ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État- Francie) – Google LLC, právní nástupkyně Google Inc. v. Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

(Věc C-507/17) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Osobní údaje - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů - Směrnice 95/46/ES - Nařízení (EU) 2016/679 - Internetový vyhledávač - Zpracování údajů uvedených na internetové stránce - Územní dosah práva na odstranění odkazů“)

(2019/C 399/03)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Conseil d'État

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Google LLC, právní nástupkyně Google Inc.

Žalovaná: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

za účasti: Wikimedia Foundation Inc., Fondation pour la liberté de la presse, Microsoft Corp., Reporters Committee for Freedom of the Press a další, Article 19 a další, Internet Freedom Foundation a další, Veřejný ochránce práv

Výrok

Článek 12 písm. b) a čl. 14 první pododstavec písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, jakož i čl. 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) musí být vykládány v tom smyslu, že pokud provozovatel vyhledávače vyhoví žádosti o odstranění odkazů podle těchto ustanovení, není povinen odkazy odstranit ze všech mutací svého vyhledávače, nýbrž pouze z mutací vyhledávače pro všechny členské státy, a v případě potřeby přijmout zároveň opatření, kterými účinným způsobem zabrání uživatelům internetu vyhledávajícím jméno subjektu údajů v jednom z členských států, aby měli prostřednictvím seznamu výsledků vyhledávání přístup k odkazům, jež byly předmětem této žádosti o výmaz, nebo jim toto alespoň velmi ztíží.

(1) Úř. věst. C 347, 16.10.2017.
C 383/6

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. září 2019 – TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV v. Evropská komise, Monsanto Europe, Monsanto Company, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA)

(Věc C-82/17 P) (1)

(„Kasační opravný prostředek - Životní prostředí - Geneticky modifikované produkty - Rozhodnutí Komise o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou sóju MON 87701 × MON 89788, na trh - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Článek 10 odst. 1 - Žádost o vnitřní přezkum rozhodnutí podaná na základě ustanovení o účasti veřejnosti na rozhodování v záležitostech životního prostředí - Zamítnutí žádosti“)

(2019/C 383/04)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV (zástupkyně: K. Smith QC, J. Stevenson, Barrister)

Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, G. Gattinara a C. Valero, zmocněnci), Monsanto Europe, Monsanto Company (zástupci: původně M. Pittie, poté P. Honoré a A. Helfer, avocats), Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA)

Výrok

1) Kasační opravný prostředek se zčásti zamítá a zčásti odmítá.

2) TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV a Sambucus eV ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

3) Společnosti Monsanto Europe a Monsanto Company ponesou vlastní náklady řízení.

(1) Úř. věst. C 129, 24.4.2017.
Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Investigatory Powers Tribunal – London- Spojené království) – Privacy International v. Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service, Secret Intelligence Service

(Věc C-623/17) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Zpracování osobních údajů v odvětví elektronických komunikací - Poskytovatelé služeb elektronických komunikací - Plošné a nerozlišující předávání provozních a lokalizačních údajů - Zajištění národní bezpečnosti - Směrnice 2002/58/ES - Oblast působnosti - Článek 1 odst. 3 a článek 3 - Důvěrný charakter elektronických sdělení - Ochrana - Článek 5 a čl. 15 odst. 1 - Listina základních práv Evropské unie - Články 7, 8 a 11 a čl. 52 odst. 1 - Článek 4 odst. 2 SEU“)

(2020/C 433/02)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Investigatory Powers Tribunal – London

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Privacy International

Žalovaní: Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service, Secret Intelligence Service

Výrok

1) Článek 1 odst. 3, článek 3 a čl. 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009, ve spojení s čl. 4 odst. 2 SEU musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava, která státnímu orgánu umožňuje uložit poskytovatelům služeb elektronických komunikací povinnost předávat bezpečnostním a zpravodajským službám – pro účely zajištění národní bezpečnosti – provozní a lokalizační údaje, spadá do oblasti působnosti této směrnice.

2) Článek 15 odst. 1 směrnice 2002/58, ve znění směrnice 2009/136, ve spojení s čl. 4 odst. 2 SEU, jakož i s články 7, 8 a 11 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje státnímu orgánu uložit poskytovatelům služeb elektronických komunikací – pro účely zajištění národní bezpečnosti – povinnost plošného a nerozlišujícího předávání provozních a lokalizačních údajů bezpečnostním a zpravodajským službám.

