Věc C-242/07 P

Belgické království

v.

Komise Evropských společenství

„Kasační opravný prostředek – Lhůta pro podání žaloby – Článek 43 odst. 6 jednacího řádu Soudu – Prvopis žaloby podaný po uplynutí lhůty – Nepřípustnost – Pojem ‚omluvitelné pochybení‘ – Pojem ‚nahodilá událost‘ “

Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. listopadu 2007 I ‑ 0000

Shrnutí usnesení

1. Řízení – Lhůty pro podání žaloby – Prekluze – Náhoda nebo vyšší moc – Pojem

(Statut Soudního dvora, čl. 45 druhý pododstavec)

2. Řízení – Odůvodnění rozsudků – Dosah

3. Řízení – Lhůty pro podání žaloby – Prekluze – Omluvitelné pochybení – Pojem

4. Řízení – Lhůty pro podání žaloby – Žaloba podaná telefaxem – Lhůta pro podání podepsaného prvopisu

(Jednací řád Soudu, čl. 43 odst. 6)

5. Řízení – Návrh na zahájení řízení – Odstranění vad – Podmínky

(Statut Soudního dvora, článek 21; jednací řád Soudu, čl. 44 odst. 6)

1. Od použití právní úpravy Společenství týkající se procesních lhůt se lze odchýlit pouze za zcela výjimečných okolností náhody nebo vyšší moci v souladu s čl. 45 druhým pododstavcem statutu Soudního dvora, jelikož striktní použití těchto pravidel odpovídá požadavku právní jistoty a nutnosti vyhnout se veškeré diskriminaci nebo veškerému svévolnému zacházení při výkonu spravedlnosti.

Pojmy „vyšší moc“ a „nahodilá událost“ obsahují objektivní složku, která spočívá v neobvyklých událostech nezávislých na vůli hospodářského subjektu, a subjektivní složku, která spočívá v povinnosti dotčeného subjektu zabezpečit se proti následkům neobvyklé události tím, že učiní vhodná opatření, aniž by však podstoupil nepřiměřené oběti. Subjekt musí pečlivě sledovat průběh zahájeného řízení a zejména prokázat vynaložení náležité péče za účelem dodržení stanovených lhůt. Soudu nepřísluší, aby napravoval nedostatek náležité péče žalobce.

(viz body 16–17, 23)

2. Povinnost Soudu odůvodnit své rozsudky nemůže být vykládána tak, že je Soud povinen odpovídat podrobně na každý argument dovolávaný žalobcem, zvláště není-li dostatečně jasný a přesný a není-li podložen podrobnými důkazy.

(viz body 20, 34)

3. Plné seznámení se s konečnou povahou rozhodnutí, jakož i se lhůtou pro podání žaloby použitelnou na základě článku 230, samo o sobě nevylučuje, že se procesní subjekt může dovolávat omluvitelného pochybení, které může odůvodnit pozdní podání jeho žaloby, jelikož k takovému pochybení může dojít zejména tehdy, pokud jednání dotčeného orgánu mohlo, samo nebo v rozhodujícím rozsahu, vyvolat u procesního subjektu, který jednal v dobré víře a prokázal veškerou náležitou péči vyžadovanou od běžně informovaného subjektu, pochopitelný zmatek.

(viz bod 29)

4. Samotné znění čl. 43 odst. 6 jednacího řádu Soudu neponechává Soudu při použití tohoto ustanovení žádný prostor pro posouzení. Možnost žalobce dovolávat se pro účely dodržení procesních pravidel data přijetí telefaxu kanceláří Soudu je podmíněna tím, že podepsaný prvopis podání, jehož stejnopis byl takto zaslán, je doručen soudní kanceláři nejpozději deset dní poté. Mimoto, pokud je telefax doručen více než deset dní před uplynutím lhůty určené pro podání žaloby k Soudu, ustanovení čl. 43 odst. 6 jednacího řádu nepůsobí prodloužení této lhůty.

