ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
USNESENÍ PŘEDSEDY PRVNÍHO SENÁTU SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU

4. června 2009

Věc F-142/07

Magdalena Kaminska

v.

Výbor regionů Evropské unie

„Smírné narovnání z podnětu Soudu – Vyškrtnutí“

Předmět: Žaloba podaná na základě článků 236 ES a 152 AE, kterou se M. Kaminska, pomocná zaměstnankyně ve Výboru regionů v období od 16. srpna 2004 do 30. listopadu 2004, poté dočasná zaměstnankyně v tomtéž orgánu v období od 1. prosince 2004 do 31. srpna 2005 a poté v období od 16. dubna 2006 do 30. září 2007, domáhá nároku na pobírání denního příspěvku, stanoveného v článku 25 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství, který jí byl odepřen po část období, po které byla dočasnou zaměstnankyní uvedeného orgánu.

Rozhodnutí: Věc F‑142/08, Kaminska v. Výbor regionů, se vyškrtává z rejstříku Soudu. Výbor regionů vyplatí žalobkyni jednorázovou částku ve výši 11 000 eur, přičemž žalobkyně se naproti tomu vzdá veškerých uplatňovaných nároků včetně nároků na úhradu nákladů řízení. Potvrzuje se, že žalobkyně rovněž netrvá na výkonu usnesení předsedy prvního senátu Soudu ze dne 27. listopadu 2008, Kaminska v. Výbor regionů (F‑142/07 AJ), kterým se jí částečně přiznává nárok na právní pomoc.

Shrnutí

Úředníci – Žaloba – Smírné narovnání sporu před Soudem pro veřejnou službu – Vyškrtnutí z rejstříku

(Jednací řád Soudu pro veřejnou službu, články69 a74)
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU

(první senát)

30. dubna 2009

Věc F-30/07

Lidia Noworyta

v.

Evropský parlament

„Nevydání rozhodnutí ve věci“

Předmět: Žaloba podaná na základě článků 236 ES a 152 AE, kterou se L. Noworyta domáhá zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 28. dubna 2006, kterým se zamítá návrh nadřízeného žalobkyně ze dne 20. října 2005 a odmítá přiznat jí paušální náhradu za práci přesčas ve smyslu článku 3 přílohy VI služebního řádu; alternativně k zaplacení této náhrady se žalobkyně domáhá zaplacení jakékoliv jiné náhrady buď na základě článku 56a, nebo článku 56b služebního řádu.

Rozhodnutí: Není namístě rozhodovat ve věci F‑30/07, Noworyta v. Parlament, která je vyškrtnuta z rejstříku Soudu. Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

Shrnutí

Řízení – Vyhovění návrhu žalobce po podání žaloby

(Jednací řád Soudu pro veřejnou službu, článek 75)

Soud Společenství je oprávněn posoudit podle okolností každého případu, zda řádný výkon spravedlnosti odůvodňuje meritorní zamítnutí žaloby na neplatnost nebo obdobně konstatování, že žaloba se stala bezpředmětnou, a tedy není namístě rozhodnout o její opodstatněnosti, aniž předtím rozhodl o námitce nepřípustnosti vznesené žalovaným.

Tak tomu je v případě, ve kterém Soud již v první věci meritorně rozhodl ve prospěch žalobce ve věci, která mu byla nyní předložena, a pokud účastníci řízení během jednání a v odpovědi na otázku Soudu v rámci této druhé věci prohlásili, že pokud by žaloba v první věci byla prohlášena za přípustnou a pokud by Soud rozhodl ve věci samé, nebylo by namístě rozhodnout v druhé věci.

(viz body 5 až 8)

Odkazy:

Soudní dvůr: 26. února 2002, Rada v. Boehringer, C‑23/00 P, Recueil s. I‑1873, body 51 a 52; 23. března 2004, Francie v. Komise, C‑233/02, Recueil s. I‑2759, bod 26

Soud prvního stupně: 15. června 2005, Regione autonoma della Sardegna v. Komise, T‑171/02, Sb. rozh. s. II‑2123, bod 155

Soud pro veřejnou službu: 8. dubna 2008, Bordini v. Komise, F‑134/06, Sb. VS s. I‑A‑1‑0000 a II‑A‑1‑0000, bod 56; 28. dubna 2009, Balieu-Steinmetz a Noworyta v. Parlament, F‑115/07, Sb. VS s. I‑A‑1‑0000 a II‑A‑1‑0000
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU (druhého senátu)

26. června 2008

Věc F-136/07

Bart Nijs

v.