(1) Úř. věst. C 22, 22.1.2018.
2)

Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která stanoví, že investičnímu fondu-nerezidentovi nebude vrácena daň z dividend, kterou musel odvést v tomto členském státě, z důvodu, že nesplňuje právní podmínky stanovené pro toto vrácení, tedy že každoročně nevyplácí svým akcionářům nebo podílníkům veškeré investiční výnosy, a to do osmi měsíců po uplynutí účetního období, když se v členském státě jeho sídla považují podle použitelných právních předpisů investiční výnosy, které nejsou vyplaceny, za vyplacené nebo jsou zahrnuty do daně, která je v tomto členském státě vybírána od akcionářů či podílníků, jako by byl tento zisk vyplacen, a když s ohledem na cíl, na němž jsou založeny tyto podmínky, se takový fond nachází v situaci srovnatelné se situací fondu-rezidenta, který má nárok na vrácení této daně, což musí ověřit předkládající soud.
Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 13. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidsrechtbank Gent — Belgie) — Ronny Rohart v. Federale Pensioendienst

(Věc C-179/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Nároky na důchod na základě vnitrostátního důchodového systému pro zaměstnance - Nezohlednění doby povinné vojenské služby vykonané úředníkem Evropské unie po nástupu do funkce - Zásada loajální spolupráce“)

(2019/C 131/17)

Jednací jazyk: nizozemština

Předkládající soud

Arbeidsrechtbank Gent

Účastníci původního řízení

Žalobce: Ronny Rohart

Žalovaná: Federale Pensioendienst

Výrok

Článek 4 odst. 3 SEU ve spojení se služebním řádem úředníků Evropské unie zavedeným nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a kterým se stanoví zvláštní opatření dočasně použitelná na úředníky Komise, ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž je při určování nároků na důchod pracovníka, který vykonával zaměstnání jakožto zaměstnanec v tomto členském státě před tím, než se stal úředníkem Evropské unie, a vykonal, když se stal úředníkem Unie, povinnou vojenskou službu v tomto členském státě, tomuto pracovníkovi odepřen nárok na to, aby doba, kterou strávil v rámci vojenské služby, byla považována za skutečně odpracovanou dobu jakožto zaměstnance, přičemž nárok na to, aby doba, kterou strávil v rámci vojenské služby, byla považována za skutečně odpracovanou dobu jakožto zaměstnance, by měl, kdyby v okamžiku, kdy byl povolán k výkonu této služby nebo po dobu alespoň jednoho roku v průběhu tří let následujících po skončení jeho vojenské služby vykonával zaměstnání, na které se vztahuje vnitrostátní důchodový systém.

(1) Úř. věst. C 182, 28.5.2018.
1)

Článek 21 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i čl. 2 odst. 1 a odst. 2 písm. b) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že tato ustanovení — s výhradou ověření, které musí provést předkládající soud — nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v rámci obecných opatření na snižování platů, která souvisejí s odstraňováním nadměrného rozpočtového deficitu, stanovila různé procentní sazby snížení základních platů kariérních soudců a jejich příplatků, což podle předkládajícího soudu vedlo nakonec k tomu, že platy kariérních soudců spadajících do dvou platových skupin pro nižší kategorie kariérních soudců byly sníženy v poměru výrazněji než platy kariérních soudců spadajících do platové skupiny pro vyšší kategorii kariérních soudců, třebaže prvně zmínění soudci pobírají nižší platy, jsou zpravidla mladší a mají zpravidla méně odpracovaných let než posledně zmínění soudci.
Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 10. prosince 2018 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Session (Scotland), Edinburgh – Spojené království] – Andy Wightman a další v. Secretary of State for Exiting the European Union

(Věc C-621/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Článek 50 SEU - Oznámení záměru vystoupit z Evropské unie učiněné členským státem - Důsledky oznámení - Právo jednostranně odvolat oznámení - Podmínky“)

(2019/C 65/24)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Session (Scotland), Edinburgh

Účastníci původního řízení

Žalobci: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham, Joanna Cherry

Žalovaný: Secretary of State for Exiting the European Union

za účasti: Chrise Leslieho, Toma Brakea

Výrok

Článek 50 SEU musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy členský stát oznámil Evropské radě na základě článku 50 SEU svůj záměr vystoupit z Evropské unie, dovoluje tento článek tomuto členskému státu kdykoliv před vstupem dohody o vystoupení uzavřené mezi tímto členským státem a Evropskou unií v platnost, nebo v případě neexistence takové dohody kdykoliv před uplynutím lhůty dvou let podle odstavce 3 téhož článku, případně prodloužené v souladu s tímto odstavcem, jednostranně, jednoznačně a bezpodmínečně odvolat toto oznámení listinou zaslanou Evropské radě poté, co dotyčný členský stát v souladu se svými ústavními předpisy přijme rozhodnutí o odvolání. Předmětem takového odvolání je potvrzení členství tohoto členského státu v Evropské unii za nezměněných podmínek co do jeho postavení coby členského státu, přičemž tímto odvoláním se ukončuje postup vystupování.

