Věc C‑144/17

Lloyd’s of London

proti

Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale amministrativo regionale per la Calabria)

„Řízení o předběžné otázce – Veřejné zakázky – Články 49 a 56 SFEU – Směrnice 2004/18/ES – Důvody pro vyloučení z účasti v zadávacím řízení – Pojišťovací služby – Účast více syndikátů sdružení Lloyd’s of London v tomtéž zadávacím řízení – Podpis nabídek oprávněným zástupcem Lloyd’s of London pro dotyčnou zemi – Zásady transparentnosti, rovného zacházení a zákazu diskriminace – Proporcionalita“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. února 2018

Sbližování právních předpisů – Postupy při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby – Směrnice 2004/18 – Zadávání zakázek – Zásada rovného zacházení s uchazeči a zásada transparentnosti – Rozsah – Vnitrostátní právní úprava dovolující veřejnému zadavateli vyloučit na základě jednoznačných důkazů uchazeče, jejichž nabídky nejsou sestaveny nezávisle – Přípustnost

(Článek 49 SFEU a článek 56 SFEU; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18, články 2 a 45)

Zásady transparentnosti, rovného zacházení a zákazu diskriminace, jež vyplývají z článků 49 a 56 SFEU a jsou uvedeny v článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava ve věci v původním řízení, která nedovoluje vyloučit dva „syndicates“ Lloyd’s of London z účasti na téže veřejné zakázce na pojišťovací služby z pouhého důvodu, že obě jejich nabídky byly podepsány oprávněným zástupcem Lloyd’s of London pro tento členský stát, ale naopak dovoluje jejich vyloučení, ukáže-li se na základě jednoznačných důkazů, že jejich nabídky nebyly sestaveny nezávisle.

Takové automatické vyloučení totiž zakládá nevyvratitelnou domněnku vzájemného působení v rámci nabídek podniků, mezi nimiž je dán vztah ovládání nebo propojení, v případě stejné zakázky. Těmto zájemcům či uchazečům tak znemožňuje prokázat nezávislost jejich nabídek, a je tudíž v rozporu se zájmem Unie, kterým je zajistit co nejširší možnou účast uchazečů na zadávacím řízení (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 19. května 2009, Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, body 29 a 30; ze dne 23. prosince 2009, Serrantoni a Consorzio stabile edili, C‑376/08, EU:C:2009:808, body 39 a 40, a ze dne 22. října 2015, Impresa Edilux a SICEF, C‑425/14, EU:C:2015:721, bod 36). V tomto ohledu je nutno připomenout, že Soudní dvůr již poukázal na to, že sdružení podniků mohou mít různé formy a cíle a nevylučují nutně, aby ovládané podniky požívaly určité autonomie ve vedení své obchodní politiky a svých hospodářských činností, zejména v oblasti účasti na veřejných zadávacích řízeních. Vztahy mezi podniky téže skupiny totiž mohou být upraveny zvláštními ustanoveními způsobilými zaručit jak nezávislost, tak důvěrnost během vypracovávání nabídek, které jsou předloženy dotčenými podniky současně v rámci stejného zadávacího řízení (rozsudek ze dne 19. května 2009, Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, bod 31).

V zájmu dodržení zásady proporcionality se tedy vyžaduje, aby měl veřejný zadavatel povinnost přezkoumat a posoudit skutkový stav a mohl tak určit, zda měl vztah mezi dvěma entitami konkrétní vliv na obsah každé z nabídek předložených v rámci téhož veřejného zadávacího řízení, přičemž konstatování takového vlivu v jakékoli formě postačuje pro to, aby mohly být uvedené podniky z řízení vyloučeny (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. května 2009, Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, bod 32).

(viz body 36–38, 46 a výrok)