Keywords

Summary



Keywords

1. Evropská unie – Orgány – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001– Povinnost orgánu provést konkrétní a individuální přezkum dokumentů – Rozsah

(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4, čl. 9 odst. 4 a čl. 11 odst. 2)

2. Evropská unie – Orgány – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana cílů inspekce, vyšetřování a auditu

(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 2 třetí odrážka)

3. Evropská unie – Orgány – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana cílů inspekce, vyšetřování a auditu – Ochrana obchodních zájmů fyzické nebo právnické osoby

(Článek 287 ES; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 2 odst. 3 a čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážka; nařízení Rady č. 4064/89, článek 17 a č. 139/2004, článek 17)

4. Evropská unie – Orgány – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Dokumenty pocházející od třetích osob

(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 1, 2 a 4)

5. Evropská unie – Orgány – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana rozhodovacího procesu

(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 3 první pododstavec)

6. Evropská unie – Orgány – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Ochrana právního poradenství

(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, šestý bod odůvodnění a čl. 4 odst. 2 druhá odrážka)

7. Evropská unie – Orgány – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001 – Povinnost orgánu provést konkrétní a individuální přezkum dokumentů – Přezkum, který se jeví obzvlášť tíživým a nepřiměřeným – Výjimka z povinnosti přezkumu

(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 4 odst. 6)

8. Evropská unie – Orgány – Právo veřejnosti na přístup k dokumentům – Nařízení č. 1049/2001– Výjimky z práva na přístup k dokumentům – Převažující veřejný zájem odůvodňující zpřístupnění dokumentů

(Článek 255 ES; Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001, čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec)

Summary

1. Povinnost orgánu přikročit ke konkrétnímu a individuálnímu posouzení obsahu dokumentů uvedených v žádosti o přístup k těmto dokumentům představuje principiální řešení, které se použije na všechny výjimky uvedené v odstavcích 1 až 3 článku 4 nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, bez ohledu na oblast, k níž se vztahují požadované dokumenty.

Toto principiální řešení nicméně neznamená, že je takový přezkum požadován za všech okolností. Je-li cílem konkrétního a individuálního přezkumu, který musí orgán v zásadě provést v rámci odpovědi na žádost o přístup podanou na základě nařízení č. 1049/2001, umožnit dotčenému orgánu zaprvé posoudit, do jaké míry se uplatní výjimka z práva na přístup, a zadruhé posoudit možnost částečného přístupu, nemusí být uvedený přezkum nezbytný, pokud je z důvodu zvláštních okolností projednávané věci zřejmé, že přístup musí být odepřen nebo právě naopak poskytnut.

Kromě toho obecnost odůvodnění, o které se opírá odepření přístupu, jakož i jeho stručnost nebo jeho stereotypní povaha mohou ukazovat na nedostatek konkrétního přezkumu pouze v případech, kdy je objektivně možné uvést důvody odepření přístupu ke každému dokumentu, aniž je zpřístupněn obsah tohoto dokumentu nebo jeho podstatná část, a tudíž aniž je výjimka zbavena svého hlavního účelu. Nezbytnost toho, aby se orgány zdržely uvádění skutečností, které by nepřímo ohrožovaly zájmy, které mají výjimky konkrétně chránit, je zejména zdůrazněna v čl. 9 odst. 4 a čl. 11 odst. 2 nařízení č. 1049/2001.

Konečně jedno a totéž odůvodnění se může použít na dokumenty náležející do téže kategorie, jako tomu je zejména v případě, kdy tyto dokumenty obsahují stejný druh informací. Dále přísluší Tribunálu ověřit, zda se uplatňovaná výjimka zjevně a v plném rozsahu vztahuje na dokumenty spadající do této kategorie.

(viz body 44–47)

2. Článek 4 odst. 2 třetí odrážka nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise musí být vykládán tak, že toto ustanovení, jehož účelem je ochrana cílů inspekce, vyšetřování a auditu, se použije pouze tehdy, jestliže zpřístupnění dotčených dokumentů může ohrozit dokončení inspekce, vyšetřování nebo auditu.

Na jednotlivé akty v rámci vyšetřování nebo inspekce se sice může vztahovat výjimka vycházející z ochrany inspekce, vyšetřování a auditu, dokud vyšetřování nebo inspekce pokračuje, a to i v případě, že konkrétní vyšetřování nebo inspekce, v rámci nichž byla vypracována zpráva, k níž je požadován přístup, byly již skončeny.