Účetní dvůr Evropských společenství

„Veřejná služba – Úředníci – Předchozí stížnost – Nepodání – Lhůta pro podání žaloby – Opožděnost – Zjevná nepřípustnost“

Předmět: Žaloba, podaná na základě článků 236 ES a 152 AE, kterou se B. Nijs domáhá zrušení jednak rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o jeho přeřazení z platové třídy AD 10 platového stupně 6 do platové třídy AD 9 platového stupně 5 a souvisejících a následujících rozhodnutí, zejména rozhodnutí ze dne 26. září 2006 o zproštění jeho funkcí, rozhodnutí ze dne 27. září 2007 o zahájení správního šetření vůči jeho osobě a rozhodnutí o jeho nepovýšení do platové třídy AD 11 v roce 2007, jakož i rozhodnutí Účetního dvora ze dne 8. března 2007 o obnovení mandátu jeho generálního tajemníka na období šesti let ode dne 1. července 2007, a jednak náhrady nemajetkové a majetkové újmy, která mu údajně vznikla.

Rozhodnutí: Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná. Žalobci se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

Shrnutí

Řízení – Návrh na zahájení řízení – Formální náležitosti

[Jednací řád Soudu pro veřejnou službu, čl. 35 odst. 1 písm. d)]

Žaloba úředníka, ve které nejsou jasně identifikovány napadené akty a která tak nesplňuje náležitosti stanovené v čl. 35 odst. 1 písm. d) jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu, je zjevně nepřípustná.

(viz bod 24)

Odkazy:

Soud prvního stupně: 24. března 1993, Benzler v. Komise, T‑72/92, Recueil, s. II‑347, body 16, 18 a 19
USNESENÍ PŘEDSEDY PRVNÍHO SENÁTU SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU

30. června 2008

Věc F-59/07

Pierre-Alexis Feral

v.

Výbor regionů Evropské unie

„Smírné narovnání sporu z podnětu Soudu – Vyškrtnutí“

Předmět: Žaloba, podaná na základě článků 236ES a 152 ES, kterou se P.‑A. Feral domáhá zrušení rozhodnutí ředitele administrativního ředitelství Výboru regionů ze dne 26. července 2006 o povinnosti navrátit částky vyplacené žalobci na základě uplatnění koeficientu, kterým se násobila část výdělku převáděná do Francie v období od března 2003 do května 2005, a zrušení rozhodnutí téhož ředitele ze dne 4. prosince 2006, kterým se tato částka stanoví ve výši 3 600,16 eur, jakož i toho, aby bylo Výboru regionů uloženo vrátit mu tuto částku včetně úroků z prodlení, uhradit mu včetně úroků z prodlení částku, která mu měla být vyplacena na základě uplatnění koeficientu, kterým se násobí část výdělku, která měla být převáděna do Francie počínaje červnem 2005, a pokračovat v převádění části jeho výdělků do Francie s použitím koeficientu.

Rozhodnutí: Věc F-59/07, Feral v. Výbor regionů, je vyškrtnuta z rejstříku Soudu. Výbor regionů uhradí žalobci částku 3 750 eur k pokrytí poloviny jím vynaložených nákladů řízení. Žalobce ponese zbylou část vlastních nákladů řízení. Výbor regionů ponese vlastní náklady řízení.

