ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11

Čtvrté přechodné ustanovení DFL 251/93 stanoví: „1. S účinností od 1. ledna 1992 se do doby, než bude schválena právní úprava týkající se změny stávajícího systému platových tříd a odpracované doby, s níž počítá článek 13 [Ley Foral 5/1991 de Presupuestos Generales de Navarra para 1991(zákon 5/1991 o rozpočtu autonomní oblasti Navarra na rok 1991) ze dne 26. února 1991], se na přechodnou dobu ruší systém postupu do platových tříd, který je stanoven v článku 16 tohoto služebního řádu, a od tohoto data se povyšování každého úředníka bude provádět individuálně podle počtu let odpracovaných v příslušné platové třídě, a to následovně: a) úředníci v platových třídách 1 až 6 budou povýšeni do vyšší platové třídy automaticky po 6 letech a 7 měsících odpracovaných v bezprostředně nižší platové třídě; b) první použití nového systému bude vycházet z počtu let odpracovaných každým úředníkem v příslušné platové třídě k 31. prosinci 1991. V případě, že k tomuto datu některý úředník přesáhne dobu 6 let a 7 měsíců v platové třídě, započte se rozdíl jako doba odpracovaná v následující platové třídě. Výpočet odpracovaných let a jeho finanční dopad má dočasný charakter, dokud soudy na základě žalob nerozhodnou o mimořádných příplatcích za pět odpracovaných let. 2. V důsledku ustanovení předchozího odstavci se od daného data a taktéž přechodně v případech povýšení do vyšší úrovně v rámci navarrské veřejné správy podle článku 17 tohoto služebního řádu zachová platová třída a počet odpracovaných let v této třídě v rámci úrovně, z níž k povýšení došlo.“
14

Bez ohledu na judikaturu Soudního dvora týkající se výkladu čl. 148 písm. a) a c) směrnice o DPH má předkládající soud za to, že pro účely určení, zda se osvobození, o něž jde ve věci v původním řízení, uplatní na dodání samozdvižné těžební plošiny na volném moři, je nezbytné rozhodnout zaprvé o otázce, zda taková plošina spadá pod pojem „loď“ ve smyslu čl. 148 odst. a) této směrnice. Zadruhé a pro případ kladné odpovědi na tuto otázku se předkládající soud táže, zda osvobození od daně stanovené v čl. 148 písm. a) a c) směrnice o DPH podléhá podmínce, že činnost spočívající v plavbě na volném moři ve skutečnosti v porovnání s vrtnou činností na moři převažuje.
24

Předkládající soud v této souvislosti dodává, že pokud se nezohlední časová souvislost mezi předchozím použitím vozidla a vznikem škody, mohlo by to vést k tomu, že povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel by se stalo podobným pojištění majetku, které kryje odpovědnost vyplývající z pouhé držby nebo vlastnictví vozidla.
33

Pokud jde o směrnici Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. 1976, L 39, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 187), která předcházela směrnici 2006/54, Soudní dvůr již judikoval, že zásada účinné soudní ochrany by byla z většiny zbavena účinnosti, kdyby ochrana, kterou přiznává, nezahrnovala opatření, která by zaměstnavatel mohl přijmout v reakci na žalobu podanou zaměstnancem za účelem zajištění dodržení zásady rovného zacházení. Obava před podobnými opatřeními, proti nimž by neexistoval žádný procesní prostředek k soudu, by totiž mohla odradit pracovníky, kteří se cítí být poškozeni diskriminací, od uplatnění jejich práv soudní cestou, a mohla by tedy vážně narušit uskutečnění cíle sledovaného směrnicí (rozsudek ze dne 22. září 1998, Coote, C‑185/97, EU:C:1998:424, bod 24).
38

Soudní dvůr tak konstatoval, že odstranění překážek volnému pohybu osob a služeb mezi členskými státy, což je základní cíl Evropského společenství zakotvený v článku 3 písm. c) Smlouvy o EHS (nahrazené Lisabonskou smlouvou), který byl v zásadě nahrazen články 3 až 6 SFEU, by bylo ohroženo, kdyby odstranění překážek státního původu mohlo být neutralizováno překážkami vyplývajícími z toho, že sdružení nebo subjekty, které nespadají do oblasti veřejného práva uplatňují svou právní autonomii (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. prosince 1974, Walrave a Koch, 36/74, EU:C:1974:140, bod 18).
37