Připustit však, že se na jednotlivé dokumenty, jež se týkají inspekce, vyšetřování nebo auditu, vztahuje výjimka uvedená v čl. 4 odst. 2 třetí odrážce nařízení č. 1049/2001, dokud nejsou přijata opatření ohledně těchto řízení, by znamenalo, že by přístup k uvedeným dokumentům byl podmíněn nahodilou, budoucí a případně vzdálenou událostí, závislou na rychlosti a přičinlivosti jednotlivých orgánů. Takové řešení by bylo v rozporu s cílem spočívajícím v zaručení přístupu veřejnosti k dokumentům orgánů za účelem poskytnutí občanům možnosti účinněji dohlížet na soulad výkonu veřejné moci s právem.

(viz body 72–75)

3. Podle čl. 2 odst. 3 nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise se ustanovení týkající se přístupu veřejnosti k dokumentům Komise vztahují na všechny dokumenty, které má tento orgán v držení, to znamená na všechny dokumenty, které Komise vytvořila nebo obdržela a které má v držení, a to ve všech oblastech činnosti Evropské unie. Nelze tedy připustit, že v oblasti spojování podniků je korespondence mezi Komisí a zúčastněnými stranami považována za zjevně spadající do působnosti výjimky týkající se ochrany cíle vyšetřování nebo výjimky týkající se ochrany obchodních zájmů. Mohou-li se tyto výjimky případně uplatnit na některé z dokumentů vypracovaných Komisí, nebo na dokumenty, které jí byly předány, totéž neplatí nutně pro všechny dokumenty nebo pro celý obsah těchto dokumentů. Komisi přísluší přinejmenším tuto skutečnost ověřit prostřednictvím konkrétního a skutečného přezkumu každého dokumentu, vyžadovaného čl. 4 odst. 2 první odrážkou uvedeného nařízení.

Pokud má veřejnost právo na přístup k dokumentům obsahujícím některé informace, nelze na tyto informace nahlížet tak, že svou povahou spadají pod závazek profesního nebo obchodního tajemství. Ani článek 287 ES, ani článek 17 nařízení č. 4064/89 a č. 139/2004 o kontrole spojování podniků nemohou bránit zpřístupnění dokumentu, na který se nevztahuje žádná z výjimek stanovených nařízením č. 1049/2001.

(viz body 86, 90, 94, 123–124)

4. Podle čl. 4 odst. 4 nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise je v případě dokumentů pocházejících od třetích osob orgán povinen konzultovat dotyčné třetí osoby pro posouzení, zda má uplatnit výjimku uvedenou v čl. 4 odst. 1 nebo 2 uvedeného nařízení, není-li zřejmé, zda dokument má nebo nemá být zpřístupněn. Z toho vyplývá, že orgány nejsou povinny konzultovat dotyčné třetí osoby, pokud se jeví zřejmým, že dokument má být zveřejněn nebo že zveřejněn být nemá. Ve všech ostatních případech musí orgány konzultovat dotyčné třetí osoby. Konzultace dotyčných třetích osob je tudíž obecně předpokladem k určení uplatnitelnosti výjimek z přístupu stanovených v čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení č. 1049/2001 v případě dokumentů pocházejících od třetích osob. Neexistence konzultace třetích osob, které jsou autory těchto dokumentů, je tedy v souladu s tímto nařízením pouze tehdy, uplatní-li se na dotčené dokumenty zřejmě některá z výjimek stanovených uvedeným nařízením.

(viz body 126–127)

5. Předpokladem uplatnění výjimky týkající se ochrany rozhodovacího procesu stanovené v čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise je, že bude prokázáno, že přístup k požadovaným dokumentům může konkrétně a skutečně ohrozit ochranu rozhodovacího procesu Komise a že toto riziko ohrožení je přiměřeně předvídatelné, a nikoli čistě hypotetické.

Navíc k tomu, aby byly splněny podmínky uplatnění výjimky, musí být ohrožení rozhodovacího procesu vážné. O takový případ se jedná zejména tehdy, když zpřístupnění požadovaných dokumentů má zásadní vliv na rozhodovací proces. Posouzení vážnosti závisí na všech okolnostech dané věci, zejména na negativních účincích na rozhodovací proces, kterých se orgán dovolává v souvislosti se zpřístupněním předmětných dokumentů. Odůvodnění vyjádřená obecně a abstraktně, aniž by byla podložena podrobnou argumentací ve vztahu k obsahu dotčených dokumentů, nejsou dostačující k odůvodnění odepření přístupu k požadovaným dokumentům, neboť v opačném případě by byla porušena zásada restriktivního výkladu výjimek stanovených v článku 4 nařízení č. 1049/2001, zejména pak výjimky stanovené v čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení.

