ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 252/22

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšsko) dne 25. června 2013 — Antonio Gramsci Shipping Corp. a další v. Aivars Lembergs

(Věc C-350/13)

2013/C 252/36

Jednací jazyk: lotyština

Předkládající soud

Augstākās tiesas Senāts

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: Antonio Gramsci Shipping Corp., Apollo Holdings Corp., Arctic Seal Shipping Co. Ltd, Atlantic Leader Shipping Co. Ltd, Cape Wind Trading Co.Ltd, Clipstone Navigation SA, Dawnlight Shipping Co. Ltd, Dzons Rids Shipping Co., Faroship Navigation Co. Ltd, Gaida Shipping Co., Gevostar Shipping Co. Ltd, Hose Marti Shipping Co., Imanta Shipping Co. Ltd, Kemeri Navigation Co., Klements Gotvalds Shipping Co., Latgale Shipping Co. Ltd, Limetree Shipping Co. Ltd, Majori Shipping Co. Ltd, Noella Marītime Co. Ltd, Razna Shipping Co., Sagewood Trading Inc., Samburga Shipping Co. Ltd, Saturn Trading Co., Taganroga Shipping Co., Talava Shipping Co. Ltd, Tangent Shipping Co. Ltd, Viktorio Shipping Co., Wilcox Holding Ltd, Zemgale Shipping Co. Ltd, Zoja Shipping Co. Ltd

Žalovaný: Aivars Lembergs

Předběžné otázky

1) Musí být čl. 34 bod 1 nařízení Brusel I (1) vykládán v tom smyslu, že v řízení o uznání cizího soudního rozhodnutí může být porušení práv osob, které nejsou účastníky sporu v původním řízení, důvodem pro uplatnění ustanovení o veřejném pořádku uvedeného v čl. 34 bodě 1 nařízení Brusel I a neuznání cizího rozhodnutí v rozsahu, v němž se vztahuje na osoby, které nejsou účastníky sporu v původním řízení?

2) V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být článek 47 Listiny vykládán v tom smyslu, že zásada spravedlivého procesu, která je v tomto ustanovení zakotvena, umožňuje, aby v řízení týkajícím se nařízení předběžného ochranného opatření byla omezena majetková práva osoby, která nebyla účastníkem řízení, pokud je stanoveno, že jakákoli osoba, na kterou se rozhodnutí o předběžném ochranném opatření vztahuje, má právo kdykoli navrhnout soudu změnu nebo zrušení soudního rozhodnutí, přičemž doručení rozhodnutí dotčeným osobám je ponecháno na žalobkyních?

(1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1).
CS Úřední věstník Evropské unie C 252/17

Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. března 2013 ve věci T-96/10, Rütgers Germany GmbH a další v. Evropská agentura pro chemické léky (ECHA)

(Věc C-290/13 P)

2013/C 252/26

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd (zástupci: K. Van Maldegem, advokát)

Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické léky (ECHA)

Návrhová žádání

Navrhovatelky se domáhají toho, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-96/10; a

— prohlásil za neplatné rozhodnutí Evropské agentury pro chemické léky („ECHA“) ED/68/2009 („napadené rozhodnutí“), které označuje anthracenový olej za látku, která má být zapsána na kandidátský seznam v souladu s článkem 59 nařízení (ES) č. 1907/2006 („REACH“) (1) , nebo

— alternativně vrátil věc zpět Tribunálu k rozhodnutí o žalobě na neplatnost podané navrhovatelkami; a

— uložil odpůrci náhradu všech nákladů řízení (včetně nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál porušil právo Společenství tím, že zamítl jejich žalobu na částečné zrušení napadeného rozhodnutí. Uvádějí, že se Tribunál dopustil několika pochybení při výkladu právního rámce použitelného na jejich situaci. To podle jejich názoru vedlo k tomu, že se Tribunál dopustil řady nesprávných právních posouzení, a to především tím, že rozhodl, že:

— věc se týká složitých vědeckých a technických skutečností a že identifikace anthracenového oleje (anthracenové pasty) jakožto látky mající vlastnosti PBT a vPvB na základě jejích složek v koncentraci alespoň 0.1 % není stižena zjevnou vadou;

— složky nemusí být individuálně identifikovány jako látky mající vlastnosti PBT nebo vPvB samostatným rozhodnutím ECHA na základě podrobného hodnocení provedeného za tímto účelem;

— článek 59 odst. 3 a příloha XV nařízení REACH nebyly porušeny, protože informace o alternativních látkách nebyla zahrnuta do dokumentace vypracované v souladu s přílohou XV; a

— nebyla porušena zásada rovného zacházení.