Shrnutí

Úředníci – Žaloba – Smírné narovnání sporu před Soudem pro veřejnou službu – Vyškrtnutí z rejstříku

(Jednací řád Soudu pro veřejnou službu, články 69 a 74)
CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :108 1USNESENÍ PŘEDSEDY DRU HÉHO SENÁTU SOUDU PR O V EŘEJNOU SLUŽBU
23. září 2010
Věc F-51/07 R ENV
Philippe Bui Van
v.
E v ropská komise
„Smírné narovnání z podnětu Soudu — Vyškrtnutí“
Předmět:Žaloba podaná na základě článků 236 E S a 152 A E, kterou se P. Bui Van domáhá zrušení 
rozhodnutí generálního ředitele Společného výzkumného střediska K omise ze dne 4. října 
2006 , na základě kterého byl přeřazen do platové třídy AS T 3 druhého platového stupně, 
ačkoliv byl původně zařazen d o p latové t řídy AS T 4 dr uhého p latového stupně, 
a rozhodnutí orgánu oprávněného ke j menování ze dne 5. března 2007 , kterým se zamítá 
jeho stížnost, jakož i přiznání symbolického jednoho eura jakožto náhrady nemajetkové 
újmy, která m u údajně vznikla.
Roz hodnutí:Věc F-51/07 R ENV, Bui Van v. Komise, se vyškrtává z rejstříku S oudu. Konstatuje se, že 
Komise souhlasí s tím, aby částka 1 500  eur, vyplacená žalobci při plnění povinností 
vyplývajících z rozsudku S oudu ze dne 11. září 2008 , Bui Van v. Komise, F-51/07, zůstala 
žalobci zachována. Konstatuje se, že žalobce souhlasí s tím, že Komise získá z a účelem 
vrácení části částky, kterou žalobce obdržel z titulu náhrady nákladů řízení při plnění 
povinností vyplývajících z rozsudku z e dne 11. září 2008 , zpět částku 1 500  eur 
prostřednictvím m ěsíčních srážek z odměny žalobce ve v ýši 500 eur od října 2010 p o 
dobu tří měsíců. Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady související s tímto 
řízením a náklady související s řízením u Tribunálu Evropské u nie.
Sh rnutí
Úředníci — Žaloba — Smírné narovnání sporu před So udem p ro veřejnou službu — Vyškrtnutí 
z rejstříku
(Jednací řád So udu pro veřejnou službu, článek 69)
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU

(první senát)

7. října 2009

Věc F-122/07

Luigi Marcuccio

v.

Komise Evropských společenství

„Veřejná služba – Úředníci – Žádost o šetření – Odmítnutí orgánu přeložit rozhodnutí do jazyka zvoleného žalobcem – Zjevná nepřípustnost – Zjevně zcela neopodstatněná žaloba z právního hlediska“

Předmět: Žaloba podaná na základě článků 236 ES a 152 AE, kterou se L. Marcuccio domáhá zrušení rozhodnutí Komise nevyhovět žádosti žalobce o provedení šetření týkajícího se některých událostí, ke kterým došlo během let 2001 a 2003, jakož i uložení Komisi náhrady škody vzniklé žalobci.

Rozhodnutí: Žaloba žalobce se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti se zamítá jako z právního hlediska zjevně zcela neopodstatněná. Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

Shrnutí

Úředníci – Povinnost péče příslušející správě – Povinnost vydat úředníkovi individuální rozhodnutí vypracované v jazyce, jejž důkladně ovládá

(Článek 21 ES; Listina základních práv, čl. 41 odst. 4; jednací řád Komise, příloha, bod 4)

Orgánům přísluší, na základě jejich povinnosti péče, vydat úředníkovi individuální rozhodnutí vypracované v jazyce, jejž důkladně ovládá.

Z čl. 21 třetího pododstavce ES, z bodu 4 kodexu chování ani z čl. 41 odst. 4 Listiny základních práv nevyplývá, že by každé rozhodnutí vydané orgánem Společenství jednomu z jeho úředníků muselo být vypracováno v jazyce, ve kterém byla zahájena korespondence. Tato ustanovení se totiž na vztahy mezi orgány a jejich pracovníky použijí pouze tehdy, když tito pracovníci zašlou orgánům text pouze v postavení občana Unie a nikoliv v postavení úředníka nebo jiného zaměstnance Společenství. V každém případě, pokud by orgány byly povinny odpovídat na žádost úředníka ve stejném jazyce, jako je jazyk použitý v uvedené žádosti, způsobovalo by to orgánům nepřekonatelné problémy.