(1) Úř. věst. C 445, 10.12.2018.
C 455/18

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. října 2018 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Spojené království] – UD v. XB

(Věc C-393/18 PPU) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Článek 8 odst. 1 - Příslušnost ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Pojem ‚obvyklé bydliště dítěte‘ - Požadavek na fyzickou přítomnost - Zadržení matky a dítěte v třetí zemi proti vůli matky - Porušení základních práv matky a dítěte“)

(2018/C 455/26)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

Účastníci řízení

Žalobkyně: UD

Žalovaný: XB

Výrok

Článek 8 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby mohlo být považováno za osobu, která má obvyklé bydliště v daném členském státě ve smyslu tohoto ustanovení, musí být dítě v tomto členském státě fyzicky přítomno. Takové okolnosti, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, i za předpokladu, že by byly prokázány, a to jednak nátlak otce na matku, v důsledku kterého matka porodila jejich dítě ve třetím státě a od jeho narození tam s tímto dítětem bydlí, a jednak zásah do základních práv matky nebo dítěte, jsou v tomto ohledu irelevantní.

(1) Úř. věst. C 276, 6.8.2018.
Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Labour Court — Irsko) — Tomás Horgan, Claire Keegan v. Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Irsko, Attorney General

(věc C-154/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Článek 2 odst. 2 písm. b) - Nepřímá diskriminace na základě věku - Nově přijatí učitelé do zaměstnání - Platová stupnice a zařazení do platových stupňů při přijetí do zaměstnání, které jsou méně výhodné než ty, které platí v případě již zaměstnaných učitelů“)

(2019/C 131/16)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Labour Court, Irsko

Účastníci původního řízení

Žalobci: Tomás Horgan, Claire Keegan

Žalovaní: Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Irsko, Attorney General

Výrok

Článek 2 odst. 2 písm. b) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že takové opatření, jako je opatření dotčené ve věci v původním řízení, které v případě přijetí do zaměstnání nových učitelů od určitého data stanoví platovou stupnici a zařazení do platových stupňů, které jsou méně výhodné než ty, které se na základě pravidel platných před tímto opatřením vztahovaly na učitele přijaté do zaměstnání před tímto datem, nepředstavuje nepřímou diskriminaci na základě věku ve smyslu tohoto ustanovení.

(1) Úř. věst. C 166, 14.5.2018.
C 230/17

Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Itálie) — Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps v. Presidenza del Consiglio dei Ministri a další

(Věc C-305/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2008/98/ES - Využití a odstraňování odpadů - Zavedení integrovaného systému nakládání s odpady zajišťujícího národní soběstačnost - Vybudování spaloven nebo zvýšení kapacity stávajících spaloven - Označení spaloven za „strategické infrastruktury a výstavby hlavního národního zájmu“ - Dodržení zásady hierarchie způsobů nakládání s odpady - Směrnice 2001/42/ES - Nezbytnost provést „posouzení vlivů na životní prostředí““)

(2019/C 230/20)

Jednací jazyk: italština

Předkládající soud

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Účastníci původního řízení

Žalobci: Verdi Ambiente e Società (VAS) — Aps Onlus, Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare Aps

Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lazio, Regione Toscana, Regione Lombardia

za přítomnosti: Associazione Mamme per la Salute e l’Ambiente Onlus, Comitato Donne 29 Agosto

Výrok

1) Zásada hierarchie způsobů nakládání s odpady, jak je vyjádřena v článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 98/2008 ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic a nahlížená ve světle článku 13 této směrnice, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je ta, která je předmětem původního řízení, která označuje spalovny odpadů za „strategické infrastruktury a výstavby hlavního národního zájmu“, pokud je tato právní úprava slučitelná s ostatními ustanoveními této směrnice, která stanovují konkrétnější povinnosti.

2) Článek 2 písm. a), čl. 3 odst. 1 a čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí musí být vykládány v tom smyslu, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je ta, která je předmětem původního řízení, jež se skládá ze základních předpisů a prováděcích předpisů a která stanoví zvýšení kapacity stávajících spaloven odpadů a vybudování nových zařízení tohoto druhu, spadá pod pojmy „plány a programy“ ve smyslu této směrnice, pokud může mít významný vliv na životní prostředí, a musí tudíž podléhat předchozímu posouzení vlivů na životní prostředí.

