ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
USNESENÍ PŘEDSEDY PRVNÍHO SENÁTU SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU

18. prosince 2008

Věc F-14/08

X

v.

Evropský parlament

„Vyškrtnutí – Zpětvzetí – Náklady řízení – Přípustnost“

Předmět: Žaloba podaná na základě článků 236 ES a 152 AE, kterou se X domáhá zrušení stanoviska výboru pro otázky invalidity, které se jí týká, vydaného dne 22. června 2007, a rozhodnutí personálního ředitele Parlamentu ze dne 27. června 2007, které měly za to, že není postižena úplnou a trvalou invaliditou, která jí znemožňuje plnit služební povinnosti, a vrácení jejího spisu výboru pro otázky invalidity, aby o jejím případu znovu rozhodl.

Rozhodnutí: Věc F‑14/08, X v. Parlament je vyškrtnuta z rejstříku Soudu. Parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení žalobkyně. Žalobkyně ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

Shrnutí

1. Řízení – Náklady řízení – Zpětvzetí odůvodněné chováním druhého účastníka

(Jednací řád Soudu pro veřejnou službu, čl. 89 odst. 5)

2. Úředníci – Žaloba – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Pojem – Rozhodnutí konstatující pracovní způsobilost úředníka a přikazující mu opětovné zahájení práce – Přípustnost

(Služební řád, čl. 59 odst. 4 a články 90 a 91)

1. Jak stanoví čl. 89 odst. 5 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu, vezme-li účastník řízení svoji žalobu nebo návrh zpět, uloží se mu náhrada nákladů řízení, jestliže to druhý účastník řízení požadoval ve svém vyjádření ke zpětvzetí. Na návrh účastníka, který žalobu nebo návrh bere zpět, se však náhrada nákladů uloží druhému účastníku, odůvodňuje-li to chování tohoto druhého účastníka. V případě žaloby podané úředníkem proti rozhodnutí, kterým mu nebyl přiznán invalidní stav, je třeba mít za to, že orgán, který neodpověděl na přecházející stížnost ve lhůtě čtyř měsíců pro přijetí implicitního zamítavého rozhodnutí a zaujal nejednoznačný postoj k situaci dotyčného po podání žaloby, svým chováním přispěl k tomu, aby byla věc předložena soudu, a může mu být uložena náhrada části nákladů žalujícího úředníka.

(viz body 6 až 10)

2. Obsahuje-li rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování vyplývající ze stanoviska výboru pro otázky invalidity kromě odhadu pracovní způsobilosti úředníka, který sám o sobě nemění předchozí právní situaci dotyčného, rovněž příkaz k opětovnému zahájení práce, představuje akt nepříznivě zasahující do právního postavení, který je úředník oprávněn zpochybnit.

