Keywords

Summary



Keywords

1. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Povinnost rozhodnout ve lhůtě deseti dnů o žádosti o postoupení

(Nařízení Rady č. 139/2004, čl. 22 odst. 3)

2. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí

(Nařízení Rady č. 139/2004)

3. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Pravomoc Komise omezená na spojení s významem pro celé Společenství

(Článek 10 ES; nařízení Rady č. 139/2004, čl. 1 odst. 1 a článek 21)

4. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Povinnosti Komise vůči stěžovateli, jenž oznámil porušení povinnosti oznámení

(Nařízení Rady č. 139/2004)

5. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Spojení podniků s významem pro celé Společenství – Kritéria posouzení

(Nařízení Rady č. 139/2004, čl. 5)

6. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Spojení podniků s významem pro celé Společenství – Kritéria posouzení

(Nařízení Evropského parlamentu a Rady č.1606/2002, čl. 4; nařízení Rady č. 139/2004, čl. 5; nařízení Komise č. 707/2004)

7. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Spojení podniků s významem pro celé Společenství – Kritéria posouzení

(Nařízení Rady č. 139/2004; sdělení Komise 98/C 66/04)

8. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Spojení podniků s významem pro celé Společenství – Kritéria posouzení

(Článek 95, odst. 1, ES; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1606/2002; nařízení Rady č. 139/2004, článek 1 a 5)

9. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Spojení podniků s významem pro celé Společenství – Kritéria posouzení

(Nařízení Rady č. 139/2004; sdělení Komise 98/C 66/04, body 26 a 27)

10. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Spojení podniků s významem pro celé Společenství – Kritéria posouzení

(Nařízení Rady č. 139/2004; sdělení Komise 98/C 66/04, body 26 a 27)

11. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Spojení podniků s významem pro celé Společenství – Kritéria posouzení

(Nařízení Rady č. 139/2004, čl. 5, odst. 1; sdělení Komise 98/C 66/04, body 9 a 13)

Summary

1. Článek 22 odst. 3 nařízení č. 139/2004 o kontrole spojování podniků ukládá Komisi rozhodnout ve lhůtě deseti dnů o žádosti o postoupení a stanoví, že pokud Komise v této lhůtě nerozhodne, má se za to, že přijala rozhodnutí o přezkoumání spojení v souladu s žádostí.

Pokud vyvstane otázka týkající se určení významu spojení podniků pro celé Společenství, nesmí Komise rozhodnout o uvedeném významu před přijetím rozhodnutí o žádosti o postoupení, neboť v takovém případě by nemohla uvedenou otázku přezkoumat s veškerou požadovanou péčí.

(viz bod 64)

2. Nařízení č. 139/2004 o kontrole spojování podniků nestanoví zvláštní postup pro určení významu spojení podniků pro celé Společenství. Skutečnost, že Komise neoznámila stěžovateli, v rámci jakého řízení měla v úmyslu postupovat za účelem přezkoumání významu spojení pro celé Společenství, se může dotknout legality rozhodnutí přijatého na konci uvedeného řízení, pouze pokud by v něm byla porušena práva obhajoby.

(viz body 72–73)

3. Z toho, že Komise má výhradní pravomoc k přezkoumání spojování podniků s významem pro celé Společenství, automaticky nevyplývá, že má výhradní pravomoc k určení, zda spojení podniků takový význam má.

V tomto ohledu, podle nařízení č. 139/2004 o kontrole spojování podniků, přísluší v první řadě dotčeným podnikům provést první posouzení významu spojení podniků a následně určit, kterým orgánům je třeba návrh spojení oznámit. V důsledku toho, jestliže není spojení oznámeno Komisi, ale orgánům jednoho nebo více členských států, přísluší jim, zejména s ohledem na povinnost loajální spolupráce vyplývající z článku 10 ES a na článek 21 uvedeného nařízení, který stanoví výhradní pravomoc Komise pro přezkum slučitelnosti spojení podniků s významem pro celé Společenství a souvztažný zákaz pro členské státy uplatnit své vnitrostátní právní předpisy pro hospodářskou soutěž na tato spojení podniků, aby ověřily, zda spojení podniků, které jim bylo oznámeno, nemá význam pro celé Společenství, přičemž je třeba upřesnit, že Komise má v takovém případě vždy možnost rozhodnout, že spojení má, v rozporu se stanoviskem orgánů členských států, přece jen význam pro celé Společenství a že spadá do její výhradní pravomoci.

