ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Osvobození od daně stanovené šestou směrnicí – Osvobození poskytování nemocniční a lékařské péče, jakož i činností s nimi úzce souvisejících, od daně – Osvobození poskytování péče při výkonu lékařských a nelékařských zdravotnických povolání

[Směrnice Rady 2006/112, čl. 132 odst. 1 písm. b) a c)]

2. Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Osvobození od daně stanovené šestou směrnicí – Osvobození poskytování nemocniční a lékařské péče, jakož i činností s nimi úzce souvisejících, od daně

[Směrnice Rady 2006/112, čl. 132 odst. 1 písm. b)]

Summary

1. Je-li účelem činností spočívajících v zasílání sad pro odběr pupečníkové krve novorozenců, jakož i rozboru a zpracování této krve a případně skladování kmenových buněk obsažených v této krvi k případnému budoucímu použití pro účely léčby pouze zajistit, aby byl k dispozici prostředek pro zdravotní léčbu za nejistého předpokladu, že se stane nezbytnou, a nikoliv, aby jako takové sloužily k diagnostikování, léčení nebo uzdravování nemocí nebo zdravotních obtíží, nespadají takové činnosti, ať již posuzovány společně nebo samostatně, pod pojem „nemocniční a lékařské péče“ uvedený v čl. 132 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112 o společném systému daně z přidané hodnoty, ani pod pojem „poskytnutí lékařské péče“ uvedený v čl. 132 odst. 1 písm. c) této směrnice. Co se týče rozboru pupečníkové krve, jinak by tomu bylo pouze tehdy, pokud by účelem tohoto rozboru bylo skutečně umožnění stanovit lékařskou diagnózu, což by musel ověřit předkládající soud.

(viz bod 47, výrok 1)

2. Pojem „činnosti, které úzce souvisejí s nemocniční a lékařskou péčí“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112 o společném systému daně z přidané hodnoty, je třeba vykládat v tom smyslu, že nezahrnuje činnosti, které spočívají v zasílání sad pro odběr pupečníkové krve novorozenců, jakož i rozboru a zpracování této krve a případně skladování kmenových buněk obsažených v této krvi k případnému budoucímu použití pro účely léčby, se kterou takové činnosti souvisejí pouze případně a která není fakticky poskytována, neprobíhá nebo dosud není plánována.

(viz bod 52, výrok 2)
Keywords

Summary



Keywords

Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Odpočet daně zaplacené na vstupu – Režim přenesení daňové povinnosti – Osoba povinná k dani, která je jakožto příjemce zboží nebo služeb povinna odvést daň z přidané hodnoty – Nárok na odpočet

(Směrnice Rady 2006/112, čl. 167, 168 a 178)

Summary

Články 167, 168 a 178 směrnice 2006/112 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání použití vnitrostátních právních předpisů se zpětným účinkem, které v rámci režimu přenesení daňové povinnosti podmiňují odpočet daně z přidané hodnoty, která se váže ke stavebním pracím, opravením faktur za uvedená plnění a podáním dodatečného opravného daňového přiznání, ačkoli dotyčný daňový orgán má k dispozici veškeré údaje potřebné k tomu, aby mohl určit, že osoba povinná k dani je jakožto příjemce dotčených plnění povinna odvést daň z přidané hodnoty, a ověřit výši splatné daně.

