16

Články 28 až 31 loi du 24 février 2017, modifiant la loi du 15 décembre 1980 sur l’accès au territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers afin de renforcer la protection de l’ordre public et de la sécurité nationale [zákon ze dne 24. února 2017, kterým se mění zákon ze dne 15. prosince 1980 o vstupu cizinců na státní území, o jejich pobytu, usazování a vyhošťování za účelem posílení ochrany veřejného pořádku a národní bezpečnosti (Moniteur belge ze dne 19. dubna 2017, s. 51890) (dále jen „zákon ze dne 24. února 2017“), vložily do zákona ze dne 15. prosince 1980 články 44c až 44f, které zní takto: „Článek 44c. Dokud běží lhůta uvedená v článku 44b, nemůže být občan Unie nebo jeho rodinný příslušník nuceně vyhoštěn. Za účelem předcházení jakémukoli nebezpečí skrývání se během lhůty uvedené v článku 44b může být občan Unie nebo jeho rodinný příslušník nucen dodržovat preventivní opatření. Král je oprávněn stanovit tato opatření vyhláškou projednanou Conseil des ministres (Rada ministrů). Článek 44d. § 1. Ministr nebo jeho zmocněnec přijme všechna opatření nezbytná k výkonu příkazu k opuštění území, pokud: 1° občanovi Unie nebo jeho rodinnému příslušníkovi nebyla poskytnuta žádná lhůta k opuštění území království; 2° občan Unie nebo jeho rodinný příslušník neopustil území království ve lhůtě, která mu byla poskytnuta; 3° před uplynutím lhůty poskytnuté k opuštění území království hrozí nebezpečí, že se občan Unie nebo jeho rodinný příslušník bude skrývat, občan Unie nebo jeho rodinný příslušník nedodržel uložená preventivní opatření nebo představuje hrozbu pro veřejný pořádek nebo národní bezpečnost. § 2. Pokud občan Unie nebo jeho rodinný příslušník klade odpor při svém vyhoštění nebo pokud během svého vyhoštění představuje nebezpečí, přistoupí se k jeho nucenému návratu, případně s eskortou. Lze tedy vůči němu použít donucovací opatření v souladu s články 1 a 37 loi du 5 août 1992 sur la fonction de police [zákon ze dne 5. srpna 1992 o policii (Moniteur belge ze dne 22. prosince 1992, s. 27124)]. Pokud je vyhoštění prováděno letecky, přijmou se opatření v souladu se společnými pokyny pro vyhoštění leteckou cestou připojenými k [rozhodnutí Rady 2004/573/ES ze dne 29. dubna 2004 o organizaci společných letů za účelem vyhoštění státních příslušníků třetích zemí, na které se vztahuje individuální příkaz k vyhoštění, z území dvou nebo více členských států (Úř. věst. 2004, L 261, s. 28; Zvl. vyd. 19/07, s. 78)]. § 3. Král určí prostřednictvím vyhlášky projednané Conseil des ministres (Rada ministrů) orgán pověřený sledováním nuceného navracení a určí způsoby tohoto sledování. Tento orgán je nezávislý na orgánech příslušných v oblasti vyhošťování. Článek 44e. Pokud to odůvodňují okolnosti každého jednotlivého případu, může ministr nebo jeho zmocněnec vyhoštění dočasně odložit. Informuje o tom dotčenou osobu. Za účelem předcházení jakémukoli nebezpečí skrývání se může být občan Unie nebo jeho rodinný příslušník nucen dodržovat preventivní opatření. Král je oprávněn stanovit tato opatření vyhláškou projednanou Radou ministrů. Ministr nebo jeho zmocněnec může ve stejných případech určit občanovi Unie nebo jeho rodinnému příslušníkovi místo pobytu po dobu nezbytnou k výkonu tohoto opatření. Článek 44f. § 1. Vyžadují-li to důvody veřejného pořádku, národní bezpečnosti nebo veřejného zdraví a nemohou-li být účinně uplatněna jiná mírnější donucovací opatření, občané Unie a jejich rodinní příslušníci mohou být za účelem zabezpečení výkonu opatření k ukončení pobytu zajištěni po dobu nezbytně nutnou k výkonu opatření, přičemž doba zajištění nesmí přesáhnout dva měsíce. Ministr nebo jeho zmocněnec může nicméně dobu tohoto zajištění prodloužit o dva měsíce, pokud byly učiněny potřebné kroky směřující k vyhoštění cizince v průběhu sedmi pracovních dnů od zajištění občana Unie nebo jeho rodinného příslušníka, pokud je v nich s veškerou řádnou péčí pokračováno a pokud stále trvá možnost dotyčnou osobu účinně vyhostit v přiměřené lhůtě. Po prvním prodloužení může být rozhodnutí prodloužit dobu zajištění přijato pouze ministrem. Po pěti měsících musí být občan Unie nebo jeho rodinný příslušník propuštěn na svobodu. Vyžaduje-li to ochrana veřejného pořádku nebo národní bezpečnosti, může být zajištění prodlouženo vždy o jeden měsíc, avšak celková doba zajištění nesmí přesáhnout osm měsíců. § 2. Občan Unie nebo jeho rodinný příslušník uvedený v odstavci 1 může podat žalobu proti rozhodnutí o svém zajištění v souladu s články 71 a následujícími.“