ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Právo Společenství – Žaloba na neplatnost nebo žaloba pro nečinnost – Povinnost členského státu podat takovou žalobu ve prospěch jednoho ze svých občanů – Neexistence – Existence takové povinnosti a odpovědnosti státu na základě vnitrostátního práva – Přípustnost – Meze

(Články 10 ES, 230 ES a 232 ES)

2. Zemědělství – Sbližování právních předpisů v oblasti veterinárního dozoru – Veterinární a zootechnické kontroly v obchodu s některými živými zvířaty a produkty živočišného původu uvnitř Společenství – Ochranná opatření proti bovinní spongiformní encefalopatii – Rozhodnutí 94/381 – Systém umožňující rozlišení bílkovin z přežvýkavců od bílkovin z nepřežvýkavců – Žádost členského státu směřující k tomu, aby byl členský stát oprávněn povolit krmení přežvýkavců bílkovinami pocházejícími z jiných zvířecích druhů, než jsou přežvýkavci – Povinnost Komise předložit návrh Radě – Neexistence – Podmínky

(Směrnice Rady 89/662, článek 17, a 90/425, článek 17; rozhodnutí Komise 94/381, čl. 1 odst. 2)

Summary

1. Právo Společenství nestanoví žádnou povinnost členského státu podat žalobu na neplatnost podle článku 230 ES nebo žalobu pro nečinnost podle článku 232 ES ve prospěch některého z jeho občanů. Právo Společenství však v zásadě nebrání tomu, aby vnitrostátní právo stanovilo takovou povinnost nebo upravilo odpovědnost členského státu za to, že tímto způsobem nejednal.

V této posledně uvedené souvislosti se nijak nejeví, jak by mohlo být porušeno právo Společenství, pokud by vnitrostátní právo stanovilo takovou povinnost nebo upravilo odpovědnost členského státu v takovém případě. Členský stát však může porušit povinnost loajální spolupráce uvedenou v článku 10 ES, neponechá‑li si určitý prostor pro uvážení, co se týče možnosti podat žalobu, čímž by mohlo dojít k zahlcení soudu Společenství žalobami, z nichž část by byla bezpochyby neopodstatněná, a tím k ohrožení řádného fungování tohoto orgánu.

(viz body 31–32, výrok 1)

2. Článek 1 odst. 2 rozhodnutí 94/381 o některých ochranných opatřeních proti bovinní spongiformní encefalopatii a zkrmování bílkovin pocházejících ze savců, ve spojení s ustanoveními článku 17 směrnice 90/425 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu a s ustanoveními článku 17 směrnice 89/662 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu, musí být vykládán tak, že neumožňují-li poznatky, které má Komise k dispozici, prokázat, že kontroly prováděné v rámci systému umožňujícího rozlišení živočišných bílkovin pocházejících z přežvýkavců od bílkovin z nepřežvýkavců, předloženého členským státem k posouzení za účelem získání povolení, poskytují dostatečné záruky ochrany veřejného zdraví, a byla‑li Stálému veterinárnímu výboru předložena žádost tohoto členského státu, ale tento výbor nezaujal žádné stanovisko zejména z důvodu nových informací pozměňujících vnímání nebezpečí pro veřejné zdraví, Komise není povinna předložit Radě návrh opatření, která mají být přijata.

(viz body 41–43, výrok 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Volný pohyb služeb – Postup při zadávání veřejných zakázek na služby – Zakázky vyloučené z působnosti směrnice 92/50 – Povinnost dodržovat základní pravidla Smlouvy

(Článek 49 ES; směrnice Rady 92/50)

2. Volný pohyb služeb – Postup při zadávání veřejných zakázek na služby – Směrnice 92/50 – Vnitrostátní právní předpisy, které povolují investorovi přenést některé z jeho pravomocí – Úkol zplnomocněného zástupce vyhrazený taxativně vymezeným právnickým osobám vnitrostátního práva – Nepřípustnost

(Článek 49 ES; směrnice Rady 92/50)

