2

Skutkový základ sporu je popsán v bodech 4 až 19 napadeného rozsudku následovně: „4 Dne 30. října 1996 přijala EMA s účinností od 16. listopadu 1996 žalobce jakožto pomocného zaměstnance na dobu jednoho roku na pozici koordinátora informačních technologií na úseku se stejným názvem (dále jen ‚oddělení IT‘) v rámci oddělení pro technickou koordinaci. 5 Jakožto úspěšný uchazeč ve výběrovém řízení pro dočasné zaměstnance poté žalobce uzavřel s EMA smlouvu, podle níž měl s účinností od 1. února 1997 jako dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy A 5 podle článku 2 písm. a) PŘOZ pracovat jako hlavní administrátor, a to po dobu pěti let s možností obnovení. Nadále pracoval na úseku IT. 6 Dne 15. listopadu 1998 byl žalobce jmenován zástupcem vedoucího úseku IT. V období 2001–2003 zastával i funkci dočasného vedoucího úseku IT. 7 Žalobcova smlouva pro dočasné zaměstnance byla po uplynutí její platnosti k datu 1. února 2002 obnovena na dalších pět let. 8 Dodatkem ze dne 6. srpna 2002 ke smlouvě byl žalobce povýšen do platové třídy A 4. 9 Jakožto úspěšný uchazeč z externího výběrového řízení na pozici vedoucího úseku IT uzavřel žalobce s EMA dne 15. dubna 2003 smlouvu dočasného zaměstnance s platovou třídou A 4 podle článku 2 písm. a) PŘOZ. Tato smlouva uzavřená na pět let s možností obnovení nabyla účinnosti dne 1. května 2003. 10 Dne 1. května 2004 došlo po změně služebního řádu k přejmenování platové třídy žalobce na A*12. 11 Dodatkem ke smlouvě podepsaným OOUPS dne 14. a žalobcem dne 15. srpna 2007 byla smlouva žalobce obnovena na pět let s účinností od 1. května 2008. 12 Memorandem ze dne 5. června 2009 byl žalobce v rámci interní restrukturalizace Agentury informován o svém jmenování na pozici vedoucího úseku informačních a komunikačních technologií a komunikace na stejnojmenném oddělení (dále jen ‚oddělení ICT‘). 13 Dne 15. září 2011 informoval vedoucí úseku lidských zdrojů administrativního oddělení žalobce o tom, že byl umístěn na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení na pozici vedoucího oddělení ‚ICT‘, a to s platností do 31. prosince 2012. 14 Dne 30. července 2012, tj. devět měsíců před vypršením smlouvy žalobce, zaslal úsek lidských zdrojů EMA vedoucímu oddělení žalobce formulář týkající se případného obnovení žalobcovy smlouvy. Dne 17. srpna 2012 vypracoval vedoucí žalobcova oddělení stanovisko, podle něhož ‚nebylo třeba pro obnovení smlouvy‘ žalobce ‚činit žádné kroky‘. 15 Výkonný ředitel v postavení OOUPS potvrdil v návaznosti na toto stanovisko dopisem ze dne 30. srpna 2012 žalobci, že platnost jeho smlouvy uplyne dne 30. dubna 2013 (dále jen ‚rozhodnutí ze dne 30. srpna 2012‘) a že ‚[bude] v zájmu Agentury postaven mimo službu s účinností od 1. září 2012 až do uplynutí platnosti jeho smlouvy‘. 16 Dopisem ze dne 31. srpna 2012 žalobce protestoval proti nucené dovolené s tím, že podle použitelných právních předpisů měl být po téměř šestnáct let dlouhém pracovněprávním vztahu s EMA považován za ‚stálého zaměstnance‘. Téhož dne OOUPS odpověděl žalobci, že jeho pětiletá smlouva uzavřená dne 15. dubna 2003 s účinností od 1. května 2003 byla obnovena dne 1. května 2008 opět na pět let. Dopisem ze dne 3. září 2008 byl žalobce informován o administrativním postupu pro jeho odchod z EMA. 17 Dne 12. září 2012 zaslal žalobce EMA stížnost na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen ‚služební řád‘) směřující proti rozhodnutí ze dne 30. srpna 2012, přičemž poukazoval na to, že od roku 1997 s ním byla nepřetržitě celkem pětkrát uzavřena smlouva pro dočasné zaměstnance nebo došlo k jejímu obnovení, čímž se jeho pracovněprávní vztah údajně stal vztahem na dobu neurčitou. Na podporu takové změny kvalifikace žalobce uváděl, že ve službách Agentury odvedl značné množství práce, které nebylo možné nic vytknout. Dne 15. října 2012 předložil doplňující stížnost obsahující zaprvé návrh na to, aby byla jeho poslední smlouva na základě článku 8 PŘOZ právně překvalifikována na smlouvu na dobu neurčitou od data, k němuž byla jeho druhá pětiletá smlouva pro dočasné zaměstnance nahrazena novou smlouvou ze dne 15. dubna 2003, a zadruhé návrh na to, aby byla první smlouva, která s ním byla uzavřena jakožto s pomocným zaměstnancem a nabyla účinnosti dne 16. listopadu 1996, překvalifikována na smlouvu pro dočasné zaměstnance, takže k druhému obnovení by bývalo ve skutečnosti došlo ‚dne 9. května 2001‘, a zatřetí návrh na zaplacení částky ve výši 10000 eur jakožto náhrady škody, která mu vznikla z důvodu nucené dovolené, jež byla podle jeho názoru nařízena protiprávně. 18 Dne 19. prosince 2012 zamítl OOUPS stížnost ze dne 12. září 2012, doplněnou dopisem ze dne 15. října, s odůvodněním, že smlouva na dobu určitou, která nabyla účinnosti dne 1. května 2003, byla obnovena pouze jednou a bez druhého obnovení ji nebylo možné v souladu s článkem 8 PŘOZ považovat za smlouvu na dobu neurčitou. 19 Dne 24. prosince 2012 podal žalobce novou stížnost na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu, tentokrát proti rozhodnutí ze dne 19. prosince 2012, a to v rozsahu, v němž nebylo tímto rozhodnutím vyhověno jeho návrhům na překvalifikování původní smlouvy, která s ním byla uzavřena jakožto s pomocným zaměstnancem, na smlouvu pro dočasné zaměstnance a na překvalifikování stávající smlouvy pro dočasné zaměstnance na dobu určitou na smlouvu pro dočasné zaměstnance na dobu neurčitou, a vyzval Agenturu, aby konkrétně posoudila možnost obnovení posledně jmenované smlouvy. Tato nová stížnost spolu s návrhem na obnovení smlouvy byla zamítnuta dopisem OOUPS ze dne 26. února 2013 (dále jen ‚rozhodnutí ze dne 26. února 2013‘).“