(viz body 14, 17 a 19)
CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :106 1USNESENÍ PŘEDSEDY PR VNÍHO SENÁTU SOUDU PR O V EŘEJNOU SLUŽBU
16. září 2010
Věc F-90/09
F rédéric E r notte
v.
E v ropská komise
„Smírné narovnání sporu z podnětu Soudu — Vyškrtnutí“
Předmět:Žaloba podaná na základě článků 236 E S a 152 A E, kterou se F. Ernotte domáhá, aby bylo 
Komisi uloženo n ahradit mu majetkovou a nemajetkovou újmu, jež mu vznikla v důsledku 
nepřiměřeně dlouhé doby jejího řízení o uznání infarktu m yokard u, který utrpěl dne 
28. srpna 2002 , za pracovní úraz a nemoc z povolání.
Roz hodnutí:Věc F-90/09, Ernotte v. Komise, je vyškrtnuta z rejstříku S oudu. Komise vyplatí žalobci 
paušální sumu ve v ýši 10 000  eur, v níž jsou zahrnuty jeho náklady na zastoupení 
advokátem.
Sh rnutí
Úředníci — Žaloba — Smírné narovnání sporu před So udem p ro veřejnou službu — Vyškrtnutí 
z rejstříku
(Jednací řád So udu pro veřejnou službu, článek 69
CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
ECLI:EU:F:2011 :10 1USNESENÍ PŘEDSEDY PR VNÍHO SENÁTU SOUDU PR O V EŘEJNOU SLUŽBU
8. února 2011
Věc F-60/10
Fulvia C hiavegato
v.
E v ropská komise
„Smírné narovnání — Vyškrtnutí“
Předmět:Žaloba podaná podle článku 270 S FEU, použitelného na Smlouvu o ESAE na základě 
jejího článku 106a, kterou se F. Chiavegato domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 
13. listopadu 2009 , kterým bylo rozhodnuto nezařadit ji na seznam úředníků povýšených 
do platové třídy AS T 6 v rámci povyšovacího řízení roku 2009
Roz hodnutí:Věc F-60/10, Ch iavegato v. Komise, se vyškrtne z rejstříku S oudu. Účastníci řízení 
ponesou náklady řízení na základě vzájemné dohody.
Sh rnutí
Úředníci — Žaloba — Smírné narovnání sporu před So udem p ro veřejnou službu — Vyškrtnutí 
z rejstříku
(Jednací řád So udu pro veřejnou službu, článek 69)
CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
ECLI:EU:F:2011 :14 1USNESENÍ PŘEDSEDY DRU HÉHO SENÁTU SOUDU PR O V EŘEJNOU SLUŽBU
15. února 2011
Věc F-18/10
Georges Capidis
v.
E v ropská komise
„Smírné narovnání sporu z podnětu Soudu — Vyškrtnutí“
Předmět:Žaloba podaná na základě článků 236 E S a 152 A E, kterou se Georges Capidis domáhá 
zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke j menování ze dne 30. dubna 2009 , kterým 
mu bylo uloženo di sciplinární opatření ve f ormě zařazení do nižší platové třídy
Roz hodnutí:Věc F-18/10, Capidis v. Komise, se vyškrtne z rejstříku S oudu. Účastníci řízení ponesou 
náklady řízení na základě vzájemné dohody.
Sh rnutí
Úředníci — Žaloba — Smírné narovnání sporu před So udem p ro veřejnou službu — Vyškrtnutí 
z rejstříku
(Jednací řád So udu pro veřejnou službu, článek 69)
CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :156 1USNESENÍ PŘEDSEDY PR VNÍHO SENÁTU SOUDU PR O V EŘEJNOU SLUŽBU
8. prosince 2010
Věc F-77/10
Fernando Ar royo Redondo
v.
E v ropská komise
„Smírné narovnání — Vyškrtnutí“
Předmět:Žaloba podaná na základě článku 270 S FEU, který je použitelný na Smlouvu o ESAE na 
základě jejího článku 106a, kterou se F. Arroyo Redondo domáhá zrušení rozhodnutí 
Komise ze dne 20. listopadu 2009 n ezařadit žalobce na seznam ú ředníků povýšených 
v rámci povyšovacího období 2009 d o platové třídy AD 10 .
Roz hodnutí:Věc F-77/10, Arroyo Redondo v. Komise, se vyškrtává z rejstříku S oudu. Účastníci řízení 
ponesou náklady řízení podle dohody, kterou me zi sebou uzavřeli.
Sh rnutí
Úředníci — Žaloba — Smírné narovnání sporu u Soudu pro veřejnou službu — Vyškrtnutí z rejstříku
(Jednací řád So udu pro veřejnou službu, článek 69)
CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :171 1USNESENÍ SOUDU PR O V EŘEJNOU SLUŽBU
(první senát)
16. prosince 2010
