ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Musí být čl. 2 odst. 1 písm. c) ve spojení s článkem 24 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty vykládán v tom smyslu, že demoliční práce provedené podnikem, do předmětu jehož podnikatelské činnosti náleží provádění demoličních prací, zahrnují pouze jedno zdanitelné plnění, pokud má podnik provádějící demolici na základě podmínek vyplývajících ze smlouvy, kterou uzavřel s objednavatelem, povinnost odvozu odpadu z demolice, a pokud odpad z demolice obsahuje kovový šrot a podnik může tento kovový šrot dále prodat podniku, který druhotný šrot vykupuje? Nebo musí být taková smlouva o demoličních pracích vykládána s ohledem na čl. 2 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 14 odst. 1 směrnice 2006/112/ES o DPH v tom smyslu, že její součástí jsou dvě zdanitelná plnění, a sice v prvním případě poskytnutí služeb podnikem, který se zabývá demolicí, objednavateli demoličních prací a ve druhém případě koupě kovového šrotu, který lze dále prodat, podnikem provádějícím demolici od objednavatele demoličních prací? Je v této souvislosti relevantní skutečnost, že podnik provádějící demolici zohlednil při předložení ceny za demoliční práce jakožto faktor snižující cenu možnost, že prostřednictvím zpeněžení odpadu z demolice může dosáhnout určitého příjmu? Je v této souvislosti relevantní skutečnost, že množství a hodnota zpeněžitelného odpadu z demolice nebyly sjednány ve smlouvě o demoličních pracích ani nebylo sjednáno, že tyto informace budou později sděleny objednateli demoličních prací, a že množství a hodnota odpadu z demolice byla poprvé stanovena až poté, co jej podnik provádějící demolici znovu prodal?
3)

Je přemístění žadatele o azyl do příslušného členského státu protiprávní, pokud by uvedenému žadateli v tomto státě v případě udělení mezinárodní ochrany hrozilo vážné nebezpečí, že v něm bude vystaven zacházení ve smyslu článku 4 Listiny základních práv Evropské unie? Spadá taková otázka ještě do působnosti unijního práva? Jaká jsou kritéria unijního práva, podle nichž je třeba posuzovat životní podmínky osoby, které byla přiznána mezinárodní ochrana?
1)

Mají být článek 31 Listiny základních práv EU a čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES (1) ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které může být v kolektivních smlouvách určeno, že krácení odměny za práci, ke kterým dochází v referenčním období v důsledku zkrácené pracovní doby, mají vliv na výpočet proplacení nevyčerpané dovolené, což vede k tomu, že zaměstnanec obdrží za dobu minimální dovolené za kalendářní rok v trvání čtyř týdnů nižší náhradu mzdy za dovolenou – respektive po ukončení pracovního poměru mu bude proplacena nevyčerpaná dovolená v menším rozsahu, než by tomu bylo v případě, kdyby se za základ výpočtu náhrady mzdy za dovolenou brala průměrná mzda, kterou by zaměstnanec obdržel v referenčním období, aniž by došlo k takovým krácením odměn za práci? Pokud ano: Kolik procent, počítáno dle nesnížené průměrné mzdy zaměstnance, by v referenčním období mohlo nejvýše činit snížení náhrady mzdy za dovolenou, které připouštějí vnitrostátní právní úpravy a stanoví je kolektivní smlouvy, v důsledku zkrácené pracovní doby, aby bylo možno vycházet z výkladu této vnitrostátní právní úpravy v souladu s unijním právem?
1.

V období od března 1999 do června 2000 byl hliník pocházející ze třetích zemí, který byl nejprve dovezen do Anguilly, následně opětovně vyvezen z Anguilly a dovážen do Itálie. Anguillské orgány poskytly vývozní podporu ve výši 25 USD na metrickou tunu (dále jen „přepravní podpora“) na zboží tranzitující přes Anguillu. Tato „přepravní podpora“ poskytnutá Anguillou na transit zboží, odpovídající vrácení cla, by zbavila účinku osvobození od cla v případě opětovného vývozu z Anguilly a dovozu do Unie. Článek 101 odst. 2 rozhodnutí 91/482/EHS byl anguillskými orgány nesprávně uplatněn, když vydaly vývozní licence, přestože pro to nebyly splněny podmínky. V důsledku porušení čl. 101 odst. 2 rozhodnutí 91/482/EHS způsobeného tím, že Anguilla nesprávně vydala vývozní licence, byl Itálii znemožněn výběr cla v souladu s článkem 24 ES (nyní 29 SFEU).
CS Úřední věstník Evropské unie C 318/9