Summary

1. Ustanovení Smlouvy o ES o volném pohybu se mají použít na veřejné zakázky, které nespadají do působnosti směrnice 92/50 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby. I když jsou totiž určité smlouvy vyloučeny z působnosti směrnic Společenství v oblasti veřejných zakázek, zadavatelé, kteří je uzavírají, jsou nicméně povinni dodržovat základní pravidla Smlouvy a zásadu nediskriminace obzvláště z důvodu státní příslušnosti Tak je to také, zejména co se týče veřejných zakázek na služby, jejichž hodnota nedosahuje prahové hodnoty stanovené směrnicí 92/50. Pouhá skutečnost, že zákonodárce Společenství měl za to, že zvláštní a přísné postupy stanovené směrnicemi o veřejných zakázkách nejsou vhodné, pokud se jedná o veřejné zakázky nízké hodnoty, neznamená, že tyto veřejné zakázky jsou vyloučeny z působnosti práva Společenství.

(viz body 32–33)

2. Členský stát, který vyhrazuje taxativně vymezeným právnickým osobám vnitrostátního práva úkol zástupce investora, kterým zadavatel může, prostřednictvím úplatné smlouvy sjednané písemně, zmocnit zástupce, aby jeho jménem a na jeho účet vykonával všechny nebo určitou část jeho pravomocí, nesplňuje povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice 92/50 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, ve znění směrnice 97/52, jakož i z článku 49 ES, pokud jde o veřejné zakázky na služby, které nespadají do působnosti směrnice 92/50.

(viz body 64, 71 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

1. Akty orgánů – Volba právního základu – Kritéria – Akt Společenství sledující dvojí cíl nebo mající dvě složky

2. Mezinárodní dohody – Uzavření – Rotterdamská úmluva

(Článek 133 ES, čl. 175 odst. 1 ES a čl. 300 odst. 2 první pododstavec a odst. 3 první pododstavec ES)

Summary

1. Volba právního základu aktu Společenství se musí, včetně aktu přijatého za účelem uzavření mezinárodní úmluvy, zakládat na objektivních skutečnostech, které mohou být předmětem soudního přezkumu, mezi něž patří zejména cíl a obsah aktu.

Pokud přezkum aktu Společenství ukáže, že sleduje dvojí cíl nebo že má dvě složky, a pokud jedny z nich je možno identifikovat jako hlavní nebo převažující, zatímco druhé jsou pouze vedlejší, musí být akt založen na jediném právním základu, a sice na tom, který je vyžadován hlavním nebo převažujícím cílem nebo složkou. Výjimečně, pokud je oproti tomu prokázáno, že akt sleduje současně několik cílů nebo že má několik složek, které jsou neoddělitelně spjaty, aniž by jedny byly ve vztahu k druhým druhořadé nebo nepřímé, bude muset být takový akt založen na různých odpovídajících právních základech. Použití dvojího právního základu je nicméně vyloučeno, pokud jsou postupy stanovené pro každý z těchto základů neslučitelné nebo pokud by kumulace právních základů mohla způsobit újmu právům Parlamentu.

(viz body 34–36, 52)

2. Rotterdamská úmluva o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu obsahuje jak z hlediska sledovaných cílů, tak z hlediska svého obsahu dvě neoddělitelně spjaté složky, aniž by jedna mohla být považována za druhořadou nebo nepřímou vzhledem ke druhé, z nichž jedna spadá do společné obchodní politiky a druhá do politiky ochrany lidského zdraví a životního prostředí. Rozhodnutí 2003/106 o schválení této úmluvy jménem Evropského společenství musí být tedy založeno na obou odpovídajících právních základech, a těmi jsou v projednávaném případě článek 133 ES a čl. 175 odst. 1 ES, ve spojení s relevantními ustanoveními článku 300 ES.

V tomto ohledu je třeba poznamenat jednak to, že společné použití článku 133 ES a čl. 175 odst. 1 ES není vyloučeno z důvodů neslučitelnosti postupů stanovených pro tyto dva právní základy. Rotterdamská úmluva totiž nepatří do kategorie dohod, které podle čl. 133 odst. 5 ES vyžadují jednomyslnost v Radě, takže doplňkové použití článku 133 ES nemohlo mít žádný vliv na pravidla hlasování použitelná v Radě, jelikož posledně uvedené ustanovení stanoví v zásadě stejně jako čl. 175 odst. 1 ES použití kvalifikované většiny. Kromě toho společné použití článku 133 ES a čl. 175 odst. 1 ES nemůže být na újmu právům Parlamentu, neboť i když první z těchto článků ve spojení s čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem ES nestanoví konzultaci s tímto orgánem před uzavřením dohody v oblasti obchodní politiky, druhý článek oproti tomu tak stanoví.