Skutečnost, že se osoba povinná k dani rozhodne postupovat podle nového vnitrostátního zákona o dani z přidané hodnoty, a nikoli původního zákona, nemůže totiž sama o sobě ovlivnit její nárok na odpočet daně odvedené na vstupu, který vyplývá přímo z článků 167 a 168 směrnice 2006/112. Zásada daňové neutrality krom toho vyžaduje, aby odpočet daně na vstupu byl přiznán, jestliže jsou splněny hmotněprávní požadavky, i když osoby povinné k dani nevyhověly určitým formálním požadavkům. Jakmile má tedy správce daně k dispozici údaje potřebné k tomu, aby stanovil, že osoba povinná k dani je jakožto příjemce dotčených plnění povinna odvést daň z přidané hodnoty, brání články 167, 168 a 178 písm. f) směrnice 2006/112 právním předpisům ukládat, pokud jde o nárok uvedené osoby povinné k dani na odpočet této daně, další podmínky, které by mohly vést k tomu, že by tento nárok nebylo možné uplatnit. Tak by tomu přitom mohlo být v případě, kdy jsou hmotněprávní podmínky stanovené v čl. 168 písm. a) směrnice 2006/112 za účelem získání nároku na odpočet splněny , přičemž v okamžiku, kdy správce daně odmítne přiznat osobě povinné k dani nárok na odpočet daně z přidané hodnoty, má tento orgán k dispozici veškeré informace potřebné k tomu, aby stanovil, že osoba povinná k dani je povinna odvést daň.

(viz body 36, 39–40, 42–43, 46 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Žaloba na náhradu škody – Předmět – Žádost o náhradu škody přičitatelné Společenství

(Článek 235 ES a čl. 288 druhý pododstavec ES)

Summary

Žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti Evropského společenství, třebaže vychází z vnitrostátní právní úpravy zavádějící zvláštní zákonem stanovený režim, který se odchyluje od obecného režimu dotčeného členského státu v oblasti občanskoprávní odpovědnosti, nespadá podle článku 235 ES ve spojení s čl. 288 druhým pododstavcem ES do pravomoci vnitrostátních soudů.

Okolnost, že pro uplatnění takovéto žaloby na určení odpovědnosti platí zvláštní podmínky, zejména to, že pouze závažné porušení povinnosti je s to založit odpovědnost dotčené osoby, nemůže zastřít skutečnost, že tato žaloba má obecné vlastnosti žaloby na náhradu škody v oblasti mimosmluvní odpovědnosti ve smyslu čl. 288 druhého pododstavce ES, která podle článku 235 ES spadá do výlučné pravomoci soudů Společenství.

(viz body 17, 22, 26 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Poskytování služeb – Určení místa rozhodného pro vznik daňové povinnosti

[Směrnice Rady 77/388, čl. 9 odst. 2 písm. e)]

Summary

Poskytování služeb, jež spočívá v provádění výzkumných a vývojových prací v oblasti životního prostředí a technologie, uskutečňované techniky usazenými v jednom členském státě na objednávku a ve prospěch osoby, které jsou služby poskytovány, usazené v jiném členském státě, musí být považováno za „poskytování služeb techniků“ ve smyslu čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice 77/388 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, který určuje místo poskytování služeb pro daňové účely u služeb poradců, techniků, poradenských organizací, advokátů, účetních a dalších podobných služeb.

Je totiž třeba mít za to, že tyto služby spadají pod uvedené ustanovení, jelikož práce výzkumu a vývoje jsou poskytováním služeb prováděných převážně a obvykle v rámci povolání technika, jako jsou služby uvedené v tomto ustanovení. Tak je tomu v případě poskytování služeb, pro něž je příznačná skutečnost, že se nejedná pouze o uplatnění stávajících znalostí a postupů na konkrétní problémy, nýbrž i o získání nových znalostí a o vývoj nových postupů k řešení týchž problémů, anebo problémů nových. Takovéto činnosti se odlišují mimo jiné od činností uváděných v čl. 9 odst. 2 písm. c) šesté směrnice, jelikož dotyčné služby nejsou poskytovány množině příjemců nýbrž jsou prováděny pro jediného zákazníka. Okolnost, že od tohoto jediného příjemce služeb bylo požadováno, aby výsledky prací, které si objednal, prodal třetím osobám nebo společnostem přináležejícím k téže skupině, jako je ta, do níž patří příjemce, je v tomto ohledu bez významu.

