ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 174/18

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 29. března 2012 — Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

(Věc C-154/12)

2012/C 174/27

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Tribunal de première instance de Bruxelles

Účastníci původního řízení

Žalobci: Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken

Žalovaný: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

Předběžné otázky

Je článek 16 nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (1), nyní článek 51 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (2), tím, že v odvětví cukrové řepy ukládá dávku 12 eur na tunu cukru v rámci kvóty, neplatný,

— v rozsahu, v němž je právním základem použitým zákonodárcem k zavedení tohoto ustanovení bývalý čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec smlouvy o ES, nyní čl. 43 odst. 2 Smlouvy o FEU;

— v rozsahu, v němž zákonodárce, který odůvodnil dávku jako opatření určené k financování výdajů v rámci společné organizace trhu s cukrem, zatímco ve skutečnosti financuje přímé podpory nebo má zajistit rozpočtovou neutralitu reformy v odvětví cukru v roce 2006, neuvádí jasně a jednoznačně důvody zavedení dávky, jak vyžaduje článek 296 Smlouvy o FEU (bývalý článek 253 Smlouvy o ES);

— v rozsahu, v němž je odvětví cukrové řepy jediným odvětvím, na nějž byla uložena taková dávka přispívající do obecného rozpočtu Evropské unie, musí být dávka považována za diskriminační jak mezi pěstiteli, kteří zachovali produkci cukrové řepy, a těmi, kteří s touto produkcí přestali, tak mezi odvětvím cukrové řepy a všemi ostatními zemědělskými či nezemědělskými odvětvími;

— v rozsahu, v němž je třeba mít za to, že dávka porušuje zásadu proporcionality, jelikož není vhodná ani nezbytná k financování výdajů v rámci společné organizace trhu s cukrem a ani přiměřená vzhledem ke skutečným výdajům a perspektivám výdajů v rámci společné organizace trhu s cukrem?

(1) Úř. věst. L 58, s. 1.

(2) Úř. věst. L 299, s. 1.
—

Lze na letecké společnosti požadovat, a pokud ano, za jakých podmínek a v jakém rozsahu, aby měla zvláštní zdroje například ve formě letadla nebo posádky k uskutečnění letu, který by jinak musel být zrušen, nebo aby byla schopna uskutečnit let nahrazující zrušený let?
2)

Pokud má taková korporace jako OTOC zákonnou povinnost zavést pro své členy systém povinného vzdělávání, lze současný článek 101 SFEU vykládat v tom smyslu, že umožňuje zpochybnit zavedení vzdělávacího systému, k němuž je OTOC ze zákona povinna, jakož i nařízení, v němž je tento systém definován, a to v tom rozsahu, v jakém vyjadřuje uvedený zákonný požadavek? Nebo naopak tato oblast nespadá do působnosti článku 101 SFEU a měla by být posouzena podle současného článku 56 SFEU a následujících?
2)

Musí být poplatek za vysílání reklamy, který vybírá odvolatelka od společností — jejichž reklamu vysílá — jakožto osoba, která pro daňové účely nahrazuje daňového poplatníka, a který zanáší do svého účetnictví jako položku vztahující se k třetím osobám, kvalifikován jako částka, kterou „osoba povinná k dani obdržela od svého kupujícího nebo zákazníka na úhradu výdajů zaplacených jménem a na účet kupujícího nebo zákazníka a které zanesla do svého účetnictví jako průběžné položky“ ve smyslu čl. 11 části A odst. 3 písm. c) směrnice 77/388/EHS [nyní čl. 79 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006]?
2)

