CS Úřední věstník Evropské unie C 161/38

Kasační opravný prostředek podaný dne 15. února 2018 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 5. prosince 2017 ve věci T-728/16, Tuerck v. Komise

(Věc C-132/18 P)

(2018/C 161/42)

Jednací jazyk: francouzština

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara, B. Mongin, L. Radu Bouyon, zmocněnci)

Další účastnice řízení: Sabine Tuerck

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu (prvního senátu) ze dne 5. prosince 2017 ve věci T-728/16, Tuerck v. Komise;

— zamítl žalobu v prvním stupni;

— uložil odpůrkyni v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů řízení v prvním stupni;

— uložil S. Tuerck náhradu nákladů tohoto řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Pokud jde o postupy převodu důchodových nároků nabytých ve vnitrostátním důchodovém systému do důchodového systému úředníků Evropské unie, jak je stanoven v čl. 11 odst. 2 příloze VIII služebního řádu úředníků Evropské unie, vychází první důvod kasačního opravného prostředku z toho, že Tribunál nezohlednil judikaturu Soudního dvoru ve věci Radek Časta (rozsudek ze dne 5. prosince 2013, 2013, C-166/12, body 24, 28 a 31), podle níž se operace spočívající v přepočtu kapitálové hodnoty důchodových nároků vzniklých ve vnitrostátním důchodovém systému na počet let služby započitatelných v důchodovém systému řídí unijním právem. Tato operace zahrnuje zohlednění zhodnocení kapitálových nároků v období mezi podáním žádosti a datem skutečného převodu stanoveným podle služebního řádu. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že Komise nebyla oprávněna snížit zhodnocení kapitálu za dobu mezi podáním žádosti o převod a dnem skutečného převodu. Tribunál se tím, že rozhodl, že Komise neměla pravomoc k tomuto snížení, dopustil porušení čl. 11 odst. 2 druhého pododstavce přílohy VIII služebního řádu, nezohlednil pravomoc, kterou Komisi tento článek přiznává, a dopustil se nesprávného právního posouzení.

Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, které spočívá v tom, že odpočet kapitálového zhodnocení lze uskutečnit podle jiné sazby, než je sazba stanovená ve služebním řádu, a pouze z převáděné částky. Odpočet kapitálového zhodnocení je však třeba provádět v souladu se služebním řádem, který ukládá povinnost respektovat zachování pojistně matematické rovnováhy a za tímto účelem stanoví použití sazby ve výši 3,1 %. Tribunál se navíc tím, že odkazoval k „převoditelné“ částce, přestože čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu uvádí, že převod částek důchodových nároků dotčené osoby na roky služby započitatelné pro důchod se provede na základě skutečně převedeného kapitálu, dopustil porušení tohoto ustanovení a nezohlednil rozsudek Tribunálu vydaný v řízení o kasačním opravném prostředku dne 13. října 2015 ve věci Komise v. Verile a Gjergij (T-104/14 P).

Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, které spočívá v tom, že byla upřednostněna obecná prováděcí ustanovení, které Komise přijala k provádění služebního řádu, před služebním řádem jako takovým, který je jim nadřazený, a z porušení povinnosti uvést odůvodnění. V první části třetího důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že Tribunál vyložil obecná prováděcí ustanovení v rozporu se zněním ustanovení služebního řádu, které má být prováděno jejími obecnými prováděcími ustanoveními, a porušil zásadu, podle níž služební řád, jak byl vyložen v rozsudku Soudního dvora ve věci Radek Časta, neumožňuje započtení částek, které materiálně nepředstavují důchodové nároky. Ve druhé části třetího důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění, když prostřednictvím rozporných důvodů konstatoval, že vnitrostátní instituce důchodového pojištění prokázala zhodnocení kapitálu mezi podáním žádosti o převod a dnem skutečného převodu.

Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jichž se měl dopustit Tribunál, když konstatoval existenci bezdůvodného obohacení, k němuž nedošlo. Zaprvé, Tribunál měl za to, že by došlo k bezdůvodnému obohacení, pokud by byla na započitatelné roky důchodu převedena pouze část převedeného kapitálu, i když se tento převod posuzuje k okamžiku podání žádosti a od tohoto okamžiku se řídí režimem „fiktivního“ fondu založeného na systému kapitalizace. Ve druhé části čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku se Komise dovolává porušení povinnosti uvést odůvodnění, jež spočívá v tom, že Tribunál konstatoval existenci bezdůvodného obohacení, aniž by vysvětlil opodstatněnost tohoto konstatování s ohledem na argument Komise, podle nějž byla částka, která překračovala použití sazby 3,1 %, vrácena dotčené úřednici zpět.