Za těchto podmínek nemůže členský stát uplatňovat porušení zásady proporcionality, jelikož nepřípustnost žaloby je důsledkem nedostatečné náležité péče ze strany tohoto členského státu při doručování podepsaného prvopisu žaloby kanceláři Soudu ve lhůtě pro podání žaloby, a nikoliv způsobu, jakým Soud použil čl. 43 odst. 6 svého jednacího řádu, jehož ustanovení začleňuje do uvedeného řádu moderní komunikační technické prostředky, přičemž jedna z podmínek použití uvedeného ustanovení nebyla splněna.

(viz body 38–40)

5. Má-li totiž podle čl. 44 odst. 6 jednacího řádu Soudu žalobce možnost odstranit vady své žaloby, zejména zasláním chybějících příloh, je toto odstranění vad nicméně možné pouze tehdy, je-li podle článku 21 statutu Soudního dvora, použitelného na řízení před Soudem, splněna zásadní podmínka pro předložení věci Soudu, a sice podání žaloby. Žaloba totiž představuje návrh na zahájení řízení, ve kterém jsou účastníci řízení povinni vymezit předmět sporu, vedle kterého mají přílohy pouze čistě důkazní a instrumentální funkci. Za těchto podmínek nemůže být podání příloh považováno za rovnocenné částečnému podání žaloby.

(viz bod 41)

USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA (šestého senátu)

8. listopadu 2007( )

„Kasační opravný prostředek – Lhůta pro podání žaloby – Článek 43 odst. 6 jednacího řádu Soudu – Prvopis žaloby podaný po uplynutí lhůty – Nepřípustnost – Pojem ‚omluvitelné pochybení‘ – Pojem ‚nahodilá událost‘ “

Ve věci C‑242/07 P,

jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podaný dne 16. května 2007,

Belgické království, zastoupené L. Van den Broeck, jako zmocněnkyní, ve spolupráci s J.-P. Buylem a C. Steyaertem, avocats,

účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel),

přičemž další účastnicí řízení je:

Komise Evropských společenství, zastoupená L. Flynnem a A. Steiblytė, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,

žalovaná v prvním stupni,

SOUDNÍ DVŮR (šestý senát),

ve složení K. Schiemann, zastupující předseda šestého senátu, P. Kūris a C. Toader (zpravodaj), soudci,

generální advokátka: J. Kokott,

vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,

po vyslechnutí generální advokátky,

vydává toto

Usnesení

1 Svým kasačním opravným prostředkem se Belgické království domáhá zrušení usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 15. března 2007, Belgie v. Komise (T‑5/07, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí, dále jen „napadené usnesení“), kterým Soud zamítl jako zjevně nepřípustnou jeho žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v dopise ze dne 18. října 2006 a týkajícího se odmítnutí vrátit Belgickému království částku jím zaplacenou z důvodu hlavního plnění a úroky z pohledávek Evropského sociálního fondu (dále jen „sporné rozhodnutí“) z důvodu, že tato žaloba byla podána po uplynutí lhůty a uplatňované okolnosti nepředstavují nahodilou událost ve smyslu čl. 45 druhého pododstavce statutu Soudního dvora použitelného na řízení před Soudem na základě článku 53 uvedeného statutu.

Skutečnosti předcházející sporu a napadené usnesení

2 Z napadeného usnesení plyne, že Belgické království obdrželo oznámení o sporném rozhodnutí dne 19. října 2006 a disponovalo lhůtou pro podání žaloby směřující ke zrušení tohoto rozhodnutí podle článku 230 ES, která vypršela dne 2. ledna 2007.

3 Dne 21. prosince 2006 doručilo Belgické království kanceláři Soudu telefaxem stejnopis své podepsané žaloby spolu s jejími přílohami. Podle čl. 43 odst. 6 jednacího řádu Soudu mohlo být toto datum rozhodné pro účely zachování procesních lhůt za podmínky, že by byl podepsaný prvopis žaloby doručen kanceláři Soudu nejpozději do deseti dnů poté.