Zadruhé, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009. Tribunál v rozporu s právem kvalifikoval ochrannou známku RESTORE jako čistě popisný údaj. Podmínkou použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 je, že přihlašované označení může v oblasti obchodu sloužit „k označení“ druhu, atd. výrobků. Podle judikatury Soudního dvora musí popisná podstata „zjevně“ vyplývat z přihlašovaného označení a samo slovo musí mít popisný charakter. Sloveso „restore“ není samo o sobě schopno poskytnout žádný odkaz na druh, jakost nebo účel přihlášených výrobků. Sloveso „restore“ nabývá pouze ve vazbách s jedním nebo vícero podstatnými jmény (například „restore one’s health“) popisnou funkci. Vychází-li se z toho, že z okolností vyplývá souvislost s medicínou, tak to podle judikatury Soudního dvora nestačí, protože je k tomu nezbytná modifikace obchodu ve smyslu výkladového úsilí. Chápání související s medicínou může vyplývat pouze z připojení slov jako například „health“, což ovšem v projednávaném případě právě chybí. Jak odvolacím senátem, tak i Tribunálem byla místo přihlášené ochranné známky RESTORE zkoumána ochranná známka RESTORE SOMEONE’S HEALTH.
1)

Pod pojmem „náklady přímo vynaložené za provoz železniční dopravy“ se rozumí hraniční náklady, které jsou přímo vynaložené z důvodu skutečného používání železniční infrastruktury, to znamená „přímé náklady“, které jsou přímo vynaloženy v souvislosti se zvláštním provozem železniční dopravy. Tyto náklady jsou tedy proměnlivé a závisí na tom, zda se bude nebo nebude železniční infrastruktura využívat. Pokud se vychází z této logiky, náklady vynaložené nezávisle na skutečném využívání železniční infrastruktury by nebylo možné považovat za přímé náklady ani v tom případě, kdy by se týkaly činností nebo zboží, které jsou třeba k tomu, aby bylo možné na určitých trasách uskutečňovat vlakovou přepravu. Tyto náklady jsou fixními náklady v to smyslu, že se vynaloží i v tom případě, kdy se železniční infrastruktura nebude využívat.
b)

se výraz „náhradní matka“ vztahuje k okolnostem, kdy žena byla těhotná a porodila dítě za sociální matku. 1) Přiznává čl. 1 odst. 1, čl. 2 písm. c), čl. 8 odst. 1 nebo čl. 11 odst. 2 písm. b) směrnice 92/85/EHS o těhotných zaměstnankyních (1) právo na mateřskou dovolenou sociální matce, která má dítě na základě surogační smlouvy? 2) Přiznává směrnice 92/85/EHS o těhotných zaměstnankyních právo na mateřskou dovolenou sociální matce, která má dítě na základě surogační smlouvy, za okolností, kdy tato a) může kojit po narození nebo b) kojí po narození? 3) Jedná se o porušení článku 14 ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) nebo čl. 2 odst. 2 písm. c) přepracované směrnice 2006/54/ES o rovném zacházení (2), odmítne-li zaměstnavatel poskytnout mateřskou dovolenou sociální matce, která má dítě na základě surogační smlouvy? 4) Jedná se z důvodu vztahu zaměstnankyně s náhradní matkou dítěte o potenciální porušení článku 14 ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) nebo čl. 2 odst. 2 písm. c) přepracované směrnice 2006/54/ES o rovném zacházení, je-li odmítnuto poskytnutí mateřské dovolené sociální matce, která má dítě na základě surogační smlouvy? 5) Jedná se z důvodu vztahu sociální matky s náhradní matkou dítěte o potenciální porušení článku 14 ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) nebo čl. 2 odst. 2 písm. c) přepracované směrnice 2006/54/ES o rovném zacházení, je-li sociální matka, která má dítě na základě surogační smlouvy, vystavena méně příznivému zacházení? 6) Je-li třeba na čtvrtou otázku odpovědět kladně, je postavení sociální matky jako takové dostačující k tomu, aby jí vznikl nárok na mateřskou dovolenou na základě jejího vztahu s náhradní matkou dítěte? 7) Je-li třeba na kteroukoli z otázek 1, 2, 3 a 4 odpovědět kladně, 7.1) je směrnice 92/85/EHS o těhotných zaměstnankyních v relevantním rozsahu přímo účinná a 7.2) je přepracovaná směrnice 2006/54/ES o rovném zacházení v relevantním rozsahu přímo účinná?
3)