(viz body 60 až 65)

Odkazy:

Soud prvního stupně: 23. března 2000, Rudolph v. Komise, T‑197/98, Recueil FP, s. I‑A‑55 a II‑241, bod 46; 7. února 2001, Bonaiti Brighina v. Komise, T‑118/99, Recueil FP, s. I‑A‑25 a II‑97, bod 13; 17. května 2006, Lavagnoli v. Komise, T‑95/04, Sb. VS, s. I‑A‑2‑121 a II‑A‑2‑569, bod 48

Soud pro veřejnou službu: 13. prosince 2007, Duyster v. Komise, F‑51/05 a F‑18/06, Sb. VS, s. I‑A‑1‑0000 a II‑A‑1‑0000, body 58 a 59
Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

1. Řízení – Náklady řízení – Zpětvzetí odůvodněné chováním druhého účastníka

(Jednací řád Soudu pro veřejnou službu, čl. 89 odst. 5)

2. Úředníci – Žaloba – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Pojem – Rozhodnutí konstatující pracovní způsobilost úředníka a přikazující mu opětovné zahájení práce – Přípustnost

(Služební řád, čl. 59 odst. 4 a články 90 a 91)

1. Jak stanoví čl. 89 odst. 5 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu, vezme-li účastník řízení svoji žalobu nebo návrh zpět, uloží se mu náhrada nákladů řízení, jestliže to druhý účastník řízení požadoval ve svém vyjádření ke zpětvzetí. Na návrh účastníka, který žalobu nebo návrh bere zpět, se však náhrada nákladů uloží druhému účastníku, odůvodňuje-li to chování tohoto druhého účastníka. V případě žaloby podané úředníkem proti rozhodnutí, kterým mu nebyl přiznán invalidní stav, je třeba mít za to, že orgán, který neodpověděl na přecházející stížnost ve lhůtě čtyř měsíců pro přijetí implicitního zamítavého rozhodnutí a zaujal nejednoznačný postoj k situaci dotyčného po podání žaloby, svým chováním přispěl k tomu, aby byla věc předložena soudu, a může mu být uložena náhrada části nákladů žalujícího úředníka.

(viz body 6 až 10)

2. Obsahuje-li rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování vyplývající ze stanoviska výboru pro otázky invalidity kromě odhadu pracovní způsobilosti úředníka, který sám o sobě nemění předchozí právní situaci dotyčného, rovněž příkaz k opětovnému zahájení práce, představuje akt nepříznivě zasahující do právního postavení, který je úředník oprávněn zpochybnit.

(viz body 14, 17 a 19)
Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

Úředníci – Povinnost péče příslušející správě – Povinnost vydat úředníkovi individuální rozhodnutí vyhotovené v jazyce, jejž důkladně ovládá

(Článek 21 ES; Listina základních práv, čl. 41 odst. 4; jednací řád Komise, příloha, bod 4)

Orgánům přísluší, na základě jejich povinnosti péče, vydat úředníkovi individuální rozhodnutí vypracované v jazyce, jejž důkladně ovládá.

Z článku 21 třetího pododstavce ES, z bodu 4 kodexu chování ani z čl. 41 odst. 4 Listiny základních práv nelze dovodit, že by každé rozhodnutí vydané orgánem Společenství jednomu z jeho úředníků muselo být vypracováno v jazyce, ve kterém byla zahájena korespondence. Tato ustanovení se totiž na vztahy mezi orgány a jejich pracovníky použijí pouze tehdy, když tito pracovníci zašlou orgánům text pouze v postavení občana Unie, a nikoliv v postavení úředníka nebo jiného zaměstnance Společenství. V každém případě, pokud by orgány byly povinny odpovídat na žádost úředníka ve stejném jazyce, jako je jazyk použitý v uvedené žádosti, způsobovalo by to orgánům nepřekonatelné problémy.