Z toho vyplývá, že uvedené rozhodnutí 2003/106 musí být zrušeno, jelikož je založeno pouze na čl. 175 odst. 1 ES ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 prvním pododstavcem ES.

(viz body 51–54, 56)
Keywords

Summary



Keywords

1. Daňové předpisy – Harmonizace právních předpisů – Nepřímé daně z kapitálových vkladů – Daň z kapitálu vybíraná od kapitálových společností

[Směrnice Rady 69/335, čl. 4 odst. 2 písm. b) a c)]

2. Daňové předpisy – Harmonizace právních předpisů – Nepřímé daně z kapitálových vkladů – Daň z kapitálu vybíraná od kapitálových společností

[Směrnice Rady 69/335, šestý bod odůvodnění, čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 písm. b)]

Summary

1. „Zvýšení základního kapitálu“ ve smyslu článku 4 odst. 1 písm. c) směrnice 69/335 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice 85/303, znamená formální zvýšení základního kapitálu buď vydáním nových podílů nebo akcií, anebo zvýšením nominální hodnoty stávajících podílů nebo akcií.

Naproti tomu, a vzhledem k tomu, že obchodní majetek je definován jako veškerý majetek, který společníci vložili do společného celku, spolu s jeho přírůstky, „zvýšení obchodního majetku“ ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice zahrnuje v zásadě jakoukoliv formu zvýšení obchodního majetku kapitálové společnosti.

Okolnost, že vklad byl vložen nikoliv společníkem dotyčné kapitálové společnosti, ale mateřskou společností tohoto společníka, tedy společníkem společníka, nevylučuje, aby šlo o „služ[bu] poskytnut[ou] některým společníkem“ ve smyslu článku 4 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice, vzhledem k tomu, že příslušný vklad byl vložen hlavní mateřskou společností do vnukovské společnosti za účelem zvýšení hodnoty podílů v této posledně uvedené společnosti a že toto zvýšení je především v zájmu jejího jediného společníka, dceřiné společnosti. Vklad je tak třeba přičíst této posledně uvedené společnosti.

(viz body 33–34, 39)

2. Článek 4 odst. 2 písm. b) směrnice 69/335 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice 85/303, ve spojení s čl. 2 odst. 1 a šestým bodem odůvodnění této směrnice, brání tomu, aby členský stát uložil kapitálové společnosti (dceřiné společnosti) daň z kapitálu z vkladu vloženého její mateřskou společností (hlavní mateřskou společností) do její dceřiné společnosti (vnukovské společnosti), pokud podle pravidel směrnice podléhá příslušný vklad dani z kapitálu u vnukovské společnosti.

Vzhledem k tomu, že vklad do společnosti může být zdaněn (v rámci Společenství) pouze jednou, uvedený vklad nemůže být předmětem druhého zdanění, tentokrát u dceřiné společnosti.

V tomto ohledu je nepodstatné, že příslušný vklad mohl zvýšit rovněž obchodní majetek dceřiné společnosti, neboť takové zvýšení může představovat pouze automatický a vedlejší hospodářský účinek vkladu provedeného ve prospěch vnukovské společnosti, a nelze jej tedy přičítat druhému odlišnému vkladu, který by jako takový mohl být zdaněn. Je rovněž nepodstatné, že členský stát příslušný ke zdanění vnukovské společnosti ve skutečnosti této společnosti daň neuložil. Členské státy totiž mohou osvobodit vklady do společnosti od daně z kapitálu, aniž by důsledkem tohoto osvobození bylo to, že jinému členskému státu je dovoleno jejich zdanění.