(1) Úř. věst. C 268, 30.7.2018.
C 206/16

Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — X BV v. Staatssecretaris van Financiën

(Věc C-288/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Podpoložky 85285100 a 85285940 - Monitory s plochou obrazovkou používající technologii displeje z tekutých krystalů umožňující zobrazení signálů ze systémů automatizovaného zpracování dat - Dohoda o obchodu s produkty informačních technologií“)

(2019/C 206/19)

Jednací jazyk: nizozemština

Předkládající soud

Hoge Raad der Nederlanden

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: X BV

Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

Výrok

Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 927/2012 ze dne 9. října 2012, musí být vykládána v tom smyslu, že pro určení, zda ploché obrazovky používající technologii displeje z tekutých krystalů (LCD) navržené a vyrobené pro reprodukci dat ze zařízení pro automatizované zpracování dat a kompozitních videosignálů pocházejících z jiných zdrojů musí být zařazeny do podpoložky 85285100 kombinované nomenklatury, nebo do podpoložky 85285940 této nomenklatury, je třeba přezkumem všech jejich objektivních charakteristických znaků a vlastností posoudit jak stupeň, na jakém jsou schopny vykonávat více funkcí, tak úroveň výkonnosti, jaké dosáhnou při plnění těchto funkcí, za účelem určení, zda je jejich hlavní funkcí, aby byly používány v systému automatizovaného zpracování dat. V této souvislosti musí být věnována zvláštní pozornost otázce, zda jsou navrženy pro práci v jejich blízkosti. Totožnost uživatele obrazovky a osoby, která zpracovává data v zařízení pro automatizované zpracování dat nebo je do tohoto zařízení zadává, není relevantním kritériem pro účely tohoto určení.

(1) Úř. věst. C 276, 6.8.2018.
C 263/13

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles — Belgie) — Skype Communications Sàrl v. Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

(Věc C-142/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/21/ES - Článek 2 písm. c) - Pojem „služba elektronických komunikací“ - Přenos signálů - Služba volání přes internetový protokol (VoIP) na čísla pevných linek nebo mobilních telefonů - Služba SkypeOut“)

(2019/C 263/15)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Cour d'appel de Bruxelles

Účastníci původního řízení

Žalobkyně:: Skype Communications Sàrl

Žalovaný: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

Výrok

Článek 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že poskytuje-li výrobce softwaru funkci nabízející službu „Voice over Internet Protocol (VoIP)“ [volání přes internetový protokol (VoIP)], která uživateli umožňuje volat z koncového zařízení na číslo pevné linky nebo mobilního telefonu v rámci vnitrostátního číslovacího plánu prostřednictvím veřejné komutované telefonní sítě (PSTN) některého členského státu, jedná se o „službu elektronických komunikací“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud výrobce pobírá za poskytování této služby úplatu a pokud poskytování této služby předpokládá uzavření smluv mezi tímto výrobcem a poskytovateli telekomunikačních služeb řádně oprávněnými k přenosu a ukončování volání do PSTN.

(1) Úř. věst. C 161, 7.5.2018.
C 305/26

Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Městského soudu v Praze — Česká republika) — CS a další v. České aerolinie a.s.

(Věc C-502/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Doprava - Společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 5 odst. 1 písm. c) - Článek 7 odst. 1 - Právo na náhradu - Let s mezipřistáním - Let sestávající ze dvou úseků provozovaných různými leteckými dopravci - Významné zpoždění vzniklé v rámci druhého úseku s místem odletu i příletu mimo Evropskou unii, provozovaného dopravcem se sídlem ve třetí zemi“)

(2019/C 305/32)

Jednací jazyk: čeština

Předkládající soud

Městský soud v Praze

Účastníci původního řízení

Žalobci: CS, DR, EQ, FP, GO, HN, IM, JL, KK, LJ, MI

Žalovaná: České aerolinie a.s.

Výrok

Článek 5 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, ve spojení s čl. 3 odst. 5 nařízení č. 261/2004, musejí být vykládány v tom smyslu, že v případě letu s mezipřistáním sestávajícího ze dvou úseků, na něž byla učiněna jediná rezervace, a směřujícího z letiště umístěného na území členského státu na letiště umístěné ve třetí zemi přes letiště v jiné třetí zemi, může cestující, který do cílového místa určení dorazil se zpožděním v rozsahu tří hodin nebo více majícím původ ve druhém úseku letu provozovaném v rámci dohody o sdílení kódů dopravcem se sídlem ve třetí zemi, uplatnit svůj nárok na náhradu podle tohoto nařízení vůči leteckému dopravci Společenství, který provozoval první úsek letu.

(1) Úř. věst. C 341, 24.9.2018.