Věc C-96/04

Řízení zahájené

Standesamt Stadt Niebüll

(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Niebüll)

„Řízení o předběžné otázce – Určení příjmení dítěte – Řízení směřující k převodu práva určení na jednoho z rodičů – Nedostatek pravomoci Soudního dvora“

Stanovisko generálního advokáta F. G. Jacobse přednesené dne 30. června 2005 I ‑ 0000

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. dubna 2006 I ‑ 0000

Shrnutí rozsudku

Předběžné otázky – Předložení sporu Soudnímu dvoru – Vnitrostátní soud ve smyslu článku 234 ES – Pojem

(Článek 234 ES)

Z článku 234 ES vyplývá, že vnitrostátní soudy jsou oprávněny obrátit se na Soudní dvůr pouze tehdy, pokud před nimi probíhá spor a pokud rozhodují v rámci řízení, které má být ukončeno rozhodnutím, jež má charakter soudního rozhodnutí.

Amtsgericht (Německo) se jakožto Familiengericht (soud pro rodinné záležitosti) nemůže tedy obrátit na Soudní dvůr, pokud vykonává činnost správního orgánu, aniž by byl současně povolán k rozhodnutí sporu.

Tak je tomu, pokud je povolán, aby převedl právo určit příjmení dítěte na jednoho z rodičů v případě, že si rodiče neužívající stejné příjmení, ale mající ve společné výchově dítě, nezvolili, prohlášením před matrikářem, buď příjmení otce, nebo matky, které bude dáno jejich dítěti při narození, přičemž Familiengericht je povolán k přijetí rozhodnutí, aniž by matrikář, který se na Familiengericht obrátil, přijal nebo musel přijmout předtím rozhodnutí ve věci, spor mezi dotyčnými rodiči a správou, pokud jde o možnost zapsat spojené jméno, složené z příjmení rodičů, byl rozhodnut v posledním stupni jiným soudem a není předmětem řízení probíhajícího před Amtsgericht a neexistuje žádný spor mezi uvedenými rodiči, jelikož tito se shodují na příjmení, které chtějí dát svému dítěti, tedy na spojeném příjmení složeném z jejich příjmení.

(viz body 13–19)

ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (prvního senátu)

27. dubna 2006 ( )

„Řízení o předběžné otázce – Určení příjmení dítěte – Řízení směřující k převodu práva určení na jednoho z rodičů – Nedostatek pravomoci Soudního dvora“

Ve věci C‑96/04,

jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Amtsgericht Niebüll (Německo) ze dne 2. června 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 26. února 2004, v řízení zahájeném

Standesamt Stadt Niebüll

SOUDNÍ DVŮR (první senát),

ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič a E. Levits, soudci,

generální advokát: F. G. Jacobs,

vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada

s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 28. dubna 2005,

s ohledem na vyjádření předložená:

– za dítě Leonharda Matthiase jeho otcem, S. Grunkinem,

– za německou vládu A. Tiemann a A. Dittrichem, jako zmocněnci,

– za belgickou vládu A. Goldmanem, jako zmocněncem,

– za řeckou vládu E.‑M. Mamouna, S. Vodina a G. Skiani, jako zmocněnkyněmi,

– za španělskou vládu E. Braquehaisem Conesou, jako zmocněncem,

– za francouzskou vládu G. de Bergues a A. Bodard‑Hermant, jako zmocněnci,

– za nizozemskou vládu H. G. Sevenster a C. W. Wissels, jako zmocněnkyněmi,

– za Komisi Evropských společenství M. Condou-Durande a S. Grünheid, jako zmocněnkyněmi,

po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 30. června 2005,

vydává tento

Rozsudek

1 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článků 12 ES a 18 ES.

2 Tato žádost byla podána v rámci řízení zahájeného Standesamt Stadt Niebüll (matriční úřad města Niebüll, dále jen „Standesamt“) za účelem převodu práva určit příjmení dítěte na jednoho z jeho rodičů. Rodiče předtím odmítli, aby bylo tomuto dítěti uděleno jiné jméno než jméno spojené, skládající se z jejich příjmení, pod kterým bylo uvedené dítě již zapsáno v Dánsku, kde se narodilo.

