2

Tribunál učinil následující zjištění: „Dotčené námořní společnosti 1 [...] společnost Corsica Ferries France SAS [dále jen ‚Corsica Ferries‘], je námořní společnost, která provozuje pravidelné námořní spojení na Korsiku z kontinentální Francie (Marseille, Toulon a Nice) a z Itálie. 2 [SNCM] je námořní společností, která zajišťuje pravidelné spojení na Korsiku z kontinentální Francie (Marseille, Toulon a Nice) a do severní Afriky (Alžírsko a Tunisko) z Francie, jakož i spojení na Sardinii. Compagnie méridionale de navigation [...] je jedna z hlavních dceřiných společností SNCM, vlastněná ze 100 %. 3 V roce 2002 byla společnost SNCM z 20 % vlastněna společností Société nationale des chemins de fer a z 80 % společností Compagnie générale maritime et financière (dále jen ‚CGMF‘) vlastněnými ze 100 % francouzským státem. Při její privatizaci v roce 2006 získali dva kupci, společnost Butler Capital Partners [...] 38 % a Veolia Transport [...] 28 %, podíl, kdežto společnosti CGMF zůstal podíl ve výši 25 % a 9 % základního kapitálu bylo vyhrazeno pro zaměstnance. Společnost [Butler Capital Partners] následně převedla svůj podíl na společnost [Veolia Transport]. Správní řízení 4 Ve svém rozhodnutí 2002/149/ES ze dne 30. října 2001 o státních podporách poskytnutých Francií [společnosti Société nationale maritime Corse‑Méditerranée (SNCM)] (Úř. věst. 2002, L 50, s. 66 [...]) byla Komise Evropských společenství toho názoru, že podpora ve výši 787 milionů eur poskytnutá společnosti SNCM mezi lety 1991 a 2001 jako náhrada za veřejné služby je podle čl. 86 odst. 2 ES slučitelná se společným trhem. Toto rozhodnutí nebylo u Tribunálu napadeno žalobou na neplatnost. 5 Dopisem ze dne 18. února 2002 oznámila Francouzská republika Komisi projekt podpory na restrukturalizaci pro společnost SNCM ve výši 76 milionů eur (dále jen ‚plán z roku 2002‘). 6 Svým rozhodnutím 2004/166/ES ze dne 9. července 2003 o podpoře, kterou Francie hodlá poskytnout na restrukturalizaci společnosti [Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM)] (Úř. věst. 2004, L 61, s. 13, dále jen ‚rozhodnutí z roku 2003‘), Komise za stanovených podmínek schválila dvě splátky podpory na restrukturalizaci vyplacené společnosti SNCM o celkové výši 76 milionů eur, první ve výši 66 milionů eur splatnou ihned a druhou o maximální výši 10 milionů eur závisející na čistém výnosu z prodejů, zejména lodí společnosti SNCM. 7 Žalobkyně dne 13. října 2003 napadla žalobou na neplatnost rozhodnutí z roku 2003 u Tribunálu [(rozsudek Tribunálu Corsica Ferries France v. Komise, T‑349/03, EU:T:2005:221)]. 8 Svým rozhodnutím 2005/36/ES ze dne 8. září 2004, kterým se mění rozhodnutí [2004/166/ES o podpoře, kterou Francie hodlá poskytnout na restrukturalizaci společnosti Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM)] (Úř. věst. [2005] L 19, s. 70 [...]), Komise změnila jednu z podmínek uložených v článku 2 rozhodnutí z roku 2003. Jednalo se o podmínku týkající se maximálního počtu jedenácti lodí, jež mohla společnost SNCM zcizit. V rozhodnutí [2005/36] Komise povolila výměnu jedné z těchto lodí, Aliso, za jinou loď, Asco. 9 Rozhodnutím ze dne 16. března 2005 Komise na základě rozhodnutí z roku 2003 schválila vyplacení druhé splátky podpory na restrukturalizaci ve výši 3327400 eur (dále jen ‚rozhodnutí z roku 2005‘). 10 [Svým rozsudkem Corsica Ferries France v. Komise (EU:T:2005:221)], Tribunál zrušil rozhodnutí z roku 2003 z důvodu chybného posouzení minimální výše podpory způsobeného hlavně chybami ve výpočtu čistého výnosu z převodů s tím, že ostatní žalobní důvody spočívající v nedostatečném odůvodnění a porušení čl. 87 odst. 3 písm. c) ES a pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (Úř. věst. 1999, C 288, s. 2; Zvl. vyd. 08/01, s. 322, dále jen ‚pokyny‘) zamítl. 