ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 118/8

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Stuttgart (Německo) dne 4. ledna 2016 – trestní řízení proti J. S. R.

(Věc C-2/16)

(2016/C 118/10)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Amtsgericht Stuttgart

Účastník původního řízení

J. S. R.

Předběžná otázka

Je zařazení skupiny Liberation Tigers of Tamil Eelam (dále jen „LTTE“) do seznamu podle čl. 2 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (1) pro období od 23. července 2007 do 11. května 2009, zejména na základě rozhodnutí Rady ze dne

— 29. května 2006 (2006/379/ES) (2),

— 28. června 2007 (2007/445/ES) (3),

— 20. prosince 2007 (2007/868/ES) (4) ,

— 15. července 2008 (2008/583/ES) (5) a

— 26. ledna 2009 (2009/62/ES) (6) neplatné?

(1) Úř. věst. L 344, s. 70.

(2) Rozhodnutí Rady ze dne 29. května 2006, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2005/930/ES (Úř věst. L 144, s. 21).

(3) Rozhodnutí Rady ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES (Úř. věst. L 169, s. 58).

(4) Rozhodnutí Rady ze dne 20. prosince 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/445/ES (Úř. věst. L 340, s. 100).

(5) Rozhodnutí Rady ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868/ES (Úř. věst. L 188, s. 21).

(6) Rozhodnutí Rady ze dne 26. ledna 2009, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2008/583/ES (Úř. věst. L 23, s. 25).
2)

Brání článek 28 nařízení, v případě, že žadatel o azyl není zajištěn v době, kdy příslušný členský stát vyhoví žádosti o jeho převzetí, použití vnitrostátních právních předpisů, která ve Švédsku stanoví, že do doby výkonu rozhodnutí o [přemístění] nesmí být cizinec zajištěn po dobu delší než dva měsíce, neexistují-li závažné důvody pro to, aby byl zajištěn po delší dobu, a pokud takové závažně důvody existují, může být cizinec zajištěn po dobu nejvýše tří měsíců, případně nejvýše po dobu dvanácti měsíců, je-li pravděpodobné, že výkon rozhodnutí bude trvat déle, a to z důvodu nedostatečné spolupráce ze strany cizince nebo proto, že dochází k průtahům při získávání potřebných dokumentů?
1)

Je třeba [čl. 14] odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (1) a čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (2), vykládat v tom smyslu, že jsou dostatečně jasné a přesné a tudíž se uplatní na právní postavení úředníka propuštěného z veřejné služby, pokud: a) se toto propuštění uskutečnilo z důvodu snižování počtu totožných služebních míst (funkcí), jako je místo zastávané touto propuštěnou osobu a dalšími úředníky – a to muži i ženami; b) k propuštění došlo na základě neutrálního předpisu vnitrostátního práva; c) v uvedeném případě ukončení služebního poměru vnitrostátní právní předpisy nestanoví žádná kritéria a žádné povinnosti posoudit všechny osoby potenciálně dotčené takovým ukončením služebního poměru a ani žádnou povinnost odůvodnit propuštění konkrétní osoby?
2)

Musí být čl. 148 písm. d) směrnice 2006/112/ES, s ohledem na bod 24 rozsudku Soudního dvora Evropské unie ve věci Elmeka, spojené věci C 181/04 až C 183/04, podle nějž nelze osvobození stanovené v tomto ustanovení rozšířit na služby, které jsou poskytnuty ve stadiu předcházejícím prodeji, vykládán v tom smyslu, že to platí i pro službu, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, u níž služba, kterou na prvním stupni obratu poskytl subdodavatel společnosti A Oy, zahrnuje službu fyzicky bezprostředně zaměřenou na náklad, kterou společnost A Oy dále fakturuje spedičnímu nebo dopravnímu podniku?
5)

a) Spadá taková právní úprava, jako je právní úprava uvedená v bodě 8, která byla zahrnuta do územního plánu, do oblasti působnosti pojmu „požadavek“ ve smyslu čl. 4 bodu 7 a čl. 14 bodu 5 směrnice o službách, a nikoliv do oblasti působnosti pojmu „povolovací režim“ ve smyslu čl. 4 bodu 6, jakož i článků 9 a 10 směrnice o službách? b) Brání čl. 14 bod 5 směrnice o službách – pokud právní úprava, jako je právní úprava uvedená v bodě 8, spadá do oblasti působnosti pojmu „požadavek“ – nebo články 9 a 10 směrnice o službách – pokud právní úprava, jako je právní úprava uvedená v bodě 8, spadá do oblasti působnosti pojmu „povolovací režim“ – tomu, aby orgány místní samosprávy přijaly právní úpravu, jako je právní úprava uvedená v bodě 8?
2)

