31

V tomto ohledu je třeba úvodem připomenout, že Tribunál v bodech 29 až 32 napadeného rozsudku uvedl následující: „29 Ustanovení článku 42 nařízení č. 207/2009 umožňující považovat starší ochrannou známku za zapsanou pouze pro některé z výrobků a služeb, pro které byl předložen důkaz o řádném užívání ochranné známky, představují jednak omezení práv, která majitel starší ochranné známky vyvozuje z jejího zápisu, takže nemohou být vykládána způsobem, který by vedl k neodůvodněnému omezení rozsahu ochrany starší ochranné známky, zvláště v případě, kdy výrobky nebo služby, pro které byla tato ochranná známka zapsána, představují dostatečně ohraničenou kategorii, a jednak musí být v souladu s legitimním zájmem uvedeného majitele na tom, aby v budoucnosti mohl rozšířit svou škálu výrobků nebo služeb v mezích výrazů, kterými jsou popsány výrobky nebo služby, pro které byla ochranná známka zapsána, přičemž bude požívat ochrany, kterou mu zápis uvedené ochranné známky poskytuje [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. července 2005, Reckitt Benckiser (España) v. OHIM – Aladin (ALADIN), T‑126/03, EU:T:2005:288, body 51 a 53]. 30 Pokud byla ochranná známka zapsána pro kategorii výrobků nebo služeb dostatečně širokou na to, aby uvnitř ní mohlo být rozlišeno několik podkategorií, které by mohly být pojímány autonomním způsobem, má důkaz o řádném užívání ochranné známky pro některé z těchto výrobků nebo služeb v námitkovém řízení za následek pouze ochranu podkategorie nebo podkategorií, pod které spadají výrobky nebo služby, pro které byla ochranná známka skutečně užívána. Pokud naproti tomu byla ochranná známka zapsána pro výrobky nebo služby vymezené tak přesným a ohraničeným způsobem, že by nebylo možné provést podstatná dělení uvnitř dotyčné kategorie, důkaz o řádném užívání ochranné známky pro uvedené výrobky nebo služby se nezbytně týká, pro účely projednání námitek, celé této kategorie [rozsudky ze dne 14. července 2005, Reckitt Benckiser (España) v. OHIM – Aladin (ALADIN), T‑126/03, EU:T:2005:288, bod 45 a ze dne 13. února 2007, Mundipharma v. OHIM – Altana Pharma (RESPICUR), T‑256/04, EU:T:2007:46, bod 23]. 31 Ačkoli je účelem pojmu částečné užívání to, aby ochranné známky, které nebyly užívány pro danou kategorii výrobků, byly dostupné, nesmí mít tento pojem za následek, že zbaví majitele uvedené ochranné známky jakékoli ochrany pro výrobky, které aniž by byly striktně totožné s výrobky, pro které mohl prokázat řádné užívání, nejsou podstatně odlišné od těchto výrobků a spadají do stejné skupiny, která nemůže být rozdělena jinak než svévolně. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že není v praxi možné, aby majitel ochranné známky předložil důkaz o užívání ochranné známky pro všechny představitelné varianty výrobků, na něž se zápis vztahuje. V důsledku toho se pojem „některé z výrobků nebo služeb“ nemůže vztahovat na všechny obchodní variace obdobných výrobků nebo služeb, ale pouze na výrobky nebo služby dostatečně odlišné pro to, aby mohly představovat soudržné kategorie nebo podkategorie [rozsudky ze dne 14. července 2005, Reckitt Benckiser (España) v. OHIM – Aladin (ALADIN), T‑126/03, EU:T:2005:288, bod 46 a ze dne 6. března 2014, Anapurna v. OHIM – Annapurna (ANNAPURNA), T‑71/13, nezveřejněný, EU:T:2014:105, bod 63]. 32 Pokud jde o otázku, zda jsou výrobky součástí soudržné podkategorie, kterou lze pojmout autonomním způsobem, z judikatury vyplývá, že vzhledem k tomu, že spotřebitel hledá především výrobek nebo službu, jež by mohly odpovídat jeho specifickým potřebám, je určení nebo účel dotčeného výrobku či služby zásadní při provádění jeho volby. Jelikož se spotřebitelé před jakýmkoliv nákupem řídí kritériem určení nebo účelu, je toto kritérium prvořadé při vymezení podkategorie výrobků nebo služeb. Naproti tomu povaha dotčených výrobků, jakož i jejich vlastnosti nejsou jako takové relevantní pro vymezení podkategorií výrobků nebo služeb [viz rozsudek ze dne 18. října 2016, August Storck v. EUIPO – Chiquita Brands (Fruitfuls), T‑367/14, nezveřejněný, EU:T:2016:615, bod 32 a citovaná judikatura].“