10

V napadeném rozsudku Soud shrnul skutkový rámec žaloby, která mu byla předložena, takto: „1. [Sporným] rozhodnutím […] Komise konstatovala účast různých podniků na řadě dohod a jednání ve vzájemné shodě ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES. 2. Jednalo se zejména o osm následujících bank, které jsou adresáty [sporného] rozhodnutí: — Erste […]; — [RZB]; — [BA-CA]; — […] — [ÖVAG]; — […] 3. Komise hlavně vytýká adresátkám [sporného] rozhodnutí, že zavedly to, co označuje za ‚Lombardskou síť‘, to znamená soubor pravidelných setkání (dále jen ‚kulaté stoly‘), stejně vyčerpávajících co do podstaty jako úzce spojených formou, v jejichž rámci pravidelně [slaďovaly své jednání], pokud jde o základní parametry týkající se hospodářské soutěže na trhu s bankovními produkty a službami v Rakousku. […] 15. Vzhledem k tomu, že v dubnu roku 1997 věděla o dokumentu, který vzbuzoval podezření o existenci dohod nebo jednání ve vzájemné shodě v rozporu s článkem 81 na rakouském bankovním trhu, Komise zahájila formální vyšetřovací řízení. Dne 30. června 1997 v souladu s článkem 3 nařízení Rady č. 17 […], politická strana Freiheitliche Partei Österreichs (dále jen ‚FPÖ‘) podala stížnost proti osmi rakouským úvěrovým institucím podezřelým z toho, že se účastnily dohod a jednání ve vzájemné shodě omezujícím hospodářskou soutěž. 16. Ve dnech 23. a 24. června 1998 Komise podrobila několik bank, mezi které patří většina adresátek [sporného] rozhodnutí, neoznámeným šetřením. Dne Komise zaslala v souladu s čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení č. 17 žádost o informace mnoha úvěrovým institucím podezřelým z toho, že se účastnily těchto dohod nebo jednání. 17. Ihned poté, co obdržely žádost o informace, hlavní dotyčné banky nabídly Komisi svou ‚spolupráci‘ při přezkoumání věci, dokonce nabídly vysvětlení skutkového stavu ‚z vlastní vůle‘ (namísto toho, aby odpovídaly na žádost o informace) a vzdaly se slyšení; za to by generální ředitelství pro hospodářskou soutěž Komise zrušilo svou žádost o informace a uložilo pouze ‚mírnou‘ správní pokutu. Přestože uvítala rychlost, s jakou banky nabídly svou spolupráci, Komise v tomto ohledu odmítla jakoukoli dohodu. 18. Všechny adresátky tedy odpověděly na žádost o informace. Při této příležitosti některé nicméně tvrdily, že ve většině položených otázek nejsou povinny odpovídat a že mohou takovou odpověď poskytnout, stejně jako předat příslušné dokumenty, dobrovolně, v rámci výše uvedené spolupráce. Komise takový právní názor odmítla. 19. Nedlouho poté hlavní dotyčné banky, mezi které patřily žalobkyně, […], zaslaly Komisi dokument o 132 stranách, nazvaný ‚Společn[é vylíčení] skutkového stavu‘, ve kterém podrobně popisovaly historický kontext své kartelové dohody, posléze krátce shrnuly a poskytly své posouzení obsahu svých kulatých stolů, tak jak vyplývalo ze shromážděných dokumentů, jakož i z dokumentů, které po nich byly požadovány. Paralelně předložily šestnáct složek obsahujících dokumenty zařazené podle jednotlivých kulatých stolů a doprovázené podrobnými obsahy. Aby mohla zvážit případnou přidanou hodnotu písemností předaných se společným [vylíčením] skutkového stavu, Komise požádala banky, aby jí sdělily, zda některé z těchto písemností jí dosud byly neznámé a případně které. Její partnerky nepovažovaly za možné ani nutné této žádosti vyhovět. 20. Dne 13. září 1999 Komise předala osmi bankám oznámení námitek přijaté dne […]. Dne Komise odeslala bankám doplňující oznámení námitek […]. 21. Dne 11. června 2002 Komise přijala [sporné] rozhodnutí. […] 22. V článku 1 [sporného] rozhodnutí Komise uvádí, že osm bank, kterým je adresováno toto rozhodnutí, porušilo čl. 81 odst. 1 ES tím, že se účastnilo dohod a jednání ve vzájemné shodě o cenách, bankovních provizích a jiných parametrech hospodářské soutěže, jejichž účelem bylo od 1. ledna 1995 do omezit hospodářskou soutěž na bankovním trhu produktů a služeb v Rakousku. […] 24. Článek 3 [sporného] rozhodnutí ukládá jeho adresátům následující pokuty: — Erste: 37,69 milionu eur; — RZB: 30,38 milionu eur; — BA-CA: 30,38 milionu eur; […] — ÖVAG: 7,59 milionu eur; […]. 25. [Sporné] rozhodnutí uvádí, že v Rakousku dohody mezi bankami, zvláště o úrokových sazbách a provizích, vyplývají ze staré tradice, až do 80. let částečně založené na právním základě, která však byla zrušena nejpozději 1. ledna 1994, když Rakouská republika přistoupila k Evropskému hospodářskému prostoru (EHP) a když vstoupil v platnost [zákon o bankovním systému (Bankwesensgesetz)]. 26. Úvěrové instituce přesto pokračovaly v rámci utvořené sítě v uzavírání dohod, zejména o úrokových sazbách z vkladů a půjček. 