Představuje čl. 198 bod 10 WIB92 ve znění platném ve zdaňovacím období roku 2000 a 2001 ustanovení k potlačení daňových úniků a zneužívání daňových předpisů ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice o mateřských a dceřiných společnostech ze dne 23. července 1990 (směrnice Rady 90/435/EHS), a pokud ano, jde v tomto případě čl. 198 bod 10 WIB92 nad rámec toho, co je k takovému potlačení daňových úniků a zneužívání daňových předpisů nezbytné, pokud stanoví, že úroky se nezohledňují jako náklady na dosažení zisku, a to až do výše částky, která odpovídá dividendám odpočitatelným podle článku 202 až 204, jež společnost obdrží z podílů, které v okamžiku jejich převodu nedržela bez přerušení po dobu alespoň jednoho roku, přičemž se nerozlišuje, zda uvedené úrokové zatížení souvisí s (financováním) podílů, ze které plynou dividendy osvobozené od daně, či nikoliv?
1)

Zahrnuje „důkazní břemeno“, které podle článku 13 nařízení 1346/2000 (1) spočívá na osobě, která měla užitek z úkonu, který poškodil všechny věřitele, a to v souvislosti s návrhem zamítnout odporovací žalobu proti tomuto úkonu podle ustanovení lex fori concursus, povinnost vznést v zákonné lhůtě podle podmínek procesního práva místa soudu procesní námitku v užším slova smyslu, a při prokázání existence dvou předpokladů, které se vyžadují v témže ustanovení? nebo Lze článek 13 nařízení 1346/2000 použít v případě, když se dotčený účastník domáhá jeho použití v průběhu řízení, a to i po uplynutí lhůty k podání procesních námitek podle procesního práva místa soudu, nebo i ex officio, za podmínky, že dotčený účastník poskytl důkaz, že poškozující úkon podléhá lex causae jiného členského státu, jehož právo neumožňuje napadnout úkon v konkrétním případě žádným prostředkem?
2)

Je za předpokladů uvedených v předchozím odstavci možné při hodnocení nebezpečí záměny zohlednit geografické, demografické, hospodářské či jiné okolnosti dané ve státech, kde došlo ke koexistenci, s ohledem na to, že neexistence nebezpečí záměny v těchto státech by se mohla přenést do třetího státu nebo do celé Unie?
CS Úřední věstník Evropské unie C 145/23

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 15. února 2016 – English Bridge Union Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Věc C-90/16)

(2016/C 145/29)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: English Bridge Union Limited

Odpůrci: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Předběžné otázky

1) Jaké jsou základní charakteristiky, které musí určitá činnost vykazovat, aby mohla být „sportem“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. m) směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 (dále jen „hlavní směrnice o DPH“)? Musí daná činnost zahrnovat zejména významný (nebo nikoliv nevýznamný) fyzický prvek, jenž je podstatný pro její výsledek, nebo postačuje, pokud zahrnuje významný duševní prvek, který je podstatný pro její výsledek?

2) Je sportovní bridž „sportem“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. m) hlavní směrnice o DPH?

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).
—

přivolit, aby YUL přistoupila k výkonu zajišťovacího zabavení pohledávky za Evropskou investiční bankou ohledně částek, které Evropská investiční banka dluží, či přinejmenším ohledně všech částek, které Evropská investiční banka dluží nebo bude dlužit Ruské federaci ve svém postavení emitenta obligací upsaných Ruskou federací, a to včetně úroků z těchto obligací a jejich splacení za podmínek stanovených smlouvou (smlouvami) o emisi nebo v příslušném prospektu, a to do výše částky jistiny spolu s úroky, která, s výhradou zhodnocení v průběhu řízení, činí 1 690 886 892,20 eur (výše pohledávky YUL za Ruskou federací);
4)