(viz body 29 až 33)

Odkazy:

Soud prvního stupně: 23. března 2000, Rudolph v. Komise, T‑197/98, Recueil FP, s. I‑A‑55 a II‑241, bod 46; 7. února 2001, Bonaiti Brighina v. Komise, T‑118/99, Recueil FP, s. I‑A‑25 a II‑97, bod 13; 17. května 2006, Lavagnoli v. Komise, T‑95/04, Sb. VS, s. I‑A‑2‑121 a II‑A‑2‑569, bod 48

Soud pro veřejnou službu: 13. prosince 2007, Duyster v. Komise, F‑51/05 a F‑18/06, Sb. VS, s. I‑A‑1‑0000 a II‑A‑1‑0000, body 58 a 59
Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

1. Úředníci – Rozhodnutí nepříznivě zasahující do právního postavení – Povinnost uvést odůvodnění – Rozsah – Žádost o úhradu léčebných výloh

(Služební řád, čl. 25 druhý pododstavec)

2. Úředníci – Žaloba – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Potvrzující akt

(Služební řád, čl. 72 odst. 1, články 90 a 91)

1. Rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost o úhradu léčebných výloh, je dostatečně odůvodněné, jestliže informuje úředníka o způsobu, jakým byla jeho žádost projednána, a o skutkových a právních důvodech, které odůvodňují navrácení systémem nemocenského pojištění Evropských společenství, přestože tento úředník nebyl adresátem veškerých odpočtů učiněných likvidačním oddělením. Okolnost, že úředník nevěděl o existenci takových odpočtů předtím, než obdržel oznámení o zamítavém rozhodnutí, nemá žádný dopad na legalitu rozhodnutí.

Krom toho a v každém případě, i kdyby takové zamítavé rozhodnutí nebylo dostatečně odůvodněné, muselo by být posuzováno jako rozhodnutí obsahující přinejmenším nástin odůvodnění, umožňující orgánu poskytnout doplňující informace v průběhu řízení a splnit svoji povinnost uvést odůvodnění.

(viz body 51, 52 a 54)

Odkazy:

Soud prvního stupně: 20. září 1990, Hanning v. Parlament, T‑37/89, Recueil, s. II‑463, body 41 a 44

2. Jelikož rozhodnutí o zamítnutí žádosti o 100% úhradu léčebných výloh neobsahuje žádnou novou skutečnost v porovnání se stejnou žádostí, která již byla v minulosti zamítnuta, a bylo předmětem žaloby u soudu Společenství, nemění právní postavení žalobce, a nepředstavuje tedy akt nepříznivě zasahující do jeho právního postavení ve smyslu článků 90 a 91 služebního řádu.

I za předpokladu, že by takové rozhodnutí mohlo být posuzováno jako akt potvrzující první rozhodnutí, které by tak s ním mohlo být zaměnitelné, a mohlo v tomto rozsahu nepříznivě zasahovat do právního postavení, soud Společenství, kterému byla předložena žaloba proti tomuto rozhodnutí, by měl uplatnit i bez návrhu skutečnost, že žaloba se týká stejných účastníků řízení, má stejný předmět a je založena na stejných žalobních důvodech. Za takových okolností by byla dána překážka litispendence, a žaloba by tedy byla zjevně nepřípustná.

(viz body 60 a 61)

Odkazy:

Soudní dvůr: 17. května 1973, Perinciolo v. Rada, 58/72 a 75/72, Recueil, s. 511, body 3 až 5; 19. září 1985, Hoogovens Groep v. Komise, 172/83 a 226/83, Recueil, s. 2831, bod 9

Soud prvního stupně: 14. června 2007, Landtag Schleswig-Holstein v. Komise, T‑68/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 16; 9. července 2008, Marcuccio v. Komise, T‑296/05 a T‑408/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, body 47 až 49; 9. září 2008, Marcuccio v. Komise, T‑143/08, Sb. VS, s. I‑A‑2‑0000 a II‑A‑2‑0000, body 39 až 41; 9. září 2008, Marcuccio v. Komise, T‑144/08, Sb. VS, s. I‑A‑2‑0000 a II‑A‑2‑0000, body 32 až 34

Soud pro veřejnou službu: 25. ledna 2008, Duyster v. Komise, F‑80/06, Sb. VS, s. I‑A‑1‑0000 a II‑A‑1‑0000, bod 52
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU (prvního senátu)

15. července 2008

Věc F-28/08

Michel Pouzol

v.

