že doty čné zbo ží bylo p ředlo ženo celnímu 
úřadu ur čení“. 
21 —Witte, P. (ur.), Zollekodex, C. H. Beck´sche Verlagsbuchhan -
dlung, Mnichov 1994; v komentá ři ke článkům 378 a ž380 
nařízení č. 2454/93, s. 570, je uvedeno, že tyto články se 
použijí, jestli že zbo ží nedo šlo celnímu ú řadu ur čení nebo 
jestli že nebylo prokázáno, že celní postup byl ukon čen, a že je 
třeba v t ěchto p řípadech vycházet ze zásady, že zbo ží bylo 
propu štěno do volného ob ěhu na hospodá řském území 
Spole čenství. 
I - 2029 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
67. Jeliko žz pohledu celního ú řadu odeslání, 
zásilka nebyla p ředlo žena celnímu ú řadu 
určení, celní ú řad odeslání musí po žadovat 
po hlavním povinném potvrzení o řádném 
provedení tranzitní operace. Pokud nepo žádá 
hlavního povinného o toto potvrzení, je podle
mého názoru d ůsledek tohoto opomenutí pro 
celní ú řad odeslání (a nikoli pro hlavního 
povinného) stejný, jako kdyby neobdr žel 
potvrzení o řádném provedení tranzitní 
operace ze strany hlavního povinného –na 
základ ě článku 2 na řízení č. 1552/89 –vzniká 
nárok Spole čenství na vlastní zdroje a s tím
povinnost celního ú řadu odeslání p řipsat je na 
účet Spole čenství. 
68. Z věcí Komise v. N ěmecko 22 a Komise 
v. Nizozemsko 23, na které se odvolává Komise, 
vyplývá, že pokud „zásilky v re žimu vn ějšího 
tranzitu Spole čenství nebyly p ředlo ženy 
celnímu ú řadu ur čení ve lh ůtěpředepsané 
celním ú řadem odeslání, má se za to, že celní 
dluh vznikl a hlavním povinným je dlu žník“24 . 
Generální advokátka Stix-Hackl m ěla ve svém 
stanovisku na ob ěvěci stejný názor, že 
v případ ě, v n ěmžzásilka nebyla p ředlo žena 
celnímu ú řadu ur čení ve lh ůtě, vyplývá 
z čl. 378 odst. 1 a 2 na řízení č. 2454/9 
„právní domn ěnka “ohledn ěvzniku celního 
dluhu a ohledn ěhlavního povinného a jeho 
postavení dlu žníka 25. Tato judikatura se m ůže 
obdobn ěpoužít v p řípad ě, kdy celní ú řad 
22 —Rozsudek ze dne 14. dubna 2005, Komise v. N ěmecko 
(C-104/02, Sb. rozh. s. I-2689). 
23 —Rozsudek ze dne 14. dubna 2005, Komise v. Nizozemsko
(C-460/01, Sb. rozh. s. I-2613). 
24 —Rozsudky ze dne 14. dubna 2005, Komise v. N ěmecko, bod 81
a ze dne 14. dubna 2005, Komise v. Nizozemsko, bod 72. 
25 —Stanovisko generální advokátky Stix-Hackl p řednesené dne 
13. července 2004 ve v ěci, Komise v. Nizozemsko, bod 53. odeslání nemá d ůkaz o tom, že zbo ží bylo 
předlo ženo celnímu ú řadu ur čení. 
69. Proto, a čkoli Komise v projenávané v ěci 
tvrdí opak, nelze mít za to, že celní dluh 
skute čněvznikl. Uplynutím lh ůty, kterou 
celní ú řad odeslání stanovil pro p ředlo žení 
zboží celnímu ú řadu ur čení, vzniká pouze 
domn ěnka celního dluhu 26. Tato domn ěnka je 
vyvratitelná ( praesumptio iuris tantum ), to 
znamená, že je mo žné ji vyvrátit, pokud 
dotyčná osoba proká že, že celní operace byla 
řádn ěvyřízena. D ůkazní b řemeno v tomto 
případ ěspočívá na osob ě, která vyvrací 
domn ěnku 27. Pokud jde o otázku, kdo m ůže 
domn ěnku vyvrátit, je t řeba rozli šovat dv ě
možnosti. 
70. První mo žností je, že celní ú řad odeslání 
od hlavního povinného po žaduje d ůkaz 
o řádném provedení tranzitní operace 
v souladu s čl. 379 odst. 2 na řízení 
č. 2454/93. V tomto p řípad ě, jak uvádí 
generální advokátka Stix-Hackl v bod ě49 
svého stanoviska ve v ěcech Komise v. Nizo -
26 —Názor, že se jedná o domn ěnku celního dluhu, je zastáván 
v teorii rovn ěžDulmetem, A., Dette douanière et ressources
propres des Communautés, Europe, č. 206/2005, s. 22. 
27 —Viz nap říklad Henninger, M., Die Frage derBeweislast im
Rahmen des UN –Kaufrechts. Zugleich eine rechtsverglei -
chende Grundlagenstudie zur Beweislast, VVF, Mnichov 
1995, s. 53. 
