ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

První žalobní důvod, vycházející z porušení zásady proporcionality, stanovené v čl. 5 odst. 4 SEU Rumunsko se domnívá, že opatření stanovené v čl. 1 bodu 3 ohledně návratu vozidel do provozovny státu usazení každých osm týdnů není nezbytné pro konsolidaci skutečné a účinné přítomnosti společnosti v dotčeném členském státě a je zjevně nepřiměřené k dosažení uvedeného cíle. Toto představuje nepřiměřenou hospodářskou zátěž, která je pro dopravce nadměrná, způsobuje zbytečné provozní náklady, vede ke zvýšení jízd prázdných vozidel, jakož i emisí CO2. Dále má Rumunsko za to, že opatření stanovené v čl. 2 bodě 4 písm. a) b) a c), které ukládá dodatečná omezení kabotáži, je zjevně nepřiměřené k dosažení uvedených cílů a není nezbytné pro vyřešení identifikovaných cílů, které se netýkají nedodržení pravidel kabotáže. Představuje zhoršení oproti aktuální úrovni liberalizace trhu a může vytvářet nerovnováhu v organizaci logistických řetězců přepravních společností, zvýšit doby nečinnosti a počet jízd prázdných vozidel. Nově zavedená ustanovení ztěžují použití právních úprav kabotáže a komplikují kontrolní mechanismy, když přidávají zbytečné administrativní úkoly k tíži dopravců. Tato dvě opatření jsou nepřiměřená ve vztahu k negativnímu dopadu na přepravní podniky v členských státech, zejména ty, které se nachází na zeměpisném okraji Unie.
C 19/43

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 21. října 2020 – PF, MF v. Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority

(Věc C-564/20)

(2021/C 19/44)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Supreme Court

Účastníci původního řízení

Navrhovatelé: PF, MF

Odpůrci: Minister for Agriculture Food and the Marine, Sea Fisheries Protection Authority

Předběžné otázky

1. Oznamuje orgán jednotné kontroly v členském státě při předávání a ověřování informací pro Evropskou komisi podle čl. 33 odst. 2 písm. a) a článku 34 nařízení o kontrolním režimu (1) pouze údaje o úlovcích v určitém lovišti zaznamenané rybáři podle článků 14 a 15 tohoto nařízení, pokud má orgán jednotné kontroly odůvodněně za to, že zaznamenané údaje jsou značně nespolehlivé, nebo je oprávněn použít přiměřené, vědecky platné metody, aby zpracoval a ověřil zaznamenané údaje a získal tak přesnější údaje o odlovu pro účely oznámení Evropské komisi?

2. Může orgán jednotné kontroly legálně používat jiné zdroje údajů, jako jsou licence k rybolovu, oprávnění k rybolovu, údaje ze systému sledování plavidel, prohlášení o vykládce, prodejní doklady a přepravní doklady, pokud to z opodstatněných důvodů považuje za vhodné?

(1) Nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1).
—

zrušit čl. 1 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1055 (1) ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EU) č. 1024/2012 za účelem jejich přizpůsobení vývoji v odvětví silniční dopravy, v části, která nahrazuje čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1071/2009; a podpůrně, pokud by Soudní dvůr musel mít za to, že to není možné, zrušit čl. 1 odst. 3 nařízení (EU) 2020/1055 v plném rozsahu;
—

Zrušit následující ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1055 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EU) č. 1024/2012 za účelem jejich přizpůsobení vývoji v odvětví silniční dopravy: a) článek 1 bod 3 v rozsahu, v němž toto ustanovení mění v čl. 5 odst. 1 nařízení 1071/2009 (1) písmena b) a g), b) článek 2 bod 4 písm. a) v rozsahu, v němž toto ustanovení vkládá do článku 8 nařízení 1072/2009 (2) odstavec 2a, c) článek 2 bod 5 písm. b) v rozsahu, v němž toto ustanovení vkládá do článku 10 nařízení 1072/2009 odstavec 7;
1.