(viz body 40–44 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

1. Životní prostředí – Ochrana volně žijících ptáků – Směrnice 79/409 – Dny zahájení a ukončení lovu – Výjimky – Podmínky – Neexistence jiného uspokojivého řešení – Nesplnění podmínky v případě shody s obdobími zvláštní ochrany stanovenými směrnicí, aniž by to bylo nezbytné

[Směrnice Rady 79/409, čl. 7 odst. 4 a čl. 9 odst. 1 písm. c)]

2. Životní prostředí – Ochrana volně žijících ptáků – Směrnice 79/409 – Dny zahájení a ukončení lovu – Výjimky – Podmínky – Neexistence jiného uspokojivého řešení – Nesplnění podmínky v případě povolení lovu jiných druhů během citlivých období na dotyčných zeměpisných územích

(Směrnice Rady 79/409, čl. 7 odst. 4)

Summary

1. Článek 9 odst. 1 písm. c) směrnice 79/409 o ochraně volně žijících ptáků, ve znění aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království připouští možnost výjimečně povolit při dodržení podmínek vyjmenovaných v tomto ustanovení lov druhů uvedených v příloze II téže směrnice během období zvláštní ochrany uvedených v čl. 7 odst. 4 směrnice. Mezi podmínkami, které musí být splněny, aby mohl být takový lov povolen, je uvedena podmínka spočívající v neexistenci jiného uspokojivého řešení. Tato podmínka nemůže být považována za splněnou, pokud se výjimečné období lovu, aniž by to bylo nezbytné, shoduje s obdobími, pro která směrnice stanoví zvláštní ochranu. Taková nezbytnost neexistuje zejména tehdy, pokud jediným účelem opatření povolujícího výjimečně lov je prodloužit období lovu určitých druhů ptáků na území, kde se již vyskytují během období lovu stanovených v souladu s článkem 7 směrnice.

(viz body 31–33)

2. Opatření spočívající v povolení lovu během období zvláštní ochrany uvedených v čl. 7 odst. 4 směrnice 79/409 o ochraně volně žijících ptáků, ve znění aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království, nebo dokonce během jiných ročních období, jiných druhů přítomných na dotyčných zeměpisných územích, není možno považovat za jiné uspokojivé řešení ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. c) uvedené směrnice, který stanoví možnost členských států učinit výjimku, zejména pokud neexistuje jiné uspokojivé řešení, ze zákazu lovu chráněných druhů během uvedených období zvláštní ochrany. Takové řešení by totiž vyvolalo nebezpečí, že toto ustanovení bude přinejmenším částečně zbaveno svého smyslu, neboť by umožňovalo na určitých územích zakázat lov určitých druhů ptáků, i kdyby lov v malém množství teoreticky nemohl ohrozit zachování jejich populace na uspokojivé úrovni, a odpovídal by tedy rozumnému využívání těchto druhů. Kromě toho by takové řešení – ledaže bychom měli za to, že všechny druhy ptáků jsou z hlediska lovu rovnocenné – bylo každopádně zdrojem právní nejistoty, neboť důvody, na základě kterých by bylo možno mít za to, že lov určitého druhu může nahradit lov jiného druhu, nevyplývají z platné právní úpravy.

(viz bod 44)
Keywords

Summary



Keywords

1. Výsady a imunity Evropských společenství – Daňová imunita Společenství – Dohoda o sídle Evropské centrální banky – Navrácení daně z obratu pocházející z dodávek zboží a různých služeb v rámci plnění určených pro úřední potřeby Banky – Podmínka – Oddělená fakturace – Jasná a přesná podmínka

(Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, čl. 3 pododst. 2)

2. Výsady a imunity Evropských společenství – Daňová imunita Společenství – Navrácení nepřímých daní a poplatků z prodeje – Uplatnění na daň z obratu pocházející z dodávek zboží a různých služeb – Podmínka – Oddělená fakturace – Přípustnost – Prostor orgánů Společenství a členských států pro uzavírání prováděcích dohod v oblasti navrácení

(Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, čl. 3 pododst. 2)

Summary

1. Článek 8 odst. 1 dohody ze dne 18. září 1998 uzavřené mezi vládou Spolkové republiky Německo a Evropskou centrální bankou o sídle tohoto orgánu podrobuje navrácení daně z obratu pocházející z dodávek zboží a různých služeb v rámci plnění určených pro úřední potřeby Banky, výslovně a jednoznačně podmínce, aby tato daň byla Bance „fakturována odděleně“. I když výklad ustanovení dohody „ve světle“ právního kontextu, ve kterém se nachází, je v zásadě možný pro vyřešení nejednoznačnosti textu, výsledkem takového výkladu nemůže být odstranění jakéhokoli užitečného účinku jasného a přesného znění tohoto ustanovení.