Je třeba rozsudek Evropského soudního dvora ve věci Gregorio My proti Office national des pensions (ONP), C-293/03, vykládat v tom smyslu, že pro účely výpočtu hodnoty důchodových nároků převáděných do důchodového systému EU pojistněmatematickou metodou závislou na délce pojištění musí být do osobního vyměřovacího základu započteno i období, v němž byl přede dnem podání žádosti o převod důchodových nároků již úředník EU účasten v důchodovém systému EU?
—

zachoval účinky zrušeného rozhodnutí do okamžiku, kdy vstoupí v platnost nové rozhodnutí přijaté v přiměřené lhůtě na náležitém právním základě, tedy na základě čl. 218 odst. 6 písm. a) SFEU ve spojení s čl. 43 odst. 2 SFEU, anebo, pokud by Parlament odmítl udělit souhlas, do uplynutí přiměřeně krátké lhůty od rozhodnutí Parlamentu o neudělení souhlasu, a
CS Úřední věstník Evropské unie C 174/18

Žaloba podaná dne 30. března 2012 — Evropská komise v. Irsko

(Věc C-158/12)

2012/C 174/28

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Petrova a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

Žalovaný: Irsko

Návrhová žádání žalobkyně

— určit, že Irsko tím, že nejpozději do 30. října 2007 nevydalo povolení podle článků 6 a 8 směrnice 2008/1/ES (1) či vhodným způsobem nepřezkoumalo a případně neaktualizovalo podmínky povolení 13 existujících zařízení pro chov prasat a drůbeže v Irsku a tím nezajistilo, aby tato zařízení byla provozována podle požadavků článků 3, 7, 9, 10 a 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 směrnice uvedené směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 této směrnice,

— uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/1 mají členské státy dbát na to, aby jejich příslušné orgány vydávaly povolení podle článků 6 a 8 nebo přiměřeným způsobem přezkoumaly existující podmínky povolení a případně provedly jejich aktualizaci, a to nejpozději do 30. října 2007.

Podle informací, které má Komise, jsou existující zařízení pro chov prasat a drůbeže v Irsku stále provozována bez povolení vydaných podle směrnice 2008/1; z toho vyplývá závěr, že Irsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice.

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 24, s. 8).
CS Úřední věstník Evropské unie C 98/13

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal administratif (Lucembursko) dne 16. ledna 2012 — Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin v. Lucemburské velkovévodství

(Věc C-20/12)

2012/C 98/20

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Tribunal administratif

Účastníci původního řízení

Žalobci: Elodie Giersch, Benjamin Marco Stemper, Julien Taminiaux, Xavier Renaud Hodin, Joëlle Hodin

Žalované: Lucemburské velkovévodství

Předběžné otázky

Jsou s ohledem na zásadu rovného zacházení v rámci práva Společenství vyjádřenou v článku 7 nařízení č. 1612/68 (1) důvody vzdělávací a rozpočtové politiky uváděné lucemburským státem, tedy snaha podpořit nárůst podílu osob, které jsou držiteli vysokoškolského diplomu, který je v současné době v mezinárodním srovnání vzhledem k počtu obyvatel Lucemburska nedostatečný, přičemž tyto důvody by byly vážně ohroženy, pokud by lucemburský stát musel poskytovat finanční podporu vysokoškolského studia všem studentům tak, aby tito mohli absolvovat své vysokoškolské studium v kterékoli zemi světa, a to bez ohledu na jejich vazbu na společnost velkovévodství, což by mělo za následek nepřiměřené zatížení rozpočtu lucemburského státu, takovými důvody ve smyslu výše citované judikatury Společenství, které jsou způsobilé odůvodnit rozdílné zacházení, které vyplývá z požadavku pobytu, jehož splnění je pro účely přiznání podpory vysokoškolského studia vyžadováno jak od lucemburských státních příslušníkům, tak státních příslušníků jiných členských států?

(1) Nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15).
CS Úřední věstník Evropské unie C 118/14

Žaloba podaná dne 7. února 2012 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

(Věc C-63/12)

2012/C 118/22

Jednací jazyk: francouzština

Účastnice řízení

Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Currall, J.-P. Keppenne a D. Martin, zmocněnci)

Žalovaná: Rada Evropské unie

Návrhová žádání žalobkyně

— zrušit rozhodnutí Rady 2011/866/EU ze dne 19. prosince 2011 k návrhu Komise týkajícímu se nařízení Rady, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody (1);

— uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Komise uplatňuje dva body návrhových žádání týkající se přílohy XI služebního řádu úředníků.

