Keywords

Summary



Keywords

1. Žaloba na neplatnost – Akty napadnutelné žalobou – Pojem – Akty s právně závaznými účinky – Rozhodnutí kvalifikující oznámené opatření jako státní podporu a prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem – Zahrnutí

(Články 87 ES, 88 ES a 230 ES; nařízení Rady č. 659/1999)

2. Podpory poskytované státy – Pojem – Selektivní charakter opatření

(Článek 87 odst. 1 ES)

3. Podpory poskytované státy – Pojem – Selektivní charakter opatření

(Článek 87 odst. 1 ES)

4. Podpory poskytované státy – Pojem – Posouzení podle kritéria běžných tržních podmínek

(Článek 87 odst. 1 ES)

5. Podpory poskytované státy – Pojem – Podpory pocházející ze státních prostředků

(Článek 87 odst. 1 ES)

6. Podpory poskytované státy – Rozhodnutí Komise kvalifikující opatření jako státní podporu – Povinnost odůvodnění – Dosah

(Článek 87 odst. 1 ES a článek 296 SFEU)

Summary

1. Shledá-li Komise po předběžném přezkoumání, že oznámené opatření, pokud spadá do působnosti čl. 87 odst. 1 ES, nevyvolává pochybnosti o slučitelnosti se společným trhem, přijme rozhodnutí nevznášet námitky podle čl. 4 odst. 3 nařízení č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 88 ES. Takovéto rozhodnutí vede zejména k uplatnění řízení stanoveného uvedeným nařízením pro existující režimy podpor, a zejména jeho článků 17 až 19 a článku 21, který členskému státu ukládá povinnost předložit výroční zprávu o všech existujících režimech podpor.

Nesprávná kvalifikace opatření jako státní podpory má tudíž právní následky pro oznamující členský stát, neboť toto opatření podléhá soustavnému dozoru Komise a pravidelné kontrole z její strany, takže tento členský stát má omezený rozhodovací prostor při provádění oznámeného opatření.

Z toho nutně vyplývá, že rozhodnutí založené na odstavcích 1 a 3 článku 87 ES, které kvalifikuje dotčené opatření jako státní podporu a zároveň je prohlašuje za slučitelné se společným trhem, musí být považováno za napadnutelný akt ve smyslu článku 230 ES. Takové rozhodnutí o slučitelnosti ve smyslu čl. 87 odst. 1 a 3 ES je rovněž konečným rozhodnutím a nepředstavuje přípravné opatření.

(viz body 40–42)

2. Za účelem prokázání, že se opatření, které lze kvalifikovat jako státní podporu, uplatňuje selektivně na určité podniky nebo na určitá odvětví výroby, Komisi přísluší prokázat, že toto opatření zavedlo rozlišování mezi podniky, které se z hlediska cíle dotčeného opatření nacházejí ve srovnatelné faktické a právní situaci.

V tomto ohledu platí, že pokud Komise ve svém rozhodnutí konstatuje, že některé podniky, kterým je určeno opatření kvalifikované jako státní podpora, spadají do zvláštní skupiny velkých průmyslových podniků, které se podílí na obchodu mezi členskými státy a požívají výhody, která není dostupná jiným podnikům, spočívající v tom, že mohou monetarizovat hospodářskou hodnotu snížení emisí, které produkují, tím, že je přemění na obchodovatelné povolenky na emise, nebo se případně vyhnout riziku platby pokut v případě, že překročí emisní limit oxidů dusíku stanovený vnitrostátními orgány, tím, že nakoupí takovéto povolenky na emise od jiných podniků, na které se vztahuje dotčené státní opatření, kdežto ostatní podniky nemají tyto možnosti, Komise není povinna podrobně rozvést své rozhodnutí. V případě programu podpor se Komise může omezit na prostudování charakteristik dotčeného programu, aby v odůvodnění rozhodnutí posoudila, zda z důvodu podmínek, které tento program stanoví, zajišťuje tento program příjemcům podstatnou výhodu vzhledem k jejich soutěžitelům a může podstatně prospět podnikům, které se účastní obchodu mezi státy.

(viz body 62–63, 65)

3. Článek 87 odst. 1 ES nerozlišuje podle důvodů nebo cílů státních zásahů, ale definuje je podle jejich účinků. Přestože ochrana životního prostředí je jedním ze základních cílů Evropského společenství, nemůže povinnost zohlednit tento cíl ospravedlnit vyloučení selektivních opatření z působnosti čl. 87 odst. 1 ES, jelikož environmentální cíle mohou být v každém případě řádně zohledněny v rámci posuzování slučitelnosti opatření státní podpory se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 ES.

Pokud jde zejména o opatření zavádějící systém obchodování s povolenkami na emise oxidů dusíku, který mezi podniky rozlišuje na základě takového kvantitativního kritéria, jako je kritérium celkového instalovaného tepelného výkonu podniků, významné emise oxidů dusíku podniků, na které se vztahuje dotčené opatření, a specifická norma snížení, které tyto podniky podléhají, nestačí k tomu, aby toto opatření nebylo kvalifikováno jako selektivní opatření ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, neboť takové rozlišování mezi podniky nelze považovat za inherentní režimu, který má za cíl snížit průmyslové znečištění, a tudíž odůvodněné pouze jeho ekologickými cíli. Vzhledem k tomu, že takovéto rozlišovací kritérium není odůvodněno ani povahou, ani obecnou systematikou dotčeného opatření, nemůže dotčenému opatření upřít jeho povahu státní podpory.