Skutečnost, že poskytovatel internetové e-mailové služby aktivně zasahuje do úkonů odesílání a přijímání zpráv, ať už tím, že e-mailovým adresám přiřazuje IP adresy koncových zařízení, nebo tím, že tyto zprávy rozkládá na datové pakety a odesílá je do otevřeného Internetu nebo je z něj přijímá za účelem jejich doručení příjemcům, se nejeví být dostatečná pro to, aby mohla být tato služba z technického hlediska považována za službu spočívající „zcela nebo převážně v přenosu signálů po sítích elektronických komunikací“ ve smyslu čl. 2 písm. c) rámcové směrnice.
29

I když je pravda, že Soudní dvůr rozhodl, pokud jde o daňové zacházení s prodeji pozemků v rámci soukromého prodeje, že pouhý výkon vlastnického práva jeho nositelem nemůže být sám o sobě považován za ekonomickou činnost, avšak tak tomu není, pokud dotyčná osoba podnikne aktivní kroky k obchodnímu prodeji nemovitosti (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 15. září 2011, Słaby a další, C‑180/10 a C‑181/10, EU:C:2011:589, body 36 až 39, a ze dne 9. července 2015, Trgovina Prizma,C‑331/14, EU:C:2015:456, body 23 a 24, jakož i, pokud jde o aktivní kroky v odvětví lesnictví, rozsudek z 19. července 2012, Rēdlihs, C‑263/11, EU:C:2012:497, bod 36), je třeba poukázat na to, že nejenže se tato judikatura specificky týká daňového zacházení s prodeji pozemků v rámci soukromého prodeje, ale že z ní v každém případě nelze vyvodit, že skutečnost, že jsou podniknuty takové kroky, představuje podmínku pro to, aby bylo možné takovou činnost považovat za vykonávanou s cílem dosahovat pravidelného příjmu, a bylo tedy možné ji považovat za „ekonomickou“.
27

V červenci 2015 město Portimão zaměstnance, na něž se vztahoval plán internalizace a mezi nimiž byla i C. Correia Moreira, informovalo, že pokud uspějí v plánovaném výběrovém řízení, budou zařazeni do prvního platového stupně v rámci veřejné služby s tím, že v něm budou muset zůstat alespoň deset let. Na zaměstnance, kteří byli „externalizováni“ do EMARP, se takové výběrové řízení nevztahovalo.
7

V článku 6 odst. 3 směrnice 92/43 (dále jen „směrnice o přírodních stanovištích“) se stanoví: „Jakýkoli plán nebo projekt, který s určitou lokalitou přímo nesouvisí nebo není pro péči o ni nezbytný, avšak bude mít pravděpodobně na tuto lokalitu významný vliv, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty, podléhá odpovídajícímu posouzení jeho důsledků pro lokalitu z hlediska cílů její ochrany. S přihlédnutím k výsledkům uvedeného hodnocení důsledků pro lokalitu a s výhradou odstavce 4 schválí příslušné orgány příslušného státu tento plán nebo projekt teprve poté, co se ujistí, že nebude mít nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality, a co si v případě potřeby opatří stanovisko široké veřejnosti.“
15

Konkrétně se zabývá otázkou, zda právní úprava vyžadující, aby podnik zaplatil nepřímou daň odlišnou od DPH ve formě daně z převodu majetku a z listinných právních aktů, a to z titulu nabytí movitých věcí jako je zlato, stříbro nebo šperky od fyzických osob tímto podnikem, když jsou tyto věci určeny k podnikatelské činnosti tohoto podniku, který kromě toho při opětovném uvedení tohoto zboží do obchodního oběhu uskutečňuje plnění podléhající DPH, a to bez možnosti provést v rámci těchto plnění odpočet částky zaplacené z titulu této daně při původním nabytí téhož zboží, je v souladu se směrnicí o DPH a se zásadou daňové neutrality.
7