Věc F-25/10
AG
v.
E v ropský parlament
„Veřejná služba — Úředníci — Propuštění po skončení zkušební doby — Zjevná nepřípustnost — 
Zmeškání lhůty pro podání žaloby — Oznámení doporučeným dopisem s dodejkou“
Předmět:Žaloba podaná na základě článku 270 S FEU, jenž je použitelný na Smlouvu o ESAE na 
základě jejího č lánku 106a, kt erou se A G d omáhá zejména zrušení rozhodnutí 
Parlamentu ze dne 14. května 2009 , jímž byla žalobkyně propuštěna po skončení zkušební 
doby, a rozhodnutí Parlamentu ze dne 21. prosince 2009 , kterým b yla zamítnuta její 
stížnost proti uvedenému rozhodnutí, a toho, aby byla Parlamentu uložena povinnost 
nahradit újmu, kterou údajně utrpěla v důsledku těchto rozhodnutí.
Roz hodnutí:Žaloba se odmítá jako z jevně nepřípustná. Žalobkyně ponese veškeré náklady řízení.
Sh rnutí
Úředníci — Žaloba — Lhůty — Výchozí bod — Oznámení — Pojem
(Služební řád, čl. 90 o dst. 2)
Je-li rozhodnutí oznámeno d oporučeným dopisem s poštovní dodejkou, má se za to, že se s ním jeho 
adresát na základě podpisu na poštovní dodejce obeznámil. Nemůže-li být převzetí doporučeného 
dopisu potvrzeno j eho adr esátem z důvodu, že tento adr esát, nepřítomný v místě svého bydliště 
v okamžiku, kdy se tam dostavil poštovní doručovatel, nepřijal žádná opatření ani nevyzvedl dopis ve 
lhůtě, po kterou je dopis u poštovní služby obvykle uložen, musí být rozhodnutí považováno z a řádně 
doručené adr esátovi po uplynutí této lhůty.
Domněnka, že rozhodnutí bylo adr esátovi oznámeno p o uplynutí obvyklé lhůty, po kt erou je 
doporučený dopis u poštovní služby uložen, ovšem n emá absolutní povahu. Uplatnit ji totiž lze jedině 
tehdy, prokáže-li administrativa, že oznámení doporučeným d opisem b ylo řádné, zejména že došlo 
k oznámení o uložení zásilky n a poslední adr ese uvedené adr esátem. Kromě toho není tato domněnka 
nevyvratitelná. Adresát se může snažit prokázat, že se o oznámení o uložení zásilky n emohl užitečně 
dozvědět, zejména ze zdravotních důvodů anebo z důvodu vyšší moci nezávislé na jeho vůli.
Nepřítomnost odůvodněnou pouhou dovolenou ovšem n elze považovat za legitimní důvod, který by 
bránil této domněnce doručení. Pokud by tuto domněnku m ohly vyvrátit čistě osobní důvody, mohl 
by si adr esát aktu do jisté míry sám zvolit okamžik, kd y má za to, že se s ním skutečně obeznámil.
2 ECLI:EU:F:2010 :171SHRNU TÍ–VĚCF-25/10
AGv.PARLAMENT
Domněnka d oručení přitom n ijak nezasahuje do práva na účinný procesní prostředek, zejména do 
práva na předvídatelnost no rem, jimiž se musí řídit přístup k unijnímu soudu. Lhůta k podání žaloby 
v trvání tří měsíců a deseti dnů je totiž dostatečně dlouhá na to, aby nepřítomnost z důvodu dovolené 
nebyla na újmu možnosti podat žalobu.
(viz body 41 a ž 44 , 48 a 50)
CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :157 1USNESENÍ PŘEDSEDY PR VNÍHO SENÁTU SOUDU PR O V EŘEJNOU SLUŽBU
8. prosince 2010
Věc F-79/10
Charles Dubus
v.
E v ropská komise
„Smírné urovnání — Vyškrtnutí“
Předmět:Žaloba podaná podle článku 270 S FEU, použitelného na Smlouvu o ESAE na základě 
jejího článku 106a, kterou se Ch. Dubus domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 
20. listopadu 2009 , kterým b ylo rozhodnuto o jeho nezahrnutí na seznam ú ředníků 
povýšených do platové třídy AS T 4 v povyšovacím řízení za rok 2009 .
Roz hodnutí:Věc F-79/10, Dubus v. Komise, se vyškrtne z rejstříku S oudu. Účastníci řízení ponesou 
náklady řízení na základě vzájemné dohody.
Sh rnutí
Úředníci — Žaloba — Smírné urovnání sporu před So udem p ro veřejnou službu — Vyškrtnutí 
z rejstříku
(Jednací řád So udu pro veřejnou službu, článek 69)
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU

(první senát)

30. června 2011

Věc F-88/10

Marc Van Asbroeck

v.

Evropská komise

„Veřejná služba – Úředníci – Rozhodnutí o zařazení do prozatímní platové třídy – Žádost o přezkum – Nová podstatná skutečnost – Neexistence – Zjevně nepřípustná žaloba“

Předmět: Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU použitelného na Smlouvu o ESAE podle jejího článku 106a, kterou se M. Van Asbroeck domáhá jednak zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá přeřazení žalobce do prozatímní platové třídy D*4, stupně 8, se zpětným účinkem ke dni 1. května 2004, a obnovy svého služebního postupu, a jednak toho, aby bylo Komisi uloženo nahradit finanční újmu, kterou žalobce údajně utrpěl.

Rozhodnutí: Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná. Žalobce ponese veškeré náklady řízení.

Shrnutí

Úředníci – Žaloba – Předcházející správní stížnost – Lhůty – Zánik oprávnění v důsledku uplynutí lhůty – Nový běh – Podmínka – Nová a podstatná skutečnost

(Služební řád úředníků, články 90 a 91)

Rozhodnutí, které nebylo osobou, jíž bylo určeno, napadeno ve stanovených lhůtách, se vůči ní stává konečným. Existence nových a podstatných skutečností však může odůvodnit podání žádosti o přezkum dřívějšího rozhodnutí, které se stalo konečným. Žaloba podaná proti rozhodnutí zamítajícímu provést přezkum rozhodnutí, které se stalo konečným, bude prohlášena za přípustnou, pokud je zřejmé, že se žádost skutečně zakládala na nových a podstatných skutečnostech. Pokud je naproti tomu zřejmé, že se žádost na takových skutečnostech nezakládala, musí být žaloba proti rozhodnutí zamítajícímu provést požadovaný přezkum odmítnuta jako nepřípustná.

Úředník, který ve lhůtách stanovených ve služebním řádu nenapadl rozhodnutí o svém zařazení do prozatímní platové třídy, nemůže platně podat žádost o přezkum pouze z důvodu, že mu doručení jeho výplatní listiny poprvé umožnilo seznámit se s následky, které měla na jeho odměnu protiprávnost rozhodnutí Komise o zavedení náhrady ve prospěch úředníků, kteří změnili kategorii před 1. květnem 2004. I kdyby však toto rozhodnutí bylo protiprávní, nelze tuto okolnost považovat za novou a podstatnou skutečnost, která by mohla odůvodnit přezkum rozhodnutí o jeho zařazení do prozatímní platové třídy, jelikož dotčené rozhodnutí pouze stanovilo pravidla pro výpočet náhrady při změně kategorie. Novou a podstatnou skutečností nemůže být ani to, že jiný orgán než ten, který úředníka zaměstnává, přijme rozhodnutí o přeřazení některých úředníků, jelikož se toto rozhodnutí přímo netýká dotčeného úředníka.

(viz body 43 až 47)

Odkazy:

Soudní dvůr: 26. září 1985, Valentini v. Komise, 231/84, bod 14

Tribunál: 7. února 2001, Inpesca v. Komise, T-186/98, body 47 a 49 a citovaná judikatura; 16. září 2009, Boudová a další v. Komise, T-271/08 P, bod 48
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU

(první senát)

16. prosince 2010

Věc F-25/10

AG

v.