I - 2030 
KOMISE v. ITÁLIE 
zemsko a Komise v. N ěmecko 28 , hlavní 
povinný m ůže ve lh ůtětři m ěsíce ode dne 
oznámení o tom, že tranzitní operace nebyla 
řádn ěprovedena, vyvrátit domn ěnku ohledn ě
existence celního dluhu, tím, že proká že, že 
operace byla skute čně řádn ěprovedena. Po 
uplynutí této lh ůty hlavní povinný ji žnemůže 
vyvrátit domn ěnku celního dluhu, tu mohou 
vyvrátit pouze celní orgány tím, že proká žou, 
že zbo ží bylo v čas p ředlo ženo celnímu ú řadu 
určení. Druhá mo žnost je, že celní ú řad 
odeslání od hlavního povinného tento d ůkaz 
nepo žaduje. V tomto p řípad ěhlavní povinný 
podle mého názoru m ůže, stejn ějako celní 
orgány, vyvrátit domn ěnku existence celního 
dluhu i po uplynutí lh ůty 14 m ěsícůode dne 
provedení tranzitu zbo ží. 
71. V projednávané v ěci je tedy t řeba mít za 
to, že vznikla domn ěnka celního dluhu, která 
byla vyvrácena, kdy žcelní ú řad ur čení p řed-
ložil celnímu ú řadu odeslání d ůkaz, že zbo ží 
došlo celnímu ú řadu ur čení v čas. 
28 —Stanovisko generální advokátky Stix-Hackl uvedené vý še 
v poznámce pod čarou 25. E –Povinnost zaú čtovat nárok Spole čenství 
na vlastní zdroje 
72. Druhou otázkou, na kterou je t řeba 
odpov ědět, je, zda italské orgány m ěly povin -
nost p řipsat vlastní zdroje na ú čet Spole čen-
ství. Pro ur čení nároku Spole čenství na vlastní 
zdroje je relevantní článek 2 na řízení 
č. 1552/89 a článek 2 na řízení č. 1150/2000. 
73. Komise se ve své žalob ědovolává jak 
nařízení č. 1552/89, tak na řízení č. 1150/2000, 
které od 31. kv ětna 2000 prvn ěuvedené 
nařízení nahradilo. Je t řeba tedy nejprve 
objasnit, které ze dvou na řízení se na projed -
návanou v ěc pou žije 29 . Pokud jde o pou žití 
ustanovení obou na řízení, poznamenávám, že 
jestli že bylo právo Spole čenství zm ěněno 
v průběhu postupu p řed zahájením soudního 
řízení, m ůže Komise navrhnout ur čení 
nespln ění povinnosti, která vyplývá z ustano -
vení p ůvodn ěplatného na řízení, je žbyla 
pozd ěji zm ěněna, pokud byla ustanovení 
v novém na řízení ponechána 30 . Naopak 
předm ět sporu nem ůže být roz šířen na 
povinnosti vyplývající z nových p ředpis ů, 
29 —Komise vydala svá od ůvodn ěná stanoviska v obou v ěcech a ž
po vstupu nového na řízení v platnost; v rámci řízení 
o nespln ění povinnosti 2003/2241 bylo od ůvodn ěné stano -
visko vydáno dne 5. července 2005 a v rámci řízení o nespln ění 
povinnosti 2006/2266 dne 12. října 2006. 
30 —Viz nap říklad rozsudek ze dne 12. června 2003, Komise
v. Itálie (C-363/00, Recueil, s. I-5767, bod 22). 
I - 2031 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
kterým neodpovídají žádné povinnosti 
v původním zn ění dot čeného aktu, nebo ť
jinak by do šlo k poru šení podstatných formál -
ních nále žitostí postupu, jím žse ur čuje 
nespln ění povinnosti 31 . 
74. Článek 2 na řízení č. 1552/89 byl nahrazen 
článkem 2 na řízení č. 1150/2000. Článek 2 
nařízení č. 1552/89 zn ěl tak, že nárok 
Spole čenství na vlastní zdroje se stanoví, 
jakmile o splatné částce p říslušný vnitrostátní 
celní ú řad vyrozumí dlu žníka. Vyrozum ění se 
učiní, jakmile je dlu žník znám a jakmile m ůže 
být vý še nároku vypo čtena p říslušnými správ -
ními orgány v souladu s p říslušnými p ředpisy 
Spole čenství. Článek 2 na řízení č. 1150/2000 
zní tak, že nárok Spole čenství na vlastní zdroje 
se stanoví jakmile jsou spln ěny podmínky 
stanovené celními p ředpisy pro ur čení 
nároku rozpo čtu a pro vyrozum ění dlu žníka. 
Znění článku 2 bylo tedy zm ěněno vstupem 
nového na řízení v platnost, co žje důvodem, 
pročse v projednávané v ěci musí vzít v úvahu 
ustanovení p ůvodního na řízení. 