(viz body 140–141, 143)

6. Výjimku týkající se právního poradenství stanovenou v čl. 4 odst. 2 druhé odrážce nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, je třeba vykládat tak, že jejím účelem je chránit zájem Komise žádat o právní stanoviska a obdržet nezávislá, objektivní a úplná stanoviska. Nebezpečí porušení tohoto zájmu musí být, aby jej bylo možno uplatňovat, rozumně předvídatelné, a nikoli čistě hypotetické.

V této souvislosti nemá zájem veřejnosti na získání dokumentu na základě povinnosti transparentnosti, jejímž cílem je umožnit občanům blíže se účastnit rozhodovacího procesu a zaručit, že správní orgány budou mít ve vztahu k občanům v demokratickém systému větší legitimitu, účinnost a odpovědnost, stejnou váhu, jde-li o dokument, jenž je součástí správního postupu, jehož cílem je uplatnění pravidel, kterými se řídí kontrola spojování podniků, nebo práva hospodářské soutěže obecně, jako v případě, kdy se jedná o dokument týkající se postupu, v jehož rámci dotyčný orgán vystupuje jako zákonodárce, a kdy by měl být podle šestého bodu odůvodnění zmíněného nařízení č. 1049/2001 poskytnut širší přístup k dokumentům.

(viz body 156, 161)

7. Vzhledem k tomu, že právo na přístup k dokumentům v držení orgánů představuje řešení, které se uplatňuje jako zásada, výjimka z povinnosti konkrétního a individuálního přezkumu dokumentů může být připuštěna ve výjimečných případech a pouze tehdy, kdy by se administrativní zatížení vyvolané takovýmto přezkumem dokumentů ukázalo jako obzvlášť tíživé a překračující meze toho, co lze rozumně vyžadovat.

Kromě toho důkazní břemeno ohledně rozsáhlosti práce, kterou vyžaduje žádost o přístup k dokumentům podle nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, nese orgán, který se dovolává výjimky související s nepřiměřeností této práce.

Poté, co orgán předložil důkaz o nepřiměřenosti administrativního zatížení nutného ke konkrétnímu a individuálnímu přezkumu dokumentů uvedených v žádosti, má tento orgán povinnost pokusit se dohodnout s žadatelem, aby se seznámil s jeho zájmem na získání dotčených dokumentů nebo mu umožnil tento zájem upřesnit a aby konkrétně zkoumal možnosti, které má ohledně přijetí opatření méně omezujícího než konkrétní a individuální přezkum dokumentů. Orgán přesto zůstává v této souvislosti povinen upřednostnit tu volbu, která zůstává pro právo žadatele na přístup nejvýhodnější, přičemž nepředstavuje sama o sobě práci překračující meze toho, co lze rozumně vyžadovat.

Z toho vyplývá, že orgán může upustit od konkrétního a individuálního přezkumu pouze poté, co skutečně prostudoval všechny případné jiné možnosti a v rozhodnutí podrobně vysvětlil důvody, pro které tyto jednotlivé možnosti znamenají také nepřiměřenou pracovní zátěž.

Rozhodnutí Komise, které žalobkyni celkově odpírá veškerý částečný přístup, může být zákonné pouze tehdy, když Komise předem konkrétně vysvětlila důvody, proč alternativní řešení ke konkrétnímu a individuálnímu přezkumu každého z předmětných dokumentů rovněž představují nepřiměřenou pracovní zátěž.

(viz body 170–174)

8. Vzhledem k obecné zásadě přístupu k dokumentům, jak je zakotvena v článku 255 ES, a k prvnímu a druhému bodu odůvodnění nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise musí být převažující veřejný zájem odůvodňující zpřístupnění objektivní a obecný a nelze jej směšovat s individuálními či soukromými zájmy souvisejícími například s řízením o žalobě proti orgánům Společenství, neboť takové individuální či soukromé zájmy nepředstavují prvek relevantní v rámci poměření zájmů, které vyžaduje čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec tohoto nařízení.

Podle čl. 2 odst. 1 nařízení č. 1049/2001 jsou osobami oprávněnými k přístupu k dokumentům orgánů všichni občané Unie a všechny fyzické a právnické osoby, které mají bydliště nebo sídlo v členském státě. Z toho vyplývá, že účelem tohoto nařízení je zaručit všem přístup k veřejným dokumentům, a nikoliv pouze přístup žadatele k dokumentům, které se jej týkají. Zvláštní zájem, který může uplatňovat žadatel o přístup k dokumentům týkajícím se jej osobně, tedy nemůže být zpravidla rozhodující pro posouzení existence převažujícího veřejného zájmu, ani pro poměření zájmů podle čl. 4 odst. 3 druhého pododstavce uvedeného nařízení.

(viz body 191–192)