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 17. července 2017 – Dermod Patrick O'Brien v. Ministry of Justice (dříve Department for Constitutional Affairs)

(Věc C-432/17)

(2017/C 318/14)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Supreme Court of the United Kingdom

Účastníci původního řízení

Žalobce: Dermod Patrick O'Brien

Žalovaný: Ministry of Justice (dříve Department for Constitutional Affairs)

Předběžná otázka

Vyžaduje směrnice 97/81 (1) a zejména ustanovení 4 rámcové dohody k ní připojené týkající se zásady zákazu diskriminace, aby byly při výpočtu výše starobního důchodu pracovníka na částečný úvazek zohledněny roky odpracované před uplynutím lhůty k provedení této směrnice, pokud by se zohledňovaly při výpočtu důchodu srovnatelného pracovníka na plný úvazek?

(1) Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Příloha: Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku (Úř. věst. 1998, L 14, s. 9)
—

určil, že Italská republika tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření, aby v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. 1999, L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228) co nejdříve ukončila provoz skládek, které neobdržely povolení k pokračování provozu podle článku 8 této směrnice, nebo tím, že nepřijala opatření nezbytná k zajištění, aby u skládek které obdržely povolení k pokračování provozu, bylo dosaženo souladu s požadavky stanovenými výše uvedenou směrnicí, aniž jsou dotčeny podmínky stanovené v příloze I bodu 1 této směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. b) druhé věty a písm. c) uvedené směrnice, ve vztahu k těmto skládkám: 1) Avigliano (Loc. Serre Le Brecce); 2) Ferrandina (Loc. Venita); 3) Genzano di Lucania (Loc. Matinella); 4) Latronico (Loc. Torre); 5) Lauria (Loc. Carpineto); 6) Maratea (Loc. Montescuro); 7) Moliterno (Loc. Tempa La Guarella); 8) Potenza (Loc. Montegrosso-Pallareta: skládka, jejíž uzavření bylo plánováno na září 2016); 9) Potenza (Loc. Montegrosso-Pallareta), skládka označená jako nikdy nepoužívaná; 10) Rapolla (Loc. Albero in Piano); 11) Roccanova (Loc. Serre); 12) Sant’Angelo Le Fratte (Loc. Farisi); 13) Campotosto (Loc. Reperduso); 14) Capistrello (Loc. Trasolero); 15) Francavilla (Valle Anzuca); 16) L’Aquila (Loc. Ponte delle Grotte); 17) Andria (D’Oria G.& C. s.n.c); 18) Canosa (CO.BE.MA); 19) Bisceglie (CO.GE.SER); 20) Andria (F.lli Acquaviva); 21) Trani (BAT-Igea s.r.l.); 22) Torviscosa (Società Caffaro);
1.3.

V případě kladné odpovědi na otázku 1.2: Zakotvuje zásada aplikační přednosti unijního práva, která vyplývá z rozsudku ze dne 22. listopadu 2005, Mangold (C 144/04, EU:C:2005:709), jakož i z dalších rozsudků, povinnost, aby se v době před převodem nadále použila ustanovení pro úředníky ve služebním poměru, která se zpětným účinkem pozbyla platnosti, takže tito úředníci mohou být se zpětným účinkem nediskriminačně zařazeni do starého systému, a tudíž nediskriminačně převedeni do nového systému odměňování?
CS Úřední věstník Evropské unie C 347/16

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 8. srpna 2017 – AS Viking Motors, OÜ TKM Beauty Eesti, AS TKM King, Kaubamaja AS, Selver AS v. Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

(Věc C-475/17)

(2017/C 347/20)

Jednací jazyk: estonština

Předkládající soud

Riigikohus

Účastníci původního řízení

Navrhovatelky: AS Viking Motors, OÜ TKM Beauty Eesti, AS TKM King, Kaubamaja AS, Selver AS