75. Italská vláda na jednání vysv ětlila, že 
italské orgány nevyrozum ěly hlavního povin -
ného o splatné částce. Nezávisle na této 
31 —Rozsudky ze dne 12. června 2003, Komise v. Itálie, bod 22 a ze 
dne 5. října 2006, Komise v. Belgie (C-275/04, Sb. rozh. 
s. I-9883, bod 35). okolnosti v ka ždém p řípad ěvzniká nárok 
Spole čenství na vlastní zdroje, jakmile uply -
nuly lh ůty stanovené v článku 379 na řízení 
č. 2454/93, to znamená nejpozd ěji uplynutím 
lhůty 14 m ěsícůode dne p ředlo žení zbo ží 
celnímu ú řadu odeslání. Podle Úmluvy TIR 
tento nárok Spole čenství vzniká, jakmile 
uplynuly lh ůty stanovené v článku 11 
Úmluvy, to znamená jeden rok a t ři měsíce –
tedy dohromady patnáct m ěsíců–a nejpozd ěji 
tři roky od obdr žení karnetu TIR. 
76. Italské orgány m ěly zaú čtovat nárok 
Spole čenství na vlastní zdroje na základ ě
čl. 6 odst. 2 písm. a) na řízení č. 1552/89, 
který stanoví, že nároky jsou v souladu 
s článkem 2 zaú čtovány nejpozd ěji v první 
pracovní den po 19. dni druhého m ěsíce 
následujícího po m ěsíci, v n ěmžbyl nárok 
stanoven. Článek 3 písm. a) na řízení 
č. 1150/2000 obsahuje toto žné ustanovení 
jako je ustanovení uvedené v čl. 2 písm. a) 
nařízení č. 1552/89. Z d ůvodu vý še uvedených 
zásad lze tedy pou žít rovn ěžtoto ustanovení. 
Z judikatury vyplývá, že členské státy se 
nemohou vyhnout povinnosti ur čit existenci 
pohledávek, a to ani kdy žje zpochyb ňují, 
jeliko žjinak by bylo p řipuštěno, aby finan ční 
rovnováha Spole čenství byla naru šena 
jednáním jednoho členského státu 32 . Členské 
státy nejsou povinny Komisi poskytnout 
částky odpovídající ur čeným nárokům jedin ě
32 —Rozsudky ze dne 16. kv ětna 1991, Komise v. Nizozemsko
(C-96/89, Reuceil, s. I-2461, bod 37); ze dne 15. června 2000, 
Komise v. N ěmecko (C-348/97, s. I-4429, bod 64), a ze dne
15. listopadu 2005, Komise v. Dánsko (C-392/02, Sb. rozh.
s. I-9811, bod 60). 
I - 2032 
KOMISE v. ITÁLIE 
tehdy, pokud tyto částky nemohly být vybrány 78. Italské ú řady m ěly tedy povinnost p řipsa t
z důvodu vy šší moci nebo pokud se uká že, že vlastní zdroje na ú čet Spole čenství .
vybrání t ěchto částek není mo žné z d ůvod ů,
které jim nemohou být p řičítány 33 .
77. Po uplynutí vý še uvedených lh ůt sta čí 
domn ěnka celního dluhu k tomu, aby vznikla
povinnost zaú čtovat nárok Spole čenství na 
vlastní zdroje. Z tohoto hlediska není tedy 
důležité, zda celní ú řad odeslání v ěděl 
s jistotou, zda celní dluh hlavnímu povinnému
vznikl. Z hlediska celních ú řadůse tento celní 
dluh pova žuje za vzniklý, a z d ůvodu této 
domn ěnky musí být zaú čtován nárok Spole -
čenství na vlastní zdroje. Pohled z perspektivy
hlavního povinného, o který se opírá ve svých
vyjád řeních italská vláda, není tedy v projed -
návané v ěci rozhodující, jeliko žskute čnost, že 
de facto žádný celní dluh na základ ě
článku 204 CKS nevznikl, má pro celní ú řad 
odeslání význam, pouze, kdy žtento ú řad 
porovnává celní doklady, zji šťuje, zda b ěhem 
celní operace nedo šlo k nesrovnalostem a vy ři-
zuje celní postup. Lze tedy shrnout, že hlavní 
povinný splnil svou povinnost v rámci re žimu 
vnějšího tranzitu, kdy žpředlo žil celnímu 
úřadu ur čení zbo ží spolu s odpovídajícími 
doklady a celní ú řad odeslání splnil svou 
povinnost, kdy žporovnal celní doklady 
a zjistil, že v tranzitním postupu nedo šlo 
k nesrovnalostem. 
33 —Rozsudek ze dne 15. listopadu 2005, Komise v. Dánsko, 
bod 66; viz rovn ěžmoje stanovisko p řednesené dne 
10. července 2007 ve v ěci Komise v. Dánsko, bod 74. F –Úroky z prodlení 
79. Třetí otázkou, která je v projednávané 
věci rozhodující, je, zda členský stát celního 
úřadu, který m ěl povinnost zaú čtovat nárok 
Spole čenství na vlastní zdroje, musí zaplatit 
úroky z prodlení ode dne, kdy vznikla 
povinnost p řipsat tyto zdroje na ú čet Spole -
čenství a ždo dne, kdy byla vyvrácena 
domn ěnka existence celního dluhu. Povin -
nost p řipsat tyto zdroje na ú čet Spole čenství, 
která nále ží členskému státu v jeho vztazích se 
Spole čenstvím, odpovídá ve vztazích celního
práva ú četní povinnosti celního ú řadu zaú č-
tovat vlastní zdroje. Členský stát tedy dlu ží 
úroky z prodlení za období, kdy vlastní zdroje
Spole čenství m ěly být p řipsány na ú čet 
Spole čenství, kdyby je celní ú řady členského 
státu byly v čas zaú čtovaly. 