Evropský parlament

„Veřejná služba – Úředníci – Propuštění po skončení zkušební doby – Zjevná nepřípustnost – Zmeškání lhůty pro podání žaloby – Oznámení doporučeným dopisem s dodejkou“

Předmět: Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU, jenž je použitelný na Smlouvu o ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se AG domáhá zejména zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 14. května 2009, jímž byla žalobkyně propuštěna po skončení zkušební doby, a rozhodnutí Parlamentu ze dne 21. prosince 2009, kterým byla zamítnuta její stížnost proti uvedenému rozhodnutí, a toho, aby byla Parlamentu uložena povinnost nahradit újmu, kterou údajně utrpěla v důsledku těchto rozhodnutí.

Rozhodnutí: Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná. Žalobkyně ponese veškeré náklady řízení.

Shrnutí

Úředníci – Žaloba – Lhůty – Výchozí bod – Oznámení – Pojem

(Služební řád, čl. 90 odst. 2)

Je-li rozhodnutí oznámeno doporučeným dopisem s poštovní dodejkou, má se za to, že se s ním jeho adresát na základě podpisu na poštovní dodejce obeznámil. Nemůže-li být převzetí doporučeného dopisu potvrzeno jeho adresátem z důvodu, že tento adresát, nepřítomný v místě svého bydliště v okamžiku, kdy se tam dostavil poštovní doručovatel, nepřijal žádná opatření ani nevyzvedl dopis ve lhůtě, po kterou je dopis u poštovní služby obvykle uložen, musí být rozhodnutí považováno za řádně doručené adresátovi po uplynutí této lhůty.

Domněnka, že rozhodnutí bylo adresátovi oznámeno po uplynutí obvyklé lhůty, po kterou je doporučený dopis u poštovní služby uložen, ovšem nemá absolutní povahu. Uplatnit ji totiž lze jedině tehdy, prokáže-li administrativa, že oznámení doporučeným dopisem bylo řádné, zejména že došlo k oznámení o uložení zásilky na poslední adrese uvedené adresátem. Kromě toho není tato domněnka nevyvratitelná. Adresát se může snažit prokázat, že se o oznámení o uložení zásilky nemohl užitečně dozvědět, zejména ze zdravotních důvodů anebo z důvodu vyšší moci nezávislé na jeho vůli.

Nepřítomnost odůvodněnou pouhou dovolenou ovšem nelze považovat za legitimní důvod, který by bránil této domněnce doručení. Pokud by tuto domněnku mohly vyvrátit čistě osobní důvody, mohl by si adresát aktu do jisté míry sám zvolit okamžik, kdy má za to, že se s ním skutečně obeznámil.

Domněnka doručení přitom nijak nezasahuje do práva na účinný procesní prostředek, zejména do práva na předvídatelnost norem, jimiž se musí řídit přístup k unijnímu soudu. Lhůta k podání žaloby v trvání tří měsíců a deseti dnů je totiž dostatečně dlouhá na to, aby nepřítomnost z důvodu dovolené nebyla na újmu možnosti podat žalobu.

(viz body 41 až 44, 48 a 50)
Jak vyplývá z čl. 19 prvního pododstavce statutu Soudního dvora, který se na Soud pro veřejnou službu použije na základě čl. 7 odst. 1 přílohy I uvedeného statutu, mohou orgány využít pomoci advokáta. Odměna advokáta tudíž spadá pod pojem nutné výdaje vynaložené v souvislosti s řízením, aniž je orgán povinen prokázat, že tato pomoc byla objektivně odůvodněna.

Co se týče určení výše, do které lze odměnu advokáta nahradit, unijní soud není oprávněn určit výši odměn, které mají být zaplaceny účastníky řízení jejich vlastním advokátům, ale je oprávněn určit částku, do jejíž výše mohou být tyto odměny uhrazeny účastníkem řízení, kterému byla uložena náhrada nákladů řízení. Při rozhodování o návrhu na určení výše nákladů řízení není unijní soud povinen vzít v úvahu vnitrostátní sazebník, podle něhož se stanovují odměny advokátů, ani případnou dohodu uzavřenou v tomto ohledu mezi dotčeným účastníkem řízení a jeho zmocněnci nebo poradci.