(viz body 98–99)

4. Nařízení č. 139/2004 o kontrole spojování podniků neobsahuje zvláštní ustanovení výslovně stanovící povinnost Komise ujistit se z úřední povinnosti, že veškerá spojení podniků, která jí nejsou oznámena, opravdu nemají význam pro celé Společenství. Nicméně na základě stížnosti podniku, podle které má spojení podniků neoznámené Komisi význam pro celé Společenství, je Komise v zásadě povinna rozhodnout o své příslušnosti coby kontrolního orgánu. V tomto kontextu je v zásadě na stěžovateli, aby prokázal opodstatněnost své stížnosti, neboť Komisi v zájmu řádné správy přísluší pečlivě a nezávisle přezkoumat jí předložené stížnosti a poskytnout odůvodněnou odpověď na argumenty předložené stěžovatelem za účelem prokázání, že spojení podniků spadá do výhradní pravomoci Komise.

(viz bod 100)

5. V rámci určení, zda má spojení podniků význam pro celé Společenství, se Komise nemusí z úřední povinnosti v každém případě ujistit, aby ověřená účetní závěrka, která jí byla předložena, spolehlivě a pravdivě zobrazovala skutečnost, a provést přezkum všech předvídatelných úprav. Pouze v případě, že je její pozornost upoutána konkrétními problémy, je Komise povinna je přezkoumat.

(viz bod 115)

6. V rámci určení, zda má spojení podniků význam pro celé Společenství, nařízení č. 139/2004 o kontrole spojování podniků z praktických důvodů nutně odkazuje na obrat dosažený v předchozím finančním roce. Je to proto, že běžně existuje účetní závěrka pouze pro skončený předchozí finanční rok, neboť účetní závěrky za pozdější období nenabízejí záruky vlastní ověřené účetní závěrce.

Ohledně spojení podniků uskutečněného v roce 2005, je účetní uzávěrkou za předchozí finanční rok ve smyslu článku 5 uvedeného nařízení účetní uzávěrka za finanční rok 2004. Podnik s povinností sestavit roční účetní závěrku podléhající ověření má k dispozici pouze jediný druh oficiálních účetních závěrek, tedy těch, které byly sestaveny a ověřeny v souladu s použitelnými právními předpisy. Podle článku 4 nařízení č. 1606/2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů se standardy IFRS použijí až od finančního roku 2005. „Uvedení do souladu“ účetní závěrky za finanční rok 2004 se standardy IFRS je stanoveno nařízením č. 707/2004, kterým se mění nařízení č. 1725/2003, kterým se přijímají některé mezinárodní účetní standardy v souladu s nařízením č. 1606/2002 za účelem usnadnit přechod mezi starými a novými standardy a poskytnout akcionářům a investorům referenční bod pro srovnání s účetní závěrkou za rok 2005, což je první účetní závěrka sestavená podle nových standardů. Mimoto účetní závěrka „uvedená do souladu se standardy IAS/IFRS“ za finanční rok 2004, sestavená pouze za účelem porovnání, neposkytuje stejné záruky jako oficiální účetní závěrka sestavená podle PCGA a podléhající ověření. Z toho vyplývá, že skutečnost, že nové účetní předpisy IFRS byly platné v den oznámení veřejné nabídky převzetí v roce 2005, není relevantní.

(viz body 128–129)

7. Pokud systém Společenství v oblasti spojování umožňuje zohlednit události, které za existence podniku následují po ukončení předchozího finančního roku, jako je převod nebo akvizice podniků během probíhajícího finančního roku, účelem tohoto postupu, jak vyplývá ze sdělení o výpočtu obratu v souladu s nařízením č. 4064/89 o kontrole spojování podniků, je v zásadě zohlednění změn v hospodářské situaci podniku, a nikoli provedení celkové revize účetního zpracování hospodářské situace, která zůstává stabilní. Učinit v každém případě použitelnost nařízení Společenství o spojování podniků závislou na kompletním přezkumu Komisí účetnictví dotčených podniků by bylo v rozporu s požadavkem právní jistoty a rychlosti, které sleduje zákonodárce Společenství.