Účetní dvůr Evropských společenství

„Veřejná služba – Úředníci – Důchody – Převod nároků na důchod nabytých před vstupem do služby u Společenství – Potvrzující rozhodnutí – Nepřípustnost“

Předmět: Žaloba, podaná na základě článků 236 ES a 152 AE, kterou se M. Pouzol domáhá zejména jednak zrušení rozhodnutí Účetního dvora ze dne 29. listopadu 2007, kterým se zamítá jeho stížnost proti rozhodnutím ze dne 10. května 2007, kterými se stanoví navýšení odsloužených let započitatelných pro účely důchodu Společenství vyplývající z převodu nároků na důchod, které nabyl ve Francii v doplňkových systémech zaopatření v důchodu, a jednak přiznání z titulu tohoto převodu celkového navýšení odsloužených let započitatelných pro účely důchodu Společenství v délce deseti let, tří měsíců a dvacet čtyři dní.

Rozhodnutí: Žaloba se odmítá jako nepřípustná. Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

Shrnutí

Úředníci – Žaloba – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Pojem – Čistě potvrzující akt – Vyloučení

(Služební řád, čl. 90 odst. 2 a čl. 91 odst. 1)

Žaloba na neplatnost rozhodnutí, jímž se pouze potvrzuje dřívější ve lhůtách nenapadnuté rozhodnutí, je nepřípustná. O pouhé potvrzení dřívějšího rozhodnutí se jedná tehdy, pokud rozhodnutí neobsahuje oproti dřívějšímu rozhodnutí žádnou novou skutečnost a před jeho vydáním nebylo provedeno nové přezkoumání situace adresáta tohoto dřívějšího aktu, které je skutečné a důkladné nebo které se zakládá na nových skutečnostech. Oprava věcné chyby, aniž by měla dopad na obsah samotného aktu, sama o sobě nemůže znamenat přijetí nového rozhodnutí.

(viz body 45, 47 a 60)

Odkazy:

Soudní dvůr: 9. března 1978, Herpels v. Komise, 54/77, Recueil, s. 585, body 11 až 14; 10. prosince 1980, Grasselli v. Komise, 23/80, Recueil, s. 3709, bod 18; 11. března 1986, Adams a další v. Komise, 294/84, Recueil, s. 977, body 14 až 16; 2. června 1994, AC‑ATEL Electronics Vertriebs, C‑30/93, Recueil, s. I‑2305, bod 24

Soud prvního stupně: 14. října 1999, CAS Succhi di Frutta v. Komise, T‑191/96 a T‑106/97, Recueil, s. II‑3181, bod 60; 26. října 2000, Ripa di Meana a další v. Parlament, T‑83/99 až T‑85/99, Recueil, s. II‑3493, body 33 a 34

Soud pro veřejnou službu: 19. prosince 2006, Suhadolnik v. Soudní dvůr, F‑78/06, Sb. VS s. FP-I-A-1-191 a II-A-1-795, body 31 a 32
(viz body 18 a 19)

Pokud má žalovaný orgán za to, že žalobce a jeho právní zástupce se podvodně domluvili na stanovení fiktivní výše požadovaných nákladů řízení, musí o svém podezření informovat příslušné vnitrostátní stavovské organizace, aby tyto mohly s plnou znalostí věci posoudit soulad takového jednání s příslušnými pravidly profesní etiky. Je sice pravda, že přísluší žalobci předložit doklady, které mohou prokázat skutečné vynaložení nákladů, jejichž nahrazení požaduje, ale z toho, že právní zástupce podal žalobu, účastnil se řízení a předložil různé písemnosti, lze vyvodit, že tento zástupce skutečně provedl úkony a odvedl služby nezbytné pro účely řízení před Soudem pro veřejnou službu. Žalobce je tak oprávněn žádat Soud, aby určil, do jaké výše mohou být náklady, jejichž úhradu po něm jeho právní zástupce požaduje, nahrazeny účastníkem řízení, jemuž byla uložena náhrada nákladů řízení.

