9.

Ustanovení § 37 A [Kúriának a] pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014. évi XXXVIII. törvényben rögzített elszámolás szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről szóló 2014. évi XL. törvény (zákon č. XL z roku 2014 o právních předpisech o vypořádání účtů spadajících do působnosti zákona č. XXXVIII z roku 2014, kterým se upravují konkrétní otázky v souvislosti s rozhodnutím [Kúria] o sjednocení judikatury v oblasti smluv o úvěru uzavřených mezi úvěrovými institucemi a spotřebiteli, a o některých dalších ustanoveních; dále jen „zákon DH2“) stanoví: „1. Strany smluv spadajících do oblasti působnosti tohoto zákona mohou navrhnout soudu, aby prohlásil neplatnost smlouvy nebo některých smluvních ujednání (dále jen ‚částečná neplatnost‘) – bez ohledu na důvody takové neplatnosti – pouze v případě, že navrhují současně i určení právních následků spojených s neplatností (tj. prohlášení platnosti smlouvy nebo její účinnosti do okamžiku vydání rozhodnutí). Není-li takovýto návrh podán – a poté, co byla poskytnuta příležitost k nápravě nedostatků, která nebyla využita – bude žaloba považována za nepřípustnou a věc nemůže být meritorně projednána. Navrhnou-li smluvní strany, aby byly určeny právní následky spojené s úplnou nebo částečnou neplatností, musí rovněž určit, který právní následek má soud uplatnit. V souvislosti s uplatněním právních následků musí strany podat výslovný a kvantitativně podložený návrh, jehož součástí musí být rovněž vzájemné vypořádání účtů. 2. V případě smluv spadajících do oblasti působnosti tohoto zákona je s ohledem na ustanovení obsažená v odstavci 1 nutné prohlásit žalobu za nepřípustnou bez obeslání smluvních stran nebo ukončit již zahájená řízení, jejichž předmětem je prohlášení úplné nebo částečné neplatnosti smlouvy na základě ustanovení obsažených v § 239/A odst. 1 [občanského zákoníku z roku 1959] nebo v § 6:108 odst. 2 [občanského zákoníku z roku 2013] – pod podmínkou splnění požadavků vyplývajících z tohoto zákona. Pokud příslušná strana vznesla kromě návrhového žádání směřujícího k prohlášení úplné nebo částečné neplatnosti smlouvy další návrhové žádání v témže řízení, není nutné prohlásit žalobu za nepřípustnou bez obeslání smluvních stran nebo ukončit řízení; v takovémto případě se má za to, že návrhové žádání směřující k prohlášení neplatnosti nebylo zachováno. Stejným způsobem se postupuje také v řízeních, která jsou vedena poté, co bylo ukončeno jejich přerušení. 3. Není-li nutné prohlásit žalobu za nepřípustnou bez obeslání smluvních stran v již probíhajícím řízení, musí být řízení ukončeno, pokud příslušná strana do třiceti dnů ode dne, kdy ji soud vyzval k nápravě nedostatků, v žalobě (nebo vzájemné žalobě) nenavrhne, aby byly určeny právní následky spojené s úplnou nebo částečnou neplatností smlouvy, a neuvede, který právní následek má být uplatněn. Pokud příslušná strana vznesla kromě návrhového žádání směřujícího k prohlášení úplné nebo částečné neplatnosti smlouvy další návrhové žádání v témže řízení, není nutné ukončit řízení; v takovémto případě se má za to, že návrhové žádání směřující k prohlášení neplatnosti nebylo zachováno.“