32

Dne 28. ledna 2009 přijala Komise rozhodnutí C(2008) 428 final v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.188 – námořní palivové hadice), (dále jen „napadené rozhodnutí“). Z napadeného rozhodnutí zejména vyplývá, že: — toto rozhodnutí bylo určeno jedenácti společnostem, včetně žalobkyň; — společnosti, kterých se rozhodnutí týká, se účastnily, někdy za odlišných podmínek, na jediném a trvajícím protiprávním jednání, jehož předmětem bylo zadávání zakázek v nabídkových řízeních, určování cen, stanovování kvót, stanovování prodejních podmínek, rozdělení zeměpisných trhů a výměna citlivých informací o cenách, objemu prodejů a nabídkových řízeních; — kartelová dohoda začala nejpozději dne 1. dubna 1986 (i když je pravděpodobné, že trvala od začátku sedmdesátých let) a skončila dne 2. května 2007; — od 13. května 1997 do 11. června 1999 vykazovala kartelová dohoda omezenou činnost a došlo k neshodám mezi jejími účastníky; nicméně podle Komise to nevedlo ke skutečnému přerušení protiprávního jednání, organizovaná struktura kartelové dohody byla totiž stejným způsobem a se stejnými účastníky (s výjimkou společnosti Manuli, která se znovu plně začlenila do kartelové dohody o rok později) úplně obnovena od června 1999; je proto třeba mít za to, že se výrobci dopustili jediného a trvajícího protiprávního jednání, které trvalo od 1. dubna 1986 do 2. května 2007 nebo přinejmenším, pokud by se přese všechno dospělo k závěru, že došlo k přerušení, jediného a opakovaného protiprávního jednání; období od 13. května 1997 do 11. června 1999 není nicméně s ohledem na omezené množství důkazů protiprávního jednání v tomto období zohledněno při stanovení pokuty; — odpovědnost žalobkyň byla stanovena pro následující období: — Parker ITR: ode dne 1. dubna 1986 do 2. května 2007; — Parker-Hannifin Corp.: ode dne 31. ledna 2002 do 2. května 2007; — na základě kritérií stanovených v pokynech pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2, dále jen „pokyny“), byly základní částky pokuty ukládané každé společnosti stanoveny takto: — Komise vycházela z průměru celosvětového ročního prodeje každé ze společností v období 2004–2006, s výjimkou společnosti Yokohama Rubber, pro kterou zohlednila období let 2003–2005; v tomto ohledu Komise zohlednila prodeje fakturované kupujícím usazeným v EHP; — určila relevantní prodeje každé z těchto společností tak, že použila jejich celosvětový tržní podíl na agregovaný objem tržeb v EHP v souladu s bodem 18 pokynů; — použila 25 % této posledně uvedené hodnoty (namísto maximální výše 30 % stanovené pokyny) při zohlednění závažnosti protiprávního jednání; — vynásobila takto dosaženou hodnotu počtem let účasti každé společnosti na protiprávním jednání — v souladu s článkem 25 pokynů nakonec použila dodatečnou částku rovnající se 25 % relevantní tržby pro účely odrazení; — Komise dále vůči společnosti Parker ITR a jedné další společnosti uplatnila přitěžující okolnosti a pro všechny další účastníky kartelové dohody zamítla polehčující okolnosti; — konečně na základě oznámení o spolupráci Komise snížila pokutu dvou společností, ale zamítla žádosti o snížení pokuty podané společností Parker ITR a další společností.