Vnitrostátní právní rámec

Mezinárodní právo soukromé

3 Článek 10 odst. 1 zákona uvádějícího občanský zákoník (Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuch, dále jen „EGBGB“) stanoví:

„Příjmení osoby se řídí právem státu, jehož je tato osoba státním příslušníkem.“

Občanské právo

4 Co se týče určení příjmení dítěte, jehož rodiče užívají rozdílná příjmení, článek 1617 německého občanského zákoníku (Bürgerliches Gesetzbuch, dále jen „BGB“) stanoví:

„1) Pokud rodiče neužívají stejné příjmení a mají ve společné výchově dítě, zvolí si společně, prohlášením před matrikářem, buď příjmení otce nebo matky v okamžiku prohlášení, které bude dáno dítěti při jeho narození. […]

2) Pokud rodiče takové prohlášení neučiní ve lhůtě jednoho měsíce od narození dítěte, Familiengericht (soud pro rodinné záležitosti) převede právo určit příjmení dítěte na jednoho z rodičů. Odstavec 1 se použije přiměřeně. Soud může určit rodiči lhůtu k výkonu jeho práva. Pokud nebylo právo volby příjmení vykonáno do uplynutí uvedené lhůty, ponese dítě příjmení rodiče, na kterého bylo právo převedeno.

3) Pokud se dítě nenarodí na tuzemském území, soud nepřevede na rodiče právo vybrat příjmení dítěte v souladu s odstavcem 2, ledaže by o to požádal jeden z rodičů nebo dítě, nebo by bylo potřebné zaznamenat příjmení dítěte na dokumentu německého matričního úřadu nebo na německém dokumentu totožnosti.“

5 Článek 46a zákona o nesporných řízeních (Gesetz über die Angelegenheiten der freiwilligen Gerichtsbarkeit) stanoví:

„Před rozhodnutím o převodu práva určit příjmení na jednoho z rodičů podle čl. 1617 odst. 2 BGB vyslechne Familiengericht oba rodiče a bude se snažit přivést je k dohodě o volbě. Rozhodnutí Familiengericht nemusí uvádět důvody, na kterých je založené; proti rozhodnutí není přípustný opravný prostředek.“

Původní řízení a předložená otázka

6 Dne 27. června 1998 se v Dánsku manželům Dorothee Paul a Stefanu Grunkinovi, německým státním příslušníkům, narodilo dítě. Toto dítě, které je také německým státním příslušníkem, bydlelo v době předkládacího rozhodnutí v Dánsku.

7 V souladu s osvědčením týkajícím se příjmení („navnebevis“), vydaným příslušným dánským orgánem, bylo uvedenému dítěti uděleno podle dánského práva příjmení Grunkin‑Paul, které bylo zaznamenáno do jeho dánského rodného listu.

8 Německé matriční úřady odmítly uznat příjmení dítěte D. Paul a S. Grunkina, tak jak bylo určeno v Dánsku, z důvodu, že podle článku 10 EGBGB se příjmení osoby řídí právem státu, jehož je státním příslušníkem, a že německé právo neumožňuje, aby dítě užívalo spojené příjmení, složené z příjmení jeho otce a matky. Opravné prostředky podané D. Paul a S. Grunkinem proti tomuto zamítnutí byly zamítnuty, v posledním stupni rozsudkem Kammergericht Berlin. Bundesverfassungsgericht (spolkový ústavní soud) odmítl přezkoumat ústavní žalobu podanou jménem tohoto dítěte.

9 D. Paul a S. Grunkin, kteří se mezitím rozvedli, neužívali společné příjmení a odmítli určit příjmení svého dítěte v souladu s čl. 1617 odst. 1 BGB.

10 Standesamt se obrátil na Amtsgericht Niebüll jakožto Familiengericht za účelem převodu práva určit příjmení dítěte na jednoho z jeho rodičů, v souladu s čl. 1617 odst. 2 a 3 BGB. Vzhledem k tomu, že se Amtsgericht Niebüll domníval, že v případě, že by právo Společenství ukládalo v německém právním řádu uznání příjmení platně určeného v Dánsku, řízení, které před ním probíhá, by nemělo předmět, rozhodl se přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:

„[M]ůže být s přihlédnutím k zásadě zákazu diskriminace stanovené v článku 12 ES a s ohledem na volný pohyb zaručený všem občanům Unie článkem 18 ES kolizní norma uvedená v článku 10 EGBGD platná, pokud váže pravidla upravující příjmení osoby pouze na státní příslušnost?“

K pravomoci Soudního dvora

11 Podle čl. 234 prvního pododstavce ES má Soudní dvůr pravomoc rozhodovat o předběžných otázkách týkajících se zejména výkladu Smlouvy o ES a aktů přijatých orgány Evropského společenství. Druhý pododstavec tohoto článku dodává, že „[v]yvstane‑li taková otázka před soudem členského státu, může tento soud, považuje‑li rozhodnutí o této otázce za nezbytné k vynesení svého rozsudku, požádat Soudní dvůr o rozhodnutí o této otázce“. Třetí pododstavec uvedeného článku stanoví, že „[v]yvstane‑li taková otázka při jednání před soudem členského státu, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva, je tento soud povinen obrátit se na Soudní dvůr“.

