ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Rozhodnutí Komise je založeno na nedostatečných, neúplných, irelevantních a rozporuplných důkazech. To se týká zejména dostupnosti soukromých investic do zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny (dále jen „CHP“) a dalších zařízení na výrobu tepla, vlivu CHP na životní prostředí, stávajících kapacit na spalování odpadů v Litvě, statutu quo trhu tepla ve Vilniusu a skutečnosti, že Lietuvos Energija neprovedla za účelem výběru soukromého partnera řádné zadávací řízení. Žalovaná tuto informaci nevzala do úvahy.
—

Dále mají žalobkyně za to, že cílem napadeného rozhodnutí je navázat na otázky, které se týkají jejich odpovědí na žádosti o informace přijaté v některých případech před více než pěti lety a týkající se skutečností, které nastaly před více než deseti lety. Žalobkyně tvrdí, že pokud je dodatečná informace, která je nyní požadována, skutečně nezbytná k tomu, aby Komise pokračovala v šetření, legitimně by očekávaly, že Komise by přinejmenším požadovala takovou informací a vysvětlení před přijetím prohlášení o námitkách v prosinci 2015, a nikoliv na začátku roku 2017.
—

podpůrně změnil rozhodnutí ECB tak, aby se pozastavilo jeho uplatňování vzhledem k nenapravitelné škodě, kterou by jeho uplatňování mohlo způsobit osobám s vazbou na dozorovaný subjekt, a to zejména vkladatelům, zaměstnancům a akcionářům banky, tím, že se přímým nebo nepřímým akcionářům dozorovaného subjektu umožní nebo nařídí prodej jejich podílů v bance v přiměřené lhůtě, která by mohla být stanovena,
—

podpůrně, pokud Tribunál nerozhodne o zrušení rozhodnutí č. C (2017) 1742 final v plném rozsahu na základě prvního, druhého a třetího žalobního důvodu: — zaprvé — zrušil čl. 1 první pododstavec bod 1 písm. c), bod 2 písm. c), bod 3 písm. c) a bod 4 písm. c) rozhodnutí č. C(2017) 1742 final v rozsahu, v jakém se jediné a trvající porušení, které jí bylo vytýkáno, opírá o nepřípustné důkazy předložené společností Lufthansa v rámci její žádosti o osvobození od pokut, jakož i důvody, jimiž je tento článek odůvodněn, čl. 3 písm. b) rozhodnutí v rozsahu, v jakém žalobkyni ukládá pokutu ve výši 182 920 000 eur, a článek 4 rozhodnutí, a v důsledku toho snížil na základě článku 261 SFEU výši této pokuty v souladu s jejím prvním žalobním důvodem, — zrušil čl. 1 první pododstavec bod 1 písm. c), bod 2 písm. c), bod 3 písm. c) a bod 4 písm. c) rozhodnutí č. C(2017) 1742 final v rozsahu, v jakém vylučuje z rozsahu jediného a trvajícího porušení, které jí bylo vytýkáno, letecké společnosti uvedené v důvodech rozhodnutí jako účastnící se porušení, jakož i důvody, jimiž je tento článek odůvodněn, čl. 3 písm. b) rozhodnutí v rozsahu, v jakém žalobkyni ukládá pokutu ve výši 182 920 000 eur, a článek 4 rozhodnutí, a v důsledku toho snížil na základě článku 261 SFEU výši této pokuty v souladu s jejím druhým žalobním důvodem, — zrušil čl. 1 první pododstavec bod 2 písm. c) a bod 3 písm. c) rozhodnutí č. C(2017) 1742 final v rozsahu, v jakém konstatuje, že jediné a trvající porušení, které jí bylo vytýkáno, zahrnuje služby nákladní letecké dopravy směřující do EHS (trafic Inbound EHS), jakož i důvody, jimiž je tento článek odůvodněn, čl. 3 písm. b) rozhodnutí v rozsahu, v jakém žalobkyni ukládá pokutu ve výši 182 920 000 eur, a článek 4 rozhodnutí, a v důsledku toho snížil na základě článku 261 SFEU výši této pokuty v souladu s jejím třetím žalobním důvodem, — zadruhé, zrušil čl. 1 první pododstavec bod 1 písm. c), bod 2 písm. c), bod 3 písm. c) a bod 4 písm. c) rozhodnutí č. C(2017) 1742 final v rozsahu, v jakém konstatuje, že nezaplacení provizí dopravcům představuje prvek oddělený od jediného a trvajícího porušení, které jí bylo vytýkáno, jakož i důvody, jimiž je tento článek odůvodněn, čl. 3 písm. b) rozhodnutí v rozsahu, v jakém žalobkyni ukládá pokutu ve výši 182 920 000 eur, a článek 4 rozhodnutí, a v důsledku toho snížil na základě článku 261 SFEU výši této pokuty v souladu s jejím čtvrtým žalobním důvodem, — a zatřetí, zrušil čl. 3 písm. b) rozhodnutí č. C(2017) 1742 final v rozsahu, v jakém žalobkyni ukládá pokutu 182 920 000 eur z důvodu, že výpočet této pokuty zahrnuje její letecké sazby a 50 % jejích příjmů týkajících se služeb nákladní letecké dopravy směřující do EHS (příjmy Inbound EHS), (v souladu s jejím pátým žalobním důvodem), přeceňuje závažnost porušení, které jí bylo vytýkáno (v souladu s jejím šestým žalobním důvodem), vytýká jí trvání porušení v nesprávné délce (v souladu s jejím sedmým žalobním důvodem) a uplatňuje nedostatečné snížení pokuty z důvodu regulačních režimů (v souladu s jejím osmým žalobním důvodem), a důvody, jimiž je tento článek odůvodněn, a snížil na základě článku 261 SFEU tuto pokutu na přiměřenou částku.
—