V témže smyslu nemá paušální povaha odměny vliv na posouzení částky vymahatelné z titulu náhrady nákladů řízení Soudem, jelikož soud se opírá o ustálená kritéria stanovená judikaturou a o přesné údaje, které mu musí poskytnout účastníci řízení. I když neposkytnutí takových informací nebrání Soudu pro veřejnou službu v tom, aby na základě spravedlivého posouzení stanovil výši nákladů řízení, jejichž náhradu lze přiznat, dostává se tím do situace, ve které musí požadavky navrhovatele nezbytně posoudit striktně.

Stejně tak výše odměny advokáta dotyčného orgánu, jejíž náhradu lze přiznat, nemůže být určena bez přihlédnutí k práci vykonané útvary tohoto orgánu ještě před samotným podáním žaloby k Soudu pro veřejnou službu. Vzhledem k tomu, že přípustnost žaloby je podmíněna podáním stížnosti a jejím zamítnutím orgánem oprávněným ke jmenování, útvary orgánu se v zásadě podílejí na vyřizování sporů ještě před tím, než jsou předloženy Soudu pro veřejnou službu.

Pokud jde o rozsah práce spojené s postupem před zahájením soudního řízení, přísluší unijnímu soudu, aby spravedlivě posoudil práci nezbytnou pro účely hlavního řízení tím, že stanoví počet hodin práce advokáta.

(viz body 18 až 20, 22 a 30)

Tribunál Evropské unie: usnesení Marcuccio v. Komise, T‑278/07 P-DEP, EU:T:2013:269, bod 20, a Marcuccio v. Komise, T‑366/10 P-DEP, EU:T:2014:63, bod 33 a citovaná judikatura

Soud pro veřejnou službu: usnesení Chatzidoukakis v. Komise, F‑84/10 DEP, EU:F:2014:41, body 21, 22 a 24 a citovaná judikatura
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU

(druhý senát)

Věc F-20/11

7. července 2011

Gianpaolo Bracalente

v.

Evropská komise

„Veřejná služba – Osoby, které uplatňují postavení úředníka nebo zaměstnance Evropské unie – Žaloba – Zjevná nepřípustnost – Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení“

Předmět: Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU, jenž je použitelný na Smlouvu o ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se G. Bracalente, zaměstnanec Istituto Vigilanza Notturna Gallarate S.r.l., domáhá, aby mu Tribunál v podstatě přiznal postavení smluvního zaměstnance Evropské komise, a konkrétněji zaměstnance Společného výzkumného střediska (JRC), a v důsledku toho uložil Komisi povinnost vyplatit mu odměnu a další finanční výhody, které by mu v tomto postavení náležely, jakož i náhradu škody za jím utrpěnou újmu.

Rozhodnutí: Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná. Žalobce ponese vlastní náklady řízení.

Shrnutí

Úředníci – Žaloba – Podmínky přípustnosti – Řádný průběh předchozího správního řízení

(Služební řád, články 90 a 91)

V systému opravných prostředků upraveném v článcích 90 a 91 služebního řádu musí žaloba před Soudem pro veřejnou službu směřovat proti aktu nepříznivě zasahujícímu do právního postavení dotčené osoby, který představuje buď rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) či orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv (OOUS) nebo skutečnost, že jeden z těchto orgánů nepřijme opatření stanovené služebním řádem, a taková žaloba je přípustná pouze tehdy, pokud se dotyčná osoba v souladu s čl. 90 odst. 2 služebního řádu předtím obrátila na OOJ či OOUS se stížností proti aktu nepříznivě zasahujícímu do jejího právního postavení a pokud tato stížnost byla předmětem explicitního, nebo implicitního zamítnutí. Krom toho v případě, že úředník či zaměstnanec, případně osoba nepracující u orgánu, usiluje o to, aby správa ve vztahu k ní přijala rozhodnutí, předchozí správní řízení musí být podle čl. 90 odst. 1 služebního řádu zahájeno na základě žádosti dotyčné osoby, v níž musí být OOJ či OOUS vyzvány k přijetí požadovaného rozhodnutí, přičemž zamítnutí této žádosti může být následně předmětem stížnosti.