První žalobní důvod, vycházející z porušení zásady proporcionality, stanovené v čl. 5 odst. 4 SEU Rumunsko se domnívá, že opatření stanovené v čl. 1 bodu 5 písm. c) – spočívající v zákazu čerpání ve vozidle běžné týdenní doby odpočinku a jakékoliv týdenní doby odpočinku delší než 45 hodin čerpané náhradou za předchozí zkrácené týdenní doby odpočinku – je nepřiměřené k dosažení sledovaného cíle, zejména ke zlepšení bezpečnosti silničního provozu a pracovních podmínek řidičů. Navíc neodstraňuje rizika a obtíže identifikované Komisí. Dále údaje a informace naznačující jeho zjevně nepřiměřenou povahu, byly známy zákonodárcům v okamžiku jeho přijetí. Rumunsko má rovněž za to, že opatření stanovené v čl. 1 bodu 6 písm. d) – které se týká návratu řidičů v průběhu každých čtyř po sobě následujících týdnů (a před běžnou týdenní dobou odpočinku delší než 45 hodin čerpanou náhradou za dvě po sobě jdoucí zkrácené týdenní doby odpočinku) do provozovny zaměstnavatele v členském státě usazení zaměstnavatele nebo do svého bydliště – je zjevně nepřiměřené s ohledem na nové zavedené administrativní povinnosti, značné náklady, které to má pro řidiče, omezení jejich obchodní činnosti, jakož i skutečnost, že toto opatření nezajišťuje přiměřenou ochranu řidičů. Navíc studie dopadu zjevně nepřezkoumala všechny tyto aspekty. V tomto kontextu zákonodárci nemohli zohlednit všechny relevantní skutečnosti a okolnosti situace.
—

zrušil následující ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1055 ze dne 15. července 2020, kterým se mění nařízení (ES) č. 1071/2009, (ES) č. 1072/2009 a (EU) č. 1024/2012 za účelem jejich přizpůsobení vývoji v odvětví silniční dopravy (1): — článek 1 bod 3 v rozsahu, v němž stanoví nové znění čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1071/2009; (podpůrně, pokud by to podle názoru Soudního dvora nebylo možné, Bulharská republika navrhuje zrušit celý čl. 1 bod 3); a — článek 2 bod 4 písm. a); (podpůrně, pokud by to podle názoru Soudního dvora nebylo možné, Bulharská republika navrhuje zrušit čl. 2 bod 4);
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 17. listopadu 2020 – GE Aircraft Engine Services Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Věc C-607/20)

(2021/C 28/49)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci původního řízení

Navrhovatel: GE Aircraft Engine Services Ltd

Odpůrce: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Předběžné otázky

1. Je vydávání poukázek zaměstnancům osobou povinnou k dani na nákup u nespřízněných maloobchodníků v rámci programu oceňování nejvýkonnějších zaměstnanců poskytnutím služby „pro její soukromou potřebu nebo pro potřebu jejích zaměstnanců, popřípadě obecněji řečeno k jiným účelům než pro účely jejího podnikání“ ve smyslu čl. 26 odst. 1 písm. b) směrnice o 2006/112 (1)?

2. Je pro zodpovězení první otázky relevantní skutečnost, že osoba povinná k dani sleduje při vydávání nákupních poukázek zaměstnancům obchodní účel?

3. Je pro zodpovězení první otázky relevantní skutečnost, že nákupní poukázky vydávané zaměstnancům jsou určeny pro jejich vlastní potřebu a mohou být použity pro soukromé účely zaměstnanců?

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).
1.