První bod se týká odmítnutí Rady přijmout úpravu odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců, tak jak byla navrhnuta Komisí dne 24. listopadu 2011, čímž došlo k porušení způsobu, kterým se po dobu osmi let, do 31. prosince 2012, řídí tyto úpravy. Tímto bodem Komise uplatňuje hlavní žalobní důvod, vycházející ze zneužití pravomoci a překročení pravomocí Rady, jakož i podpůrný žalobní důvod, vycházející z porušení podmínek použití článku 10 přílohy XI služebního řádu úředníků. Hlavní žalobní důvod se týká skutečnosti, že Rada ve skutečnosti sama použila článek 10, ale v rozporu s požadovanými institucionálními podmínkami. Rada tak porušila článek 65 služebního řádu a dále články 3 a 10 přílohy XI. Podpůrným žalobním důvodem Komise tvrdí, že základní podmínky pro použití článku 10 nebyly v roce každopádně splněny 2011, jak ostatně vyplývá ze dvou hospodářských zpráv, které Radě na její žádost předložila. Má rovněž za to, že Rada svoje rozhodnutí řádně neodůvodnila.

Druhý bod se týká odmítnutí Rady upravit opravné koeficienty, které se mají na tyto odměny a důchody uplatnit v závislosti na místě zaměstnání nebo bydliště dotyčných osob. Podle prvního žalobního důvodu tohoto bodu došlo tímto odmítnutím k porušení článku 64 služebního řádu, jakož i článků 1 a 3 jeho přílohy XI. Druhým žalobním důvodem Komise tvrdí, že toto odmítnutí není vůbec odůvodněno, čímž byl porušen čl. 296 odst. 2 SFEU.

(1) Úř. věst. 341, s. 54.
CS Úřední věstník Evropské unie C 118/11

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 31. ledna 2012 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

(Věc C-49/12)

2012/C 118/17

Jednací jazyk: dánština

Předkládající soud

Østre Landsret

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Her Majesty's Revenue & Customs

Žalovaní: Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

Předběžné otázky

Musí být článek 1 nařízení Rady 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládán v tom smyslu, že do jeho rozsahu působnosti spadá věc, ve které orgány členského státu vznesou nárok na náhradu škody vůči podnikům a fyzickým osobám se sídlem a bydlištěm v jiném členském státě na základě obvinění — učiněného podle vnitrostátního práva prvního členského státu — z protiprávní spolupráce na podvodu spočívající v účasti na nezaplacení DPH dlužné prvně uvedenému členskému státu?

(1) Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42
1)

Jedná se o věc (týkající se) spotřebitelských smluv ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení č. 44/2001 (1), pokud obchodník prostřednictvím podoby své internetové stránky zaměřil svoji činnost na jiný členský stát a spotřebitel s bydlištěm na území tohoto členského státu se na základě informací uvedených na internetové stránce obchodníka vydá do jeho obchodního sídla a smluvní strany v něm podepíší smlouvu nebo předpokládá čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení č. 44/2001 v tomto případě uzavření smlouvy na dálku?
2)

Pokud je třeba na otázku 1 odpovědět kladně: Jaká homosexuální jednání spadají do oblasti působnosti směrnice a mohou akty pronásledování z důvodu těchto jednání, jsou-li splněny ostatní podmínky, vést k uznání postavení uprchlíka? Tato otázka se skládá z následujících podotázek: a) Může být od homosexuálních cizinců očekáváno, že svou sexuální orientaci ve své zemi původu budou přede všemi tajit, aby se vyhnuli pronásledování? b) Pokud je třeba na předchozí podotázku odpovědět záporně: Lze od homosexuálního cizince očekávat, že se zdrží vyjádření své sexuální orientace ve své zemi původu, aby se vyhnul pronásledování, a pokud ano, v jaké míře? Může být od homosexuálů očekáváno více zdrženlivosti než od heterosexuálů? c) Pokud lze v této souvislosti rozlišovat mezi vyjádřeními, která se týkají jádra sexuální orientace, a takovými, u kterých tomu tak není: Co se rozumí jádrem sexuální orientace a jak je možno jej určit?
3)

