8

Skutečnosti předcházející sporu byly shrnuty v bodech 1 až 37 napadeného rozsudku takto: „1 [Žalobkyně] je společnost založená podle norského práva a kotovaná na osloské (Norsko) a newyorské (Spojené státy americké) burze, jež se zabývá chovem a prvotním zpracováním lososů v Kanadě, v Chile, ve Skotsku, na Faerských ostrovech, v Irsku a v Norsku, jakož i chovem a prvotním zpracováním platýse obecného v posledně uvedené zemi. Žalobkyně se zabývá rovněž činnostmi druhotného zpracování v Belgii, v Chile, ve Spojených státech amerických, ve Francii, v Irsku, v Japonsku, v Norsku, v Nizozemsku, v Polsku a v České republice. A. Nabytí společnosti Morpol žalobkyní 2 Dne 14. prosince 2012 uzavřela žalobkyně se společnostmi Friendmall Ltd a Bazmonta Holding Ltd smlouvu o nákupu akcií (‚Share Purchase Agreement‘, dále jen ‚SPA‘) týkající se postoupení akcií společnosti Morpol ASA, které prvně uvedené společnosti vlastnily. 3 Morpol je norským producentem a zpracovatelem lososů. [Tato společnost se] [z]abývá […] jeho chovem a nabízí širokou škálu výrobků z této ryby s vysokou přidanou hodnotou. Chov a prvotní zpracování uskutečňuje ve Skotsku a v Norsku. Druhotné zpracování uskutečňuje v Polsku, ve Spojeném království a ve Vietnamu. Dříve, než její akcie nabyla žalobkyně, byla Morpol kotována na osloské burze. 4 Friendmall a Bazmonta Holding byly soukromoprávní společnosti s ručením omezeným založen[é] a registrovan[é] na Kypru. Obě byly ovládány jedinou osobou, M., zakladatelem a bývalým předsedou představenstva a generálním ředitelem společnosti Morpol. 5 Díky SPA získala žalobkyně podíl ve společnosti Morpol ve výši přibližně 48,5 %. K dokončení převzetí (dále jen ‚převzetí z prosince 2012‘) došlo dne 18. prosince 2012. 6 Dne 17. prosince 2012 žalobkyně prostřednictvím sdělení na burze oznámila, že vyhlásí veřejnou nabídku k odkupu zbývajících akcií společnosti Morpol. Dne 15. ledna 2013 žalobkyně v souladu s norským zákonem o obchodování s cennými papíry předložila takovou povinnou veřejnou nabídku, jež se týkala 51,5 % akcií společnosti. Podle ustanovení norského zákona je nabyvatel více než třetiny akcií společnosti kotované na burze povinen nabídnout odkup zbývajících akcií dané společnosti. 7 Dne 23. ledna 2013 jmenovala správní rada společnosti Morpol nového předsedu představenstva a generálního ředitele namísto M., který se těchto funkcí již dříve s účinností k 1. březnu 2013 vzdal v rámci závazku, který byl součástí SPA. 8 Na základě vypořádání veřejné nabídky k odkupu držela žalobkyně k 12. březnu 2013 87,1 % akcií společnosti Morpol. Žalobkyně tak v rámci veřejné nabídky k odkupu získala nad rámec 48,5 % akcií, které získala již v rámci převzetí společnosti Morpol z prosince 2012, akcie představující přibližně 38,6 % kapitálu uvedené společnosti. 9 Zbývající akcie společnosti Morpol získala 12. listopadu 2013. Dne 15. listopadu 2013 mimořádná valná hromada rozhodla o podání žádosti o ukončení obchodování s akciemi na osloské burze, snížení počtu členů správní rady a zrušení výboru pro jmenování. Od 28. listopadu 2013 již Morpol nebyla na osloské burze obchodována. B. Fáze před oficiálním oznámením 10 Dne 21. prosince 2012 žalobkyně zaslala [Komisi] žádost o jmenování týmu pověřeného posouzením jejího spisu týkajícího se převzetí výhradní kontroly nad společností Morpol. V této žádosti žalobkyně Komisi oznámila, že převzetí z prosince 2012 bylo dokončeno a že až do rozhodnutí Komise nebude využívat svá hlasovací práva. 11 Komise požádala žalobkyni o telekonferenci, která proběhla 25. ledna 2013. Během ní Komise požádala o informace týkající se povahy transakce a o osvětlení toho, zda již převzetí z prosince 2012 mohlo žalobkyni poskytnout kontrolu společnosti Morpol. 12 Dne 12. února 2013 zaslala Komise žalobkyni žádost o informace týkající se případného nabytí faktické kontroly společnosti Morpol na základě převzetí z prosince 2012. Rovněž požádala o předání programu a zápisu z valných hromad společnosti Morpol a ze schůzí její správní rady konaných během posledních tří let. Žalobkyně na tuto žádost částečně odpověděla dne 19. února 2013 a úplnou odpověď na ni poskytla 25. února 2013. 