I - 2033 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
80. Článek 11 na řízení č. 1552/89 stanoví, 
pokud jde o úroky z prodlení, že členský stát 
zaplatí úroky „v případ ějakéhokoli zpo ždění 34 
v připisování částek na ú čet“vlastních zdroj ů
Spole čenství. Článek 11 na řízení č. 1150/2000 
obsahuje toto žné ustanovení. Z judikatury 
mimoto vyplývá, že mezi povinností ur čit 
vlastní zdroje Spole čenství, které budou 
připsány ve stanovené lh ůtěna účet Komise, 
a povinností zaplatit úroky z prodlení, existuje
nerozlu čný vztah 35. Úroky mohou být po ža-
dovány bez ohledu na d ůvod prodlení v p řipi-
sování t ěchto zdroj ůna ú čet Komise 36 . Na 
základ ějudikatury tedy není nezbytné rozli -
šovat mezi p řípadem, kdy členský stát ur čil 
existenci vlastních zdroj ů, ani žby je p řipsal na 
účet, a p řípadem, kdy členský stát existenci 
vlastních zdroj ů37 jednodu še neur čil. 
81. Tyto zásady se nicmén ěpodle mého 
názoru pou žijí pouze tehdy, pokud celní 
dluh skute čněexistuje nebo pokud existuje 
alespo ňdomn ěnka, že tento dluh vznikl 
a vlastní zdroje jsou tak skute čněsplatné. 
Použití t ěchto zásad se stává nicmén ěnemo -
žným, kdy žse proká že, že celní dluh skute čně
34 —Kurziva provedena autorkou tohoto stanoviska. 
35 —Viz rozsudky ze dne 16. kv ětna 1991, Komise v. Nizozemsko
(C-96/89, Recueil, s. I-2461, bod 38); ze dne 14. dubna 2005,
Komise v. N ěmecko (C-392/02, Sb. rozh. s. I-2689, bod 45)
a ze dne 15. listopadu 2005, Komise v. Dánsko (C-392/02, Sb.
rozh. s. I-9811, bod 67). 
36 —Viz rozsudky ze dne 16. kv ětna 1991, Komise v. Nizozemsko,
bod 38; ze dne 15. listopadu 2005, Komise v. Dánsko, bod 67;
ze dne 5. října 2006, Komise v. Belgie (C-275/04, Sb. rozh.
s. I-9883, bod 74), a ze dne 5. října 2006, Komise v. Belgie
(C-378/03, Sb. rozh. s. I-9805, bod 53). 
37—Viz rozsudky ze dne 16. kv ětna 1991, Komise v. Nizozemsko, 
C-96/89, bod 38 a ze dne 15. listopadu 2005, Komise 
v. Dánsko, bod 67. nevznikl, takže zaniká nárok Spole čenství na 
připsání vlastních zdroj ů, a to dokonce i nárok 
na vlastní zdroje ji žpřipsané. 
82. Na tomto míst ěmusím podrobn ěji 
pojednat o vazbách mezi právní úpravou 
vztah ůmezi členským státem a podniky 
(vztahy celního práva) a právní úpravou 
vztah ůmezi členským státem a Spole čenstvím 
(vztahy, které se týkají vlastních zdroj ů
Spole čenství). Z hlediska obecné ochrany 
finan čních zájm ůSpole čenství nevyplývá
tato ochrana ze zavedení celní unie, ale jedná
se naopak o samostatný cíl, který je uveden
v hlav ěII (Finan ční ustanovení) části páté, 
a nikoli ve t řetí části, která upravuje politiky 
Spole čenství, mezi jiným i celní unii v kapitole
1 hlavy I 38. Nicmén ě, jak vyplývá ze stanoviska
generálního advokáta L. A. Geelhoeda ve v ěci 
Komise v. Dánsko, mezi celními p ředpisy
a ustanoveními týkajícími se vlastních zdroj ů
Spole čenství existuje vztah v tom sm ěru, že 
příslušné vnitrostátní celní orgány musí podle
celních p ředpis ůvyměřit, ulo žit a vybrat cla 
jakožto vlastní zdroje 39 . Členské státy musí 
poté p řijmout ve škerá nezbytná opat ření, aby 
vlastní zdroje, na které má Spole čenství nárok, 
byly Spole čenství dány k dispozici, p řičemž
tuto povinnost nemají jedin ětehdy, pokud 
38 —Viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 18. listopadu 1999,
Komise v. Rada (C-209/97, Recueil, s. I-8067, bod 29). Viz
v teorii Lyons, T., EC Customs Law, Oxford University Press,
Oxford 2001, s. 52 a 53. 
39 —Viz stanovisko generálního advokáta L. A. Geelhoeda ve v ěci 
Komise v. Dánsko (C-392/02, Sb. rozh. s. I-9811, bod 62).
V právní teorii Berr, C. J. a Natarel, E. tvrdí, že na výb ěr cla se 
použijí p ředev ším celní p ředpisy, zatímco ustanovení o vlast -
ních zdrojích se pou žijí a žve fázi, která následuje po výb ěru 
cla. Viz Berr, C. J., Natarel, E., Chronique de jurisprudence du
Tribunal et de la Cour de justice des Communautés 
européennes. Échanges commerciaux, Journal du droit 
international, č. 2/2007, s. 633. 