Článek 4 směrnice 92/43 (dále jen „směrnice o stanovištích“) uvádí: „1. Na základě kritérií stanovených v příloze III (etapa 1) a na základě příslušných vědeckých informací navrhne každý členský stát seznam lokalit, v němž bude uvedeno, jaké typy přírodních stanovišť z přílohy I a jaké druhy z přílohy II, původní pro toto území, se na jednotlivých lokalitách vyskytují. U druhů živočichů, které obývají rozsáhlé oblasti, musí tyto lokality odpovídat místům v přirozeném areálu rozšíření těchto druhů s takovými fyzikálními nebo biologickými faktory, jež jsou nezbytné pro jejich život a rozmnožování. Pro vodní druhy obývající rozsáhlé oblasti se taková místa navrhnou jen tam, kde existují jasně vymezitelná území s přírodními a biologickými faktory nezbytnými pro život a rozmnožování těchto druhů. Kde je to vhodné, mohou členské státy navrhnout úpravu seznamu na základě výsledků sledování uvedeného v článku 11. Seznam spolu s informacemi o každé lokalitě musí být do tří let po zveřejnění této směrnice předložen Komisi. Informace budou zahrnovat mapu lokality, její název, zeměpisnou polohu, rozlohu a údaje vyplývající z uplatnění kritérií vyjmenovaných v příloze III (etapa 1) v úpravě stanovené Komisí a v souladu s postupem podle článku 21. 2. Na základě kritérií stanovených v příloze III (etapa 2) a v rámci jak každé z pěti biogeografických oblastí uvedených v čl. 1 písm. c) bod [bodu] iii), tak celého území uvedeného v čl. 2 odst. 1, vypracuje Komise po dohodě s každým členským státem návrh seznamu lokalit významných pro Společenství, které vybere ze seznamů členských států, na nichž se vyskytuje jeden nebo více prioritních typů přírodních stanovišť nebo prioritních druhů. Členské státy, kde lokality s výskytem jednoho nebo více typů prioritních přírodních stanovišť a prioritních druhů představují více než 5 % rozlohy jejich území, mohou po dohodě s Komisí požádat, aby kritéria uvedená v příloze III (etapa 2) byla pro jejich území při výběru všech lokalit významných pro Společenství uplatněna poněkud pružněji. Seznam lokalit vybraných jako lokality významné pro Společenství, na nichž se vyskytuje jeden nebo více typů prioritních přírodních stanovišť nebo prioritních druhů, přijme Komise postupem podle článku 21. 3. Seznam uvedený v odstavci 2 bude vypracován do 6 let od oznámení této směrnice. 4. Jakmile je lokalita významná pro Společenství přijata postupem podle odstavce 2, vyhlásí příslušný členský stát co nejdříve a nejpozději do šesti let tuto lokalitu jako zvláštní oblast ochrany a podle významu lokality stanoví priority pro uchování nebo obnovu příznivého stavu z hlediska ochrany u typu přírodního stanoviště uvedeného v příloze I nebo druhu uvedeného v příloze II a pro ekologickou soudržnost sítě NATURA 2000 a také podle toho, jak jsou tyto lokality ohroženy postupným znehodnocováním nebo zničením. 5. Jakmile je některá lokalita zařazena do seznamu uvedeného v třetím pododstavci odstavce 2, vztahuje se na ni ustanovení čl. 6 odst. 2, 3 a 4.“
29

Právní podmínky, předmět a rozsah ochrany specifické pro různé druhy ochranných známek a jejich užívání jsou totiž odlišné. Pokud by bylo nutno dotčenou ochrannou známku považovat za obrazovou ochrannou známku, její předmět by sestával z grafického ztvárnění, jak bylo zapsáno, a to ze stylizovaného obrázku boty s tkaničkami, bez viditelné podrážky a se dvěma překříženými pásky na boční straně. Pokud by naproti tomu bylo třeba dotčenou ochrannou známku považovat za poziční ochrannou známku, její předmět by sestával ze dvou překřížených pásků, které musí být umístěny na konkrétním místě na výrobku.
3

