Směrnice 2008/115 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí musí být vykládána v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která umožňuje, aby státnímu příslušníkovi třetí země, s nímž dosud nebylo ukončeno řízení o navrácení upravené touto směrnicí, byl uložen trest odnětí svobody již pro samotný neoprávněný vstup přes vnitřní hranici, jehož důsledkem je neoprávněný pobyt.

Jelikož takový státní příslušník třetí země spadá podle čl. 2 odst. 1 směrnice 2008/115 – ovšem s výhradou jejího čl. 2 odst. 2 – do působnosti této směrnice, musí být vůči němu uplatněny společné normy a postupy, které tato směrnice upravuje za účelem jeho vyhoštění, a to do doby, než bude neoprávněnost jeho pobytu případně zhojena. Na základě těchto norem a postupů musí být s takovým státním příslušníkem třetí země vedeno řízení o navrácení, přičemž pořadí fází tohoto řízení odpovídá tomu, jak se stupňují opatření, která je třeba přijmout za účelem výkonu rozhodnutí o navrácení, a z hlediska zbavení svobody toto řízení umožňuje nanejvýš zajištění ve zvláštním zařízení, toto zajištění je však v článcích 15 a 16 této směrnice striktně regulováno, a to zejména s cílem zajistit dodržování základních práv dotyčných státních příslušníků třetích zemí.

Z článku 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/115, který členským státům umožňuje mimo jiné rozhodnout, že tuto směrnici nepoužijí na státní příslušníky třetích zemí, kteří byli zadrženi nebo zastaveni příslušnými orgány v souvislosti s neoprávněným překročením vnější hranice členského státu a následně neobdrželi v tomto členském státě povolení k pobytu či oprávnění k pobytu, mimoto vyplývá, že toto ustanovení souvisí výhradně s překročením vnější hranice členského státu, tak jak je definována v čl. 2 bodě 2 Schengenského hraničního kodexu, a nesouvisí tedy s překročením společné hranice členských států, které jsou součástí schengenského prostoru. Toto ustanovení tedy nemůže členským státům umožňovat, aby neoprávněně pobývající státní příslušníky třetích zemí vyloučily z působnosti uvedené směrnice z důvodu jejich neoprávněného vstupu přes vnitřní hranici. Dále vzhledem k tomu, že se toto ustanovení týká pouze situace, kdy tito státní příslušníci na území dotyčného členského státu vstoupili, a nikoli situace, kdy měli v úmyslu toto území a schengenský prostor opustit, neumožňuje toto ustanovení vyloučit takové státní příslušníky z působnosti této směrnice ani z důvodu, že byli zastaveni a zadrženi v posledně uvedené situaci.

Tento výklad směrnice 2008/115 platí rovněž tehdy, může-li být dotyčný státní příslušník převzat jiným členským státem na základě dohody nebo ujednání ve smyslu čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice. Tento článek totiž nelze vykládat v tom smyslu, že stanoví výjimku z působnosti této směrnice, která by se uplatnila vedle výjimek stanovených v jejím čl. 2 odst. 2. V souladu se zněním, systematikou a účelem směrnice 2008/115 se situace takového státního příslušníka nadále řídí touto směrnicí a členský stát, který rozhoduje o jeho předání do jiného členského státu na základě tohoto ustanovení, jedná v rámci společných norem a postupů stanovených touto směrnicí.

(viz body 61, 62, 68, 69, 71, 77, 78, 82, 83, 86, 93, výrok 2)