zrušil rozhodnutí vydané Jednotným výborem pro řešení krizí (Single Resolution Board, SRB) na zasedání předsednictva výboru ze dne 11. dubna 2017 o výpočtu předem uložených částek odváděných do Jednotného výboru pro řešení krizí za rok 2017 (SRB/ES/SRF/2017/05) („Decision of the Executive Session of the Board of 11 April 2017 on the calculation of the 2017 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2017/05)“), a to každopádně v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí dotýká žalobkyně, a
1.

První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 70 odst. 2 prvního až třetího pododstavce nařízení (EU) č. 806/2014 (1), ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) prováděcího nařízení (EU) 2015/81 (2), ve spojení s čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU (3). — Žalovaný uložil žalobkyni neoprávněně povinnost odvést příspěvek do fondu, neboť v nařízení (EU) č. 806/2014 ani ve směrnici 2014/59/EU není stanovena povinnost institucí v likvidaci odvádět tento příspěvek. Žalobkyně má za to, že článek 114 SFEU zakazuje výběr příspěvků od takových institucí, jako je žalobkyně, jejíž zbývající činnosti podléhají likvidaci. Podmínky vyžadované k přijetí opatření podle čl. 114 odst. 1 SFEU nebyly ve vztahu k žalobkyni splněny. Výběru poplatků je v rozporu i se čl. 114 odst. 2 SFEU. — Žalovaný uložil žalobkyni povinnost odvádět poplatek do fondu neoprávněně, neboť instituce není vystavena riziku, postup řešení krize podle nařízení (EU) č. 806/2014 je vyloučen a instituce není významná z hlediska stability finančního systému. Tím došlo k porušení čl. 103 odst. 7 písm. a), d) a g) směrnice 2014/59/EU. — Žalobkyně neprovozuje od počátku roku 2012 žádnou novou podnikatelskou činnost a na základě rozhodnutí Komise o poskytnutí státní podpory se nachází v procesu řešení. Převážnou část jejích zbývajících pasiv drží svěřenou ve prospěch jiného právního subjektu, který převzal odpovědnost za příležitosti a rizika související s touto transakcí. — Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (4) je v rozporu s článkem 114 SFEU, jakož i s čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU, jelikož je podstatným prvkem pro výpočet příspěvků (Čl. 290 odst. 1 druhý pododstavec SFEU). Kromě toho na žalovaného nelze dále přenést pravomoc stran stanovení příslušných ukazatelů rizik (Čl. 290 odst. 1 SFEU).
CS Úřední věstník Evropské unie C 277/53

Žaloba podaná dne 3. července 2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Papouis Dairies (fino)

(Věc T-416/17)

(2017/C 277/77)

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikósie, Kypr) (zástupci: S. Malynicz, QC, a V. Marsland, Solicitor)

Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Papouis Dairies LTD (Nikósie, Kypr)

Údaje týkající se řízení před EUIPO

Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „fino“ – Přihláška č. 11 180 791

Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2017, ve věci R 2759/2014-4

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— napadené rozhodnutí zrušil;

— uložil EUIPO a další účastnici řízení nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení žalobkyně.

