30

Za těchto podmínek se Korkein oikeus (Nejvyšší soud, Finsko) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky: „1) Musí být čl. 2 bod 11 nařízení [Brusel IIa] týkající se protiprávního přemístění dítěte vykládán v tom smyslu, že této kvalifikaci odpovídá situace, kdy jeden z rodičů bez souhlasu druhého rodiče přemístí dítě ze státu jeho bydliště do jiného členského státu, který je příslušným členským státem na základě rozhodnutí o přemístění přijatého orgánem podle nařízení [Dublin III]? 2) V případě záporné odpovědi na první otázku, musí být čl. 2 bod 11 nařízení Brusel IIa týkající se protiprávního zadržení vykládán v tom smyslu, že této kvalifikaci odpovídá situace, kdy soud státu bydliště dítěte zrušil rozhodnutí orgánu o postoupení věci, avšak dítě, jehož navrácení je nařízeno, již nemá ve státě svého bydliště platné povolení k pobytu ani právo do dotčeného státu vstoupit nebo v něm pobývat? 3) Je-li třeba s ohledem na odpověď na první nebo druhou otázku vykládat nařízení Brusel IIa v tom smyslu, že se jedná o protiprávní přemístění nebo zadržení dítěte, a že by tudíž toto dítě mělo být navráceno do státu svého bydliště, je třeba čl. 13 první pododstavec písm. b) [Haagské] úmluvy vykládat v tom smyslu, že brání navrácení dítěte i) z důvodu existence vážného nebezpečí ve smyslu tohoto ustanovení, že by návrat vystavil kojence, o kterého se matka osobně starala – pokud by byl navrácen sám – fyzické nebo duševní újmě nebo je jinak dostal do nesnesitelné situace; nebo ii) z důvodu, že by dítě bylo ve státě svého bydliště převzato do péče a umístěno do azylového domu buď samo, nebo se svojí matkou, což by nasvědčovalo existenci vážného nebezpečí ve smyslu tohoto ustanovení, že by návrat vystavil dítě fyzické nebo duševní újmě nebo je jinak dostal do nesnesitelné situace; nebo iii) z důvodu, že by se dítě bez platného povolení k pobytu dostalo do nesnesitelné situace ve smyslu tohoto ustanovení? 4) Pokud je s ohledem na odpověď na třetí otázku možné vykládat důvody pro zamítnutí podle čl. 13 prvního pododstavce písm. b) [Haagské] úmluvy v tom smyslu, že existuje vážné nebezpečí, že by návrat vystavil dítě fyzické nebo duševní újmě nebo je jinak dostal do nesnesitelné situace, je třeba čl. 11 odst. 4 nařízení Brusel IIa ve spojení s pojmem „nejvlastnější zájem dítěte“ uvedeným v článku 24 [Listiny], resp. s pojmem „nejlepší zájem dítěte“ zmíněným v tomto nařízení, vykládat v tom smyslu, že v situaci, kdy dítě ani matka nemají platné povolení k pobytu ve státě bydliště dítěte, a nemají tedy právo do této země vstoupit ani v ní pobývat, musí stát bydliště dítěte přijmout vhodná opatření pro zajištění oprávněného pobytu dítěte a jeho matky v dotčeném členském státě? V případě, že stát bydliště dítěte takovou povinnost má, je třeba vykládat zásadu vzájemné důvěry mezi členskými státy v tom smyslu, že stát, který dítě vrací, může v souladu s touto zásadou předpokládat, že stát bydliště dítěte tyto povinnosti splní, anebo zájem dítěte vyžaduje, aby orgány státu bydliště poskytly bližší údaje o konkrétních opatřeních, která byla nebo budou přijata na jeho ochranu, aby měl členský stát, který dítě vrací, zejména možnost posoudit vhodnost těchto opatření z hlediska zájmu dítěte? 5) V případě, že stát bydliště dítěte nemá povinnost, uvedenou výše ve čtvrté předběžné otázce, přijmout vhodná opatření, je třeba článek 20 [Haagské] úmluvy ve světle článku 24 [Listiny] vykládat v situacích uvedených výše ve třetí předběžné otázce v bodech i) až iii) v tom smyslu, že navrácení dítěte brání, neboť navrácení dítěte by mohlo být považováno za odporující základním zásadám ochrany lidských práv a základních svobod ve smyslu tohoto ustanovení?“