(viz bod 36)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 37, 38)

Účelem řízení o předběžném opatření je zaručit plnou účinnost budoucího konečného rozhodnutí, aby se zabránilo mezeře v právní ochraně zajišťované Soudním dvorem. Pro dosažení tohoto cíle je nutné naléhavost návrhu na předběžné opatření posuzovat ve vztahu k nezbytnosti prozatímně rozhodnout, aby se zabránilo tomu, že účastníkovi řízení, který požaduje předběžnou ochranu, bude způsobena závažná a nenapravitelná újma. Právě posledně uvedenému účastníkovi řízení přísluší, aby předložil důkaz o tom, že nemůže čekat na ukončení řízení ve věci samé, jinak utrpí újmu takovéto povahy. Je sice pravda, že pro důkaz vážné a nenapravitelné újmy v rámci řízení o předběžných opatřeních není nezbytné, aby byl vznik újmy doložen s absolutní jistotou, a že postačuje, aby byla s dostatečným stupněm pravděpodobnosti předvídatelná, nic to však nemění na tom, že účastník řízení, který navrhuje nařízení předběžného opatření, je povinen prokázat skutečnosti, kterými má být podloženo očekávání takové vážné a nenapravitelné újmy.

(viz body 40, 42–45)

Vznik takové újmy tak nelze dovozovat z předpokladu, že informace zakryté v proškrtaném znění požadovaných dokumentů jsou skutečně důvěrné, jak to tvrdily společnosti, které proti onomu zpřístupnění protestují. Nelze totiž připustit, že údajné porušení základního práva těchto společností na ochranu profesního tajemství, které je zakotveno v článku 339 SFEU, článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv (EÚLP) a článku 7 Listiny, jakož i práva těchto společností na účinnou soudní ochranu zakotveného v článku 6 EÚLP a článku 47 Listiny, samo o sobě postačuje k prokázání rizika vzniku vážné a nenapravitelné újmy. Rozsah, ve kterém zpřístupnění takových informací způsobuje závažnou a nenapravitelnou újmu, naopak závisí na kombinaci takových okolností, jako je zejména profesní a obchodní význam těchto informací pro podnik, který informace poskytl, a užitečnost těchto informací pro další podniky, které se je mohou dozvědět a následně využít.

Předpoklad, podle něhož je újma per definitionem nenapravitelná, jelikož se dotýká sféry základních práv, nemůže být připuštěn, protože nepostačuje abstraktní tvrzení, že došlo k porušení základních práv proto, aby bylo prokázáno, že újma, která z něj může vyplývat, má nutně nenapravitelnou povahu. Porušení některých základních práv, jako je zákaz mučení a nelidských či ponižujících trestů, který je zakotven v článku 4 Listiny základních práv Evropské unie, jistě může na základě samotné povahy porušeného práva samo vést k závažné a nenapravitelné újmě. Nicméně přísluší vždy tomu účastníku řízení, který navrhuje nařízení předběžného opatření, aby uvedl a prokázal pravděpodobnost vzniku takové újmy ve své konkrétní věci.

(viz body 48–51)

Situace by naopak byla odlišná, kdyby bylo z posouzení provedeného soudcem příslušným pro rozhodování o předběžných opatřeních zjevné, že uplatňovaná újma vzhledem ke své povaze a předvídatelnosti svého vzniku nemůže být – pokud vznikne – identifikována a vyčíslena adekvátním způsobem, a že ji pak v praxi v důsledku toho nemůže žaloba na náhradu škody napravit.

Újma finanční povahy nemůže být považována, s výjimkou výjimečných okolností, za nenapravitelnou, jelikož peněžitá náhrada může zpravidla navrátit poškozenou osobu do situace předcházející vzniku újmy. Taková újma může být zhojena v rámci žaloby na náhradu škody. Nicméně finanční újma může být konkrétně považována za nenapravitelnou, pokud – i když vznikne – nemůže být vyčíslena. Nejistota související s náhradou újmy peněžité povahy v rámci případné žaloby na náhradu škody jistě nemůže být sama o sobě považována za okolnost prokazující nenapravitelnou povahu takové újmy. Řízení o předběžných opatřeních přitom nemá za cíl nahradit takovou žalobu na náhradu škody, aby byla tato nejistota eliminována, jelikož jeho účelem je pouze zajistit plnou účinnost budoucího konečného rozhodnutí, které má být vydáno v řízení ve věci samé, ke kterému se předběžné opatření váže.

V případě návrhu na vydání předběžného opatření, kterým se žalující společnosti domáhají odkladu vykonatelnosti rozhodnutí, jím se povoluje přístup k dokumentům, které podle nich obsahují důvěrné informace, nebrání rychlost vyžadovaná u předběžných opatření sama o sobě tomu, aby soudce posoudil jednotlivé argumenty a důkazy předložené v prvním stupni uvedenými společnostmi za účelem prokázání, že je nutné zachovat důvěrnost informací zakrytých v proškrtaném znění požadovaných dokumentů, aby bylo zabráněno tomu, že společnostem vznikne vážná a nenapravitelná újma. Uzná-li to za vhodné, může soudce rozhodující o vydání předběžného opatření, přijmout prozatímní řešení zejména tím, že částečně vyhoví návrhu na odklad vykonatelnosti aktu. Soudce rozhodující o předběžném opatření tedy musí ve světle námitek uvedených podrobně stran této otázky zkoumat, zda by mohl být povolen přístup k některým těmto informacím, aniž by toto povolení s dostatečnou pravděpodobností vyvolalo riziko vážné a nenapravitelné újmy na straně žalujících společností.

(viz body 55, 57)