4 Z napadeného usnesení přitom plyne, že Soud obdržel dne 27. prosince 2006 pouze prvopisy příloh, zatímco podepsaný prvopis žaloby, omylem odeslaný diplomatickou poštou na belgickou ambasádu v Lucemburku, byl kanceláři Soudu doručen teprve dne 5. ledna 2007.

5 V napadeném usnesení měl tedy Soud za to, že jelikož Belgické království nedoručilo podepsaný prvopis žaloby ve lhůtě deseti dnů po zaslání jejího stejnopisu telefaxem, mohlo být pro účely zachování lhůty pro podání žaloby zohledněno pouze datum doručení podepsaného prvopisu žaloby, a sice 5. leden 2007. Soud tak měl za to, že žaloba byla podána po uplynutí lhůty.

6 V dopise ze dne 2. února 2007 se nicméně Belgické království dovolávalo omluvitelného pochybení pro odchýlení se od dotčené lhůty a uplatňovalo nahodilou událost ve smyslu čl. 45 druhého pododstavce statutu Soudního dvora.

7 Tento členský stát v uvedeném dopise tvrdil, že jeho služby prokázaly vynaložení požadované náležité péče tím, že zaslaly telefaxem stejnopis podepsané žaloby dlouho před datem uplynutí lhůty pro podání žaloby, a že omylu, ke kterému došlo při zasílání prvopisu žaloby, si mohly všimnout teprve tehdy, když je na něj upozornila dne 5. ledna 2007 kancelář Soudu. Uvedený stát mimoto zdůraznil, že podepsanou žalobu zaslanou telefaxem nelze považovat za neplatnou z důvodu, že prvopis nebyl doručen v průběhu lhůty deseti dnů.

8 V napadeném usnesení Soud poté, co připomněl judikaturu Společenství týkající se pojmu „nahodilá událost“, měl za to, že pozdní doručení prvopisu žaloby vychází ze skutečnosti, že dotčené ministerstvo zaslalo tento prvopis na belgickou ambasádu v Lucemburku, která ho doručila kanceláři Soudu až dne 5. ledna 2007. Soud se rovněž domníval, že pro prokázání existence výjimečných okolností nebo neobvyklých událostí nezávislých na vůli orgánů Belgického království, které by zapříčinily údajnou nahodilou událost, nebyly předloženy žádné další poznatky. A konečně, Soud měl za to, pokud jde o omluvitelné pochybení, kterého se tento členský stát dovolával, že otázky spojené s fungováním služeb navrhovatele nemohou samy o sobě učinit spáchané pochybení omluvitelným.

Ke kasačnímu opravnému prostředku

9 Ve svém kasačním opravném prostředku, na podporu kterého uplatňuje čtyři důvody, Belgické království navrhuje, aby Soudní dvůr:

– zrušil napadené usnesení;

– určil, že jeho žaloba na neplatnost směřující ke zrušení sporného rozhodnutí je přípustná, a vyhověl jeho návrhovým žádáním předloženým před Soudem;

– případně vrátil věc Soudu, aby rozhodl ve věci samé;

– uložil Komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení v prvním stupni.

10 Komise Evropských společenství navrhuje zamítnutí kasačního opravného prostředku a uložení náhrady nákladů řízení Belgickému království.

11 Podle článku 119 jednacího řádu může Soudní dvůr, pokud je opravný prostředek zcela nebo zčásti zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný, kdykoliv na základě zprávy soudce zpravodaje a po vyslechnutí generálního advokáta opravný prostředek usnesením s odůvodněním odmítnout.

K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z nedostatečného odůvodnění napadeného usnesení

Argumentace účastníků řízení

12 Belgické království vytýká Soudu, že uvádí judikaturu Společenství, aniž by v odůvodnění napadeného usnesení uvedl, z jakých důvodů z okolností projednávaného případu nevyvodil existenci nahodilé události nebo omluvitelného pochybení.