Článek 1 odst. 3 nařízení 2020/1055 v rozsahu, v němž do nařízení (ES) č. 1071/2009 vkládá čl. 5 odst. 1 písm. b), který stanoví, že „podnik musí v členském státě usazení organizovat činnosti svého vozového parku způsobem, který zajistí, aby se vozidla, jež tento podnik má k dispozici a jež jsou používána v mezinárodní přepravě, vrátila do některé z provozoven v daném členském státě nejpozději osm týdnů poté, co jej opustila“, je v rozporu s: 1.1 článkem 3 odst. 3 SEU, články 11 a 191 SFEU a politikou Unie v oblasti životního prostředí a změny klimatu. Požadavek návratu do místa provozovny zaměstnavatele zvýší na evropských silnicích počet vozidel bez nákladu, jakož i množství emisí CO2 a znečištění životního prostředí. Unijní orgány při přijetí napadeného ustanovení nezohlednily opatření týkající se politiky Unie v oblasti životního prostředí a změny klimatu a především požadavky na ochranu životního prostředí a cíle ochrany životního prostředí sledované Zelenou dohodou pro Evropu, které potvrdila Evropská rada; 1.2 článkem 26 SFEU a obecnou zásadou zákazu diskriminace. Napadené ustanovení je ochranářským opatřením, jímž je rozdělen trh přepravy EU, omezena hospodářská soutěž a zaveden diskriminační režim ve vztahu k podnikatelům v silniční nákladní dopravě v členských státech, které se nacházejí na geografickém okraji Evropské unie (okrajové členské státy). Na základě tohoto ustanovení je odvětví mezinárodní silniční přepravy diskriminováno také ve vztahu k ostatním odvětvím přepravy; 1.3 články 91 odst. 2 a 94 SFEU. Unijní orgány měly také povinnost zohlednit skutečnost, že napadené ustanovení bude mít zvláště významný dopad na životní úroveň a úroveň zaměstnanosti v okrajových členských státech Evropské unie a bude mít obzvláště negativní dopad na ekonomickou situaci podnikatelů v silniční nákladní dopravě, kteří jsou usazeni v těchto okrajových státech; unijní orgány však tuto povinnost nesplnily; 1.4 zásadami řádného legislativního postupu, jelikož napadené ustanovení bylo přijato bez jakéhokoli posouzení jeho dopadu a bez řádného zkoumání jeho negativních sociálních a ekonomických důsledků a dopadu na životní prostředí; 1.5 zásadou proporcionality, jelikož stanovený požadavek pravidelného návratu vozidel je zjevně nepřiměřeným opatřením a nevhodným pro dosažení veřejně deklarovaného cíle, a to boje proti společnostem s fiktivním sídlem typu „poštovní schránky“.
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pécsi Törvényszék (Maďarsko) dne 8. října 2020 – FGSZ Földgázszállító Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Věc C-507/20)

(2021/C 28/24)

Jednací jazyk: maďarština

Předkládající soud

Pécsi Törvényszék

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: FGSZ Földgázszállító Zrt.

Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Předběžná otázka

Je praxe členského státu, podle které se – na základě toho, že snížení základu daně v případě definitivního nezaplacení v souladu s čl. 90 odst. 1 směrnice o DPH (1) má účinky ex tunc – promlčecí lhůta pět let stanovená obecně tímto členským státem, během které může dojít ke snížení základu daně, počítá od okamžiku původního dodání zboží, a nikoliv od okamžiku, kdy se dotčená pohledávka stala nedobytnou, a v důsledku uplynutí uvedené promlčecí lhůty ztratí osoba povinná k dani jednající v dobré víře nárok na snížení základu daně v případě pohledávek, které se staly definitivně nedobytnými, za okolností, kdy mezi okamžikem dodání zboží a okamžikem, kdy se pohledávka stane definitivně nedobytnou, může uplynout několik let, a kdy v okamžiku, kdy se pohledávka stala definitivně nedobytnou, právní úprava členského státu neumožňovala, v rozporu s unijním právem, snížení základu daně v případě pohledávek, které se stanou definitivně nedobytnými, v souladu se základními zásadami proporcionality, daňové neutrality a efektivity – zejména s přihlédnutím k bodu 63 stanoviska generální advokátky předneseného ve věci Biosafe — Indústria de Reciclagens (C-8/17), jakož i bodu 27 rozsudku Di Maura (C-246/16) a bodu 36 rozsudku T-2 (C-396/16), a s ohledem na to, že členský stát nemůže v rámci DPH vybrat částku vyšší než jakou skutečně obdržel ten, kdo dodal zboží nebo službu v rámci uvedeného dodání nebo poskytnutí?