Představuje již samotná skutečnost, že je homosexuální jednání v Sierra Leone podle zákona Offences against the Person Act z roku 1861 trestné a hrozí za ně trest odnětí svobody, akt pronásledování ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 9 odst. 2 písm. c) směrnice? Pokud nikoliv: Za jakých okolností by tomu tak bylo?
3)

Je třeba čl. 35 odst. 4 písm. c) uvedeného nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 v části, v níž stanoví, že „… pokud byly pro určený produkt licence nebo osvědčení s různými sazbami jistoty, je použita k výpočtu částky, která má propadnout, nejnižší sazba použitelná pro dovoz …“, vykládat v tom smyslu, že v případě, že hospodářský subjekt Společenství dovoz obilovin řádně uskutečnil, nedodržení lhůty stanovené pro předložení důkazu o uskutečnění dovozu do Evropského společenství musí podléhat sankci, jejíž výše se vypočítá na základě nejnižší dovozní jistoty platné ve stejné době dovozu stejného výrobku, a to nezávisle na zvláštních celních podmínkách (jak to tvrdí společnost Martini), nebo pouze za stejných zvláštních celních podmínek (jak to tvrdí Italská republika)?
Zadruhé napadené usnesení porušuje zásadu unijního práva týkající se poskytnutí účinné soudní ochrany. Tribunál odůvodnil skutečnost, že dopis Komise ze dne 29. července 2009 není napadnutelný, v podstatě tím, že Komise označila právní posouzení podpory uvedené v dopise jako „předběžné“. Pokud by Komise mohla z konečného právního posouzení učinit opatření bez právních účinků pouze tím, že své posouzení slovně označí jako „předběžné“, záviselo by přijetí napadnutelného rozhodnutí pouze na jejím volném uvážení. Účinná soudní ochrana individuálních práv by tak již nebyla možná.
3)

Má pro odpověď na otázku 1 význam, a) že dodávka by mohla být použita stejným způsobem ve formě čistého ULSD jako pohonná hmota, ale vzhledem pro svůj nízký bod vzplanutí již nesplňuje (bezpečnostní) požadavky; b) že kupující dodávku vzhledem k novému složení podle povolení orgánu ochrany životního prostředí nesměl skladovat; c) že kupující nemohl dodávku použít pro zamýšlený účel — prodej motorové nafty u čerpacích stanic; d) zda se vůle kupujícího vrátit dodávku prodávajícímu řídí kupní smlouvou, či nikoliv; e) zda vůle prodávajícího s ohledem na zpracování smísením a nové uvedení na trh skutečně směřovala ke zpětvzetí dodávky; f) zda dodávka byla opětovně zpracována či nikoliv, ať tak, že byla uvedena do původně zamýšleného stavu, či tím, že byla změněna ve výrobek, který mohl být prodán za cenu, která se blíží ceně původní dodávky ULSD; g) zda je toto opětovné zpracování obvyklým výrobním postupem; h) že je tržní hodnota dodávky ve stavu, ve kterém se nacházela v okamžiku zpětného převzetí prodávajícím, (téměř) totožná s cenou výrobku, který má sjednané zvláštní charakteristiky; i) že dodávku převzatou zpět ve stavu, ve kterém se nacházela ve stavu zpětvzetí, je možné bez zpracování uvést na trh; j) že obchodování s takovými výrobky, jako je dodávka, je běžné a v obchodním styku není považováno za obchod s odpady?
CS Úřední věstník Evropské unie C 227/13

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 16. května 2012 — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd v. Asda Stores Ltd

(Věc C-252/12)

2012/C 227/18

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastnice původního řízení

Odvolatelky: Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd

Odpůrkyně: Asda Stores Ltd

Předběžné otázky

A. Má-li podnikatel zapsány samostatné ochranné známky Společenství pro i) obrazovou ochrannou známku, ii) slovní ochrannou známku, a užívá obě společně, může takové užívání představovat užívání obrazové ochranné známky pro účely článků 15 a 51 nařízení 207/2009 (1)? Pokud ano, jak je třeba otázku užívání obrazové ochranné známky posoudit?