Body 1, 4, 24 a 25 odůvodnění směrnice 2014/24 stanoví: „(1) Zadávání veřejných zakázek orgány nebo jménem orgánů členských států musí být v souladu se zásadami zakotvenými ve Smlouvě [FEU], zejména zásadami volného pohybu zboží, svobody usazování a volného pohybu služeb, jakož i se zásadami z nich vyplývajícími, jako je rovné zacházení, zákaz diskriminace, vzájemné uznávání, proporcionalita a transparentnost. Pro veřejné zakázky, které převyšují určitou hodnotu, by však měla být vypracována ustanovení koordinující vnitrostátní postupy při zadávání veřejných zakázek, aby se zajistilo uplatňování uvedených zásad v praxi a otevření zadávání veřejných zakázek hospodářské soutěži. […] (4) Vzhledem ke stále rozmanitějším formám činnosti veřejných orgánů je nutné jasněji definovat samotný pojem zadávání veřejných zakázek. Toto vyjasnění by však samo o sobě nemělo rozšiřovat oblast působnosti této směrnice ve srovnání s oblastí působnosti směrnice [Evropského parlamentu a Rady] 2004/18/ES [ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004, L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132). Cílem pravidel Unie pro zadávání veřejných zakázek není pokrýt všechny formy vynakládání veřejných peněžních prostředků, ale pouze ty, jejichž cílem je pořízení stavebních prací, dodávek nebo služeb za úplatu prostřednictvím veřejné zakázky. […] […] (24) Mělo by se připomenout, že rozhodčí a smírčí služby a další obdobné formy alternativního řešení sporů poskytují obvykle subjekty nebo jedinci určení či vybraní způsobem, který se nemůže řídit pravidly pro zadávání veřejných zakázek. Mělo by být vyjasněno, že na veřejné zakázky na poskytování těchto služeb se tato směrnice nevztahuje, a to bez ohledu na to, jak jsou podle vnitrostátního práva označeny. (25) Určitý počet právních služeb je poskytován ze strany poskytovatelů služeb určených soudem členského státu, zahrnuje zastupování klientů v soudních řízeních právníky, musí být poskytován notáři či je spojen s výkonem úřední moci. Takové právní služby jsou obvykle poskytovány subjekty nebo jedinci určenými či vybranými způsobem, který se nemůže řídit pravidly pro zadávání veřejných zakázek, jak tomu může být například při určování státních zástupců v některých členských státech. Tyto právní služby by proto měly být z oblasti působnosti této směrnice vyjmuty.“
44

Pro výklad pojmu „majetková práva plynoucí z manželských vztahů“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení č. 44/2001 podle něhož takové faktické partnerství, jako je partnerství dotčené ve věci v původním řízení, nespadá do působnosti tohoto ustanovení, navíc svědčí legislativní změna této výluky zavedená v nařízení č. 1215/2012. Jak je uvedeno v bodě 39 tohoto rozsudku, uvedená výluka byla tímto nařízením rozšířena nad rámec majetkových práv plynoucích z manželských vztahů, a to pouze pro vztahy považované za srovnatelné s manželstvím. Posledně uvedená změna by tedy postrádala jakýkoli smysl, pokud by měl být čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení č. 44/2001 vykládán tak, že se vztahuje na takové faktické partnerství, jako je partnerství dotčené ve věci v původním řízení.
„1)

Musí být čl. 87 odst. 8 [nařízení č. 883/2004] vykládán v tom smyslu, že má-li osoba, která před 1. květnem 2010 začala vykonávat závislou činnost v [Lucembursku] a samostatnou výdělečnou činnost v Belgii, podléhat právním předpisům podle [nařízení č. 883/2004], musí o to výslovně požádat, ačkoli před 1. květnem 2010 nespadala v Belgii do žádného systému sociálního zabezpečení a belgické právní předpisy o sociálním zabezpečení pro osoby samostatně výdělečně činné vůči ní byly uplatněny pouze se zpětnou účinností až poté, co uplynula lhůta tří měsíců počínaje 1. květnem 2010?
10

