ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (pátého senátu)

4. prosince 2008( )

„Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 86/378/EHS a 96/97/ES – Rovné zacházení pro muže a ženy – Neúplné provedení“

Ve věci C‑41/08,

jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 5. února 2008,

Komise Evropských společenství, zastoupená M. van Beekem a P. Ondrůškem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,

žalobkyně,

proti

České republice, zastoupené M. Smolkem, jako zmocněncem,

žalované,

SOUDNÍ DVŮR (pátý senát),

ve složení M. Ilešič, předseda senátu, A. Tizzano a J.‑J. Kasel (zpravodaj), soudci,

generální advokátka: E. Sharpston,

vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,

s přihlédnutím k písemné části řízení,

s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout věc bez stanoviska,

vydává tento

Rozsudek

1 Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Česká republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu jednak se směrnicí Rady 86/378/EHS ze dne 24. července 1986 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků (Úř. věst. L 225, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 327), a jednak se směrnicí Rady 96/97/ES ze dne 20. prosince 1996, kterou se mění směrnice 86/378 (Úř. věst. 1997 L 46, s. 20; Zvl. vyd. 05/03, s. 232), a v každém případě tím, že o uvedených předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto směrnic a z článku 54 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. 2003, L 236, s. 33, dále jen „Akt o podmínkách přistoupení“).

2 Jak vyplývá z článku 1 směrnice 86/378, jejím účelem je zavést zásadu rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků.

3 Podle čl. 12 odst. 1 směrnice 86/378 měly členské státy uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. července 1989 a neprodleně o nich uvědomit Komisi.

4 Podle čl. 3 odst. 1 směrnice 96/97 měly členské státy uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1997 a neprodleně o nich uvědomit Komisi.

5 V souladu s článkem 2 Aktu o podmínkách přistoupení ve spojení s článkem 54 tohoto aktu byla Česká republika povinna uvést v účinek opatření nezbytná k tomu, aby dosáhla souladu se směrnicemi 86/378 a 96/97 ode dne svého přistoupení k Evropské unii, tj. od 1. května 2004.

6 Vzhledem k tomu, že Komise neobdržela informace, které by jí umožňovaly mít za to, že předpisy nezbytné k zajištění provedení směrnic 86/378 a 96/97 do českého právního řádu byly přijaty ve lhůtě stanovené Aktem o podmínkách přistoupení, zahájila řízení o nesplnění povinnosti podle článku 226 ES. Poté, co Českou republiku vyzvala k podání vyjádření a vydala dvě odůvodněná stanoviska, vydala Komise dne 18. října 2006 dvě doplňující odůvodněná stanoviska, kterými vyzvala tento členský stát k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby těmto stanoviskům vyhověl ve lhůtě dvou měsíců od jejich obdržení.

7 Vzhledem k tomu, že z odpovědi České republiky na tato doplňující odůvodněná stanoviska vyplynulo, že předpisy nezbytné k úplnému provedení směrnic 86/378 a 96/97 nebyly dosud přijaty, rozhodla se Komise podat projednávanou žalobu.

8 Česká republika ve své žalobní odpovědi uznává, že v současné době české právní předpisy zajišťují pouze částečné provedení směrnic 86/378 a 96/97. Uvádí však, že legislativní proces směřující k zajištění úplného provedení uvedených směrnic bude brzy dokončen.

9 V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora se existence nesplnění povinnosti posuzuje vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, a že změny, ke kterým došlo následně, nemohou být Soudním dvorem brány v úvahu (viz zejména rozsudky ze dne 14. září 2004, Komise v. Španělsko, C‑168/03, Sb. rozh. s. I‑8227, bod 24; ze dne 18. ledna 2007, Komise v. Česká republika, C‑203/06, bod 6, a ze dne 27. září 2007, Komise v. Lucembursko, C‑354/06, bod 7).

10 V projednávaném případě je nesporné, že v době uplynutí lhůty stanovené v doplňujících odůvodněných stanoviscích nebyla přijata všechna opatření pro zajištění provedení směrnic 86/378 a 96/97 do českého právního řádu.

11 Z toho vyplývá, že žalobu podanou Komisí je třeba považovat za opodstatněnou.

12 Je tedy třeba určit, že Česká republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicemi 86/378 a 96/97, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto směrnic a z článku 54 Aktu o podmínkách přistoupení.

K nákladům řízení

13 Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a Česká republika neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:

1) Česká republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 86/378/EHS ze dne 24. července 1986 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků a se směrnicí Rady 96/97/ES ze dne 20. prosince 1996, kterou se mění směrnice 86/378, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto směrnic a z článku 54 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie.

2) České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

Podpisy.