Z těchto důvodů mají navrhovatelky za to, že rozsudek Tribunálu ve věci T-96/10 musí být zrušen a napadené rozhodnutí prohlášeno za neplatné.

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).
CS Úřední věstník Evropské unie C 252/15

Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 společnostmi Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. března 2013 ve věci T-93/10, Bilbaína de Alquitranes a další v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

(Věc C-287/13 P)

2013/C 252/23

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. (zástupce: K. Van Maldegem, avocat)

Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

— zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-93/10; a

— zrušit rozhodnutí ED/68/2009 Evropské agentury pro chemické látky („napadené rozhodnutí“), kterým byla smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní, č. CAS 65996 93 2 („CTPHT“) identifikována jako látka pro případné zahrnutí do seznamu podle článku 59 nařízení (ES) č. 1907/2006 („REACH“) (1); nebo

— podpůrně vrátit věc Tribunálu, aby znovu rozhodl o žalobě na neplatnost podané navrhovatelkami;

— uložit další účastnici řízení všechny náklady řízení (včetně nákladů vynaložených před Soudním dvorem).

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál porušil právo Společenství tím, že zamítl jejich návrh na částečné zrušení napadeného rozhodnutí. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek zejména uvádí, že se Tribunál dopustil mnoha chyb při výkladu právního rámce, jenž se vztahuje na jejich situaci. V důsledku toho se Tribunál dopustil několika nesprávných právních posouzení, zejména:

— konstatováním, že se věc týká komplexních vědeckých a technických skutkových okolností a identifikace CTPHT jako látky s PBT a vPvB vlastnostmi na základě jejích složek v koncentraci alespoň 0,1 % nebylo stiženo zjevně nesprávným posouzením; a

— že složky CTPHT nemusí být jednotlivě identifikovány jako látky s PBT nebo vPvB vlastnostmi v samostatném rozhodnutí ECHA na základě podrobného posouzení provedeného za tímto účelem; a

— že zásada rovného zacházení nebyla porušena.

Z těchto důvodů účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že by rozsudek Tribunálu ve věci T-93/10 a napadené rozhodnutí mělo být zrušeno.

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).
—

Článek 8 odst. 1, 2, 4 a 5 nařízení (ES) č. 207/2009 (2); článek 6a pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví Při posuzování nebezpečí záměny mezi přihlašovanou ochrannou známkou Společenství č. 3 478 311„Café KIMBO & design“ a starší španělskou ochrannou známkou č. 291 655, BIMBO, obou pro výrobky spadající do třídy 30, nebyla starší ochranná známka považována za ochrannou známku s dobrým jméno, ale za všeobecně známou ochrannou známku. Navrhovatelka prokázala, že BIMBO je ochranná známka s dobrým jménem, přičemž se odvolala na rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2012 ve věci T-357/11, který prohlásil BIMBO za ochrannou známku s dobrým jménem. Ať již je BIMBO všeobecně známou ochrannou známkou nebo ochrannou známkou s dobrým jménem, srovnání pro oba případy ukazuje, že existuje vysoké nebezpečí záměny, kterou Tribunál nezohlednil, jelikož je považoval za dostatečně rozdílné k zabránění záměny mezi výrobky stejné povahy, původu, určení a distribučních kanálů. Podrobnější srovnání by údajně prokázalo, že existuje vysoká pravděpodobnost záměny, která by tak měla vést k zamítnutí zápisu pro všechny výrobky zařazené do třídy 30, zjevně včetně „mouky, cukrovinek, sladké polevy, droždí a prášku do pečiva“. Ať již je BIMBO všeobecně známou ochrannou známkou nebo ochrannou známkou s dobrým jménem, vykazuje také srovnání obou značek vysoké nebezpečí záměny. Pro BIMBO byla prokázána 92 % ní znalost ochranné známky a 60 % ní tržní podíl, proto si zaslouží zvláštní ochranu. Z toho důvodu měla být přihláška ochranné známky Společenství č. 3 478 311„Café KIMBO & design“ zamítnuta zcela pro všechny výrobky zařazené do třídy 30. Zápis přihlašované ochranné známky Společenství č. 3 478 311„Café KIMBO & design“ by údajně způsobil, že by protiprávně těžila z rozlišovací způsobilosti a dobrého jména starší ochranné známky a zároveň ji způsobovala újmu.
CS Úřední věstník Evropské unie C 260/26