B. Má význam, pokud: i) je slovní ochranná známka umístěna přes obrazový prvek? ii) má podnikatel zapsanou jako ochrannou známku Společenství rovněž kombinovanou ochrannou známku, která je složena z obrazového prvku a slovní ochranné známky?

C. Závisí odpověď na otázku A nebo B na tom, zda jsou obrazový prvek a slovní vyjádření průměrným spotřebitelem vnímány jako (i) samostatná označení, nebo (ii) tak, že mají samostatnou rozlišovací funkci? Pokud ano, jak?

D. Není-li ochranná známka Společenství zapsána v určité barvě, ale její majitel ji užíval hojně v konkrétní barvě nebo kombinaci barev tak, že ji významná část veřejnosti (pouze v části, ale nikoliv v celém Společenství) začala spojovat s touto barvou nebo s touto kombinací barev, je barva nebo barvy, ve kterých odpůrkyně užívá sporné označení, relevantní v rámci globálního posouzení (i) nebezpečí záměny podle čl. 9 odst. 1 písm. b) nebo (ii) neoprávněného prospěchu podle čl. 9 odst. 1 písm. c) nařízení 207/2009? Pokud ano, jak?

E. Pokud ano, je v rámci globálního posouzení relevantní, že samotná odpůrkyně je významnou částí veřejnosti spojována s konkrétní barvou nebo kombinací barev, které užívá u sporného označení?

(1) Úř. věst. L 78, s. 1.
CS Úřední věstník Evropské unie C 151/20

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal do Trabalho do Porto (Portugalsko) dne 8. března 2012 — Sindicato dos Bancários do Norte a další v. BPN — Banco Português de Negócios, SA

(Věc C-128/12)

2012/C 151/35

Jednací jazyk: portugalština

Předkládající soud

Tribunal do Trabalho do Porto

Účastníci původního řízení

Žalobci: Sindicato dos Bancários do Norte, Sindicato dos Bancários do Centro, Sindicato dos Bancários do Sul e Ilhas, Luís Miguel Rodrigues Teixeira de Melo

Žalovaná: BPN — Banco Português de Negócios, SA

Předběžné otázky

1) Je třeba zásadu rovného zacházení, z níž vychází zákaz diskriminace, vykládat tak, že se vztahuje i na pracovníky ve veřejném sektoru?

2) Je skutečnost, že stát prostřednictvím uvedeného zákona o obecném rozpočtu státu na rok 2011 zavedl snížení platů, a to pouze v případě pracovníků, kteří vykonávají funkce ve veřejném sektoru nebo v sektoru veřejného podnikání, v rozporu se zásadou zákazu jakékoli diskriminace vzhledem k tomu, že vede k diskriminaci na základě veřejnoprávní povahy pracovního poměru?

3) Je třeba právo na pracovní podmínky respektující důstojnost, stanovené v uvedeném čl. 31 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie (1), vykládat tak, že vede k zákazu snižování odměn bez souhlasu pracovníka, pokud nedošlo ke změně pracovní smlouvy?

4) Je třeba právo na pracovní podmínky respektující důstojnost, stanovené v uvedeném čl. 31 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, vykládat tak, že zahrnuje také právo pracovníků na spravedlivou odměnu za práci, která jim i jejich rodinám zajistí uspokojivou životní úroveň?

5) Není-li snížení platů jediným opatřením, které je nezbytné a zásadní pro úsilí o konsolidaci veřejných financí v situaci, kdy země prochází závažnou hospodářskou a finanční krizí, je toto snížení vzhledem k tomu, že ohrožuje životní úroveň pracovníků a jejich rodin a finanční závazky, které přijali dříve, než ke snížení platů došlo, v rozporu s právem zakotveným v čl. 31 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie?

6) Je toto snížení platů, které portugalský stát zavedl výše uvedeným způsobem, vzhledem k tomu, že nebylo předem oznámeno a pracovníci jej nemohli předvídat, v rozporu s právem na pracovní podmínky respektující důstojnost?

(1) Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.