(viz bod 31)

2. Podmínka, stanovená v článku 8 odst. 1 dohody ze dne 18. září 1998 uzavřené mezi vládou Spolkové republiky Německo a Evropskou centrální bankou o sídle tohoto orgánu, podle které daň z obratu, pocházející z dodávek zboží a různých služeb v rámci plnění určených pro úřední potřeby Banky má být Bance „fakturována odděleně“, aby mohla být navrácena členským státem, není v rozporu ani s cíli, ani se zněním čl. 3 druhého pododstavce Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, který stanoví prominutí nebo navrácení nepřímých daní a poplatků z prodeje, které tvoří součást ceny větších nákupů uskutečněných Společenstvími pro své úřední potřeby členskými státy. Toto ustanovení stanoví pouze přijetí „vhodných opatření“ za účelem navrácení daní, a to pouze co se týče „větších nákupů“ a „kdykoli [...] je to možné“. Orgánům Společenství, jakož i členským státům byl ponechán prostor pro uzavírání dohod týkajících se provedení uvedeného čl. 3 druhého pododstavce Protokolu.

(viz bod 32)
Keywords

Summary



Keywords

Společná obchodní politika – Obchod se třetími zeměmi – Opatření embarga proti Svazové republice Jugoslávie (Srbsku a Černé Hoře) – Nařízení č. 1432/92

[Nařízení Rady č. 1432/92, čl. 1 písm. d)]

Summary

Článek 1 písm. d) nařízení č. 1432/92, kterým se zakazuje obchod mezi Evropským hospodářským společenstvím a republikami Srbsko a Černá Hora, musí být vykládán v tom smyslu, že komerční doprava osob do Srbska a Černé Hory nebo z těchto území uskutečňovaná formou rozdělené dopravy byla zakázána.

Rozdělenou dopravou je třeba rozumět dopravu osob do zóny, na niž je uvaleno embargo, nebo z této zóny, organizovanou na základě spolupráce mezi podnikem usazeným v členském státě a jiným podnikem, jehož sídlo je v zóně, na niž je uvaleno embargo, přičemž dříve uvedený podnik zajišťuje dopravu do blízkosti hranic zóny, na niž je uvaleno embargo, a odtud, a druhý podnik dopravu z tohoto místa do zóny, na niž je uvaleno embargo, nebo z této zóny do tohoto místa (s tím, že cestující přesednou do jiného vozidla).

(viz bod 36 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Volný pohyb kapitálu – Omezení

[Smlouva o ES, článek 73b (nyní článek 56 ES)]

Summary

Článek 73b Smlouvy (nyní článek 56 ES) je třeba vykládat tak, že nebrání právní úpravě členského státu, podle které se dědictví státního příslušníka tohoto členského státu, který zemřel do deseti let poté, co převedl do zahraničí své bydliště, které měl v uvedeném členském státě, zdaňuje tak, jako kdyby si tento státní příslušník ponechal bydliště v témže členském státě, přičemž se uplatní sleva na dani ve výši dědické daně, která byla odvedena v jiných státech.

Taková právní úprava nemůže totiž tím, že stanoví stejné podmínky zdanění dědictví státních příslušníků, kteří převedli své bydliště do zahraničí, a těch, kteří zůstali v dotyčném členském státě, odradit prvně jmenované od toho, aby umístili své investice z jiného členského státu do tohoto státu, a nemůže ani odradit státní příslušníky, kteří zůstali v dotyčném členském státě, od investování z uvedeného dotyčného členského státu do státu jiného, a taková právní úprava nemůže ani snížit hodnotu dědictví státního příslušníka, který převedl své bydliště do zahraničí, bez ohledu na to, kde se nachází dotčený majetek.

Rozdílné zacházení se státními příslušníky dotyčného členského státu s bydlištěm v tomto státu a státními příslušníky jiných členských států s bydlištěm rovněž v tomto státu, které vyplývá z takové úpravy, v případě, že neexistují sjednocující nebo harmonizační opatření v rámci Společenství, vyplývá z pravomoci členských států vymezit prostřednictvím dohod nebo jednostranně kritéria rozdělení jejich daňové pravomoci.

