CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :121 1ROZSUDEK SOUDU PR O V EŘEJNOU SLUŽBU
(první senát)
30. září 2010
Věc F-43/09
Carlo van H euckelom
v.
E v ropský policejní úřad (Europol)
„Veřejná služba — Služební řád p ro zaměstnance Europolu — Článek 29 — Postup do vyššího 
platového stupně přiznaný na základě hodnotících posudků — Námitka p rotiprávnosti rozhodnutí, 
kterým se stanoví politika u rčování platových tříd a platových stupňů — Pravomoci ředitele Europolu 
a pravomoci správní rad y Europolu — Posuzovací pravomoc ředitele Europolu — Meze“
Předmět:Žaloba podaná na základě čl. 40 o dst. 3 Úmluvy o zřízení Evropského policejního úřadu 
založené na článku K. 3 Smlouvy o Evropské u nii (Úmluva o Europolu) a na základě 
čl. 93 o dst. 1 služebního řádu pro zaměstnance Europolu, jejímž prostřednictvím s e 
C. van H euckelom d omáhá zrušení rozhodnutí ředitele Europolu ze dne 14. července 
2008 , kterým se mu od 1. dubna 2008 p řiznává postup pouze o jeden platový stupeň, 
a zrušení rozhodnutí ze dne 19. ledna 2009 , kterým s e zamítá jeho stížnost proti 
uvedenému rozhodnutí.
Roz hodnutí:Žaloba se zamítá. Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
Sh rnutí
1. Žaloba na neplatnost — Právní zájem na podání žaloby — Fyzické a právnické osoby
(Článek 263 č tvrtý pododstavec SFEU)
2. Úředníci — Žaloba — Předchozí správní stížnost — Shoda m ezi stížností a žalobou — 
Totožnost předmětu a důvodu — Námitka protiprávnosti vztahující se k jinému právnímu důvodu, než 
který je uveden ve stížnosti — Přípustnost
(Služební řád úředníků, články 90 a 91)
3. Úředníci — Zaměstnanci Europolu — Postup do vyššího platového stupně prováděný každé d va roky
(Služební řád pro zaměstnance Eu ropolu, články 28 a 29)
4. Úředníci — Zaměstnanci Europolu — Postup do vyššího platového stupně prováděný každé d va roky
(Služební řád pro zaměstnance Eu ropolu, článek 29)
2 ECLI:EU:F:2010 :121SHRNU TÍ–VĚCF-43/09
VANHEUCKELOMv.EUROPOL
1. Žaloba na neplatnost podaná fyzickou nebo právnickou osobou je přípustná pouze v případě, že 
žalobce má zájem n a zrušení napadeného aktu. Předpokladem t akového zájmu je, že samotné zrušení 
aktu m ůže vyvolat právní následky n ebo, jinak řečeno, že žaloba m ůže ve s vém v ýsledku p řinést 
prospěch straně, která ji podala.
(viz bod 31)
Odkazy:
Soudní dvůr: 24. června 1986 , AKZO Ch emie a AKZO Ch emie UK v. Komise, 53/85, Recueil, s. 1965 , bod 21
Tribunál: 14. září 1995 , Antillean Rice Mills a další v. Komise, T-480/93 a T-483/93, Recueil, s. II-2305 , body 59 a 60 
a uvedená judikatura; 20. června 2001 , Euroalliages v. Komise, T-188/99, Recueil, s. II-1757 , bod 26; 28. září 2004 , 
MCI v. Komise, T-310/00, Sb. rozh. s . II-3253 , bod 44
2. Pravidlo shody me zi stížností a žalobou v podstatě vyžaduje, aby me zi předmětem a důvodem ž aloby 
a předmětem a důvodem s tížnosti byla dá na shoda. Tento požadavek je nutno v ykládat pružně. 
Pravidlo shody se tedy může uplatnit pouze v případě, kdy žaloba v soudním řízení mění předmět 
stížnosti nebo její důvod, přičemž pojem „důvod“ musí být vykládán široce. V případě návrhových 
žádání směřujících ke z rušení aktu je třeba podle takového výkladu „důvodem s poru“ rozumět 
zpochybnění vnitřní legality napadeného aktu ze strany žalobce nebo – alternativně – zpochybnění 
jeho vnější legality.
Pokud jde o námitky p rotiprávnosti, jejich nepřípustnost z důvodu nedodržení pravidla shody by 
narušovala rovnováhu me zi ochranou procesních práv úředníka a účelem p ostupu před zahájením 
soudního řízení a představovala by pro úředníka n epřiměřenou a neodůvodněnou sankci, a to i kdyby 
se vztahovaly k jinému právnímu důvodu, než který je uveden ve s tížnosti. Kvůli tomu, že námitka 
protiprávnosti má svou podstatou právní charakter, a kvůli úvahám, jež dotyčného ve dou k tomu, aby 
takovou protiprávnost zjišťoval a uplatňoval, totiž nelze po úředníkovi nebo zaměstnanci, který podá 
stížnost a který nutně nemá odpovídající právní kv alifikaci, požadovat, aby pod hrozbou pozdější 
nepřípustnosti takovou námitku u platnil ve s tádiu před zahájením soudního řízení. To platí tím spíše, 
že uplatnění námitky p rotiprávnosti ve s tádiu před zahájením s oudního řízení může stěží vé st 
k úspěchu stěžovatele v tomto stádiu, protože je nepravděpodobné, že by se úřad r ozhodl nepoužít 
některé platné ustanovení, které případně porušuje no rmu vyšší právní síly, pouze s cílem u možnit 
mimosoudní řešení sporu.