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal do Trabalho de Leiria (Portugalsko) dne 24. června 2013 — Modelo Continente Hipermercados SA v. Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

(Věc C-343/13)

2013/C 260/45

Jednací jazyk: portugalština

Předkládající soud

Tribunal do Trabalho de Leiria

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Modelo Continente Hipermercados SA

Žalovaný: Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

Předběžné otázky

1) Dochází podle práva Společenství, konkrétně podle výše [směrnice 2011/35/EU (1) a jejího článku 19], při fúzi společností k přechodu odpovědnosti za porušení pracovněprávních předpisů, v důsledku kterého by nástupnická společnost měla nést odpovědnost za skutky, kterých se zanikající společnost dopustila před zápisem fúze do obchodního rejstříku?

2) Lze sankci uloženou v oblasti pracovněprávních předpisů považovat pro účely použití směrnice za pohledávku třetí osoby (v daném případě za pohledávku státu vzniklou na základě právní úpravy v oblasti porušení pracovněprávních předpisů), v důsledku čehož by na nástupnickou společnost přešel příslušný dluh (pokuta) za porušení pracovněprávních předpisů s tím, že věřitelem je stát?

3) Je výklad článku 112 Código das Sociedades Comerciais, podle kterého nevede toto ustanovení k zastavení řízení o porušení pracovněprávních předpisů, k němuž došlo před fúzí, ani k zániku pokuty, která za něj měla být uložena, v rozporu s citovanou směrnicí Společenství, která stanoví účinky fúze společností, protože je extenzivním výkladem daného ustanovení, který je v rozporu se zásadami práva Společenství a zejména s článkem 19 směrnice?

4) Představuje výše uvedený výklad porušení zásady, podle které nelze konstatovat porušení pracovněprávních předpisů, nenese-li nástupnický subjekt (zmírněnou) objektivní odpovědnost nebo odpovědnost za zavinění?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/35/EU ze dne 5. dubna 2011 o fúzích akciových společností (Úř. věst. L 110, s. 1).
3)

Může vývozce, který nejprve předložil falšované celní doklady prokazující dodání vyvážených výrobků do země určení, předložit platné celní doklady i po uplynutí lhůty pro předložení, která je stanovena v nařízení (ES) č. 800/1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, aniž by ztratil nárok na vývozní náhradu, pokud opožděné předložení nezpůsobilo průtahy ani nebylo na překážku průběhu platebního řízení, protože žádost o poskytnutí náhrady byla nejprve zamítnuta z jiných důvodů než z důvodu chybějícího předložení takovýchto dokladů prokazujících dodání, a tyto byly předloženy poté, co bylo zfalšování příslušných dokumentů odhaleno?
CS Úřední věstník Evropské unie C 260/33

Kasační opravný prostředek podaný dne 3. července 2013 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. dubna 2013 ve věci T-52/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) v. Komise

(Věc C-380/13 P)

2013/C 260/60

Jednací jazyk: portugalština

Účastníci/Účastnice řízení

Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zástupci: N. Morais Sarmento a L. Pinto Monteiro, advogados)

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání navrhovatele

Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu v plném rozsahu;

— zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

— uložil Komisi povinnost nést vlastní náklady řízení a náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelem.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Nedodržení přiměřené lhůty pro přijetí rozhodnutí

1. Promlčení zahájení stíhání

Navrhovatel má za to, že napadené rozhodnutí bylo přijato po uplynutí lhůty čtyř let stanovené pro promlčení zahájení stíhání článkem 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (1). A i kdyby došlo k případnému přerušení promlčecí doby pro zahájení řízení, v souladu s ustanoveními čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce uvedeného nařízení uplynula lhůta rovnající se dvojnásobku promlčecí doby, aniž by bylo přijato rozhodnutí. Vzhledem k tomu, že příslušný nárok byl promlčen, musí být napadené rozhodnutí považováno za protiprávní rozhodnutí, které nelze vykonat.