(viz body 20–21, 24–26, 30 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Sociální politika – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Směrnice 2000/78 – Zákaz diskriminace na základě věku – Univerzitní profesoři

(Směrnice Rady 2000/78, čl. 6 odst. 1)

Summary

Směrnice 2000/78, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a zejména její čl. 6 odst. 1, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která pro univerzitní profesory, kteří dosáhli věku 68 let, stanoví povinný odchod do důchodu a umožňuje jim po dosažení věku 65 let pokračovat v činnosti pouze prostřednictvím smluv na dobu určitou uzavřených na dobu jednoho roku, které je možné prodloužit maximálně dvakrát, pokud tato právní úprava sleduje legitimní cíl spojený zejména s politikou zaměstnanosti a trhu práce, jako například zabezpečení kvality vzdělávání a optimálního rozdělení profesorských míst mezi generace, a pokud umožňuje dosáhnout tohoto cíle přiměřenými a nezbytnými prostředky. Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda jsou tyto podmínky splněny.

Pokud jde o spor mezi veřejným zařízením a jednotlivcem, musí vnitrostátní soud v případě, že vnitrostátní právní úprava nesplňuje podmínky uvedené v čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78, ponechat tuto právní úpravu nepoužitu.

(viz body 68, 73 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Volný pohyb osob – Svoboda usazování – Volný pohyb kapitálu – Omezení – Právo společností

(Článek 49 SFEU a článek 63 SFEU; směrnice Rady 68/151)

Summary

První směrnice 68/151 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž jsou pokuty ukládány za porušení právních předpisů a pravidel profesní etiky upravujících provozování televizních stanic nejen společnosti, která je držitelem licence pro založení a provozování televizní stanice, ale společně a nerozdílně s ní také všem akcionářům, kteří drží podíl převyšující 2,5 % akcií.

Naproti tomu článek 49 SFEU a článek 63 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že takovéto vnitrostátní úpravě brání.

Taková právní úprava má totiž pro investory odrazující účinek, ovlivňuje jejich přístup na trh s podíly ve společnostech a omezuje jak svobodu usazování, tak volný pohyb kapitálu. I když takové opatření sleduje legitimní cíl zajistit dodržování právních předpisů a pravidel profesní etiky novinářů ze strany společností provozujících televizní vysílání za účelem vyloučení zejména zásahu do cti nebo soukromého života osob, které se objeví na obrazovce nebo jejichž jméno je citováno, nelze mít za to, že toto opatření může zaručit dosažení cíle, který sleduje, ani že nejde nad rámec toho, co je pro jeho dosažení nezbytné.

(viz body 46, 56, 60, 63, 65, 70, výrok 1–2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Zemědělství – Společná zemědělská politika – Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor – Režim jednotné platby – Přípustnost poskytnutí podpory – Uplatnění nároků při vynětí půdy z produkce

(Nařízení Rady č. 1782/2003, článek 46, čl. 54 odst. 6, článek 57 a čl. 63 odst. 1)

2. Zemědělství – Společná zemědělská politika – Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor – Režim jednotné platby – Uplatnění nároků při vynětí půdy z produkce

(Nařízení Komise č. 796/2004, čl. 50 odst. 4 a článek 51)

Summary

1. Článek 54 odst. 6 nařízení č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, musí být vykládán v tom smyslu, že zemědělec může požadovat podporu z titulu platebních nároků, které má k dispozici, i v souvislosti s plochami, na něž nelze poskytnout podporu při vynětí půdy z produkce, pouze tehdy, pokud předtím uplatnil veškeré své nároky při vynětí půdy z produkce.

Ze struktury a cílů nařízení č. 1782/2003 totiž vyplývá, že povinnost, podle níž musí být nároky při vynětí půdy z produkce uplatněny před jakýmkoli jiným nárokem, upravená v čl. 54 odst. 6 tohoto nařízení, má absolutní charakter v tom smyslu, že se vztahuje na celou plochu, kterou má dotyčný zemědělec k dispozici. Za účelem zachování užitečného účinku tohoto ustanovení je nezbytné, aby byly nároky při vynětí půdy z produkce uplatněny před jinými nároky, bez ohledu na to, zda jsou založeny na plochách, na něž lze poskytnout podporu při vynětí půdy z produkce či nikoli. V opačném případě by totiž bylo účinné vynětí zemědělské půdy z produkce ohroženo, jelikož by určitá část nároků při vynětí půdy z produkce zůstala nevyužitá, a to buď proto, že někteří zemědělci převedli část svých ploch, na něž lze poskytnout podporu při vynětí půdy z produkce, nebo proto, že převodem získali – podle článku 46 uvedeného nařízení, ve spojení s jeho článkem 57, nebo v případě regionalizace režimu jednotné platby, v souladu s čl. 63 odst. 1 tohoto nařízení – nároky při vynětí půdy z produkce bez půdy, která se k nim vztahuje.