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Tör vényszé k (Maďarsk o) dne 12. listopadu 
2020 – Polskie Linie Lotnicze „LO T“ SA v. Budapest Főváros Kor mány hivata la
(Věc C-597/20)
(2021/C 28/46)
Jednací jazyk: maďarština
Předkládající soud
Fővárosi Törvényszék
Účastní ci pův odního řízení
Žalobkyně: Polskie Linie Lotnicze „LOT“ SA
Žalo vaný: Budapest Főváros Kormányhivatala
Předběžná otázka
Musí být čl. 16 odst. 1 a 2 nařízení Evropsk ého parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smys lu, že 
vnitrostátní subjekt odpo vědný za prosazo vání tohoto nařízení, k němuž cestující podal individuální stížnost, nemůže 
dotčenému letec kému doprav ci uložit povinnost zaplatit náhradu škody, která cestujícímu přísluší podle nařízení? 
(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad 
a pomoci cestujícím v letec ké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se 
zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varcho ven adminis trativ en sad (Bulharsk o) dne 
12. listopadu 2020 – „AKZ – Burgas“ EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane 
i danachno-osigur itelna praktik a – Burgas“
(Věc C-602/20)
(2021/C 28/47)
Jednací jazyk: bulharština
Předkládající soud
Varcho ven administrativen sad
Účastní ci pův odního řízení
Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: „AKZ – Burgas“ EOOD
Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguri telna praktika“
Předběžné otázky
1.Brání unijní právo takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která 
zákonné úroky , jež musí být zaplaceny při vrácení příspěvků na sociální pojištění vybraných v rozpor u s unijním 
právem, omezuje na úroky , které vznikly ode dne následujícího po podání žádosti o vrácení hlavní částky?
2.Brání unijní práv o, zejména zásady rovnocennosti a efektivity , takové vnitrostátní právní úpra vě, jako je právní úpra va 
dotčená ve věci v původním řízení, která zákonné úroky , jež musí být zaplaceny při vrácení povinnýc h příspěvků na 
sociální pojištění vybraných v rozpor u s unijním právem , omezuje na úroky , které vznikly ode dne následujícího po 
podání žádosti o vrácení těch to bezdůvodně uhrazených/neoprá vněně vybranýc h částe k až do jejich vrácení?25.1.2021 CS Úřední věstník Evropsk é unie C 28/29
b.

K újmě 1) Co se týče návrhů uvedených v bodě 40 první až třetí odrážce napadeného rozsudku: porušení zásady naturální náhrady; porušení povinnosti soudu uvést odůvodnění; porušení podmínek přípustnosti; porušení čl. 76 písm. e) a čl. 84 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu; 2) Co se týče návrhů uvedených v bodě 40 čtvrté odrážce napadeného rozsudku: porušení povinnosti soudu uvést odůvodnění; porušení čl. 76 písm. e) a čl. 84 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu; 3) Co se týče morální újmy: porušení zásady naturální náhrady; porušení povinnosti soudu uvést odůvodnění; porušení čl. 76 písm. e) a čl. 84 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu; porušení pravomoci soudu přezkoumat věc v plné jurisdikci.
—

zadruhé, v bodech 267, 269, 273, 274, 275, 277, 281, 283, 298 až 302 napadeného rozsudku Tribunál porušil metodu samostatného subjektu a zásadu obvyklých tržních podmínek, čímž došlo k porušení čl. 107 odst. 1 SFEU nebo k porušení vnitrostátního práva, a to tím, že odmítl přiřazení licencí k duševnímu vlastnictví společnosti Apple irským pobočkám provedené v předmětném rozhodnutí na základě poukazu na funkce vykonávané společností Apple Inc. Tím, že Tribunál nezohlednil vysvětlení obsažená v bodech 308 a 318 předmětného rozhodnutí a písemná vyjádření Komise týkající se toho, proč jsou funkce vykonávané společností Apple Inc. irelevantní pro přisuzování zisků v rámci společností ASI a AOE, dopustil se procesní vady a vady spočívající v nedostatku odůvodnění,
5.