11 Dopisem ze dne 7. dubna 2006 francouzské orgány vyzvaly Komisi, aby zvážila, zda by část podpory na restrukturalizaci přiznaná v rámci plánu z roku 2002, ve výši 53,48 milionu eur neměla být vzhledem k povaze náhrady za veřejné služby kvalifikována místo jako opatření přijaté v rámci plánu restrukturalizace jako opatření nepředstavující podporu ve smyslu [rozsudku Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)], nebo jako samostatné opatření plánu z roku 2002 na základě čl. 86 odst. 2 ES. 12 Dne 21. dubna 2006 obdržela Komise podle čl. 4 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků [‚nařízení ES o spojování podniků‘)] (Úř. věst. L 24, s. 1) oznámení o zamýšleném spojení spočívajícím v získání společné kontroly společností [Butler Capital Partners] a [Veolia Transport] nad společností SNCM. Komise spojení povolila dne 29. května 2006 na základě čl. 6 odst. 1 písm. b) téhož nařízení. [...] 14 Dne 13. září 2006 se Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES, týkající se nových opatření provedených ve prospěch společnosti SNCM a začleňujících plán z roku 2002 (Úř. věst. 2006, C 303, s. 53 [...]). 15 Ve [sporném] rozhodnutí […] měla Komise za to, že opatření podle plánu z roku 2002 představovala protiprávní státní podpory ve smyslu čl. 88 odst. 3 ES, avšak byla slučitelná se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 ES a čl. 87 odst. 3 písm. c) ES, a že opatření podle plánu privatizace z roku 2006 (dále jen ‚plán z roku 2006‘) nepředstavovala státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES. Předmětné opatření 16 Předmětem [sporného] rozhodnutí jsou následující opatření: — v rámci plánu z roku 2002: kapitálový vklad společnosti CGMF ve výši 76 milionů eur ve prospěch společnosti SNCM, z něhož 53,48 milionu eur z titulu povinností veřejné služby a zbytek z titulu podpory na restrukturalizaci; — v rámci plánu z roku 2006: — záporná cena při prodeji společnosti SNCM společností CGMF ve výši 158 milionů eur; — kapitálový vklad společnosti CGMF ve výši 8,75 milionu eur; — záloha na běžný účet poskytnutá společností CGMF ve výši 38,5 milionu eur ve prospěch propuštěných zaměstnanců společnosti SNCM v případě nového sociálního plánu. [Sporné] rozhodnutí 17 V[e sporném] rozhodnutí, zejména pak v bodech 37 až 54 odůvodnění, Komise shledala, že zajišťování dopravy cestujících na Korsice představovalo výrazně sezónní koncentrovaný trh. Konkurenční struktura trhu se od příchodu [Corsica Ferries] v roce 1996 výrazně proměnila. Od roku 2000 tvořily společnost SNCM a [Corsica Ferries] faktický duopol s tržním podílem přes 90 %. V roce 2007 [Corsica Ferries] získala nad společností SNCM jasnou převahu a na trhu rostoucím o 4 % ročně přepravovala o milion cestujících více. Společnost SNCM si naproti tomu spolu se společností [Compagnie méridionale de navigation] zachovávala kvazimonopolní postavení v nákladní dopravě. 18 Komise měla v bodech 219 až 225 odůvodnění [sporného] rozhodnutí za to, že byly všechny vklady společnosti CGMF do společnosti SNCM financovány z prostředků státu, že tak hrozilo, že bude narušena hospodářská soutěž, a že došlo k ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Měla tak za to, že byly naplněny tři ze čtyř podmínek článku 87 odst. 1 ES. Zkoumala tak u každého opatření existenci selektivního ekonomického zvýhodnění a jeho případnou slučitelnost se společným trhem. 