Unijní soud není oprávněn určit výši odměn, které mají být účastníky řízení zaplaceny jejich právním zástupcům, ale je pouze oprávněn určit, do jaké výše mohou být tyto odměny nahrazeny účastníkem řízení, kterému byla uložena náhrada nákladů řízení. Jelikož v unijním právu neexistují předpisy, které by měly povahu sazebníku, je soud povinen posoudit výši odměn, které mají být nahrazeny, s ohledem na počet hodin, které by objektivně právní zástupce potřeboval pro řešení věci. K tomuto účelu je třeba v zásadě zohlednit předmět a povahu sporu, jeho význam z hlediska unijního práva, jakož i obtížnost věci, rozsah práce, kterou si soudní řízení vyžádalo od zúčastněných zmocněnců nebo poradců, a hospodářské zájmy, které spor pro účastníky řízení představoval. Uplatněnou hodinovou sazbou tak může být sazba specializovaného advokáta v případě, že se pro přiměřeně informovanou stranu může spor jevit jako přinášející zvláště složité právní otázky nebo že má spor pro tuto stranu zvláštní význam, což činí využití služeb specializovaného advokáta legitimním. Unijní soud však nesmí zohledňovat vnitrostátní sazebník stanovující odměny advokátů, ani případnou dohodu uzavřenou v tomto ohledu mezi dotyčnou stranou a jejími zmocněnci nebo poradci.

(viz body 18, 21 až 23)

Soud pro veřejnou službu: 1. července 2009, Suvikas v. Rada, F-6/07 DEP, bod 18; výše uvedená usnesení Chatziioannidou v. Komise, bod 19, a U v. Parlament, bod 38
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU

(první senát)

7. října 2009

Věc F-3/08

Luigi Marcuccio

v.

Komise Evropských společenství

„Veřejná služba – Úředníci – Odmítnutí orgánu přeložit rozhodnutí – Zjevně zcela neopodstatněná žaloba z právního hlediska – Článek 94 jednacího řádu“

Předmět: Žaloba podaná na základě článků 236 ES a 152 AE, kterou se L. Marcuccio domáhá, aby bylo zrušeno rozhodnutí Komise, kterým mu odmítla zaslat překlad předchozího rozhodnutí do italského jazyka, a aby byla Komisi uložena náhrada škody.

Rozhodnutí: Žaloba žalobce se zamítá jako z právního hlediska zjevně zcela neopodstatněná. Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení. Žalobci se ukládá zaplatit Soudu částku ve výši 1000 eur.

Shrnutí

Úředníci – Povinnost péče příslušející správě – Povinnost vydat úředníkovi individuální rozhodnutí vyhotovené v jazyce, jejž důkladně ovládá

(Článek 21 ES; Listina základních práv, čl. 41 odst. 4; jednací řád Komise, příloha, bod 4)

Orgánům přísluší, na základě jejich povinnosti péče, vydat úředníkovi individuální rozhodnutí vypracované v jazyce, jejž důkladně ovládá.

Z článku 21 třetího pododstavce ES, z bodu 4 kodexu chování ani z čl. 41 odst. 4 Listiny základních práv nelze dovodit, že by každé rozhodnutí vydané orgánem Společenství jednomu z jeho úředníků muselo být vypracováno v jazyce, ve kterém byla zahájena korespondence. Tato ustanovení se totiž na vztahy mezi orgány a jejich pracovníky použijí pouze tehdy, když tito pracovníci zašlou orgánům text pouze v postavení občana Unie, a nikoliv v postavení úředníka nebo jiného zaměstnance Společenství. V každém případě, pokud by orgány byly povinny odpovídat na žádost úředníka ve stejném jazyce, jako je jazyk použitý v uvedené žádosti, způsobovalo by to orgánům nepřekonatelné problémy.

(viz body 29 až 33)

Odkazy:

Soud prvního stupně: 23. března 2000, Rudolph v. Komise, T‑197/98, Recueil FP, s. I‑A‑55 a II‑241, bod 46; 7. února 2001, Bonaiti Brighina v. Komise, T‑118/99, Recueil FP, s. I‑A‑25 a II‑97, bod 13; 17. května 2006, Lavagnoli v. Komise, T‑95/04, Sb. VS, s. I‑A‑2‑121 a II‑A‑2‑569, bod 48

Soud pro veřejnou službu: 13. prosince 2007, Duyster v. Komise, F‑51/05 a F‑18/06, Sb. VS, s. I‑A‑1‑0000 a II‑A‑1‑0000, body 58 a 59