(viz body 35, 39, 43–44, výrok 1)

2. Článek 51 nařízení č. 796/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení č. 1782/2003, ve znění nařízení č. 659/2006, ve spojení s čl. 50 odst. 4 uvedeného nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že vzhledem k zásadě právní jistoty se sankce upravená v tomto čl. 51 odst. 1 nepoužije na zemědělce, který ačkoli neuplatnil veškeré své nároky při vynětí půdy z produkce z toho důvodu, že neměl k dispozici dostatečný počet hektarů, na které lze poskytnout podporu při vynětí půdy z produkce, uplatnil platební nároky založené na stálých pastvinách.

(viz bod 53, výrok 2)
Keywords

Summary



Keywords

Sbližování právních předpisů – Označování a obchodní úprava potravin – Směrnice 79/112, 2000/13 a 2000/36 – Kakaové a čokoládové výrobky

(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13, čl. 2 odst. 1 písm. a), a 2000/36, čl. 3 odst. 1 a 5; směrnice Rady 79/112)

Summary

Členský stát, jehož právní úprava stanoví možnost doplnit přídavným jménem „čistá“ prodejní název čokoládových výrobků, které neobsahují jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, nesplňuje povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 1 směrnice 2000/36 o kakaových a čokoládových výrobcích určených k lidské spotřebě ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice 2000/13 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy, jakož i čl. 3 odst. 5 směrnice 2000/36.

Směrnice 2000/36 totiž přistoupila k úplné harmonizaci prodejních názvů čokoládových výrobků, přičemž zákonodárce Společenství stanovil, že přidání náhradních rostlinných tuků má znamenat nikoliv použití jiných názvů pro tyto výrobky, nýbrž uvedení dalších informací na etiketě. Přidání jiných rostlinných tuků než kakaového másla do kakaových a čokoládových výrobků, které splňují minimální požadavky na obsah stanovené uvedenou směrnicí, nemůže podstatně změnit povahu těchto výrobků natolik, že by byly přeměněny v jiné výrobky. Uvedení nestranného a objektivního údaje v jiné části etikety informujícího spotřebitele o tom, že se ve výrobku nevyskytují jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, by postačovalo k zajištění správného informování spotřebitelů.

(viz body 29, 32, 39, 41, 45, 49 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

1. Sociální zabezpečení migrujících pracovníků – Unijní právní předpisy – Osobní působnost – Rozšíření na státní příslušníky třetích zemí, na které se tyto právní předpisy nevztahují z důvodu jejich státní příslušnosti

(Dohoda mezi ES a Švýcarskem o volném pohybu osob, příloha II, oddíl A; nařízení Rady č. 1408/71, č. 574/72 a č. 859/2003)

2. Sociální zabezpečení migrujících pracovníků – Rodinné dávky – Státní příslušník třetího státu, který oprávněně pobývá v členském státě, ale nespadá do působnosti nařízení č. 859/2003 – Nepoužitelnost právních předpisů Společenství

[Dohoda mezi ES a Švýcarskem o volném pohybu osob, příloha II, oddíl A; nařízení Rady č. 1408/71, články 2, 13 a 76, a nařízení č. 574/72, čl. 10 odst. 1 písm. a)]

Summary

1. V případě, kdy státní příslušník třetího státu oprávněně bydlí v členském státě Unie a pracuje ve Švýcarsku, nařízení č. 859/2003, kterým se působnost nařízení č. 1408/71 a nařízení č. 574/72 rozšiřuje na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státní příslušnosti, se na tohoto státního příslušníka v členském státě bydliště neuplatní, jelikož toto nařízení č. 859/2003 není uvedeno mezi akty Společenství v části A přílohy II Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, které se smluvní strany této dohody zavázaly uplatňovat.