Příloha II tohoto nařízení stanoví: „[…] 6. Matolinová pálenka nebo matolinovice a) Matolinová pálenka nebo matolinovice je lihovina, která splňuje tyto podmínky: i) vyrábí se výhradně ze zkvašených vinných matolin buď destilací s vodní párou, nebo po přidání vody, ii) k vinným matolinám mohou být přidány vinné kaly v množství nejvýše 25 kg na 100 kg použitých matolin, iii) množství ethanolu pocházejícího z kalů nesmí překročit 35 % z celkového množství ethanolu v konečném výrobku, iv) destilace samotných matolin se provádí na méně než 86 % objemových, v) redestilace na stejný obsah ethanolu podle bodu i) je povolena, vi) obsahuje těkavé látky v množství nejméně 140 gramů na hektolitr alkoholu o koncentraci 100 % objemových a metanol v množství nejvýše 1000 gramů na hektolitr alkoholu o koncentraci 100 % objemových. b) Minimální obsah ethanolu v matolinové pálence nebo matolinovici je 37,5 % objemových. c) Přidání alkoholu, i zředěného, ve smyslu bodu 5 přílohy I je zakázáno. d) Matolinová pálenka nebo matolinovice nesmí být aromatizována. Tím nejsou vyloučeny tradiční výrobní postupy. e) Matolinová pálenka nebo matolinovice může obsahovat přidaný karamel pouze jako prostředek pro úpravu zbarvení. […] 28. Anis a) Anis je anýzová lihovina, jejíž charakteristické aroma pochází výhradně z anýzu (Pimpinella anisum L.) nebo badyánu (Illicium verum Hook f.) nebo fenyklu (Foeniculum vulgare Mill.). b) Minimální obsah ethanolu v anisu je 35 % objemových. c) Při výrobě anisu mohou být použity výhradně přírodní aromatické látky a aromatické přípravky, jak jsou definovány v čl. 1 odst. 2 písm. b) bodě i) a písm. c) směrnice 88/388/EHS. 29. Destilovaný anis a) Destilovaný anis je anis obsahující líh destilovaný za přítomnosti semen uvedených v kategorii 28 písm. a) a v případě zeměpisných označení řečík lentišek (Pistacia lentisens L.) a jiná aromatická semena, rostliny nebo plody, pokud takto získaný ethanol tvoří alespoň 20 % obsahu ethanolu v destilovaném anisu. b) Minimální obsah ethanolu v destilovaném anisu je 35 % objemových. c) Při výrobě destilovaného anisu mohou být použity výhradně přírodní aromatické látky a aromatické přípravky, jak jsou definovány v čl. 1 odst. 2 písm. b) bodě i) a písm. c) směrnice 88/388/EHS. […]“
7

Článek 8 nařízení č. 261/2004, nadepsaný „Právo na proplacení výdajů nebo na přesměrování“, v odstavcích 1 a 2 stanoví: „1. Odkazuje-li se na tento článek, je cestujícím nabídnuta možnost volby mezi: a) – náhradou pořizovací ceny letenky do sedmi dní způsobem stanoveným v čl. 7 odst. 3, a to za část nebo části neuskutečněné cesty a za část nebo části již uskutečněné cesty, jestliže let nadále neslouží účelu vztahujícímu se k původnímu cestovnímu plánu cestujícího, spolu s případným – zpátečním letem do původního místa odletu, a to při nejbližší příležitosti; b) přesměrováním za srovnatelných dopravních podmínek a při nejbližší příležitosti na jejich cílové místo určení; nebo c) přesměrováním za srovnatelných dopravních podmínek na jejich cílové místo určení v pozdější době podle přání cestujícího s výhradou dostupnosti míst. 2. Ustanovení odst. 1 písm. a) se rovněž použije na cestující, jejichž lety jsou součástí souboru služeb, s výjimkou práva na náhradu škody, pokud toto právo vzniká podle směrnice 90/314/EHS.“
14

Bruno Aubriet, francouzský rezident, je příhraniční pracovník, který byl s kratšími či delšími přestávkami zaměstnán v Lucembursku od 1. října 1991. Jako zaměstnanec vykonával výdělečnou činnost v Lucembursku po dobu deseti let od 1. října 1991 do 30. září 2001. Poté, co byl do 5. února 2002 nezaměstnaný, byl B. Aubriet po dobu šesti let, a to od 6. února 2002 do 14. ledna 2008, znovu zaměstnán na území Lucemburska. V období od 15. ledna 2008 do 16. prosince 2012 vykonával výdělečnou činnost ve Francii. Poté, co v období od 17. prosince 2012 do 30. září 2014 znovu vykonával výdělečnou činnost v Lucembursku, se stal v důsledku propuštění z hospodářských důvodů opět nezaměstnaným.
12