19 Pokud se jedná o 76 milionů eur oznámených v roce 2002, dospěla v bodě 236 odůvodnění [sporného] rozhodnutí k závěru, že 53,48 milionu bylo možno považovat za kompenzaci za veřejné služby. V souladu s bodem 320 odůvodnění rozsudku [Corsica Ferries France v. Komise (EU:T:2005:221)], posoudila tento vklad z hlediska rozsudku Altmark [Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (EU:C:2003:415)] a dospěla v bodě 257 odůvodnění [sporného] rozhodnutí k závěru, že se jednalo o státní podporu, která ovšem byla slučitelná se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 ES. Zbylých 22,52 milionu eur tedy bylo třeba posuzovat jako podporu na restrukturalizaci. 20 Pokud se jedná o plán z roku 2006, Komise následně v bodech 267 až 352 odůvodnění [sporného] rozhodnutí přistoupila k uplatnění testu soukromého investora v tržním hospodářství (dále jen ‚test soukromého investora‘) na zápornou prodejní cenu 158 milionů eur. Proto hodnotila, zda by hypotetický soukromý investor nacházející se v situaci společnosti CGMF volil navýšení kapitálu společnosti [SNCM] do této výše, nebo by přistoupil k její likvidaci a nesl její náklady. Bylo tedy třeba vyhodnotit minimální náklady likvidace. 21 Komise měla v bodech 267 až 280 odůvodnění [sporného] rozhodnutí za to, že by náklady likvidace musely nutně zahrnovat náklady sociálního plánu, tj. náklady dodatečných odstupných nad rámec zákonných a smluvních povinností, aby bylo postupováno v souladu s praxí dnešních velkých skupin podniků a neutrpěla pověst značky holdingu, k němuž společnost patří, a jméno jejího konečného akcionáře. S pomocí nezávislého znalce tak stanovila náklady dodatečných náhrad na základě srovnání nedávno ve Francii uplatněných sociálních plánů skupin podniků Michelin nebo Yves Saint-Laurent. 22 Komise měla v bodě 350 odůvodnění [sporného] rozhodnutí za to, že záporná prodejní cena byla stanovena na základě otevřeného transparentního bezpodmínečného a nediskriminačního výběrového řízení a že v tomto ohledu představovala tržní cenu. Na základě předpokladu omezenosti nákladů likvidace na samotné odstupné tedy v bodě 352 odůvodnění uvedeného rozhodnutí dospěla k závěru, že náklady likvidace by byly vyšší než záporná prodejní cena a že kapitálový vklad 158 milionů eur nepředstavoval státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES 23 Pokud se jedná o kapitálový vklad společnosti CGMF ve výši 8,75 milionu eur, Komise měla v bodech 356 až 358 [sporného] rozhodnutí za to, že vzhledem k tomu, že byly vklady soukromých nabyvatelů významné a souběžné, bylo možné bez dalšího povahu podpory vyloučit. Dále konstatovala, že fixní míra návratnosti představovala adekvátní zhodnocení investovaného kapitálu a že existence rozvazovací doložky převodu nemohla zpochybnit rovné zacházení. V bodě 365 odůvodnění téhož rozhodnutí dospěla k závěru, že kapitálový vklad společnosti CGMF ve výši 8,75 milionu eur nepředstavoval podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES. 24 Komise dále v bodech 372 až 378 odůvodnění [sporného] rozhodnutí poznamenala, že by opatření podpory pro jednotlivce ve výši 38 milionů eur uložených na vázaný účet byla uplatněna v případě nového sociálního plánu prováděného nabyvateli a že nemohla odpovídat snížení stavů zaměstnanců podle plánu z roku 2002. Tyto podpory mohou být podle Komise vyplaceny pouze jednotlivcům, jejichž pracovní poměr ke společnosti SNCM byl předtím rozvázán. Tato opatření by tedy nepředstavovala náklady vyplývající z běžného uplatnění sociální legislativy aplikovatelné při rozvázání pracovního poměru. Komise dospěla k závěru, že tyto podpory pro jednotlivce poskytované státem jakožto veřejnoprávním subjektem, a nikoli státem akcionářem spadaly do sociální politiky členských států, a z tohoto důvodu nepředstavovaly podpory ve smyslu článku 87 odst. 1 ES. 25 Pokud se jedná o zbývajících 22,52 milionu eur oznámených jakožto podpora na restrukturalizaci, tj. zůstatek ze 76 milionů eur oznámený v rámci plánu z roku 2002, z nichž 53,48 milionu eur je považováno za slučitelné se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 ES [...], měla Komise v bodě 381 odůvodnění [sporného] rozhodnutí za to, že se jednalo o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES. Následně provedla hodnocení slučitelnosti tohoto opatření s pokyny. 