Odpůrci: Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

Předběžná otázka

Je třeba vykládat článek 401 směrnice Rady 2006/112/ES (1) v tom smyslu, že je s ním neslučitelná vnitrostátní daň, která je sice uplatňována obecně a je stanovena úměrně k ceně, avšak podle uplatnitelných předpisů vzniká povinnost jejího zaplacení pouze spotřebiteli v okamžiku prodeje zboží nebo služby, čímž konečné daňové zatížení nese spotřebitel, a která narušuje společný systém daně z přidané hodnoty a hospodářskou soutěž?

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).
3)

V případě kladné odpovědi na druhou otázku, představuje odlišný postup při náboru řádných soudců do stálého poměru, v porovnání se zákonem stanoveným postupem výběru pro účely náboru dočasných smírčích soudců, objektivní důvod ve smyslu ustanovení 4 bodu 1 nebo 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, provedené směrnicí 1999/70, pokud jde o opodstatněnost neuplatnění – v rámci vnitrostátní judikatury, tj. rozsudku Corte di Cassazione a Sezioni unite (plénum kasačního soudu, Itálie) č. 13721/2017 a stanoviska Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie) č. 464/2017 ze dne 8. dubna 2017 – stejných pracovních podmínek vztahujících se na srovnatelné řádné stálé soudce i na smírčí soudce, jakož i opodstatněnost neuplatnění preventivních a sankčních opatření proti zneužívání smluv na dobu určitou, ve smyslu ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, provedené směrnicí 1999/70 a čl. 5 odst. 4a legislativního nařízení č. 368/2001, který tato pravidla provádí do vnitrostátního právního řádu, s ohledem na skutečnost, že ve vnitrostátním právu neexistuje žádná základní zásada ani ústavní pravidlo, jež by mohly odůvodnit jednak diskriminaci týkající se pracovních podmínek, jednak úplný zákaz změnit dočasnou službu smírčích soudců na stálý služební poměr, a to i s ohledem na předchozí vnitrostátní právní úpravu (článek 1 zákona č. 217/1974), v níž bylo již stanoveno zrovnoprávnění pracovních podmínek a přeměna pracovního poměru čestných soudců, kteří opakovaně vykonávali své funkce na dobu určitou, na pracovní poměr na dobu neurčitou.
2)

Brání zásada zákazu diskriminace podle ustanovení 4 rámcové dohody takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 485 odst. 1 legislativního nařízení č. 297 ze dne 16. dubna 1994, které stanoví, že pro účely stanovení odpracovaných let služby v okamžiku přijetí do stálé služby na základě smlouvy na dobu neurčitou se první čtyři roky služby na dobu určitou započítávají v plném rozsahu, zatímco další odpracované roky se v rámci započítávání snižují o jednu třetinu pro právní účely a o dvě třetiny pro ekonomické účely, a to z důvodu, že při výkonu práce na dobu určitou nedošlo k počátečnímu objektivnímu ověření odbornosti prostřednictvím úspěšného absolvování otevřeného výběrového řízení?
1)

Dochází k zásahu do výlučného práva výrobce zvukových záznamů podle čl. 2 písm. c) směrnice 2001/29/ES (1) týkajícího se rozmnožování jeho zvukového záznamu, pokud jsou z jeho zvukového záznamu vyňaty nejmenší tónové útržky, jež jsou následně přeneseny do jiného zvukového záznamu?
2)