V důsledku toho nelze shledat, že členský stát bydliště je povinen na uvedeného zaměstnance a jeho manžela či manželku uplatnit nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 1992/2006, a nařízení č. 574/72, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97.

(viz bod 39, výrok 1)

2. Články 2, 13 a 76 nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 1992/2006, jakož i čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení č. 574/72, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, nejsou relevantní ve vztahu ke státnímu příslušníkovi třetího státu, který oprávněně pobývá v členském státě, ale nespadá do působnosti nařízení č. 859/2003, kterým se působnost nařízení č. 1408/71 a nařízení č. 574/72 rozšiřuje na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státní příslušnosti, neboť situace uvedeného státního příslušníka spadá do působnosti právních předpisů členského státu bydliště. Samotná skutečnost, že děti tohoto státního příslušníka jsou občany Unie, nemůže vést k tomu, že by odmítnutí přiznat nárok na rodinné přídavky v členském státě bydliště bylo protiprávní, pokud nejsou splněny zákonné podmínky takového přiznání.

Právo Společenství totiž nezasahuje do pravomoci členských států upravit své systémy sociálního zabezpečení a při neexistenci harmonizace na úrovni Společenství je věcí právních předpisů každého členského státu určit podmínky poskytování dávek sociálního zabezpečení, jakož i jejich výši a délku jejich poskytování.

(viz body 41, 43, 45, výrok 2)
Keywords

Summary



Keywords

Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Osvobození od daně stanovené šestou směrnicí – Osvobození poskytování péče při výkonu lékařských a nelékařských zdravotnických povolání od daně – Rozsah

[Směrnice Rady 77/388, čl. 13 část A odst. 1 písm. c)]

Summary

Článek 13 část A odst. 1 písm. c) šesté směrnice 77/388 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, ve znění směrnice 95/7, musí být vykládán v tom smyslu, že vyjmutí buněk kloubní chrupavky ze vzorku tkáně odebraného člověku a jejich následné pěstování za účelem jejich reimplantace k terapeutickým účelům představují „poskytování péče“ ve smyslu tohoto ustanovení.

Pojem „poskytování péče“ se totiž týká služeb, které mají za cíl diagnostikovat, léčit a v co největším možném rozsahu uzdravovat nemoci nebo zdravotní obtíže. I když poskytování péče musí mít terapeutický účel, nevyplývá z toho nutně, že terapeutický účel plnění musí být chápán v obzvláště úzkém pojetí. V této souvislosti je skutečnost, že uvedené služby jsou poskytovány laboratorními pracovníky, kteří nejsou kvalifikovanými lékaři, bezvýznamná, jelikož není nutné, aby péče terapeutické povahy byla ve všech svých aspektech poskytována zdravotnickým personálem. Na kvalifikaci určité služby jakožto „poskytování péče“ nemá vliv ani to, zda jsou vypěstované buňky reimplantovány do těla pacienta, z něhož byly původně odebrány, nebo do těla třetí osoby.

(viz body 24, 28-29, 32 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Předběžné otázky – Pravomoc Soudního dvora – Meze

(Článek 267 SFEU)

Summary

Je nezbytné, aby Soudní dvůr měl k dispozici skutkový a právní rámec původního sporu, neboť informace poskytnuté v předkládacích rozhodnutích slouží nejen k tomu, aby umožnily Soudnímu dvoru podat užitečné odpovědi, ale rovněž poskytují vládám členských států, jakož i ostatním zúčastněným možnost předložit svá vyjádření v souladu s článkem 23 statutu Soudního dvora. Je na Soudním dvoru, aby zajistil, že tato možnost bude zachována, s ohledem na to, že na základě tohoto ustanovení jsou zúčastněným oznamována pouze předkládací rozhodnutí. Ačkoliv se Soudní dvůr musí co nejvíce spoléhat na posouzení vnitrostátního soudu, pokud se jedná o nezbytnost otázek, které jsou mu předloženy, musí být tedy s to učinit veškeré posouzení spojené s plněním jeho funkce, zejména aby mohl – stejně jako každý soud – případně ověřit svou pravomoc.

