Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. května 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – BPC Lux 2 Sàrl a další v. Banco de Portugal, Banco Espírito Santo SA, Novo Banco SA

(Věc C-83/20) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2014/59/EU - Bankovní unie - Ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků - Články 36, 73 a 74 - Ochrana akcionářů a věřitelů - Částečné provedení před uplynutím lhůty k provedení - Postupné provedení - Listina základních práv Evropské unie - Článek 17 odst. 1 - Právo na vlastnictví“)

(2022/C 244/05)

Jednací jazyk: portugalština

Předkládající soud

Supremo Tribunal Administrativo

Účastníci původního řízení

Žalobci: BPC Lux 2 Sàrl, BPC UKI LP, Bennett Offshore Restructuring Fund Inc., Bennett Restructuring Fund LP, Queen Street Limited, BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP, BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP, CSS LLC, Beltway Strategic Opportunities Fund LP, EJF Debt Opportunities Master Fund LP, TP Lux HoldCo Sàrl, VR Global Partners LP, CenturyLink Inc. Defined Benefit Master Trust, City of New York Group Trust, Dignity Health, GoldenTree Asset Management Lux Sàrl, GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd, San Bernardino County Employees Retirement Association, EJF DO Fund (Cayman) LP, Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group SA

Žalované: Banco de Portugal, Banco Espírito Santo SA, Novo Banco SA

Výrok

1) Článek 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě použitelné v souvislosti s opatřením k řešení krize, která tím, že v zásadě umožňuje zajistit hospodářskou neutralitu tohoto opatření k řešení krize, jehož účelem je vytvoření překlenovací instituce a nástroje oddělení aktiv, výslovně nestanoví: — provedení spravedlivého, obezřetného a realistického ocenění aktiv a pasiv instituce v režimu řešení krize, před jeho přijetím; — vyplacení případného protiplnění založeného na ocenění uvedeném v předchozí odrážce, instituci v režimu řešení krize, nebo případně držitelům akcií nebo jiných vlastnických titulů; — že akcionáři instituce v režimu řešení krize mají právo obdržet částku, která není nižší než částka, kterou by podle odhadu obdrželi, kdyby instituce byla likvidována zcela v rámci běžného úpadkového řízení, a stanoví tento ochranný mechanismus pouze pro věřitele, jejichž pohledávky nebyly převedeny, a — která nestanoví jiné ocenění, než jaké je zmíněno v první odrážce, určené k posouzení toho, zda by bylo s akcionáři a věřiteli zacházeno příznivěji v případě, kdyby úvěrová instituce v režimu řešení krize vstoupila do běžného úpadkového řízení.

2) Částečné provedení některých ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012, členským státem do vnitrostátní právní úpravy o řešení krize úvěrových institucí před uplynutím lhůty pro její provedení v zásadě nemůže vážně ohrozit výsledek stanovený uvedenou směrnicí ve smyslu rozsudku ze dne 18. prosince 1997, Inter-Environnement Wallonie (C 129/96, EU:C:1997:628).

(1) Úř. věst. C 247, 27.7.2020.