Má být čl. 25 odst. 2 GDPR zaručující standardní ochranu údajů, který má zejména zajistit, aby osobní údaje standardně nebyly bez zásahu dotčeného člověka zpřístupněny neomezenému počtu fyzických osob, vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby a. rejstřík skutečných majitelů vytvořený podle článku 30 směrnice 2015/849, ve znění čl. 1 odst. 15 směrnice 2018/843, nevyžadoval, aby na internetové stránce uvedeného rejstříku byly registrovány osoby ze široké veřejnosti, které nahlížely do osobních údajů skutečného majitele; ani b. uvedenému skutečnému majiteli nebyla sdělena žádná informace o tom, že bylo nahlíženo do jeho osobních údajů zapsaných v takovém rejstříku; ani c. se neuplatnilo žádné omezení rozsahu a přístupnosti dotčených osobních údajů s ohledem na účel jejich zpracování?
1)

Je případ, kdy je všem soukromoprávním podnikům, které v tuzemsku komerčně provozují silniční, vodní a železniční přepravu cestujících v linkovém provozu, uložena stejná povinnost bezplatné přepravy cestujících určité skupiny (děti předškolního věku, osoby s postižením do dovršení 16 let, osoby s těžkým postižením od dovršení 16 let, osoby se značným zrakovým postižením a průvodce osoby s těžkým nebo značným zrakovým postižením a slepeckého resp. asistenčního psa osoby s postižením), nutno považovat za uložení závazku veřejné služby ve smyslu čl. 2 písm. e) a čl. 3 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (1) ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70?
2)

Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU, ve spojení s článkem 2 a čl. 4 odst. 3 SEU a právem na soud, vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní soud rozhodující o určení neexistence služebního poměru soudce vnitrostátního soudu z důvodu zásadních vad jmenovacího řízení má povinnost vydat předběžné opatření a zakázat žalovanému v takové věci, aby rozhodoval v jakýchkoli dalších věcech spadajících do působnosti unijního práva, a to pod hrozbou neúčinnosti úkonů či rozhodnutí takového soudce, a uložit jiným orgánům, aby se zdržely přidělování věcí tomuto žalovanému nebo jeho obsazování do soudních kolegií?
3)