Dovolávaný žalobní důvod
—

D) Ve věci samé: prohlásil neplatnost/protiprávnost aktu poškozujícího žalobkyni, jenž spočívá v propuštění ze dne 22. prosince 2016 a je nadepsán „note to the attention of ms catalina stancu“, který došel žalobkyni dne 24. ledna 2017, a to na základě všech níže uvedených důvodů, s okamžitým obnovením pracovního poměru, a uložil žalované náhradu škody odpovídající odměnám, ne která má žalobkyně nárok od data propuštění do data vydání rozsudku. Podpůrně pro případ, že žalobkyně nebude moci být opětovně zařazena na své pracovní místo, uložil ERCEA náhradu škody odpovídající ušlému výdělku až do uplynutí platnosti smlouvy (leden 2018) ve výši 39 000,00 eur;
CS Úřední věstník Evropské unie C 318/14

Žaloba podaná dne 10. července 2017 – Fruit of the Loom v. EUIPO – Takko (FRUIT)

(Věc T-424/17)

(2017/C 318/19)

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Kentucky, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, QC a V. Marsland, Solicitor)

Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Takko Holding GmbH (Telgte, Německo)

Údaje týkající se řízení před EUIPO

Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „FRUIT“ – Ochranná známka Evropské unie č. 5 077 508

Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. dubna 2017, ve věci R 2119/2016-4

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— napadené rozhodnutí zrušil;

— uložil EUIPO a další účastnici řízení nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní.

Dovolávané žalobní důvody

— Porušení čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009;
—

Žalobce tvrdí, že podle čl. 19 odst. 1 písm. b) se metodika stanovená v příloze V části C směrnice 2009/28/ES použije, pokud se při stanovení emisního faktoru vycházelo ze skutečné hodnoty. Podle přílohy V části C bodu 13 směrnice 2009/28/ES se emise pocházející z použití paliva (eu) pokládají u biopaliv a biokapalin za rovné nule. Napadené oznámení požaduje, aby systémy dobrovolné certifikace v určené lhůtě používaly výpočet odchylující se od přílohy V části C bodu 13 směrnice 2009/28/ES, který rovněž obsahuje emise pocházející z použití paliva.
—

zrušil následující rozhodnutí a akty, je-li to nutné k prohlášení protiprávnosti a nepoužitelnosti Oznámení o výběrovém řízení EP/CAST/S/16/2016 (1) ve vztahu k žalobci na základě článku 277 SFEU: — rozhodnutí ředitele pro lidské zdroje ze dne 26. října 2016 o nezařazení C. Baraty do návrhu seznamu uchazečů jako smluvního zaměstnance ve funkční skupině I na pozici řidiče v rámci tzv. CAST výběrového řízení 2016/2017; — rozhodnutí spočívající v e-mailu ze dne 28. listopadu 2016 od INLO DG Parlamentu, který bylo opětovně potvrzeno rozhodnutí o nezařazení C. Baraty do návrhu seznamu uchazečů jako smluvního zaměstnance ve funkční skupině I na pozici řidiče v rámci tzv. CAST výběrového řízení 2016/2017; — rozhodnutí generálního sekretariátu Evropského parlamentu ze dne 25. dubna 2017 podepsané Klausem Wellem, zaslané C. Baratovi prostřednictvím doporučeného dopisu, které zamítlo stížnost žalobce podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropské unie podanou dne 9. ledna 2017;
—

Žalobkyně tvrdí, že Evropská komise měla odložit zařazení nPB do Přílohy XIV sporného nařízení z důvodu, že by to žalobkyně méně omezovalo, neboť by nemusely nést následky zařazení do Přílohy XIV již nyní, ale teprve v okamžiku, kdy by došlo k řádnému zařazení nPB do Přílohy XIV vzhledem k jeho relativně vysoké prioritě.
1.

První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, vyplývající z čl. 296 druhého pododstavce SFEU. Žalobce Radě Evropské unie vytýká, že se spokojila s nejednoznačnými a obecnými úvahami, aniž by uvedla specifické a konkrétní důvody, na základě nichž má při výkonu své diskreční posuzovací pravomoci za to, že žalobce má být předmětem dotčených omezujících opatření. Nebyla uvedena žádná konkrétní a objektivní skutečnost, která by mohla být žalobci vytýkána a která by mohla odůvodňovat dotčená opatření.
1.

První žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkového stavu, kterého se dopustila žalovaná, když měla za to, že žalobce se podílel na podpoře syrského režimu. Následující argumenty jsou tak předkládány proti tomu, co bylo uloženo v napadených aktech: — M. Abdulkarim nemůže být kvalifikován jako „přední podnikatel“; — není s tímto režimem spojen, nemá na něj žádný vliv a nepředstavuje skutečné riziko obcházení omezujících opatření přijatých z důvodu situace v Sýrii; — minulé zapojení M. Abdulkarima v rámci společnosti Alkarim For Trade and Industry LLC nebo jiných společností působících v odvětví ropy, průmyslových olejů, maziv a tuků na Středním východě také nemůže vést k tomu, aby byl kvalifikován jako „přední podnikatel“; — v Sýrii nemá bydliště, a proto tam nevykonává činnosti.
—

zrušil rozhodnutí Komise COMP/D3/PB/2017/026659 ze dne 15. března 2017, jímž byl odmítnut přístup k dokumentům podle nařízení (ES) č. 1049/2001 ve věci COMP/SA.17006 – C 27/04 (ex CZ 49/03) – Agrobanka Praha a.s. a GE Capital Bank a.s;
2.

Druhý žalobní důvod vychází z materiální protiprávnosti napadeného rozhodnutí a je tvořen třemi částmi: — První část vychází z porušení zásady rovnosti, jelikož žalovaná přijetím napadeného rozhodnutí a jeho povolila zahájení řízení o vystoupení, aniž by měli evropští občané žijící v zahraničí možnost vyjádřit se k případné ztrátě jejich evropského občanství. Bylo tak porušeno právo být slyšen a vyjádřit svůj názor hlasováním ve volbách evropského rozsahu. Napadené rozhodnutí tak údajně potvrzuje existenci kategorie občanů druhé třídy, kteří jsou zbaveni svého volebního práva z důvodu výkonu jejich práva na pohyb, a v důsledku toho nerespektuje zásadu rovného zacházení s občany. Žalobci se domnívají, že došlo k diskriminaci mezi evropskými občany na základě jejich pobytu. — Druhá část vychází z porušení článku 230 SFEU, jelikož napadené rozhodnutí stanovuje vystoupení britských zámořských zemí a území, aniž by obyvatelé těchto dotčených území mohli hlasovat o vystoupení z režimu přidružení stanoveného evropskou smlouvou, přičemž nebylo přihlédnuto k zvláštnímu postupu stanovenému v článku 230 SFEU, který se jich týká, z čeho podle názoru žalobců plyne, že napadeným rozhodnutím byla porušena svoboda usazování zakotvená v článku 199 SFEU. — Třetí část vychází z porušení zásady právní jistoty a legitimní důvěry, jelikož žalobci mají za to, že zahájení jednání o dohodě o vystoupení s neurčitým koncem by mohlo mít vážný dopad na pravidla upravující práva, která pro žalobce vyplývají z evropského občanství, ačkoli si založili soukromý a rodinný život v jiném členském státu v důsledku výkonu jejich svobody pohybu. Napadené rozhodnutí a jeho příloha tak nesplňují požadavky na předvídatelnost právní normy, které jsou uloženy zásadami právní jistoty a legitimní důvěry, a porušují také respektování soukromého a rodinného života.
—

veškeré částky splatných pohledávek podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 a 9.02 Water Supply Deir Ez Zor Region Loan Agreement, které zahrnují částky: — 404 425,58 eura, jakožto splatnou pohledávku ke dni 25. srpna 2017, tvořené jistinou, úroky a smluvními úroky z prodlení (připsanými za období od okamžiku splatnosti do 25. srpna 2017); — další smluvní úroky z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby 3,5 % (350 bazických bodů) do okamžiku uhrazení pohledávky; — veškeré použitelné daně, cla, dávky a poplatky za odbornou činnost, připsané od okamžiku splatnosti do okamžiku uhrazení pohledávky, včetně nákladů souvisejících s tímto řízením.
—