V tomto ohledu přísluší členskému státu, který zavedl takovéto rozlišování mezi podniky, prokázat, že toto rozlišování je skutečně odůvodněno povahou a systematikou dotčeného systému.

(viz body 75–78)

4. Za státní podpory jsou považovány zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musejí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce nezískal za obvyklých podmínek na trhu.

Tak je tomu v případě systému, v rámci něhož pouze některé podniky mají možnost monetarizovat hospodářskou hodnotu snížení emisí oxidů dusíku, které produkují, tím, že je přemění na obchodovatelné povolenky na emise, nebo se případně vyhnout riziku platby pokut v případě, že překročí emisní limit oxidů dusíku stanovený vnitrostátními orgány, tím, že nakoupí takovéto povolenky na emise od jiných podniků, na které se vztahuje dotčené státní opatření, neboť obchodovatelnost povolenek na emise oxidů dusíku závisí především na tom, zda stát povolí prodej těchto povolenek a dále zda umožní podnikům, které emitovaly nadbytek oxidů dusíku, aby od jiných podniků získaly chybějící povolenky na emise, čímž souhlasí s vytvořením trhu s povolenkami.

Obchodovatelnost těchto povolenek nelze považovat za protihodnotu vyjádřenou v tržní hodnotě úsilí vynaloženého podniky, na které se vztahuje dotčené opatření, za účelem snížení jejich emisí oxidů dusíku, neboť náklady na snížení uvedených emisí představují náklady, které obvykle zatěžují rozpočet podniku.

Krom toho možnost těchto podniků zvolit si mezi náklady na koupi povolenek na emise a náklady spojenými s opatřeními majícími za cíl snížení emisí oxidů dusíku představuje pro tyto podniky výhodu. Možnost podniků, na které se vztahuje dotčené opatření, obchodovat se všemi povolenkami na emise, a nikoli pouze s kredity vzniklými na konci roku pozitivním rozdílem mezi povolenou emisí a prokázanou emisí, mimoto představuje dodatečnou výhodu pro tyto podniky. Tyto podniky totiž mohou získat hotovost prodejem povolenek na emise předtím, než budou splněny podmínky pro jejich konečné určení, nezávisle na skutečnosti, že se na ně vztahuje určitý strop a že podniky, které překročí stanovenou emisní normu, musí v následujícím roce přebytek kompenzovat.

(viz body 87–91)

5. K tomu, aby zvýhodnění mohla být kvalifikována jako podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, musí být jednak poskytnuta přímo nebo nepřímo ze státních prostředků, a jednak musí být přičitatelná státu.

Tak je tomu v případě státního opatření, které určitým podnikům bezplatně poskytuje povolenky na emise oxidů dusíku namísto toho, aby je prodalo nebo vydražilo, a zavádí režim, který stanoví možnost obchodovat s těmito povolenkami na trhu, třebaže se na ně váže maximální strop, a zároveň podnikům, na které se vztahuje dotčené opatření, přiznává možnost koupit povolenky na emise s cílem vyhnout se platbě pokut. Obchodovatelnost povolenek na emise oxidů dusíku představuje výhodu přiznanou určitým podnikům vnitrostátním zákonodárcem, která může pro orgány veřejné moci znamenat dodatečné zatížení ve formě zejména osvobození od povinnosti platit pokuty nebo jiné peněžité sankce. Navíc vzhledem k tomu, že tento systém má za následek vytvoření, bez existence konkrétní protihodnoty poskytnuté státu, povolenek na emise, které z důvodu své obchodovatelnosti mají hospodářskou hodnotu, tím, že členský přizná těmto povolenkám na emise povahu obchodovatelného nemovitého majetku a dá tyto povolenky bezplatně k dispozici dotčeným podnikům namísto jejich prodeje či vydražení, vzdává se veřejných prostředků.

Kromě toho skutečnost, že takovéto opatření umožňuje podnikům vzájemně si vykompenzovat přebytky a schodky ve vztahu ke stanovené normě a že toto opatření vytváří právní rámec pro omezení uvolňování emisí oxidů dusíku způsobem, který je rentabilní pro podniky s velkými zařízeními, dokládá, že podniky, na které se vztahuje dotčené opatření, mají k dispozici alternativu k uložení pokuty státem.

(viz body 103, 106–108)

6. Při kvalifikaci opatření jako státní podpory vyžaduje povinnost uvést odůvodnění to, že budou uvedeny důvody, proč Komise považuje dotčené opatření za opatření spadající do působnosti čl. 87 odst. 1 ES. V tomto ohledu není Komise povinna prokázat existenci skutečného dopadu podpor na obchod mezi členskými státy a skutečné narušení hospodářské soutěže, ale pouze přezkoumat, zda mohou tyto podpory uvedený obchod ovlivnit a narušit hospodářskou soutěž. V případě, že vyplývá z okolností, za kterých byla podpora poskytnuta, že by mohla ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit nebo hrozit narušením hospodářské soutěže, je úkolem Komise připomenout tyto okolnosti v odůvodnění jejího rozhodnutí.

(viz bod 131)