Musí být unijní právo – zejména ustanovení uvedená ve druhé otázce – vykládáno v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je čl. 110 odst. 2a ustawy z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákona ze dne 27. července 2001 o soustavě obecných soudů) a čl. 27 odst. 1 bodu 1a ustawy z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (zákona ze dne 8. prosince 2001 o Nejvyšším soudu), podle nichž věci týkající se souhlasu s trestním stíháním nebo zbavením svobody (zadržením) soudce vnitrostátního soudu spadají jak v prvním stupni, tak ve druhém stupni do výlučné pravomoci takového orgánu, jakým je Kárné kolegium, zejména s ohledem na následující skutečnosti (posuzované individuálně či společně): a) ke zřízení Kárného kolegia došlo současně se změnou pravidel jmenování členů orgánu, jakým je Krajowa Rada Sądownictwa (Národní rada soudnictví, dále jen „KRS“), který se podílí na procesu jmenování soudců a na jehož návrh byli jmenováni všichni členové Kárného kolegia, b) vnitrostátní zákonodárce vyloučil možnost přeřadit do Kárného kolegia soudce vnitrostátního soudu posledního stupně, jako je Sąd Najwyższy (Nejvyšší soud), v jehož rámci toto kolegium působí, takže v Kárném kolegiu mohou zasedat pouze noví členové jmenovaní na návrh KRS ve změněném složení, c) Kárné kolegium se vyznačuje zvlášť vysokým stupněm autonomie v rámci Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud), d) Sąd Najwyższy (Nejvyšší soud) v rozhodnutích vydaných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 19. listopadu 2019, A. K. a další (Nezávislost Kárného kolegia Nejvyššího soudu) (C-585/18, C-624/18 a C-625/18, EU:C:2019:982) potvrdil, že KRS ve svém změněném složení není orgánem nezávislým na zákonodárné a výkonné moci a že Kárné kolegium není „soudem“ ve smyslu článku 47 Listiny, článku 6 EÚLP a čl. 45 odst. 1 Ústavy Polské republiky, e) návrh na vyslovení souhlasu s trestním stíháním nebo zbavením svobody (zadržením) soudce vnitrostátního soudu zásadně podává státní zástupce, jehož nadřízeným je orgán výkonné moci, jako je ministr spravedlnosti, který může státním zástupcům udělovat závazné pokyny týkající se obsahu procesních úkonů, zatímco členové Kárného kolegia a členové KRS v jejím změněném složení se vyznačují, jak konstatoval Sąd Najwyższy (Nejvyšší soud) v rozhodnutích uvedených v bodě 2d, zvlášť výraznými vazbami na zákonodárnou a výkonnou moc, kvůli čemuž nelze Kárné kolegium uznat za třetí osobu ve vztahu ke účastníkovi řízení, f) Polské republice bylo usnesením ze dne 8. dubna 2020, Komise v. Polsko (C-791/19 R, EU:C:2020:277), uloženo pozastavit uplatňování některých ustanovení ustawy z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (zákona ze dne 8. prosince 2017 o Nejvyšším soudu) týkajících se Kárného kolegia a zdržet se předávání věcí projednávaných před tímto kolegiem soudnímu kolegiu, které nesplňuje podmínky nezávislosti?
C 53/16

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso Administrativo n.o 1 de Pontevedra (Španělsko) dne 2. září 2020 – UN v. Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

(Věc C-409/20)

(2021/C 53/20)

Jednací jazyk: španělština

Předkládající soud

Juzgado Contencioso Administrativo n.o 1 de Pontevedra

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: UN

Žalovaný: Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

Předběžná otázka

Musí být směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES (1) ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (čl. 4 odst. 3, čl. 6 odst. 1 a 5 a čl. 7 odst. 1) vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům [čl. 53 odst. 1 písm. a), čl. 55 odst. 1 písm. b), článku 57 a čl. 28 odst. 3 písm. c) Ley Orgánica 4/2000, de 11 de enero, sobre derechos y libertades de los extranjeros en España y su integración social (zákon č. 4/2000 ze dne 11. ledna 2000, o právech a svobodách cizinců ve Španělsku a o jejich společenské integraci)], podle kterých se jako sankce za neoprávněný pobyt cizinců, u kterých nenastaly přitěžující okolnosti, uloží nejprve pokuta spolu s výzvou k dobrovolnému návratu do země původu a teprve poté, jestliže cizinec nelegalizuje svůj pobyt ani nevyužije možnosti dobrovolného návratu do své země, sankce vyhoštění?

(1) Úř. věst. 2008, L 348, s. 98.
2)

zadruhé podle čl. 7 odst. 2 prvního pododstavce směrnice vypracovat, a to nejpozději do 30. června 2012, strategické hlukové mapy, které budou dokumentovat situaci v referenčním roce 2011 pro všechny aglomerace a pro všechny hlavní silnice a hlavní železniční trati. Podle čl. 10 odst. 2 směrnice ve spojení s její přílohou VI měly dále portugalské orgány Komisi odeslat, a to nejpozději do 30. prosince 2012, údaje o strategických hlukových mapách, a