Podpůrně k výše uvedenému příkazu, pokud Tribunál bude mít za to, že EU nevstoupila do práv EIB, uložil Sýrii povinnost zaplatit veškeré částky splatných pohledávek, na které má EIB nárok podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 úvěrové smlouvy o přenosu elektřiny, které zahrnují částky: — 3 383 971,66 švýcarského franku (CHF) a 38 934 400,51 eura, jakožto splatnou pohledávku vůči EIB ke dni 9. srpna 2017, tvořené jistinou, úroky a smluvními úroky z prodlení (připsanými za období od okamžiku splatnosti do 9. srpna 2017); — další smluvní úroky z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby, která je vypočítána jakou součet i) 2,5 % (250 bazických bodů) a sazby splatné podle článku 3.01 do okamžiku uhrazení pohledávky; — veškeré použitelné daně, cla, dávky a náklady za odbornou činnost, připsané od okamžiku splatnosti do okamžiku uhrazení pohledávky, včetně nákladů souvisejících s tímto řízením.
—

obnovil pracovní poměr žalobkyně, který trval pět let, a to tím způsobem, že trvá nadále za úplatu a bez přerušení, jakož i uložil EASO, aby žalobkyni zaplatil z titulu náhrady škody odměnu, příspěvky a odvody na důchodové zabezpečení hrazené zaměstnavatelem za období, během kterého žalobkyně nezastávala své pracovní místo, až do obnovení jejího pracovního poměru;
—

podpůrně k návrhovým žádáním uvedeným v předchozích bodech a ja ke uvedeno v bodě 3.5 žaloby, aby SRB uložil vyplatit náhradu škody utrpěnou žalobkyní ve výši rovnající se částce, kterou by žalobkyně obdržela jako majitelka dluhopisu označeného ISIN XS0550098569 a vydaného BPE Financiones, S.A., pokud by uvedená společnost byla zlikvidována ke dni přijetí rozhodnutí v důsledku řádného insolvenčního řízení, a s hledem na to, že žalobkyně neobdržela kompenzaci či protiplnění ani v důsledku převedení uvedeného dluhopisu na akcie nové emise Banco Popular Español, S.A., ani z titulu převedení uvedených akcií na Banco Santander, S.A.;
—

S výjimkou případu, že by Tribunál dospěl k závěru, že napadené nařízení přejímá formou odkazu zjištění újmy a příčinné souvislosti obsažené ve zrušeném nařízení (2), žalobkyně tvrdí, že s ohledem na zrušení zrušeného nařízení jako celku ve vztahu k žalobkyni ukládá napadené nařízení antidumpingové clo na dovozy žalobkyně bez zohlednění požadavků stanovených v souvislosti s jinými než dumpingovými aspekty. Podle žalobkyně to vede mimo jiné k porušení čl. 9 odst. 4 základního nařízení, jelikož konečné antidumpingové clo je uloženo bez zjištění újmy a příčinné souvislosti, a k porušení čl. 9 odst. 5 základního nařízení, jelikož konečné antidumpingové clo bylo uloženo na zdroj, u nějž nebylo shledáno, že by způsoboval újmu. Žalobkyně uvádí, že jelikož v nařízení chybí zjištění újmy ve vztahu k žalobkyni, porušila Komise rovněž článek 3 základního nařízení, který se týká zjišťování újmy. Žalobkyně dále tvrdí, že rovněž odůvodnění je nedostatečné.
—

Podpůrně k části i), pokud Tribunál bude mít za to, že EU nevstoupila do práv EIB, uložil Sýrii povinnost zaplatit veškeré částky splatných pohledávek, na které má EIB nárok podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 Syrian Healthcare Loan Agreement, které zahrnují částky: — 62 646 209,04 eura a 3 582 381,15 amerického dolaru (USD), jakožto splatnou pohledávku vůči EIB ke dni 9. srpna 2017, tvořené jistinou, úroky a smluvními úroky z prodlení (připsanými za období od okamžiku splatnosti do 9. srpna 2017); — další smluvní úroky z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby, která je vypočítána z vyšší z částek (průběžného období jednoho měsíce) i) sazby EURIBOR, navýšené o 2 % (200 bazických bodů) [s výjimkou jakékoli úhrady v USD, pro něž platí sazba LIBOR, navýšená o 2 % (200 bazických bodů)], nebo ii) pevné sazby splatné podle článku 3.01, navýšené o 0,25 % (25 bazických bodů), do okamžiku uhrazení pohledávky; — veškeré použitelné daně, cla, dávky a náklady za odbornou činnost, připsané od okamžiku splatnosti do okamžiku uhrazení pohledávky, včetně nákladů souvisejících s tímto řízením.
—