13 Dne 5. března 2013 žalobkyně předložila první návrh formuláře o oznámení, tak jak je uveden v příloze I nařízení Komise (ES) č. 802/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 2004, L 133, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 88) (dále jen ‚první návrh formuláře KO‘). První návrh formuláře KO se týkal především globálního trhu zahrnujícího chov, jakož i prvotní[ho] a druhotné[ho] zpracování lososa bez ohledu na jeho původ. 14 Dne 14. března 2013 zaslala Komise žalobkyni žádost o doplňující informace týkající se prvního návrhu formuláře KO. Žalobkyně odpověděla na tuto žádost dne 16. dubna 2013. Komise považovala tuto odpověď za neúplnou a dne 3. května, 14. června a 10. července 2013 zaslala další žádosti o informace. Žalobkyně odpověděla na tyto žádosti 6. června a 3. a 26. července 2013. C. Oznámení a rozhodnutí povolující spojení s výhradou dodržení určitých závazků 15 Dne 9. srpna 2013 byla transakce [spojení] oficiálně oznámena Komisi. 16 Na bilanční schůzce konané dne 3. září 2013 Komise žalobkyni a společnost Morpol informovala o svých vážných pochybnostech ohledně slučitelnosti transakce s vnitřním trhem, pokud jde o potenciální trh se skotským lososem. 17 Pro odstranění vážných pochybností Komise žalobkyně dne 9. září 2013 navrhla v souladu s čl. 6 odst. 2 [nařízení č. 139/2004] závazky. Komise tyto původní závazky podrobila tržní konzultaci. Po provedení určitých změn byl dne 25. září 2013 předložen soubor konečných závazků. Žalobkyně se zavázala k postoupení přibližně tří čtvrtin kapacit k chovu skotského lososa, které se u účastníků spojení překrývají, čímž rozptýlila vážné pochybnosti vyjádřené Komisí. 18 Dne 30. září 2013 přijala Komise rozhodnutí C(2013) 6449 (věc COMP/M.6850 – Marine Harvest/Morpol) (dále jen ‚rozhodnutí o povolení‘) podle čl. 6 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 2 nařízení č. 139/2004, kterým povolila spojení s výhradou plného dodržení nabídnutých závazků. 19 V rozhodnutí o povolení Komise konstatovala, že převzetí z prosince 2012 již žalobkyni poskytlo faktickou výhradní kontrolu nad společností Morpol. Tvrdila, že nelze vyloučit porušení povinnosti [odkladu] stanovené v čl. 7 odst. 1 nařízení č. 139/2004 a oznamovací povinnosti stanovené v čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení. Rovněž uvedla, že v rámci samostatného řízení může posoudit, zda je třeba uplatnit sankci podle čl. 14 odst. 2 nařízení č. 139/2004. D. [Sporné rozhodnutí] a řízení vedoucí k jeho přijetí 20 V dopise ze dne 30. ledna 2014 Komise informovala žalobkyni o probíhajícím šetření případných porušení čl. 7 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 nařízení č. 139/2004. 21 Dne 31. března 2014 zaslala Komise žalobkyni oznámení námitek v souladu s článkem 18 nařízení č. 139/2004 (dále jen „oznámení námitek“). V uvedeném oznámení došla Komise k předběžnému závěru, že žalobkyně úmyslně, nebo přinejmenším z nedbalosti, porušila čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 nařízení č. 139/2004. 22 Žalobkyně odpověděla na oznámení námitek dne 30. dubna 2014. Dne 6. května 2014 žalobkyně své argumenty uvedené v její odpovědi prezentovala na slyšení. Dne 7. července 2014 se konalo zasedání poradního výboru pro kontrolu spojování podniků. 23 Dne 23. července 2014 Komise přijala [sporné rozhodnutí]. 24 První tři články výroku [sporného rozhodnutí] znějí následovně: ‚Článek 1 [Žalobkyně] tím, že v období od 18. prosince 2012 do 30. září 2013 provedla spojení podniků s významem pro celé Společenství před tím, než toto spojení oznámila a než bylo prohlášeno za slučitelné s vnitřním trhem, porušila čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 [nařízení č. 139/2004]. Článek 2 Za porušení čl. 4 odst. 1 [nařízení č. 139/2004] uvedené v článku 1 se [žalobkyni] ukládá pokuta ve výši 10000000 eur. Článek 3 Za porušení čl. 7 odst. 1 [nařízení č. 139/2004] uvedené v článku 1 se [žalobkyni] ukládá pokuta ve výši 10000000 eur.