27. [Sporné] rozhodnutí uvádí ve své kapitole 5, že uzavřené dohody byly velmi úplné co do svého obsahu, z velké části institucionalizované, jakož i v úzkém vzájemném vztahu a vztahovaly se na celé rakouské území. Každý bankovní produkt byl předmětem zvláštního kulatého stolu, jehož se účastnili příslušní zástupci druhého nebo třetího hierarchického stupně dotyčných bank. V praxi toto teoretické rozdělení nebylo přísně dodržováno: čas od času byly související otázky, spadající do různých kulatých stolů upraveny jedinou instancí. Konečně, tyto různé kulaté stoly byly nedílnou součástí organického celku. 28. Jako nejvyšší instance (nazývaná ‚Lombardský klub‘) se členové vedení hlavních rakouských bank scházeli jednou za měsíc, vyjma srpna. Vedle témat obecného zájmu, neutrálních z hlediska hospodářské soutěže, se tato instance zabývala změnami úrokových sazeb, opatřeními v oblasti reklamy atd. Na některých z těchto jednání byli přítomni zástupci rakouské centrální banky […]. 29. Na bezprostředně nižší úrovni zasedaly technické kulaté stoly spojené se zvláštními produkty. Nejdůležitější byly v tomto ohledu kulaté stoly o aktivech, tj. úvěrech, a jednání o pasivech, tj. úsporách. Jak naznačuje jejich jméno, jejich cílem bylo stanovení podmínek (tj. úrokových sazeb) úvěrů a úspor a konala se buď samostatně, nebo společně. Mezi ‚Lombardským klubem‘ a těmito kulatými stoly byla mimořádně intenzivní výměna informací. 30. Regionální kulaté stoly, početné a různorodé, se pravidelně konaly ve všech rakouských spolkových zemích. V některých spolkových zemích byla dokonce převzata hierarchická struktura ‚Lombardského klubu‘ a technických kulatých stolů. 31. Během federálních kulatých stolů o aktivech nebo pasivech se zástupci vídeňských institucí setkávali se svými regionálními protějšky zejména za účelem rozšíření svých rozhodnutí na celé rakouské území. 32. Nadto existovaly specializované kulaté stoly věnované operacím uskutečněným s podniky, operacím uskutečněným s jednotlivci v segmentu ‚svobodná povolání‘, hypotečním úvěrům a úvěrům na výstavbu (nazývané ‚Minilombard‘, ‚kulaté stoly osob odpovědných za velké účty‘, kulaté stoly ‚svobodná povolání‘, ‚lóže hypoteční úvěr‘ a ‚kulatý stůl o pasivech bank poskytujících úvěr na výstavbu‘). 33. Konečně se konalo pravidelně mnoho jiných kulatých stolů o tématech hospodářské soutěže: kulatý stůl finančních ředitelů (Treasurerrunde) se zabýval úvěry federálnímu státu a otázkami o sazbách, různé kulaté stoly o platebních operacích (zvláště kulatý stůl nesoucí tento název, kulatý stůl ‚Zahraničí‘ a organizační výbor rakouských federací úvěrových institucí nebo Organisationskomitee der österreichischen Kreditinstituts-verbände), provizích a nákladech souvisejících s těmito operacemi, klub ‚Vývoz‘ (Exportklub) o financování vývozů a kulatý stůl o cenných papírech (Bankenrunde Wertpapiere) o minimálních nákladech, provizích a úrokových sazbách použitelných na tyto produkty. 34. Mezi těmito specializovanými kulatými stoly zaujímaly významné místo stoly orgánů kontroly správy (Controllerrunde), které seskupovaly zástupce příslušných služebních útvarů hlavních rakouských bank. V jeho rámci byly definovány základy jednotných výpočtů a vypracovány společné návrhy za účelem vylepšení zisků. Tak banky posilovaly mezibankovní transparentnost z hlediska výpočtů a nákladů. 35. Mezi všemi těmito kulatými stoly, jejichž hlavním předmětem tedy byly podmínky úvěru a úspor, jakož i bankovní provize, probíhala pravidelná výměna informací. Často se přihodilo, že konzultace zahájené v rámci jedné instance byly odloženy, dokud nebyla přijata dohoda v rámci jiné. Konečně, svrchovanost ‚Lombardského klubu‘ měla za následek, že v případě sporu se očekávala jeho arbitráž. 36. Za účelem zavedení dohod uzavřených na vídeňských kulatých stolech (nebo za účelem přizpůsobení se těmto dohodám) byly rovněž pravidelně předávány informace kulatým stolům spolkových zemí nebo naopak těmito předávány ústředním kulatým stolům zasedajícím v hlavním městě. Čas od času vysílaly regionální instance zástupce na federální kulaté stoly o aktivech nebo pasivech. 37. Komise ve [sporném] rozhodnutí konstatuje, že během období, na které se vztahovalo šetření (tedy od 1. ledna 1994 do konce června roku 1998), se pouze ve Vídni konalo nejméně 300 setkání, bez ohledu na mnohé regionální kulaté stoly. […] 38. Komise zdůrazňuje zvláštní roli, kterou hrají v ‚Lombardské síti‘ zastřešující společnosti z hlediska koordinace a zastupování jejich příslušných seskupení, tedy co se týče Erste (dříve GiroCredit), sektoru spořitelen, co se týče RZB, sektoru Raiffeisen, a co se týče ÖVAG, sektoru lidových bank. Podle ní tato role přímo sloužila ke správnému fungování ‚Lombardské sítě‘. Na jedné straně zastřešující společnosti organizovaly vzájemné výměny informací mezi Vídní a spolkovými zeměmi v samotném rámci skupin, na druhé straně obhajovaly úroky své vlastní skupiny vůči ostatním členským skupinám kartelu. Podle Komise tak byly jinými účastníky vnímány jako zástupkyně těchto skupin. V důsledku toho nedocházelo k uzavírání dohod pouze mezi těmito institucemi, ale rovněž mezi skupinami.“