2. Porušení zásady právní jistoty

Navrhovatel má za to, že skutečnost, že Komise nechala uplynout více než 20 let mezi údajným protiprávním jednáním a přijetím napadeného rozhodnutí, představuje porušení zásady právní jistoty. Tato základní zásada práva Evropské unie stanoví, že každá osoba má právo, aby její věc byla vyřízena unijními orgány v přiměřené lhůtě.

3. Porušení práva na obhajobu

Navrhovatel má za to, že bylo porušeno jeho právo na obhajobu, jelikož tím, že uplynulo více než 20 let mezi údajným protiprávním jednáním a přijetím konečného rozhodnutí, byl navrhovatel připraven o možnost předložit své vyjádření včas, a sice v době, kdy měl ještě k dispozici dokumenty, které by mohly odůvodnit výdaje, o nichž má Komise za to, že nemohou být nahrazeny.

(1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).
—

Znamená to, že navrhovatelka měla jednat v této lhůtě, jinak by byla zkrácena na svém právu, tj. měla by k dispozici lhůtu kratší než čtyři měsíce.
4)

Lze v souvislosti s pojmem „podnik [závod]“, jakožto „pojmem práva Společenství“ zásadním pro určení situací, jež mají být v kontextu čl. 1 odst. 1 směrnice 98/59 považovány za „hromadné propouštění“, a také s ohledem na skutečnost, že uvedená směrnice má povahu minimální normy, což stanoví její článek 5, připustit takový výklad, který umožňuje, aby předpis, který provádí směrnici do právního řádu členského státu, v případě Španělska čl. 51 odst. 1 Estatuto de los Trabajadores, odkazoval při stanovování početního limitu výlučně na celý „podnik“, čímž jsou vyloučeny situace, v nichž by v případě, že by byl referenční jednotkou „podnik [závod]“, došlo k překročení početního limitu, který uvedené ustanovení zavádí?
6.3)

Je nutno články 56 a 57 SFEU a/nebo článek 3 směrnice 96/71/ES vykládat v tom smyslu, že zaměstnavateli z jiného členského státu dovolují, účinně a pro soud státu, ve kterém je práce vykonávána, závazně stanovit zařazení pracovníků do mzdových tříd, pokud v obecně závazné kolektivní smlouvě státu, ve kterém je práce vykonávána, je — pokud jde o výsledek — stanoveno jiné zařazení do mzdových tříd, nebo může hostitelský členský stát, do něhož byli pracovníci poskytovatele služeb pocházejícího z jiného členského státu vysláni, tomuto poskytovateli služeb nařídit, která ustanovení musí při zařazování pracovníků do mzdových tříd respektovat?
1b)

Má být APAAN pokládán za jednu z “látek …, die zodanig zijn vermengd dat genoemde stoffen niet gemakkelijk of met economisch rendabele middelen kunnen worden gebruikt of geëxtraheerd” [“látek”, které “mají takové složení, že je nelze snadno použít nebo extrahovat snadno dostupnými nebo hospodárnými prostředky”], resp. “substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means”, resp. “une autre préparation contenant un au plus de substances classifiées qui sont composées de manière telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés à mettre en œuvre ou économiquement viables”? Podle policejních údajů obsažených v příloze 3 se zdá, že jde o relativně přehledný, pravděpodobně dokonce jednoduchý postup přeměny.
2)

Může být požadavek písemné formy článku dohody o příslušnosti, který stanoví čl. 23 odst. 1 písm. a) uváděného nařízení, považován za splněný v případě, že je takový článek vložen do dokumentu (Information memorandum) připraveného jednostranně vydavatelem dluhopisů s tím, že se dohoda o příslušnosti uplatní na spory vzniklé s jakýmkoli následným nabyvatelem uvedených dluhopisů, pokud jde o jejich platnost; nebo se lze jinak domnívat, že vložení článku dohody o příslušnosti do dokumentu za účelem úpravy vydání dluhopisů určených k přeshraničnímu oběhu je formou, kterou připouštějí zvyklosti v mezinárodním obchodě ve smyslu čl. 23 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení?
CS Úřední věstník Evropské unie C 260/32