(viz bod 132)

8. Cíl změřit hospodářskou sílu podniků neukládá Komisi povinnost provést, v jednotlivých případech uplatnění článků 1 a 5 nařízení č. 139/2004 o kontrole spojování podniků, obecné hodnocení významu jednotlivých účetních přístupů stanovených právem Společenství, zejména pokud existuje pouze účetní závěrka ověřená podle jediného z uvedených účetních standardů a pokud byl v rozhodné době tento standard vyžadován jak vnitrostátním právem, tak právem Společenství platným v rozhodné době.

A jednak skutečnost, že zákonodárce Společenství měl za to, že mezinárodní účetní standardy přijaté nařízením č. 1606/2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů by měly umožnit získat pravdivé zobrazení finanční situace podniku, neznamená ipso facto technickou nadřazenost uvedených účetních standardů za účelem použití článku 5 nařízení č. 139/2004 na spojení podniků v porovnání s účetními standardy použitelnými podle právních předpisů členských států až do dne 1. ledna 2005. Nařízení č. 1606/2002, přijaté na základě čl. 95 odst. 1 ES, je harmonizačním opatřením a neobsahuje žádné posouzení váhy jednotlivých vnitrostátních standardů.

(viz body 144–145)

9. Ze sdělení o výpočtu obratu v souladu s nařízením č. 4064/89 o kontrole spojování podniků vyplývá, že obrat dotčených podniků musí být vypočítán na základě spolehlivých, objektivních a snadno identifikovatelných čísel. Ačkoli bod 26 sdělení upřesňuje, že Komise „se tedy zpravidla odvolává na auditem ověřené účetní závěrky nebo jiné konečné účty [konečné účetní závěrky] […]“ a že „se rozhodně zdráhá opírat se o správu nebo každou jinou formu prozatímních účtů v jiných případech, než za výjimečných okolností“, neznamená to, že sdělení staví na roveň ověřenou účetní závěrku a „jiné konečné účetní závěrky“. Bod 26 sdělení nelze vykládat tak, že představuje více možností, mezi kterými si lze volně vybrat, ale tak, že jeho cílem je pokrýt zvláštní situace, kdy neexistuje ověřená účetní závěrka za poslední finanční rok. Bod 27 sdělení navíc odkazuje pouze na ověřenou účetní závěrku za poslední účetní rok, a nikoli na „jiné konečné účetní závěrky“.

(viz bod 146)

10. Výjimečné okolnosti, jež umožňují Komisi opírat se o správu nebo každou jinou formu prozatímních účtů uvedené v bodech 26 a 27 sdělení o výpočtu obratu v souladu s nařízením č. 4064/89 o kontrole spojování podniků, odkazují výhradně, kromě toho, když se jedná o rozdíly existující s účetními standardy nečlenských států Evropské unie, na potřebu zohlednit významné a trvalé změny zasahující do hospodářské situace dotčených podniků (nabytí a prodej uskutečněné po datu auditem ověřené účetní závěrky, uzavření továrny).

(viz bod 179)

11. Jak je uvedeno v bodě 9 sdělení o výpočtu obratu v souladu s nařízením č. 4064/89 o kontrole spojování podniků, pojem obratu uvedený v článku 5 nařízení odkazuje výslovně na „částky z prodeje výrobků a poskytování služeb“.

Sdělení stanovilo možnost výjimečně za určitých okolností určit obrat jinak než odkazem na celkový prodej výrobků a poskytování služeb. Bod 13 sdělení v tomto ohledu stanoví, že podnik služeb jednající jako zprostředkovatel může mít jako obrat pouze částku získaných provizí. Tento bod sdělení se týká zvláštní kategorie zprostředkovatelů spadající výhradně do odvětví služeb, jejichž jedinou odměnou je částka získané provize. Jde proto o výjimku z obecného pravidla, podle kterého musí být relevantní obrat určen na základě celkové částky prodeje. V důsledku toho musí být pojem zprostředkovatele vykládán striktně.

Z toho vyplývá, že činnost distributorů, spočívající zejména v nákupu elektrické energie nebo plynu od jejich dodavatelů a v zajištění jejich distribuce a prodeje konečnému spotřebiteli, nelze kvalifikovat jako poskytování služeb omezující se na dodávání výrobku na účet výrobců a jiných hospodářských subjektů. Takový distribuční podnik tedy nelze z právního hlediska považovat za pouhého zprostředkovatele ve smyslu bodu 13 sdělení a v zásadě nemůže být předmětem výjimky v něm stanovené, pokud příjmy pocházející z distribuce odpovídají jeho běžným činnostem ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení č. 139/2004.

(viz body 203, 208, 210–211, 216)