‘ 25 [Ve sporném rozhodnutí] měla Komise nejprve za to, že žalobkyně získala faktickou výhradní kontrolu nad společnost[í] Morpol po dokončení převzetí z prosince 2012, neboť žalobkyně si mohla být téměř jista, že vzhledem k výši své účasti (48,5 %) a míry přítomnosti dalších akcionářů na valných hromadách v předchozích letech bude mít na valných hromadách většinu. 26 Komise měla dále za to, že na převzetí z prosince 2012 se nevztahuje osvobození stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení č. 139/2004. V tomto ohledu uvedla, že čl. 7 odst. 2 nařízení č. 139/2004 se použije pouze na veřejné nabídky k odkupu nebo k výměně či na transakce, při kterých je kontrola ve smyslu článku 3 nařízení č. 139/2004 získána ‚od rozdílných prodávajících‘ [sledem operací s cennými papíry]. Podle Komise došlo v projednávaném případě v rámci převzetí z prosince 2012 k získání kontrolní účasti od jediného prodávajícího, M., prostřednictvím společností Friendmall a Bazmonta Holding. 27 Podle Komise se čl. 7 odst. 2 nařízení č. 139/2004 nepoužije v situacích, v nichž k získání významného množství akcií dojde od jediného prodávajícího a kdy lze na základě hlasování na předchozích řádných a mimořádných valných hromadách snadno prokázat, že toto množství poskytuje faktickou výhradní kontrolu nad nabývanou společností. 28 Komise navíc uvedla, že převzetí z prosince 2012, které bylo dokončeno dne 18. prosince 2012, nebylo součástí veřejné nabídky k odkupu, která byla realizována od 15. ledna do 26. února 2013. Měla za to, že skutečnost, že převzetí z prosince 2012 mohlo mít za následek povinnost žalobkyně vyhlásit veřejnou nabídku k odkupu zbývajících akcií společnosti Morpol, není relevantní, jelikož faktická kontrola již byla získána od jediného prodávajícího. 29 Komise se mimoto domnívala, že odkazy žalobkyně na právní zdroje, podle nichž je ‚řada jednotlivých kroků‘ považována za jediné spojení, pokud jsou tyto kroky právně nebo fakticky vzájemně podmíněny, se zdají být nepatřičnými. Zdůraznila, že žalobkyně kontrolu společnosti Morpol získala díky jednorázovému nákupu 48,5 % akcií společnosti Morpol, a nikoliv díky velkému počtu dílčích transakcí týkajících se aktiv tvořících v konečném důsledku jedinou hospodářskou jednotku. 30 Komise uvedla, že podle čl. 14 odst. 3 nařízení č. 139/2004 se při stanovení výše pokuty bere v úvahu povaha, závažnost a doba trvání protiprávního jednání. 31 Měla za to, že každé porušení čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 nařízení č. 139/2004 představuje ze své povahy závažné protiprávní jednání. 32 V rámci posuzování závažnosti protiprávního jednání Komise zohlednila skutečnost, že podle ní došlo k protiprávnímu jednání žalobkyně z nedbalosti, že dotčené spojení vyvolávalo vážné pochybnosti o své slučitelnosti s vnitřním trhem, jakož i to, že již dříve byly projednávány věci týkající se procesních pochybení žalobkyně i dalších společností. 33 Co se týče doby trvání protiprávního jednání, Komise uvedla, že porušení čl. 4 odst. 1 nařízení č. 139/2004 bylo jednorázovým protiprávním jednáním a že k němu v projednávaném případě došlo dne 18. prosince 2012, tedy v den uskutečnění spojení. Mimoto měla za to, že porušení čl. 7 odst. 1 nařízení č. 139/2004 bylo trvajícím protiprávním jednáním, které v projednávaném případě trvalo od 18. prosince 2012 do 30. září 2013, tedy od okamžiku dokončení převzetí z prosince 2012 až do okamžiku jeho povolení. Podle Komise bylo trvání v délce devíti měsíců [a dvanácti dní] zvláště dlouhé. 34 Komise jako polehčující okolnost zohlednila skutečnost, že žalobkyně ve společnosti Morpol neuplatňovala svá hlasovací práva a po dobu řízení o kontrole spojení ji vedla jako subjekt oddělený od žalobkyně. 35 Jako polehčující okolnost zohlednila rovněž to, že žalobkyně předložila žádost o jmenování týmu několik dnů po dokončení převzetí z prosince 2012. 36 Komise naopak neshledala existenci přitěžujících okolností. 37 Komise měla za to, že v případě podniku velikosti žalobkyně musí být sankce k tomu, aby měla odrazující účinek, vysoká. To platí tím spíše, jestliže dotčené spojení vyvolalo vážné pochybnosti o své slučitelnosti s vnitřním trhem.“