Brání zásady obezřetnosti, přiměřenosti a proporcionality použití čl. 6 odst. 2, 3 a 4 prováděcího rozhodnutí Evropské komise 2015/789/EU, jak je proveden do italského právního řádu čl. 8 odst. 2 a 4 decreto del Ministero delle politiche agricole alimentari e forestali, v rozsahu, v němž ukládá opatření eradikace hostitelských rostlin v okruhu 100 metrů okolo rostlin napadených organismem „Xylella fastidiosa (Wells et al.)“ bez náležitého vědeckého podkladu, který by s jistotou potvrzoval příčinnou souvislost mezi přítomností organismu a sesycháním rostlin, u kterých se zjistilo, že jsou napadeny?
CS Úřední věstník Evropské unie C 191/16

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 21. března 2016 – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

(Věc C-164/16)

(2016/C 191/20)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci původního řízení

Navrhovatel: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Odpůrkyně: Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

Předběžné otázky

1) Jaký je význam výrazu „smlouvy […], v níž je stanoveno, že za obvyklých okolností bude vlastnické právo převedeno nejpozději k okamžiku zaplacení poslední splátky“ v čl. 14 odst. 2 písm. b) (1)?

2) Vyžaduje zejména výraz „za obvyklých okolností“ v kontextu projednávané věci, aby daňový orgán nešel nad rámec určení existence možnosti koupě, kterou lze využít nejpozději k okamžiku zaplacení poslední splátky?

3) Podpůrně, vyžaduje výraz „za obvyklých okolností“, aby vnitrostátní orgán šel nad rámec výše uvedeného a určil hospodářský účel smlouvy?

4) V případě kladné odpovědi na třetí otázku: a. Je výklad čl. 14 odst. 2 dotčen tím, zda je pravděpodobné, že zákazník tuto možnost využije? b. Je výše ceny splatné při využití možnosti koupě relevantní pro účely určení hospodářského účelu smlouvy?

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)
CS Úřední věstník Evropské unie C 175/5

Kasační opravný prostředek podaný dne 29. ledna 2016 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 18. listopadu 2015 ve věci T-659/14, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP v. OHIM

(Věc C-56/16 P)

(2016/C 175/04)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: O. Mondéjar Ortuño a E. Zaera Cuadrado, zmocněnci)

Další účastnice řízení: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd

Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

— vyhověl kasačnímu opravnému prostředku v celém rozsahu;

— zrušil rozsudek, který je předmětem kasačního opravného prostředku;

— uložil žalobkyni v řízení před Tribunálem náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Tribunál porušil čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), ve spojení s čl. 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 2 písm. d) nařízení 207/2009 tím, že měl za to, že ochranu, kterou poskytuje nařízení (ES) č. 491/2009 (2) zapsaným označením původu, může doplnit Decreto-Lei no 173/2009 a Decreto-Lei no 212/2004 a portugalský zákoník průmyslového vlastnictví.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. Února 2009 o ochranné známce Společenství Úř. věst. L 78, s. 1

(2) Nařízení Rady (ES) č. 491/2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1234/2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) Úř. věst. L 154, s. 1
CS Úřední věstník Evropské unie C 200/13

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 6. dubna 2016 – Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Věc C-192/16)

(2016/C 200/19)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Účastníci původního řízení

Navrhovatelé: Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher

Odpůrci: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

vedlejší účastnice řízení: Her Majesty’s Government of Gibraltar

Předběžné otázky

1. Pro účely článku 49 SFEU (svoboda usazování) a ve světle ústavněprávního vztahu mezi Gibraltarem a Spojeným královstvím: 1.1 Je třeba na Gibraltar a Spojené království pohlížet, jako kdyby byly součástí jediného členského státu, a) pro účely unijního práva a pokud ano, použije se článek 49 SFEU na vztahy mezi Spojeným královstvím a Gibraltarem, pouze v rozsahu, v němž se může uplatnit na vnitřní opatření, nebo podpůrně b) pro účely článku 49 SFEU samostatně, takže se tento článek použije pouze v rozsahu, v němž se může uplatnit na vnitřní opatření? Podpůrně, 1.2 s ohledem na čl. 355 odst. 3 SFEU, má Gibraltar v rámci Unie ústavněprávní postavení území nezávislého na Spojeném království, takže a) je třeba pro účely článku 49 SFEU na svobodu usazování mezi Gibraltarem a Spojeným královstvím pohlížet jako na obchod uvnitř Unie, nebo b) se článek 49 SFEU uplatňuje s cílem zabránit omezením výkonu práva státních příslušníků Spojeného království usadit se na Gibraltaru (jako nezávislém subjektu)? Podpůrně, 1.3 je třeba na Gibraltar pohlížet jako na třetí zemi nebo území s tím účinkem, že se unijní právo použije na obchody mezi nimi pouze za okolností, kdy má účinky na vztah mezi členským státem a třetí zemí? Podpůrně, 1.4 je třeba pro účely článku 49 SFEU vykládat ústavněprávní vztah mezi Gibraltarem a Spojeným královstvím nějakým jiným způsobem?
CS Úřední věstník Evropské unie C 191/17