12 V tomto ohledu bere Soudní dvůr za účelem posouzení, zda má předkládající orgán charakter soudu ve smyslu článku 234 ES, což je otázka, která spadá výlučně do práva Společenství, v úvahu soubor prvků, jako je právní základ orgánu, jeho trvalost, závaznost jeho jurisdikce, sporná povaha řízení, použití právních předpisů orgánem, jakož i jeho nezávislost (viz zejména rozsudky ze dne 17. září 1997, Dorsch Consult, C‑54/96, Recueil, s. I‑4961, bod 23 a uváděná judikatura; ze dne 21. března 2000, Gabalfrisa a další, C‑110/98 až C‑147/98, Recueil, s. I‑1577, bod 33; ze dne 14. června 2001, Salzmann, C‑178/99, Recueil, s. I‑4421, bod 13, a ze dne 15. ledna 2002, Lutz a další, C‑182/00, Recueil, s. I‑547, bod 12).

13 Mimoto i když článek 234 nepodmiňuje možnost obrátit se na Soudní dvůr sporným charakterem řízení, v rámci kterého vnitrostátní soud pokládá předběžnou otázku (viz rozsudek ze dne 17. května 1994, Corsica Ferries, C‑18/93, Recueil, s. I‑1783, bod 12), z tohoto článku nicméně vyplývá, že vnitrostátní soudy jsou oprávněny obrátit se na Soudní dvůr, pouze pokud před nimi probíhá spor a pokud rozhodují v rámci řízení, které má být ukončeno rozhodnutím, jež má charakter soudního rozhodnutí (viz usnesení ze dne 18. června 1980, Borker, 138/80, Recueil, s. 1975, bod 4, a ze dne 5. března 1986, Greis Unterweger, 318/85, Recueil, s. 955, bod 4; rozsudky ze dne 19. října 1995, Job Centre, C‑111/94, Recueil, s. I‑3361, bod 9; výše uvedený rozsudek Salzmann, bod 14; výše uvedený rozsudek Lutz a další, bod 13, a ze dne 30. června 2005, Längst, C‑165/03, Sb. rozh. s. I‑5637, bod 25).

14 Pokud tak předkládající orgán vykonává činnost správního orgánu, aniž by byl současně povolán k rozhodnutí sporu, nemůže být považován za orgán vykonávající soudní funkci, i když splňuje ostatní podmínky uvedené v bodě 12 tohoto rozsudku (viz výše uvedené rozsudky Job Centre, bod 11; Salzmann, bod 15, a Lutz a další, bod 14).

15 V tomto ohledu je tedy namístě konstatovat, že pokud si rodiče neužívající stejné příjmení, ale mající ve společné výchově dítě, nezvolili, prohlášením před matrikářem, buď příjmení otce nebo matky, které bude dáno jejich dítěti při jeho narození, německý zákon stanoví, že Familiengericht je příslušný k převedení práva určit příjmení dítěte na jednoho z rodičů.

16 Z toho vyplývá, že Familiengericht je povolán k přijetí rozhodnutí, aniž by matrikář přijal nebo musel přijmout předtím rozhodnutí ve věci. Ze spisu ve věci v původním řízení vyplývá, že Standesamt se v této věci pouze obrátil na Amtsgericht Niebüll.

17 Za těchto okolností je namístě se domnívat, že Amtsgericht Niebüll je správním orgánem, aniž by byl současně povolán k rozhodnutí sporu.

18 Existoval sice spor mezi dotyčnými rodiči a správou, pokud jde o možnost zapsat spojené jméno „Grunkin‑Paul“ v Německu. Nicméně tento spor byl rozhodnut v posledním stupni Kammergericht Berlin a není předmětem řízení probíhajícího před Amtsgericht Niebüll.

19 Mimoto ve věci v původním řízení neexistuje žádný spor mezi uvedenými rodiči, jelikož tito se shodují na příjmení, které chtějí dát svému dítěti, tedy na spojeném příjmení složeném z jejich příjmení.

20 Z výše uvedeného vyplývá, že v uvedené věci Amtsgericht Niebüll nemůže být považován za orgán vykonávající soudní funkci. Soudní dvůr tedy nemá pravomoc odpovědět na otázku položenou rozhodnutím Amtsgericht Niebüll ze dne 2. června 2003.

K nákladům řízení

21 Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu před Amtsgericht Niebüll, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:

Soudní dvůr Evropských společenství nemá pravomoc odpovědět na otázku položenou rozhodnutím Amtsgericht Niebüll ze dne 2. června 2003.

Podpisy.