podpůrně, pokud by Soudní dvůr shledal, že na Evropskou unii nepřešla práva Banky, uložil Sýrii povinnost zaplatit všechny částky, které na základě článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 Electricity Distribution Loan Agreement dluží Bance, a to: — částku 52 657 141,77 eur dlužnou Bance k 9. srpnu 2017, jež zahrnuje celou jistinu, úrok a smluvní úrok z prodlení (ode dne splatnosti do 9. srpna 2017); — další smluvní úrok z prodlení odpovídající té z následujících ročních sazeb, která je vyšší (za příslušné období): i) příslušná mezibankovní sazba navýšená o 2 % (200 bazických bodů) nebo ii) sazba splatná podle článku 3.01 navýšená o 0,25 % (25 bazických bodů), do zaplacení; — veškeré daně, cla, poplatky a náklady na právní služby ode dne splatnosti do zaplacení, včetně nákladů tohoto řízení.
—

veškeré částky splatných pohledávek, na které má EU nárok podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 Port of Tartous Loan Agreement (dále jen „úvěrová smlouva přístav Tartus“) z titulu vstupu EU do práv věřitele, které zahrnují částky: — 20 609 429,45 euro jakožto splatnou pohledávku vůči EU ke dni 9. srpna 2017, tvořené jistinou, úroky a smluvními úroky z prodlení (připsanými za období od okamžiku splatnosti do 9. srpna 2017); — další smluvní úroky z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby, která je vypočítána z vyšší z částek (průběžného období jednoho měsíce) i) sazby EURIBOR, navýšené o 2 % (200 bazických bodů), nebo ii) pevné sazby splatné podle článku 3.01, navýšené o 0,25 % (25 bazických bodů), do okamžiku uhrazení pohledávky; — veškeré použitelné daně, cla, dávky a náklady za odbornou činnost, připsané od okamžiku splatnosti do okamžiku uhrazení pohledávky, včetně nákladů souvisejících s tímto řízením.
CS Úřední věstník Evropské unie C 369/32

Žaloba podaná dne 30. srpna 2017 – EIB v. Sýrie

(Věc T-588/17)

(2017/C 369/45)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Evropská investiční banka (zástupci: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran a F. de Borja Oxangoiti Briones, zmocněnci, D. Arts, advokát a T. Cusworth, solicitor)

Žalovaná: Syrská arabská republika

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál uložil Sýrii povinnost zaplatit:

— veškeré částky splatných pohledávek podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 a 8.02 úvěrové smlouvy Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement, které zahrnují částky: — 2 184 271,58 euro, jakožto splatnou pohledávku vůči EIB ke dni 25. srpna 2017, tvořené jistinou, úroky a smluvními úroky z prodlení (připsanými za období od okamžiku splatnosti do 25. srpna 2017); — další smluvní úroky z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby 3,5 % (350 bazických bodů) do okamžiku uhrazení pohledávky; — veškeré použitelné daně, cla, dávky a poplatky za odbornou činnost, připsané od okamžiku splatnosti do okamžiku uhrazení pohledávky, včetně nákladů souvisejících s tímto řízením.

— Každopádně nařídil Sýrii zaplatit částku splatné pohledávky z titulu splátek úvěru, jejichž splatnost nastane po okamžiku podání této žaloby a jež Sýrie neuhradí ve lhůtě jejich splatnosti, včetně: — veškerých jistin a úroků jednotlivých splátek; — smluvních úroků z prodlení připsané ve výši roční úrokové sazby 3,5 % (350 bazických bodů) od okamžiku splatnosti každé ze splátek až do okamžiku jejich uhrazení Sýrií.

— Úhradu veškerých nákladů souvisejících s tímto řízení podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod.

První a jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Sýrie porušila svou smluvní povinnost, kterou má podle článků 3.01 a 4.01 úvěrové smlouvy Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement a podle níž musí uhradit splátky úvěru podle Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement v okamžiku jejich splatnosti, a podle článku 3.02 Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement uhradit úroky z prodlení v případě každé splatné avšak řádně neuhrazené splátky úvěru ve výši roční úrokové sazby podle uvedeného článku. Sýrie má tudíž na základě smlouvy povinnost zaplatit celou splatnou částku podle článků 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 a 9.02 úvěrové Euphrates Drainage and Irrigation Loan Agreement.