Článek 61 téže směrnice stanoví: „Odchylně od článku 60, je-li zboží, které se nenachází ve volném oběhu, propuštěno při vstupu do Společenství do některého z režimů nebo dostane-li se do některé ze situací uvedených v článku 156 nebo je-li propuštěno do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od daní při dovozu anebo do režimu vnějšího tranzitu, je místem dovozu členský stát, na jehož území se na toto zboží tyto režimy nebo situace přestanou vztahovat. Obdobně je-li zboží, které se nachází ve volném oběhu, propuštěno při vstupu do Společenství do některého z režimů nebo dostane-li se do některé ze situací uvedených v článcích 276 a 277, je místem dovozu členský stát, na jehož území se na toto zboží tyto režimy nebo situace přestanou vztahovat.“
27

Společnost Kuršu zeme tudíž podala kasační opravný prostředek k Augstākā tiesa (Nejvyšší soud, Lotyšsko), ve kterém tvrdí, že VID, administratīvā rajona tiesa (okresní správní soud) a Administratīvā apgabaltiesa (krajský správní soud) sice dospěly k závěru, že tato společnost byla zapojena do uměle vytvořeného řetězce plnění za účelem získání daňového zvýhodnění, avšak neuvedly, v čem spočívalo toto daňové zvýhodnění, které uvedená společnost nebo jiné společnosti zapojené do dotčených plnění získaly. Společnost Kuršu zeme tvrdí, že i v případě, že by dotčené zboží nabyla přímo od společnosti Baltfisher, měla by podle čl. 10 odst. 7 zákona o DPH nárok na odpočet DPH z pořízení tohoto zboží, jelikož toto pořízení je „pořízením uvnitř Společenství“.
19

Kromě toho až do doby, než nabyla platnosti směrnice 2012/34, obsahovala směrnice 2001/14 přílohu II, která byla obdobná příloze II směrnice 2012/34. Na rozdíl od této posledně uvedené přílohy však příloha II směrnice 2001/14 nezahrnovala použití železniční infrastruktury do minimálního přístupového balíku, takže podle předkládajícího soudu bylo zřejmé, že „nástupiště pro cestující“ musí být zahrnuta do kategorie, do níž se řadí „osobní nádraží, jejich budovy a ostatní zařízení“, uvedené v bodě 2 písm. c) přílohy II směrnice 2001/14. Tento soud má však za to, že pokud by normotvůrce chtěl změnit zásadu zpoplatnění používání nástupiště pro cestující, uvedl by to v bodech odůvodnění směrnice 2012/34, a to tím spíše, že taková změna by s sebou nesla významné finanční důsledky.
6

Dne 4. února 2015 přijala Komise sporné rozhodnutí, v němž uložila společnosti Icap šest pokut v celkové výši 14960000 eur za „usnadnění“ šesti protiprávních jednání, a to: – „protiprávního jednání UBS/RBS z roku 2007“ od 14. srpna do 1. listopadu 2007; – „protiprávního jednání UBS/RBS z roku 2008“ od 28. srpna do 3. listopadu 2008; – „protiprávního jednání UBS/DB“ od 22. května do 10. srpna 2009; – „protiprávního jednání Citi/RBS“ od 3. března do 22. června 2010; – „protiprávního jednání Citi/DB“ od 7. dubna do 7. června 2010 a – „protiprávního jednání Citi/UBS“ od 28. dubna do 2. června 2010.
12

V období od 1. března do 31. října 2010 podala společnost CEVA Freight takováto prohlášení s návrhem na propuštění různých modelů mediálních přehrávačů do volného oběhu. Za tímto účelem zařadila tyto přehrávače do podpoložek 84717050 a 85176200 kombinované nomenklatury, které odpovídaly celní sazbě ve výši 0 %. Celní orgány propustily uvedené přehrávače, aniž by uložily dovozní clo.