I - 2034 
KOMISE v. ITÁLIE 
tyto částky nemohly být vybrány z d ůvodu 
vyšší moci, nebo jestli že se uká že, že v dlou -
hodobém výhledu není vybrání t ěchto částek 
možné z p říčin, které jim nemohou být 
přičítány 40 . celní orgány členského státu, nemusí osoba 
povinná k dani zaplatit částku p říslušného cla, 
nemá tato chyba vliv na povinnost p říslušného 
členského státu zaplatit v rámci odvád ění 
vlastních zdroj ůúroky z prodlení za opo žděné 
připsání vlastních zdroj ůna účet 42 . 
83. V ur čitých p řípadech je mo žné zcela 
rozlišovat mezi vztahem celního práva 
a vztahem týkajícím se vlastních zdroj ů
Spole čenství. Soudní dv ůr se zabýval 
takovým p řípadem ve v ěci De Haan 41. V této 
věci uznal Soudní dv ůr existenci rozdílu mezi 
povinností ur čit nárok Spole čenství na vlastní 
zdroje a pravomocí členských stát ůvymáhat 
celní dluh od hlavního povinného. Soudní 
dvůr v bod ě34 rozsudku uvedl, že pokud celní 
orgány nedodr ží lh ůty stanovené celními 
předpisy Spole čenství, m ůže toto nedodr žení 
vést k tomu, že dot čený členský stát zaplatí 
Spole čenství v rámci odvád ění vlastních 
zdroj ůSpole čenství úroky z prodlení a že 
toto nedodr žení nemá vliv na splatnost 
celního dluhu ani právo t ěchto orgán ů
přistoupit k dodate čnému vymáhání dluhu. 
Soudní dv ůr v dal ší judikatu ře uvedl, že 
jestli že v d ůsledku chyby, které se dopustily 
40 —Viz čl. 17 odst. 1 a 2 na řízení č. 1552/89 a na řízení 
č. 1150/2000, Viz v judikatu ře nap říklad rozsudek ze dne 
15. listopadu 2005, Komise v. Dánsko, bod 66. Viz v právní
teorii Meisse, É., Application du système des ressources 
propres des Communautés, Europe, č. 346/2006, s. 9. 
41 —Rozsudek ze dne 7. zá ří 1999, De Haan (C-61/98, Recueil, 
s. I-5003). 84. Nicmén ěexistuje zásadní rozdíl mezi 
případem, kdy celní dluh existuje a členský 
stát jej nem ůže vybrat z důvodu pochybení,
kterého se dopustily celní orgány, a p řípadem, 
kdy pozd ěji vyjde najevo, že celní dluh 
neexistuje , jak tomu je v projednávaném 
případ ě. Zásady, které Soudní dv ůr uvedl ve 
věci De Haan 43, nemohou být tudí žna projed -
návanou v ěc pou žity. 
85. V projednávaném p řípad ětedy nelze 
tvrdit, že vznikem povinnosti členského 
státu p řipsat na ú čet vlastní zdroje Spole čen-
ství, se vztah mezi členským státem a Spole -
čenstvím stal zcela nezávislým na vztahu mezi
členským státem a hlavním povinným. 
42 —Viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 15. listopadu 2005, 
Komise v. Dánsko, bod 63. Viz rovn ěžmé stanovisko ze dne 
10. července 2007 ve v ěci Komise v. Dánsko, bod 61. 
43 —Rozsudek ze dne 7. zá ří 1999, De Haan (C-61/98, Recueil, 
s. I-5003). 
I - 2035 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
Komise rovn ěžkonkludentn ěuznává, že 
režimy z ůstávají spojeny i po vzniku povin -
nosti p řipsat vlastní zdroje na ú čet Spole čen-
ství. Pokud by se Komise domnívala, že 
povinnost p řipsat na ú čet vlastní zdroje 
existuje také poté, co vyjde najevo, že celní 
dluh nevznikl, po žadovala by pak ve své 
žalob ě, aby bylo ur čeno nespln ění povinnosti 
z důvodu nep řipsání t ěchto zdroj ůna ú čet 
Spole čenství. Komise v šak ve své argumentaci 
naopak uvádí, že pokud je ur čeno, že neexis -
tuje celní dluh, nevzniká ani povinnost p řipsat 
na účet vlastní zdroje. 