Pokud jde o předběžnou otázku týkající se výkladu směrnice 2003/55 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30, položenou v rámci sporu týkajícího se zrušení rozhodnutí, kterým se stanoví sazby za přepravu zemního plynu v rozporu s vnitrostátním právem, Soudní dvůr již není s to rozhodnout o otázce, která mu byla položena, neboť po podání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce byl tento zákon zrušen ústavním soudem dotyčného členského státu, a vnitrostátní právní rámec, do něhož zapadá spor v původním řízení, již tedy není takový, jak jej popsal vnitrostátní soud ve svém předkládacím rozhodnutí, a dále žalobkyně vzala zpět své žalobní důvody vycházející z porušení napadeného vnitrostátního zákona.

(viz body 30–31, 33–34)
Keywords

Summary



Keywords

1. Sbližování právních předpisů – Elektronický obchod – Směrnice 2000/31

(Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31)

2. Volný pohyb zboží – Množstevní omezení – Opatření s rovnocenným účinkem

(Články 34 SFEU a 36 SFEU; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31, čl. 3 odst. 4)

Summary

1. Vnitrostátní pravidla týkající se uvádění kontaktních čoček na trh spadají do působnosti směrnice 2000/31 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) v rozsahu, v němž se týkají prodeje takových čoček prostřednictvím internetu, a to zejména on-line nabídky a uzavření smlouvy elektronickou cestou. Naproti tomu vnitrostátní pravidla týkající se dodání těchto čoček do působnosti této směrnice nespadají.

(viz body 28, 31, 77 a výrok)

2. Články 34 SFEU a 36 SFEU, jakož i směrnice 2000/31 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) musejí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která dovoluje uvádění kontaktních čoček na trh pouze v prodejnách specializujících se na zdravotnické prostředky.

Taková právní úprava je totiž opatřením s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení, které je zakázáno článkem 34 SFEU, protože z toho vyplývající zákaz prodeje kontaktních čoček prostřednictvím internetu se vztahuje na kontaktní čočky pocházející z jiných členských států, které jsou prodávány zásilkovým způsobem a dodávány spotřebitelům pobývajícím v tuzemsku do místa bydliště, a připravuje subjekty z jiných členských států o zvlášť účinný způsob uvádění těchto výrobků na trh, čímž podstatně ztěžuje jejich přístup na trh dotyčného členského státu.

Je třeba připustit, že takováto právní úprava, která vyhrazuje vydávání kontaktních čoček prodejnám optiky nabízejícím služby kvalifikovaného optika, je schopna zaručit uskutečnění cíle, kterým je zajištění ochrany zdraví uživatelů kontaktních čoček. Přijetím takovéto právní úpravy však vnitrostátní zákonodárce překročil meze svého prostoru pro uvážení při rozhodování o úrovni, na které zamýšlí zajistit ochranu veřejného zdraví, a je třeba mít za to, že tato právní úprava překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení uváděného cíle, neboť tohoto cíle lze dosáhnout méně omezujícími opatřeními, než která vyplývají z uvedené právní úpravy, a to takovými, která by spočívala ve stanovení určitých omezení jen při prvním výdeji čoček a která by zainteresovaným hospodářským subjektům ukládala povinnost zajistit zákazníkovi kvalifikovaného optika.

Ze stejných důvodů nemůže být uvedená právní úprava, která obsahuje zákaz prodeje kontaktních čoček prostřednictvím internetu, považována za úměrnou cíli, kterým je ochrana veřejného zdraví, ve smyslu čl. 3 odst. 4 směrnice 2000/31.

(viz body 58, 64, 74–76, 78 a výrok)