26 Komise v bodech 387 až 401 odůvodnění [sporného] rozhodnutí konstatovala, že společnost SNCM byla skutečně v roce 2002 podnikem v nesnázích ve smyslu bodu 5 písm. a) a bodu 6 pokynů a že plán z roku 2002 byl způsobilý zajistit obnovení životaschopnosti podniku v souladu s body 31 až 34 pokynů. 27 Pokud se jedná o předcházení nepatřičnému narušování hospodářské soutěže (body 35 až 39 pokynů), měla Komise v bodě 404 odůvodnění [sporného] rozhodnutí za to, že trh lodní dopravy na Korsiku nebyl přesycen, a nebylo tedy namístě podílet se na jeho ozdravení. V bodě 406 odůvodnění uvedeného rozhodnutí měla dále za to, že se oznámený plán restrukturalizace významnou měrou podílel na omezení přítomnosti podniku na trhu. Kritérium týkající se předcházení nepatřičnému narušování hospodářské soutěže tedy bylo také splněno. 28 Komise v bodech 410 až 419 odůvodnění [sporného] rozhodnutí poznamenala, že minimální potřebná podpora vypočítaná podle bodů 40 a 41 pokynů dosahovala k 9. červenci 2003 za předpokladu dosažení čistého výnosu z prodejů stanovených rozhodnutím z roku 2003 19,75 milionu eur. Aby dospěla k tomuto závěru, Komise nejprve spočítala potřebu likvidity společnosti SNCM pro její plán restrukturalizace. Náklady plánu restrukturalizace podle ní dosahovaly 46 milionů eur. Následně odečetla veškeré prodeje, k nimž došlo mezi 18. únorem 2002 (datum oznámení plánu z roku 2002) a 9. červencem 2003 (datum přijetí rozhodnutí z roku 2003), tj. 26,25 milionu eur, aby tak dospěla k částce 19,75 milionu eur. 29 Pokud se jedná o vyrovnávací opatření, Komise konstatovala, že všechny podmínky stanovené rozhodnutím z roku 2003 ohledně nabývání vlastnictví, užívání flotily, prodeje aktiv, zákazu stanovení cen níže než jakýkoli z jejích konkurentů [...] a omezení zpátečních plaveb na linkách z Korsiky byly v naprosté většině respektovány. Vzhledem k tomu, že tyto podmínky byly splněny a že oznámená výše podpory byla výrazně nižší než výše schválená v roce 2003, Komise nepovažovala za vhodné uložit dodatečné povinnosti. Poté, co zohlednila výši dodatečných prodejů stanovených rozhodnutím z roku 2003, Komise v bodě 434 odůvodnění [sporného] rozhodnutí usoudila, že konečný zůstatek restrukturalizace určený na 15,81 milionu eur byl státní podporou slučitelnou se společným trhem na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) ES. 30 Výrok [sporného] rozhodnutí zní takto: ,Článek 1 Vyrovnání ve výši 53,48 mil. EUR vyplacené francouzským státem společnosti SNCM za závazky veřejné služby v období 1991–2001 představuje protiprávní státní podporu ve smyslu čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES, je ale slučitelné se společným trhem podle čl. 86 odst. 2 uvedené smlouvy. Záporná prodejní cena společnosti SNCM ve výši 158 mil. EUR, převzetí sociálních opatření ve vztahu k zaměstnancům ve výši 38,5 mil. EUR společností CGMF a společné a souběžné navýšení kapitálu společnosti SNCM společností CGMF ve výši 8,75 mil. EUR nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Podpora na restrukturalizaci ve výši 15,81 mil. EUR, kterou Francie poskytla ve prospěch společnosti [SNCM] představuje protiprávní státní podporu ve smyslu čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES, která je ale slučitelná se společným trhem podle čl. 86 odst. 2 uvedené smlouvy. Článek 2 Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.“