86. Existuje dal ší důvod, pro čnemůže být 
režim vlastních zdroj ůabsolutn ěnezávislý na 
režimu celního práva. Článek 236 CKS toti ž
stanoví, že dovozní nebo vývozní clo se vrátí, 
„jestli že se zjistí, že v dob ě, kdy bylo zaplaceno, 
nebyla jeho částka dlu žná“44. Soudní dv ůr ve 
své judikatu ře rovn ěžpotvrdil, že hlavní 
povinný m ůže po žadovat vrácení zaplacených 
částek, pokud se uká že, že celní operace byla 
řádn ěvyřízena 45. Kdyby tedy hlavní povinný 
mohl po žadovat po členském státu vrácení 
neprávem zaplacených částek, a čkoli členský 
stát by bez ohledu na tuto mo žnost m ěl 
i nadále povinnost p řipsat tyto prost ředky na 
účet Spole čenství, musel by tento členský stát 
44 —Podle čl. 236 odst. 2 m ůže hlavní povinný po žadovat vrácení 
cla ve lh ůtětří let ode dne, kdy byla částka cla sd ělena. Pokud 
jde o toto právo hlavního povinného viz rovn ěžLyons, T., EC
Customs Law, Oxford University Press, Oxford 2001, s. 411;
Lux, M., Guide to Community Customs Legislation, Bruy -
lant, Brusel 2002, s. 494; Berr, C. J., Trémeau, H., Le droit
douanier. Communautaire et national, 7. vydání, Economica,
Paříž2006, s. 237 a násl. 
45 —Viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 14. dubna 2005 ve v ěci 
Komise v. N ěmecko (C-104/02, Sb. rozh. s. I-2689, bod 88). zaplatit stejnou částku dvakrát, jednou Spole -
čenství a jednou hlavnímu povinnému. Podle
mého názoru nem ůže být toto cílem celních 
právních p ředpis ůani právních p ředpis ů, 
kterými jsou upraveny vlastní zdroje Spole -
čenství. 
87. Je tedy t řeba konstatovat, že v den, kdy 
domn ěnka existence celního dluhu byla 
vyvrácena, bylo rovn ěžprokázáno, že vlastní 
zdroje byly neprávem p řipsány na ú čet 
Spole čenství. Skute čnost, že vnitrostátní 
celní orgány m ěly povinnost p řipsat na ú čet 
vlastní zdroje v dob ě, kdy domn ěnka celního 
dluhu je štěexistovala, nem ůže tento záv ěr 
ovlivnit. 
88. Zánik nároku Spole čenství na vlastní 
zdroje má nicmén ěrovn ěž významné 
důsledky pro úroky, které by p řípadn ědlužil 
členský stát za prodlení v p řipisování t ěchto 
vlastních zdroj ůna účet. Domnívám se, že je 
třeba v tomto ohledu konstatovat, že se 
zánikem nároku Spole čenství na vlastní 
zdroje zaniká rovn ěži jeho nárok na úroky 
z prodlení za p řípadné opo žděné p řipsání 
vlastních zdroj ůna účet. Na podporu tohoto 
závěru je mo žné uvést n ěkolik argument ů. 
I - 2036 
KOMISE v. ITÁLIE 
89. Povinnost p řipsat na ú čet vlastní zdroje 
a povinnost zaplatit úroky za opo žděné 
připsání na ú čet jsou jedna v ůči druhé ve 
vztahu hlavní a akcesorické povinnosti. 
Vzhledem k tomu, že povinnost p řipsat 
prost ředky na ú čet, tj. hlavní povinnost,
neexistuje, platí v souladu se zásadou accesso -
rium sequitur principale , že neexistuje ani 
akcesorická povinnost zaplatit úroky 
z prodlení v p řipisování prost ředků na ú čet. 
Úroky z prodlení jsou charakteristickým 
nástrojem ob čanského práva, ale per analo -
giam je mo žné pou žít základní zásady spojené
s tímto nástrojem i na oblast práva celního,
které je sou částí ve řejného práva, jako ži na 
právní úpravu vlastních zdroj ůSpole čenství. 
Pokud se opíráme o analogii s ob čanským 
právem, lze konstatovat, že placení úroků je 
vždy vázáno na placení hlavního dluhu. 
90. Sekundární právo Spole čenství, které se 
týká oblasti úroků z prodlení, vychází ze 
zásady akcesorické povahy úroků46 . Tato 
zásada je rovn ěžuznána v právním řádu 
několika členských stát ůEU 47 . Akcesorická 
povaha úroků vyplývá rovn ěžz dokument ů
různých skupin odborníků na sjednocování 
46 —Viz sm ěrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/EHS
ze dne 29. června 2000 o postupu proti opo žděným platbám 
v obchodních transakcích (Ú ř. věst. L 200, s. 35; Zvl. vyd. 
17/01, s. 226), která v čl. 3 odst. 1 písm. c) bod ěii) stanoví, že 
„věřitel má právo na úrok z prodlení, pokud [ …] neobdr žel 
splatnou částku v čas“. Částka musí být tedy skute čněsplatná 
k tomu, aby v ěřitel mohl po žadovat zaplacení úroků
z prodlení. 