určil, že Soudní dvůr může věcně rozhodnout o nároku žalobkyně na náhradu škody, a a) uložil EU, zastoupené Soudním dvorem Evropské unie, nahradit společnosti Guardian Europe škodu, která jí vznikla v důsledku toho, že Tribunál nerozhodl v přiměřené lhůtě v souladu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 6 odst. Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, a to v této výši: i) ztráta příležitosti/ušlý zisk ve výši €1 388 000; ii) dodatečné náklady na záruku ve výši € 143 675,78; a iii) nepeněžní ztráty vyjádřené procentem z pokuty uložené společnosti Guardian v rozhodnutí; b) uložil EU, zastoupené Komisí a Soudním dvorem Evropské unie, nahradit společnosti Guardian Europe škodu, která jí vznikla v důsledku toho, že Komise a Tribunál porušily zásadu rovného zacházení, a to v této výši: i) ztráta příležitosti/ušlý zisk ve výši € 7 712 000; a ii) nepeněžní ztráty vyjádřené procentem z pokuty uložené společnosti Guardian v rozhodnutí; c) přiznal kompenzační úrok z těchto částek pod písm. a) (od 27. července 2010 do data rozhodnutí Soudního dvora o tomto kasačním opravném prostředku) a b) (od 19. listopadu 2010 do data rozhodnutí Soudního dvora o tomto kasačním opravném prostředku), v sazbě p.a. určené pro předmětné období Eurostatem v členském státě (Lucembursko), kde má společnost Guardian Europe zapsané sídlo; d) přiznal úrok z prodlení z částek pod písm. a) a b) od data rozhodnutí Soudního dvora o tomto kasačním opravném prostředku do úplného zaplacení v sazbě Evropské centrální banky (ECB) pro hlavní refinanční operace navýšené o dva procentní body;
5.

Slovinská republika nikdy nepředložila sebemenší důkaz o tom, že by v případě skládky Ostri Vrh bylo vydáno ekologické povolení k dalšímu provozování výše uvedeného zařízení před uplynutím lhůty pro odpověď na doplňující odůvodněné stanovisko (nebo do dne podání této žaloby), čímž by tak Slovinská republika splnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. c). Komise mimoto konstatuje, že z povolení k provozování zařízení během postupu uzavření a po uzavření získaného a posteriori vyplývá, že uzavírací práce stále probíhají a mají být ukončeny do 30. května 2019, z čehož vyplývá, že Slovinská republika v žádném případě nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 14 směrnice.
—

zrušil čl. 1 bod 19 napadené směrnice v rozsahu: — ve kterém doplňuje body 6, 7 a 8 do kategorie A části II Přílohy I směrnice 91/477/EHS; — ve kterém mění kategorii B části II Přílohy I směrnice 91/477/EHS; — ve kterém doplňuje bod 6 do kategorie C části II Přílohy I směrnice 91/477/EHS; — ve kterém mění část III Přílohy I směrnice 91/477/EHS;
CS Úřední věstník Evropské unie C 347/18

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 9. srpna 2017 – Neculai Tarola v. Minister for Social Protection

(Věc C-483/17)

(2017/C 347/23)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal

Účastníci původního řízení

Odvolatel: Neculai Tarola

Odpůrce: Minister for Social Protection

Předběžná otázka

Když občan jiného členského státu EU po prvních dvanácti měsících, kdy vykonává své právo na volný pohyb, přicestuje do hostitelského státu a pracuje (na základě jiného titulu než je pracovní smlouva na dobu určitou) po dobu dvou týdnů, přičemž za tuto práci pobírá mzdu, a poté se nedobrovolně stane nezaměstnaným, zachová si tak tento občan takové postavení pracovníka alespoň po dobu šesti měsíců pro účely čl. 7 odst. 3 písm. c) a čl. 7 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/38/ES (1), které by jej opravňovalo k dávkám sociální pomoci nebo případně k dávkám sociálního zabezpečení za stejných podmínek, jako kdyby byl státním příslušníkem hostitelského státu?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Zvl. vyd. 05/05, s. 46).
CS Úřední věstník Evropské unie C 347/22

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 21. srpna 2017 – Google Inc. v. Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

(Věc C-507/17)

(2017/C 347/30)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Conseil d'État

Účastníci původního řízení

Žalobce: Google Inc.