(viz body 43 a 44)
Odkazy:
Soud pro ve řejnou službu: 1. července 2010 , Mandt v. Parlament, F-45/07, body 109, 115 , 119 a uvedená judikatura 
a bod 121
3. V rámci systému určování platových tříd a platových stupňů platného u Europolu jsou upravena dvě 
různá řízení: zaprvé h odnocení, které je upraveno č lánkem 28 s lužebního řádu pro zaměstnance 
Europolu a které spadá d o pravomoci hodnotitele, a zadruhé postup do vyšších platových stupňů, 
který je upraven článkem 29 u vedeného služebního řádu a který je v pravomoci ředitele Europolu.
Článek 29 p rvní pododstavec věta první služebního řádu pro zaměstnance Europolu stanoví, že 
rozhodnutí ředitele Europolu týkající se postupu zaměstnanců Europolu do vyšších platových stupňů 
prováděného ka ždé dva roky s e přijímají na základě „hodnocení“, při němž se přihlíží k výkonno sti 
každého dotyčného zaměstnance. Z toho vyplývá, že stanoví-li čl. 29 p rvní pododstavec věta třetí 
služebního řádu pro zaměstnance Europolu, že „přesná pravidla hodnocení stanoví správní rada “, toto
ECLI:EU:F:2010 :121 3SHRNU TÍ–VĚCF-43/09
VANHEUCKELOMv.EUROPOL
 ustanovení odkazuje na řízení, ve kt erém s e hodnotí a známkuje výkonno st zaměstnanců Europolu. 
Toto ustanovení tedy nevyžaduje, aby správní rada E uropolu stanovila pravidla řízení týkajícího se 
postupu do vyššího platového stupně.
(viz body 48 a ž 50)
Odkazy:
Tribunál: 22. března 2006 , Mausolf v. Europol, T-209/02 a T-210/04, Sb. VS s. I-A-2-79 a II-A-2-335, bod 37
4. Článek 29 s lužebního řádu pro zaměstnance Europolu stanoví, že ředitel může přiznat postup 
nejvýše o dva platové s tupně za období dvou let na základě hodnocení a s přihlédnutím ke 
služebnímu výkonu dotyčného. Uplatňování tohoto článku s padá d o oblasti, v níž je třeba řediteli 
Europolu přiznat široký p rostor pro uvážení podobně jako o rgánu oprávněnému ke j menování při 
uplatňování článku 45 služebního řádu úředníků.
Článek 5 odst. 1 politiky u rčování platových tříd a platových stupňů zaměstnanců Europolu, která byla 
přijata jeho ředitelem, stanoví kri téria p ro přiznávání platových stupňů. Na základě posledních dvou 
ročních hodnocení ředitel přizná postup o dva platové stupně zaměstnancům, kteří své ú koly plnili 
soustavně nebo často nad o čekávání, nepřizná žádný postup o platový stupeň těm, kdo očekávání 
splnili jen částečně nebo je nesplnili vůbec, a ostatním zaměstnancům p řizná postup o jeden platový 
stupeň.
Z uvedeného čl. 5 odst. 1 vyplývá, že ředitel přizná postup o dva platové stupně pouze v případech, kd y 
dotyčný zaměstnanec za oba tyto roky r ozhodného období podával zvlášť vynikající služební výkony 
a nespokojil se jen s naplněním o čekávání. Smyslem t ěchto jistě náročných kri térií j e odměnit 
soustavnost úsilí. Nelze popřít, že politika p řijatá ředitelem E uropolu v rámci jeho di skreční 
pravomoci přiznané článkem 29 s lužebního řádu pro zaměstnance Europolu, která z aměstnance 
povzbuzuje k tomu, aby ve s vém ú silí o překonání očekávání vytrvali, je ve s lužebním zájmu.
Vzhledem k tomu, že ředitel nemá při uplatňování čl. 5 odst. 1 shora uvedené politiky žádnou diskreční 
pravomoc a musí striktně dodržovat kritéria s tanovená v uvedeném u stanovení, může ředitel právě díky 
tomu, že jeho pravomoc v oblasti postupu do vyššího platového stupně je ohraničena pomocí 
uvedených kri térií, dbát na to, aby příslušné žádosti byly posouzeny pe člivě, spravedlivě a v souladu se 
zásadou rovného zacházení.
(viz body 59 a 61 a ž 63)
Odkazy:
Tribunál: výše uvedený rozsudek Mausolf v. Europol, bod 67