Kasační opravný prostředek podaný dne 3. července 2013 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. dubna 2013 ve věci T-51/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) v. Komise

(Věc C-379/13 P)

2013/C 260/59

Jednací jazyk: portugalština

Účastníci řízení

Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zástupci: N. Morais Sarmento a L. Pinto Monteiro, advokáti)

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání navrhovatele

Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu v plném rozsahu;

— zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

— uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Nedodržení přiměřené lhůty pro přijetí rozhodnutí

1. Promlčení zahájení stíhání

Navrhovatel má za to, že napadené rozhodnutí bylo přijato po uplynutí lhůty čtyř let stanovené pro promlčení zahájení stíhání na základě nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 (1). A i kdyby došlo k případnému přerušení promlčecí doby pro zahájení řízení, v souladu s ustanoveními čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce uplynula lhůta rovnající se dvojnásobku promlčecí doby, aniž by bylo přijato rozhodnutí. Vzhledem k tomu, že doba byla promlčena, musí být napadené rozhodnutí považováno za protiprávní rozhodnutí, které nelze vykonat.

2. Porušení zásady právní jistoty

Navrhovatel má za to, že skutečnost, že Komise nechala uplynout 20 let mezi údajným protiprávním jednáním a přijetím napadeného rozhodnutí, představuje porušení zásady právní jistoty. Tato základní zásada práva Evropské unie stanoví, že každá osoba má právo, aby její věc byla vyřízena unijními orgány v přiměřené lhůtě.

3. Porušení práva na obhajobu

Navrhovatel má za to, že bylo porušeno jeho právo na obhajobu, jelikož tím, že uplynulo 20 let mezi údajným protiprávním jednáním a přijetím konečného rozhodnutí, byl navrhovatel připraven o možnost předložit své vyjádření včas, a sice v době, kdy měl ještě k dispozici dokumenty, které by mohly odůvodnit výdaje, o nichž má Komise za to, že nemohou být nahrazeny.

(1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1).
CS Úřední věstník Evropské unie C 260/33

Kasační opravný prostředek podaný dne 3. července 2013 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. dubna 2013 ve věci T-53/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) v. Komise

(Věc C-381/13 P)

2013/C 260/61

Jednací jazyk: portugalština

Účastnice řízení

Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zástupci: N. Morais Sarmento a L. Pinto Monteiro, advogados)

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání navrhovatele

Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu v plném rozsahu;

— zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

— uložil Komisi povinnost nést vlastní náklady řízení a náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelem.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Nedodržení přiměřené lhůty pro přijetí rozhodnutí

1. Promlčení zahájení stíhání

Navrhovatel má za to, že napadené rozhodnutí bylo přijato po uplynutí lhůty čtyř let stanovené pro promlčení zahájení stíhání článkem 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (1). A i kdyby došlo k případnému přerušení promlčecí doby pro zahájení řízení, v souladu s ustanoveními čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce uvedeného nařízení uplynula lhůta rovnající se dvojnásobku promlčecí doby, aniž by bylo přijato rozhodnutí. Vzhledem k tomu, že příslušný nárok byl promlčen, musí být napadené rozhodnutí považováno za protiprávní rozhodnutí, které nelze vykonat.

2. Porušení zásady právní jistoty

Navrhovatel má za to, že skutečnost, že Komise nechala uplynout více než 20 let mezi údajným protiprávním jednáním a přijetím napadeného rozhodnutí, představuje porušení zásady právní jistoty. Tato základní zásada práva Evropské unie stanoví, že každá osoba má právo, aby její věc byla vyřízena unijními orgány v přiměřené lhůtě.

3. Porušení práva na obhajobu

Navrhovatel má za to, že bylo porušeno jeho právo na obhajobu, jelikož tím, že uplynulo více než 20 let mezi údajným protiprávním jednáním a přijetím konečného rozhodnutí, byl navrhovatel připraven o možnost předložit své vyjádření včas, a sice v době, kdy měl ještě k dispozici dokumenty, které by mohly odůvodnit výdaje, o nichž má Komise za to, že nemohou být nahrazeny.

(1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).