Krom toho, vnitrostátní právní úprava, která ve svém důsledku odrazuje státního příslušníka, který si přeje převést své bydliště do jiného státu, a klade tak překážku právu volného pohybu, nemůže z tohoto jediného důvodu představovat omezení pohybu kapitálu ve smyslu článku 73b Smlouvy.

(viz body 46–47, 50–51 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

1. Volný pohyb osob – Svoboda usazování – Pracovníci – Uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy – Směrnice 89/48

(Směrnice Rady 89/48)

2. Volný pohyb osob – Svoboda usazování – Pracovníci – Uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy – Směrnice 89/48

(Články 39 ES a 43 ES; směrnice Rady 89/48, čl. 4 odst. 1)

Summary

1. Směrnice 89/48 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy nebrání tomu, aby v případě, že držitel diplomu získaného v některém členském státě podal žádost o povolení přístupu k regulovanému povolání v jiném členském státě, orgány posledně uvedeného státu vyhověly částečně této žádosti, pokud to držitel diplomu požaduje, tak, že omezí rozsah povolení pouze na činnosti, ke kterým umožňuje uvedený diplom přístup v členském státě, ve kterém byl získán.

(viz bod 26, výrok 1)

2. Články 39 ES a 43 ES nebrání tomu, aby v případě, že držitel diplomu získaného v některém členském státě podal žádost o povolení přístupu k regulovanému povolání v jiném členském státě, tento členský stát neposkytl částečný přístup k tomuto povolání, omezený na výkon jedné nebo více činností zajišťovaných tímto povoláním, pokud mohou být mezery, které obsahuje vzdělání dotyčné osoby vzhledem ke vzdělání požadovanému v hostitelském členském státě, účinně vyplněny použitím vyrovnávacích opatření upravených v čl. 4 odst. 1 směrnice 89/48 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy.

Články 39 ES a 43 ES naopak brání tomu, aby uvedený členský stát neposkytl tento částečný přístup, požaduje-li to dotyčná osoba a jsou-li rozdíly mezi oblastmi činností tak značné, že by bylo ve skutečnosti nutné získat úplné vzdělání, ledaže by bylo odmítnutí tohoto částečného přístupu odůvodněno naléhavými důvody obecného zájmu, které jsou způsobilé k zajištění dosažení cíle, který sledují, a které nepřekračují meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné.

(viz body 27, 39, výrok 2)
Keywords

Summary



Keywords

Úmluva o soudní příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí – Výlučné pravomoci – Spory, „jejichž předmětem je zápis nebo platnost patentů“

(Úmluva ze dne 27. září 1968, čl. 16 bod 4)

Summary

Článek 16 bod 4 Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve znění naposledy změněném Úmluvou ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království, musí být vykládán v tom smyslu, že se pravidlo o výlučné příslušnosti, které stanoví, týká všech sporů o zápis nebo platnost patentu bez ohledu na to, zda je tato otázka uplatněna prostřednictvím žaloby, nebo námitky. Jednak totiž umožnit soudu, kterému byla podána hlavní žaloba ve věci patentu, jako je žaloba pro porušení patentu nebo žaloba na prohlášení o neporušení patentu, určit na základě incidenční námitky neplatnost dotčeného patentu by zasahovalo do kogentní povahy pravidla o příslušnosti stanoveného v tomto ustanovení a obcházelo by jeho kogentní povahu. Krom toho takto poskytnutá možnost by vedla ke vzniku příslušnosti více soudů a mohla by ovlivnit předvídatelnost pravidel o příslušnosti zakotvených Úmluvou a následkem toho zasáhnout i do zásady právní jistoty, která je základem této Úmluvy. A konečně, připuštěním existence rozhodnutí v systému Úmluvy, ve kterých by jiné soudy než soudy státu, který vydal patent, rozhodovaly na základě incidenční námitky o platnosti tohoto patentu, by rovněž došlo ke zvýšení nebezpečí rozporných rozhodnutí, které má Úmluva právě vylučovat.

(viz body 26–29, 31 a výrok)