47 —Uvedu n ěkolik právních řádů, v nich žje tato zásada platná, 
proto že úroky jsou splatné pouze v p řípad ěprodlení se 
skute čným zaplacením ur čité částky: belgické právo ( článek 
1153 Code civil); české právo ( čl. 121 odst. 3 a čl. 517 odst. 2 
občanského zákoníku); estonské právo ( čl. 113 odst. 1 
vôlaôigusseadus); francouzské právo ( článek 1153 Code 
civil); italské právo ( článek 1224 Codice civile); n ěmecké 
právo ( čl. 288 odst. 1 Bürgerliches Gesetzbuch); portugalské 
právo ( článek 561 Código civil); rumunské právo ( články 
1082 a ž1089 Cod civil); slovinské právo ( článek 378 
Obligacijskega zakonika); špan ělské právo ( článek 1108 
código civil). evropského práva a nástroj ůmezinárodního 
práva. Nap říklad v článku III.-3:708 (1) 
návrhu Spole čného referen čního rámce 
(Draft Common Frame of Reference ) je 
uvedeno, že dlu žník musí zaplatit úroky
z prodlení, pokud se dostane do prodlení se
zaplacením ur čité pen ěžité částky 48 . Článek 
4.507(1) Zásad evropského smluvního práva
(Principles of European Contract Law ) 49 
obsahuje podobné ustanovení. V článku 78 
Úmluvy o mezinárodní koupi zbo ží je rovn ěž
uvedeno, že smluvní strana má nárok na úroky
z prodlení, pokud se druhá strana dostane do
prodlení se zaplacením ceny nebo jiné 
částky 50 . Žádný z uvedených nástroj ůneupra -
vuje p řípad, že by v ěřitel m ěl nárok na úroky 
z prodlení, i kdy žnevznikla povinnost zaplatit 
dlužnou částku. 
48 —Článek III.-3:708(1) Draft Common Frame of Reference 
stanoví: „If payment of a sum of money is delayed, whether or
not the non-performance is excused, the creditor is entitled
to interest on that sum [ …]“. Viz von Bar a dal ší (vyd.),
Principles, Definitions and Model Rules of European Private
Law –Draft Common Frame of Reference (DCFR). Interim
Outline Edition, sellier, Mnichov 2008, s. 170. Spole čný 
referen ční rámec není v sou časné dob ěsoučástí platného 
práva Spole čenství. 
49 —Článek 4.507(1) Principles of Euroepan Contract Law 
stanoví: „If payment of a sum of money is delayed, the
aggrieved party is entitled to interest on tahat sum [ …]“. Viz 
Lando, O., Beale, H. (vyd.), Principles of Europaen Contract
Law. Part I: Performance, Non-performance and Remediem,
Kluwer Law International, Haag, Londýn, Boston 1995, 
s. 212. Zásady evropského smluvního práva nejsou v sou časné 
doběsoučástí platného práva Spole čenství. 
50—Úmluva Spojených národ ůo smlouvách o mezinárodní koupi 
zboží byla p řijata dne 11. dubna 1980 a vstoupila v platnost
dne 1. ledna 1988. 
I - 2037 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
91. Občanskoprávní vztahy jsou skute čně
dvouúrov ňové vztahy mezi hlavní povinností
a akcesorickou povinností, proto že dlu žník, 
který je v prodlení se zaplacením, musí 
zaplatit úroky z prodlení p římo na základ ě
hlavní platební povinnosti. V projednávané 
věci mají vztahy naopak t ři úrovn ě: nejprve
vzniká celní dluh, poté povinnost p řipsat na 
účet stanovenou částku vlastních zdroj ů
a kone čněúroky z prodlení, které je t řeba 
zaplatit kv ůli zpo ždění v p řipisování t ěchto 
částek na ú čet. Existence tohoto vztahu, který 
má t ři úrovn ě, však podle mého názoru 
nemůže ovlivnit záv ěr, že Spole čenství nemá 
v projednávané v ěci nárok na zaplacení úroků
z prodlení. Nárok Spole čenství na vlastní 
zdroje zanikne, kdy žje vyvrácena domn ěnka, 
že celní dluh vznikl, nebo ťprávní re žim, který 
upravuje vlastní zdroje Spole čenství, nem ůže 
být natolik nezávislý na vztahu celního práva,
aby povinnost, která vzniká v tomto rámci,
mohla existovat zcela nezávisle. 
92. Správnost argumentace týkající se akce -
sorické povahy úroků z prodlení je potvrzena 
skute čností, že ratio této argumentace se 
může rovn ěžpoužít v opa čném p řípad ě, 
kdyby byly vlastní zdroje –na rozdíl od 
projednávaného p řípadu –byťopožděně
připsány na ú čet a členský stát by zaplatil
úroky z prodlení za jejich opo žděné p řipisání 
na ú čet, ale po p řipsání by bylo zji štěno, že celní dluh nevznikl. Jak jsem ji žuvedla ve 
svém stanovisku ve v ěci Komise v. Dánsko, 
pokud získá Spole čenství p říjmy z titulu 
vlastních zdroj ů, na které v šak nemá nárok, 
je finan ční rovnováha Spole čenství naru šena 
na úkor členských stát ů51. V takovém p řípad ě
může dojít k p řevodu majetku ve prosp ěch 
Spole čenství bez právního základu, a tedy 
k bezd ůvodnému obohacení Spole čenství 52 . 
Jestli že vlastní zdroje Spole čenství byly 
v tomto p řípad ěpřipsány na ú čet opo žděně
a jestli že členský stát zaplatil úroky za toto 
opožděné p řipsání, bylo by podle mého 
názoru mo žné po žadovat po Spole čenství 
vrácení částky vlastních zdroj ů, jako ži úroků
z prodlení zaplacených členským státem. 