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 21. března 2016 – Toufik Lounes v. Secretary of State for the Home Department

(Věc C-165/16)

(2016/C 191/21)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Účastníci původního řízení

Žalobce: Toufik Lounes

Žalovaná: Secretary of State for the Home Department

Předběžná otázka

Pokud španělská státní příslušnice a občanka Unie:

i) využije svého práva volného pohybu podle směrnice 2004/38/ES (1) a přestěhuje se do Spojeného království,

ii) využije svého práva podle článku 7 nebo článku 16 směrnice 2004/38/ES a pobývá ve Spojeném království,

iii) následně získá britské občanství, které má vedle své španělské státní příslušnosti, a má tedy dvojí státní příslušnost, a

iv) několik let po získání britského občanství uzavře sňatek se státním příslušníkem třetí země, s nímž pobývá ve Spojeném království,

přísluší jí i jejímu manželovi práva podle čl. 3 odst. 1 směrnice 2004/38/ES, dokud pobývá ve Spojeném království a má španělskou státní příslušnost i britské občanství?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).
1)

Musí být čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003 (1), kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, ve znění směrnice Rady 2004/75/ES ze dne 29. dubna 2004 (2), vykládán v tom smyslu, že spotřební daň nelze vybírat z dodávek energetických produktů za takových okolností, jako jsou okolnosti projednávaného případu, kdy jsou dané produkty dodávány jako palivo pro loď, aby byly použity při plavbě v [unijních] vodách s cílem přesunu lodi vlastním pohonem z místa, kde byla postavena, do přístavu v jiném členském státu pro účely naložení jejího prvního nákladu, aniž by došlo k úplatě?
CS Úřední věstník Evropské unie C 191/12

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Regionale di Milano (Itálie) dne 2. března 2016 – Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani v. Agenzia delle dogane e dei Monopoli

(Věc C-141/16)

(2016/C 191/15)

Jednací jazyk: italština

Předkládající soud

Commissione Tributaria Regionale di Milano

Účastníci původního řízení

Navrhovatelé: Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani

Odpůrce: Agenzia delle dogane e dei Monopoli

Předběžná otázka

Brání články 56 a 52 Smlouvy o fungování Evropské unie, i s ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropské unie v oblasti služeb heren, kasin a sázkových kanceláří obsaženou v rozsudcích Gambelli, Placanica a Costa a Cifone, v oblasti daňové diskriminace obsaženou v rozsudcích Lindman, Komise v. Španělsko, a Bianco a Fabretti, a unijní právní zásady týkající se rovného zacházení, zákazu diskriminace a legitimního očekávání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je italská právní úprava dotčená v tomto sporu, která stanoví, že vnitrostátní zprostředkovatelé přenosu dat hazardních her jménem provozovatelů sázkových kanceláří, kteří jsou usazeni v jiném členském státě Evropské unie a zejména ti, kteří mají charakteristiky společnosti Stanleybet Malta Ltd., a případně tito provozovatelé sázkových kanceláří společně se svými vnitrostátními zprostředkovateli podléhají, a to i se zpětnou účinností, jednotné dani ze sázek a tipovacích soutěží stanovené v článcích 1 až 3 legislativního nařízení č. 504 ze dne 23. prosince 1998, ve znění čl. 1 odst. 66 písm. b) zákona o stabilitě z roku 2011?
2)

Pokud pracovník nevyčerpá celou dovolenou za kalendářní rok nebo její část, na kterou má nárok, v referenčním roce, kdy by mělo být určité právo vykonáno, za okolností, kdy by tak učinil, pokud by mu zaměstnavatel neodmítl vyplatit náhradu mzdy za dobu čerpání dovolené, může pracovník uplatňovat, že je mu bráněno ve výkonu jeho práva na placenou dovolenou, takže se dané právo převádí do doby, kdy má možnost jej vykonat?
3.

Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že Komise neporušila článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, zásadu řádné správy a povinnost uvést odůvodnění podle článku 296 Smlouvy o fungování Evropská unie (SFEU), když rozhodla, že společnost The Brink’s Company není (jakožto právní nástupce společnosti BAX Global Ltd. (UK)) spolu se společností Schenker China Ltd. společně a nerozdílně odpovědná za jednání týkající se „korekčního faktoru pro čínskou měnu“.
CS Úřední věstník Evropské unie C 243/27

Kasační opravný prostředek podaný dne 13. května 2016 společnostmi Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG a Panalpina China Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 29. února 2016 ve věci T-270/12, Panalpina World Transport (Holding) Ltd a další v. Evropská komise

(Věc C-271/16 P)

(2016/C 243/27)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG a Panalpina China Ltd (zástupci: S. Mobley, A. Stratakis a A. Gamble, solicitors)

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) navrhují, aby Soudní dvůr:

— zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž zamítá první žalobní důvod vznesený navrhovatelkami v souvislosti s protiprávními jednáními,

— změnil čl. 2 odst. 2 a 3 rozhodnutí ze dne 28. března 2012 ve věci COMP/39462 – Tranzit (dále jen „napadené rozhodnutí“) v rozsahu, v němž se tato ustanovení týkají navrhovatelek, a v rámci výkonu své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci snížil pokuty uložené navrhovatelkám, a

— každopádně rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené navrhovatelkami v rámci tohoto řízení i řízení před Tribunálem.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Tribunál se při ověřování toho, zda se Komise neodchýlila od své rozhodovací praxe, nedopustila nesprávného právního posouzení nebo neporušila zásady proporcionality a rovného zacházení, dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zjevně překročil meze rozumného hodnocení důkazů, které mu byly předloženy, a neprávně uplatnil relevantní judikaturu. Přesné právní důvody uplatňované navrhovatelkami na podporu kasačního opravného prostředku jsou následující:

1. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zjevně překročil meze rozumného hodnocení důkazů při zkoumání toho, zda se dotčená protiprávní jednání, zejména ta související s AMS a CAF, týkala celého souboru tranzitních služeb.
CS Úřední věstník Evropské unie C 243/21

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 20. dubna 2016 – „MIP-TS“ OOD v. Načalnik na Mitnica Varna

(Věc C-222/16)

(2016/C 243/22)

Jednací jazyk: bulharština

Předkládající soud

Administrativen sad Varna

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka:„MIP-TS“ OOD

Odpůrce: Načalnik na Mitnica Varna

Předběžná otázka

Vztahuje se působnost čl. 1 odst. 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 791/2011 ze dne 3. srpna 2011 na dovoz některých otevřených síťovin s velikostí oka větší než 1,8 mm na délku i šířku a s hmotností větší než 35 g/m2 s výjimkou kotoučů ze skelných vláken, které jsou v současnosti zařazeny pod kódem KN ex 7019 51 00 a ex 7019 59 00 (kódy TARIC 7019510010 a 7019590010) a které byly 10. dubna 2012 přihlášeny do celního řízení „propuštění do celního režimu volného oběhu a konečné spotřeby“ s uvedením Thajska jako země jejich původu, odkud byly odeslány, ale ve skutečnosti měly svůj původ v Čínské lidové republice a tento původ byl zjištěn v rámci šetření OLAF, které se uskutečnilo na základě nařízení (ES) č. 1073/1999 Evropského parlamentu a Rady a s ním související zprávy?
—

nařízení (EHS) č. 1191/69 tím, že Tribunál nesprávně rozhodl, že rozhodnutí Komise, podle něhož platby ve prospěch společnosti Simet představovaly státní podporu, je zákonné, vzhledem k tomu, že tato společnost účetně neoddělila náklady vynaložené na dotčenou činnost, existovalo by nebezpečí nadměrné náhrady. V rozporu s tím, co tvrdí Tribunál, články 5 a násl. nařízení stanoví jinou metodu k určení míry náhrady, založenou na „důsledcích“, které by uložení těchto závazků veřejné služby mohlo mít na ztrátu konkurenceschopnosti podniku jako celku;