Žalovaný: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

Vedlejší účastníci: Wikimedia Foundation Inc., Fondation pour la liberté de la presse, Microsoft Corp., Reporters Committee for Freedom of the Press a další, Article 19 a další, Internet Freedom Foundation a další, Veřejný ochránce práv

Předběžné otázky

1) Je třeba „právo na odstranění odkazu“, jak je zakotvil Soudní dvůr Evropské unie ve svém rozsudku ze dne 13. května 2014 (1) na základě ustanovení čl. 12 písm. b) a čl. 14 písm. a) směrnice ze dne 24. října 1995 (2), vykládat v tom smyslu, že provozovatel vyhledávače je povinen v rámci vyhovění žádosti o odstranění odkazu provést toto odstranění na všech doménových jménech svého vyhledávače tak, aby se sporné odkazy již neobjevovaly bez ohledu na místo, ze kterého je vyhledání spuštěné na základě jména žadatele prováděno, včetně míst, která se nacházejí mimo územní působnost směrnice ze dne 24. října 1995?

2) V případě záporné odpovědi na tuto první otázku, je třeba „právo na odstranění odkazu“, jak je zakotvil Soudní dvůr Evropské unie ve svém výše citovaném rozsudku, vykládat v tom smyslu, že provozovatel vyhledávače je povinen v rámci vyhovění žádosti o odstranění odkazu odstranit sporné odkazy ze zobrazených výsledků vyhledávání provedeného na základě jména žadatele pouze na doménovém jménu, které odpovídá státu, o kterém se má za to, že v něm byla podána žádost, nebo obecně na doménových jménech vyhledávače, která odpovídají národním mutacím tohoto vyhledávače ve všech členských státech Evropské unie?

3) Kromě povinnosti uvedené v bodě 2, je třeba „právo na odstranění odkazu“, jak je zakotvil Soudní dvůr Evropské unie ve svém výše citovaném rozsudku, vykládat v tom smyslu, že provozovatel vyhledávače je v rámci vyhovění žádosti o odstranění odkazu povinen odstranit sporné odkazy prostřednictvím techniky zvané „geografická blokace“ z výsledků vyhledávání provedeného na základě jména oprávněného z „práva na odstranění odkazu“ z IP adresy, u níž se předpokládá, že je umístěna ve státě jeho bydliště, nebo dokonce obecně z IP adresy, u níž se předpokládá, že je umístěna v jednom z členských států, v nichž se uplatní směrnice ze dne 24. října 1995, a to bez ohledu na doménové jméno použité internetovým uživatelem, který provádí vyhledávání?

(1) Rozsudek ze dne 13. května 2014, Google Spain a Google, C-131/12, EU:C:2014:317.

(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31).
1)

Je v souladu s ustanovením článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU (1) ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení (dále jen „směrnice 2012/13/EU“), čl. 8 odst. 2 směrnice 2012/13/EU, právem na svobodu a bezpečnost podle článku 6 Listiny základních práv Evropské unie, právem na obhajobu podle čl. 48 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie a právem na spravedlivý proces podle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie takový postup vnitrostátních orgánů, který zadržené osobě během doby zadržení nezpřístupní v písemné podobě veškeré (tj. kompletní) informace ve smyslu ustanovení čl. 4 odst. 2 směrnice 2012/13/EU (a to především právo na přístup k materiálům k případu), ani neumožní napadnout neposkytnutí veškerých informací ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice 2012/13/EU? V případě záporné odpovědi na tuto otázku, má toto porušení práva Evropské unie vliv na zákonnost omezení osobní svobody vzetím zadržené osoby do vazby, jakož i její další trvání v jakémkoli stadiu trestního řízení s ohledem na článek 6 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 5 odst. 4 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod? Má okolnost, že zadržená osoba je obviněna ze závažného trestného činu, za který vnitrostátní právní úprava ukládá trest odnětí svobody v minimální spodní sazbě 15 let, vliv na odpověď na předchozí otázky?
CS Úřední věstník Evropské unie C 402/15

Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2017 BPC Lux 2 Sàrl a další proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 19. července 2017 ve věci T-812/14, BPC Lux 2 Sàrl a další v. Evropská komise

(Věc C-544/17 P)

(2017/C 402/17)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: BPC Lux 2 Sàrl a další (zástupci: K. Bacon QC, B. Woogar, Barristers, J. Webber, M. Steenson, Solicitors)

Další účastnice řízení: Evropská komise, Portugalská republika

Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) navrhují, aby Soudní dvůr:

— zrušil usnesení Tribunálu;

— vrátil věc Tribunálu k dalšímu řízení ve věci samé a

— uložil Komisi náhradu nákladů řízení navrhovatelů.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Tento návrh je kasačním opravným prostředkem podaným proti usnesení Tribunálu ze dne 19. července 2017 ve věci T-812/14 BPC Lux 2 Sàrl v. Evropská komise EU:T:2017:560 (dále jen „usnesení, proti kterému byl podán kasační opravný prostředek“), kterým Tribunál odmítl jako nepřípustný kasační opravný prostředek navrhovatelů znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 5682 o státní podpoře SA.39250 Řešení krize Banco Espírito Santo (dále jen „napadené rozhodnutí“).

