CS Úřední věstník Evropské unie C 72/17

Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2010 Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. října 2010 ve věci T-24/05, Alliance One International, Inc., Sstandard Commercial Tobacco Co., Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd v. Evropská komise

(Věc C-628/10 P)

2011/C 72/29

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (zástupci: M. Odriozola Alén, abogado, A. João Vide, abogada)

Další účastníci řízení: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Evropská komise

Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky) navrhují, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2010 ve věci T-24/05 v rozsahu, v němž zamítá žalobní důvody vycházející ze zjevně nesprávného posouzení při použití čl. 101 odst. 1 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003 (1), nedostatečného odůvodnění a porušení zásady rovného zacházení při učinění závěru, že Alliance One International, Inc., dříve Standard Commercial Corp. a Standard Commercial Tobacco Co. jsou společně a nerozdílně odpovědné;

— zrušit rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2004 ve věci COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko, v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek, a v důsledku toho snížit pokutu, která jim byla uložena, a

— uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Zaprvé, navrhovatelky tvrdí, že Komise a Tribunál použily nesprávně čl. 101 odst. 1 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003, když dospěly k závěru, že SCC a SCTC jsou odpovědné za protiprávní jednání, kterého se dopustila WWTE. Navrhovatelky zejména tvrdí, že společná kontrola nestačí k prokázání toho, že byly schopny vykonávat během období do května 1998 na jednání společnosti WWTE rozhodující vliv. Každopádně, i kdyby bylo možné přičíst tímto způsobem odpovědnost, pro účely určení jediné hospodářské jednotky měly být zohledněny obě mateřské společnosti vykonávající společnou kontrolu. Podpůrně navrhovatelky tvrdí, že Komise a poté Tribunál tím, že neodůvodnily dostatečně závěr o jejich odpovědnosti, porušily článek 269 SFEU. Krom toho, pokud jde o období po květnu 1998, rozsudek Tribunálu zbavuje navrhovatelky práv vyplývajících z obecných zásad práva EU a práv obsažených v EÚLP a Listině základních práv, která je nyní součástí Lisabonské úmluvy a má tak sílu primárního práva.

Zadruhé, navrhovatelky tvrdí, že Tribunál porušil čl. 48 odst. 2 svého jednacího řádu, právo navrhovatelek na obhajobu a článek 296 SFEU, když umožnil Komisi v odpovědi na písemnou otázku předložit nový argument a změnit její tvrzení. Navrhovatelky dále tvrdí, že Tribunál v rozsudku (a tedy ex post facto) nemůže objasňovat odůvodnění uvedené v rozhodnutí Komise.

Konečně, navrhovatelky tvrdí, že Tribunál tím, že zacházel s ostatními podniky příznivěji, porušil zásadu rovného zacházení stanovenou v článku 20 Listiny základních práv. Navrhovatelky poukazují na to, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při definování metody pro přičtení odpovědnosti, konkrétně tím, že přijal metodu dvojího základu, která sloužila k rozlišování mezi společnostmi podle věrohodnosti jejich argumentace v rámci odvolání, ale jinak nevedla ke stanovení norem. Navrhovatelky dále tvrdí, že Tribunál použil metodu přičtení odpovědnosti diskriminačním způsobem, ať tím, že neuplatnil kritérium vycházející z dvojího základu na společnosti Universal Corporation a Universal Leaf, nebo tím, že neuplatnil na společnosti SCC a SCTC metodu použitou v případě společností Universal Corporation a Universal Leaf.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).