93. Jak správn ětvrdí italská vláda, povinnost
zaplatit úroky z prodlení v projednávané v ěci 
by dala t ěmto úrokům sankční povahu. Cíl 
úroků z prodlení m ůže mít zcela jist ěsankční 
povahu, proto že úroky za ka ždý den prodlení 
mají prost řednictvím „trestu “přinutit 
dlužníka, aby zaplatil v čas. Sankční povaha 
51 —Viz mé stanovisko ze dne 10. července 2007 ve v ěci Komise 
v. Dánsko, bod 89. 
52 —Op. cit. 
I - 2038 
KOMISE v. ITÁLIE 
úroků je nicmén ěspojena s existencí hlavní 
povinnosti 53. Komise chce ve skute čnosti svojí 
žalobou vyplnit mezeru v právu, která zjevn ě
existuje, pokud jde o sankci za nespln ění 
povinností členských stát ův rámci p řipiso -
vání vlastních zdroj ůna ú čet. Toto úsilí 
Komise lze zajisté pochopit vzhledem 
k mo žnostem zpronev ěry a úniku vlastních 
zdroj ůpři jejich p řipisování na ú čet 54, bylo by 
však v rozporu s povahou úroků z prodlení, 
kdyby v právních p ředpisech Spole čenství tyto 
úroky ve skute čnosti nahrazovaly sankci za 
nespln ění povinností. 
94. Domnívám se, že právní mezera v práv -
ních p ředpisech Spole čenství m ůže být 
vypln ěna n ěkolika zp ůsoby. Komise m ůže 
navrhnout zm ěnu právních p ředpis ů, kterou 
53 —K tomu uvádím, že v právní teorii existuje názor, podle n ěhož
jižvznik celního dluhu z d ůvodu poru šení podstatných 
formálních nále žitostí je ur čitým zp ůsobem sankcí. Viz 
Miller-Eiselt, K. P., Die Entstehung der Zollschuld bei 
Verstoß gegen Verfahrensvorschriften nach dem Zollkodex 
–Das Zollschuldrecht auf dem Irrweg zu einem Sanktions -
zollrecht? Zeitschrift für Zölle und Verbrauchsteuern, 
č. 12/2001, s. 398; Fuchs, K., Zollschuld –Probleme der 
Rechtsfolgen und der Abgrenzung, Zeitschrift für Zölle und
Verbrauchsteuern, č. 2/2004, s. 38. 
54—Vervaele, J.A.E., La fraude communautaire et le droit pénal
européen des affaires, Presses universitaires de France, Pa říž
1994, s. 45, uvádí jako jednu z forem podvod ůpodvod p ři 
dovozu nebo vývozu zbo ží. zajistí pro takovéto poru šení skute čnou 
finan ční sankci, která bude nezávislá na 
zaplacení úroků z prodlení. Pro srovnání 
uvádím, že ani v ob čanském právu není 
v zásad ěvylou čena v ěřitelova mo žnost po ža-
dovat po dlu žníkovi, který se dostal do 
prodlení s pen ěžitým pln ěním, dal ší 
náhradu, která není spojena s placením 
úroků z prodlení 55 . I v ob čanském právu 
tedy existuje mo žnost dodate čné sankce za 
poru šení povinnosti platit v čas. Komise m ůže 
navíc podat žalobu pro nespln ění povinností 
proti členskému státu podle článku 226 ES 
založenou na opo žděném p řipsání vlastních 
zdroj ůSpole čenství na ú čet. Skute čnost, že 
členský stát nep řipsal na ú čet tyto vlastní 
zdroje v dob ě, kdy ji žexistovala domn ěnka 
celního dluhu, m ůže podle mého názoru 
představovat nespln ění povinnosti. Otázka 
nespln ění povinnosti p řipsat tyto zdroje na 
účet v dob ě, kdy domn ěnka celního dluhu 
ještěexistovala, se li ší od otázky zaplacení 
úroků, kdy žtato domn ěnka byla ji žvyvrácena. 
95. S ohledem na vý še uvedené argumenty se 
domnívám, že dot čený členský stát, v n ěmžse 
nachází celní ú řad, který m ěl povinnost 
zaúčtovat nárok Spole čenství na vlastní 
zdroje, nemá povinnost zaplatit úroky 
z prodlení ode dne, kdy vznikla členskému 
státu povinnost p řipsat tyto zdroje na ú čet, 
a to a ždo dne, kdy domn ěnka existence 
celního dluhu byla vyvrácena. 
55 —V tomto smyslu článek 4.507(2) PECL, který umo žňuje 
poškozené osob ě, aby po žadovala krom ěúroků z prodlení 
náhradu za jakoukoliv dal ší újmu. Viz Lando, O., Beale, H. 
(vyd.), Principles of European Contract Law. Part I: 
Performance, Non-performance and Remedies, Kluwer 
Law International, Haag, Londýn, Boston 1995, s. 212. 
Článek III.-3:708(2) Draft Common Frame of Reference 
obsahuje podobné ustanovení. Viz von Bar a dal ší (vyd.),
Principles, Definitions and Model Rules of European Private
Law. Draft Common Frame of Reference (DCFR). 
I - 2039 
STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY V. TRSTENJAK –VĚC C-275/07 
VII –Závěry 
96. S ohledem na vý še uvedené úvahy navrhuji, aby Soudní dv ůr 
–žalobu zamítl a 
–uložil Komisi náhradu náklad ů řízení. 
I - 2040