V usnesení, proti kterému byl podán kasační opravný prostředek, Tribunál i bez návrhu určil, že navrhovatelé nemají právní zájem na zrušení, a tudíž je jejich žaloba nepřípustná. Navrhovatelé podali nyní kasační opravný prostředek k Soudnímu dvoru na základě jediného důvodu kasačního opravného prostředku, a sice že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení důkazů, které mu byly předloženy.

Navrhovatelé mají za to, že Tribunál se dopustil nesprávného posouzení, když měl za to, že zrušení napadeného rozhodnutí by nemělo žádný vliv na vnitrostátní řízení, neboť toto řízení se týká otázek vnitrostátního práva, zatímco se uvedené řízení vztahuje k otázkám práva EU. Jak je uvedeno níže, navrhovatelé předložili důkazy od jejich portugalského právníka, které nezpochybnila Komise ani Portugalská republika, o tom, že zrušení napadeného rozhodnutí by podstatně zvýšilo pravděpodobnost úspěchu jejich vnitrostátní správní žaloby opravňující je ke zrušení rozhodnutí o řešení krize BES nebo k náhradě škody. Tribunál tím, že dospěl k opačnému závěru, a odepřel tudíž portugalským soudům příležitost přezkoumat věc, neoprávněně nahradil posouzení výkladu vnitrostátního práva portugalskými soudy vlastním posouzením a zjevně zkreslil důkazy, které mu byly předloženy.
1)

Mají být osičky se specifickými vlastnostmi dle popisu považovány za součást dětské bezpečnostní zábrany? — Je-li odpověď na první otázku kladná, takže osičky jsou považovány za součást dětské bezpečnostní zábrany, musí být osičky zařazeny do položky KN 9403 90 10 nebo do položky KN 7326 a 4421? — Je-li odpověď na první otázku záporná, takže osičky nejsou považovány za součást dětské bezpečnostní zábrany, musí být osičky zařazeny do položky KN 7318 15 90 nebo do položky KN 7318 19 00?
1)

a.) Musí být čl. 9 odst. 2 písm. c) první odrážka šesté směrnice (1) resp. čl. 52 písm. a) směrnice o dani z přidané hodnoty z roku 2006 (2) (ve znění do 1. ledna 2010) vykládán v tom smyslu, že pod něj spadá úplatné i poskytování interaktivních erotických vystoupení přenášených živě webovými kamerami? b.) V případě, že odpověď na otázku 1. a) bude kladná: musí být část věty obsažená v čl. 9 odst. 2 písm. c) šesté směrnice resp. na začátku článku 52 směrnice o dani z přidané hodnoty z roku 2006 „místem poskytnutí těchto služeb je místo, kde je služba skutečně vykonána“ vykládána v tom smyslu, že klíčové je místo, kde vystupují modelky před kamerou, nebo je rozhodující místo, kde si návštěvníci prohlížejí obrazový záznam, anebo přichází v úvahu ještě jiné místo?
2)

Je ve světle judikatury stanovené v uvedené věci Federutility [rozsudek Soudního dvora ze dne 20. dubna 2010, C-265/08, EU:C:2010:205] slučitelné s touto judikaturou nebo v souladu se zásadou proporcionality uložení povinnosti subjektu dominantnímu na blíže určeném území spočívající v povinné distribuci zkapalněných ropných plynů v lahvích do domácností, a to z důvodu ochrany sociálně zranitelných spotřebitelů nebo obyvatel žijících v těžko přístupných oblastech, pokud nastává, a to alternativně nebo spolu s ostatními, některá z okolností vyjmenovaných v předchozí otázce?