Komise má při posuzování konkrétního dopadu protiprávního jednání na trh vycházet z hospodářské soutěže, která by normálně existovala, kdyby nedošlo k protiprávnímu jednání.

Co se týče kartelové dohody o cenách, Komise může legitimně vyvozovat, že protiprávní jednání mělo účinky v důsledku toho, že účastníci kartelové dohody přijali opatření, aby uplatňovali dohodnuté ceny, například tím, že je oznámili zákazníkům, dali svým zaměstnancům pokyny využívat je jako základ jednání a dohlíželi na jejich uplatnění svými konkurenty a svými vlastními prodejními místy. Pro učinění závěru o dopadu na trh totiž stačí, aby dohodnuté ceny sloužily jako základ pro stanovení cen individuálních transakcí, a omezovaly tak vyjednávací prostor pro zákazníky.

Naproti tomu nemůže být od Komise vyžadováno, je-li prokázáno provádění kartelové dohody, aby systematicky prokazovala, že dohody skutečně umožnily dotčeným podnikům dosáhnout vyšší úrovně cen transakcí než té, která by nastala, kdyby dohoda neexistovala. V tomto ohledu teze, podle které může být zohledněno za účelem určení závažnosti protiprávního jednání pouze to, že úroveň cen transakcí by byla odlišná, kdyby nedošlo ke koluzi, nemůže být přijata. Mimoto by bylo nepřiměřené vyžadovat takový důkaz, který by pohltil značné prostředky, vzhledem k tomu, že vyžaduje provedení hypotetických výpočtů založených na hospodářských modelech, jejichž přesnost je pouze obtížně ověřitelná soudem a jejichž neomylná povaha není nijak prokázána.

Pro posouzení závažnosti protiprávního jednání je rozhodující, zda účastníci kartelové dohody učinili vše, co bylo v jejich moci, aby svým záměrům dali konkrétní výsledek. Tito účastníci nemohou obrátit ve svůj prospěch vnější faktory, které překazily jejich úsilí, a považovat je za skutečnosti odůvodňující snížení pokuty.

Komise se tedy může při závěru o existenci dopadu na trh oprávněně opřít o provádění kartelové dohody, a to aniž by bylo nezbytné přesně změřit rozsah tohoto dopadu.

Za předpokladu, že by skutečný dopad kartelové dohody nebyl Komisí právně dostačujícím způsobem prokázán, může být přesto kvalifikace protiprávního jednání jako „velmi závažného“ vhodná. Všechny tři aspekty, které je nutné zohlednit při posouzení závažnosti protiprávního jednání na základě pokynů o metodě stanovování pokut udělených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO a kterými jsou povaha protiprávního jednání, jeho skutečný dopad na trh, pokud jej lze měřit, a velikost dotyčného zeměpisného trhu, totiž nemají v rámci globálního přezkumu stejnou váhu. Povaha protiprávního jednání hraje prvořadou roli zejména pro charakterizování „velmi závažných“ protiprávních jednání. V tomto ohledu vyplývá z popisu velmi závažných protiprávních jednání v uvedených pokynech, že dohody nebo jednání ve vzájemné shodě, jejichž cílem je zejména stanovení cen, mohou být již na základě své vlastní povahy kvalifikovány jako „velmi závažné“, aniž by bylo nezbytné, aby se taková jednání vyznačovala zvláštním dopadem nebo zeměpisným rozsahem. Tento závěr je podpořen skutečností, že ačkoliv popis závažných protiprávních jednání uvádí výslovně dopad na trh a účinky v rozsáhlých oblastech společného trhu, popis velmi závažných protiprávních jednání naproti tomu žádný požadavek konkrétního dopadu na trh ani účinků ve zvláštní zeměpisné oblasti neuvádí.

(viz body 83–87, 91)