(viz bod 12)
Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

1. Soudní řízení – Rozhodnutí přijaté usnesením obsahujícím odůvodnění – Podmínky – Žaloba zjevně nepřípustná nebo zjevně postrádající jakýkoliv právní základ – Rozsah

(Jednací řád Soudu pro veřejnou službu, článek 76)

2. Soudní řízení – Náklady řízení – Určení výše nákladů řízení – Podání žaloby mající tentýž předmět jako návrh na určení výše nákladů řízení – Nepřípustnost

(Článek 270 SFEU; jednací řád Soudu pro veřejnou službu, čl. 92 odst. 1; služební řád, článek 91)

1. Podle článku 76 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu platí, že je-li určitý návrh zcela nebo zčásti zjevně nepřípustný, může Soud, aniž by pokračoval v řízení, rozhodnout usnesením obsahujícím odůvodnění.

V tomto ohledu, pokud soudní kolegium pokládá věc poté, co se seznámilo se spisem za dostatečně objasněnou prostřednictvím písemností ve spise a je zcela přesvědčeno o zjevné nepřípustnosti žaloby a navíc má za to, že jednání by nemohlo přinést v tomto ohledu žádný nový poznatek, pak odmítnutí žaloby prostřednictvím odůvodněného usnesení na základě článku 76 jednacího řádu nejenže přispívá k hospodárnosti řízení, ale rovněž šetří náklady, které by účastníkům řízení jednání přineslo.

(viz body 16 a 17)

Odkazy:

Soud pro veřejnou službu: 25. dubna 2012, Oprea v. Komise, F‑108/11, bod 12 a citovaná judikatura

2. Právo veřejné služby Evropské unie stanoví zvláštní řízení k určení výše nákladů řízení, jestliže jsou účastníci řízení po přijetí rozhodnutí, kterým Soud pro veřejnou službu ukončil spor a rozhodl o nákladech řízení, ve sporu ohledně výše a povahy nahraditelných nákladů. Článek 92 odst. 1 jeho jednacího řádu tak stanoví, že v případě sporu o částku a povahu nahraditelných nákladů řízení rozhodne na návrh dotčeného účastníka řízení a po vyjádření druhého účastníka řízení Soud pro veřejnou službu, a to usnesením s odůvodněním.

Zvláštní řízení stanovené v uvedeném čl. 92 odst. 1 jednacího řádu, směřující k určení výše nákladů, krom toho vylučuje požadování stejných částek nebo částek vynaložených za stejným účelem v rámci řízení zahájeného podle článků 90 a 91 služebního řádu. Žalobce tak nemůže podat na základě článku 270 SFEU a článku 91 služebního řádu žalobu na neplatnost, která má ve skutečnosti stejný předmět jako návrh na určení výše nákladů řízení. Tak tomu je v případě žaloby na neplatnost rozhodnutí o zamítnutí žádosti, kterou žalobce žádá o to, aby mu orgán oprávněný ke jmenování nahradil částku nákladů vynaložených na řízení.

(viz body 19, 20 a 22)

Odkazy:

Soudní dvůr: 16. července 2009, Komise v. Schneider Electric, C‑440/07 P

Soud prvního stupně: 11. července 2007, Schneider Electric v. Komise, T‑351/03, bod 297

Soud pro veřejnou službu: 10. listopadu 2009, Marcuccio v. Komise, F‑70/07, bod 17; 20. června 2011, Marcuccio v. Komise, F‑67/10, bod 21, který je předmětem kasačního opravného prostředku projednávaného před Tribunálem, věc T‑475/11 P