Věc C‑273/16

Agenzia delle Entrate

v.

Federal Express Europe Inc.

(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione)

„Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Šestá směrnice 77/388/EHS – Směrnice 2006/112/ES – Osvobození od DPH – Článek 86 odst. 1 písm. b) a článek 144 – Osvobození zboží nepatrné hodnoty nebo neobchodní povahy od dovozního cla – Osvobození poskytování služeb vztahujících se k dovozu zboží od daně – Vnitrostátní právní úprava ukládající DPH u nákladů na přepravu dokumentů a zboží nepatrné hodnoty navzdory jejich vedlejšímu charakteru ve vztahu k nezdanitelnému zboží“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. října 2017

Harmonizace daňových právních předpisů – Společný systém daně z přidané hodnoty – Přechodné úpravy zdanění obchodu mezi členskými státy – Osvobození od DPH – Osvobození od daně při dovozu – Osvobození poskytování služeb vztahujících se k dovozu zboží od daně – Vnitrostátní právní úprava ukládající daň z přidané hodnoty u nákladů na přepravu dokumentů a zboží nepatrné hodnoty navzdory jejich vedlejšímu charakteru ve vztahu k nezdanitelnému zboží – Nepřípustnost

[Směrnice Rady 2006/112, články 144 a čl. 86 odst. 1 písm. b)]

Článek 144 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve spojení s jejím čl. 86 odst. 1 písm. b), musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která vyžaduje k osvobození vedlejších plnění, včetně přepravních služeb, od daně z přidané hodnoty, nejen aby byla jejich hodnota zahrnuta do základu daně, ale také aby tato plnění skutečně podléhala při dovozu dani z přidané hodnoty vyměřované celními orgány.

V tomto ohledu je třeba uvést, že čl. 86 odst. 1 písm. b) směrnice o DPH zajišťuje, aby zdanění vedlejšího plnění následovalo zdanění hlavního plnění. Podle článku 144 této směrnice totiž hlavní plnění osvobozené od daně odpovídá dovozu zboží a vedlejší plnění jsou službami uvedenými v čl. 86 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice, přičemž tyto služby musí jako takové následovat daňové zacházení s hlavním plněním, a to za podmínky, že je jejich hodnota zahrnuta do základu daně.

Z výkladu čl. 86 odst. 1 písm. b) ve spojení s článkem 144 směrnice o DPH tedy vyplývá, že pokud jsou náklady na přepravu zahrnuty do základu daně dovozní operace osvobozené od daně, musí být rovněž tato služba vedlejší povahy osvobozena od DPH.

Požadavek, aby byla tato služba skutečně podrobena při dovozu DPH vyměřované celními orgány, jak stanoví právní úprava dotčená v původním řízení, by zbavila osvobození od daně uvedené v článku 144 směrnice o DPH účinku, jelikož by takový požadavek vedl k tomu, že by se uvedené osvobození od daně v případě dovozů zásilek sestávajících ze zboží nepatrné hodnoty nebo neobchodní povahy nikdy nepoužilo, přestože tyto posledně uvedené zásilky musejí být osvobozeny od DPH na základě čl. 143 písm. b) této směrnice.

Soudní dvůr již u osvobození zboží nepatrné hodnoty od cla uznal, že jejich cílem je zjednodušení celní administrativy (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. července 2009, Har Vaessen Douane Service,C‑7/08, EU:C:2009:417, bod 33).

Z toho vyplývá, že náklady na přepravu související s konečným dovozem zboží musejí být osvobozeny od DPH, pokud je jejich hodnota zahrnuta do základu daně, přestože nebyly při dovozu podrobeny DPH vyměřované celními orgány.

(viz body 39–41, 44, 46, 47 a výrok)