13 Belgické království má zejména za to, že Soud odmítl uznat existenci nahodilé události a spokojil se s konstatováním pochybení, kterého se dopustily jeho služby, a s chybným tvrzením, že Belgické království neuvedlo žádnou jinou skutečnost. Soud zejména neodůvodnil, z jakých důvodů nevyvodil existenci nahodilé události z určitých, právě uplatňovaných poznatků, jako je skutečnost, že jeden z jeho ministerských úředníků pověřený věcí C‑227/06 probíhající před Soudním dvorem měl okolo 27. prosince 2006 telefonický kontakt s kanceláří Soudního dvora, která mu potvrdila přijetí dvou obálek a ubezpečila ho, že je vše v pořádku, jakož i okolnost, že mu Soud oznámil neobdržení prvopisu žaloby spolu s přílohami skutečně přijatými dne 27. prosince 2006 až dne 5. ledna 2007.

14 Co se týče omluvitelného pochybení, Belgické království má za to, že Soud nevysvětlil, proč výjimečná a neobvyklá okolnost, že prvopis žaloby na rozdíl od jejích příloh nebyl doručen soudní kanceláři ve lhůtě, neumožňuje v projednávaném případě konstatovat existenci omluvitelného pochybení. Soud tak rovněž nerespektoval povinnost odůvodnění v tomto ohledu.

15 Komise tvrdí, že nařízení bylo odůvodněno právně dostačujícím způsobem a že umožňuje Belgickému království seznámit se s důvody, pro které byla žaloba odmítnuta jako nepřípustná.

Závěry Soudního dvora

16 Je třeba připomenout, že Soudní dvůr opakovaně rozhodl, že od použití právní úpravy Společenství týkající se procesních lhůt se lze odchýlit pouze za zcela výjimečných okolností náhody nebo vyšší moci v souladu s čl. 45 druhým pododstavcem statutu Soudního dvora, jelikož striktní použití těchto pravidel odpovídá požadavku právní jistoty a nutnosti vyhnout se veškeré diskriminaci nebo veškerému svévolnému zacházení při výkonu spravedlnosti (viz v tomto smyslu zejména rozsudek ze dne 26. listopadu 1985, Cockerill-Sambre v. Komise, 42/85, Recueil, s. 3749, bod 10; jakož i nařízení ze dne 5. února 1992, Francie v. Komise, C‑59/91, Recueil, s. I‑525, bod 8, a ze dne 7. května 1998, Irsko v. Komise, C‑239/97, Recueil, s. I‑2655, bod 7).

17 Soudní dvůr měl rovněž příležitost upřesnit, že pojmy „vyšší moc“ a „nahodilá událost“ obsahují objektivní složku, která spočívá v neobvyklých událostech nezávislých na vůli hospodářského subjektu, a subjektivní složku, která spočívá v povinnosti dotčeného subjektu zabezpečit se proti následkům neobvyklé události tím, že učiní vhodná opatření, aniž by však podstoupil nepřiměřené oběti. Subjekt musí pečlivě sledovat průběh zahájeného řízení a zejména prokázat vynaložení náležité péče za účelem dodržení stanovených lhůt (rozsudek Soudního dvora ze dne 15. prosince 1994, Bayer v. Komise, C‑195/91 P, Recueil, s. I‑5619, bod 32).

18 V projednávaném případě Soud poté co připomněl výše uvedenou judikaturu, měl v bodě 16 napadeného usnesení za to, že pozdní doručení prvopisu žaloby bylo způsobeno okolností, že Belgické království zaslalo tento prvopis diplomatickou poštou.

19 Pokud jde o ostatní skutečnosti uplatňované Belgickým královstvím, je třeba nejprve konstatovat, že se toto království ve fázi kasačního opravného prostředku dovolává údajného telefonického hovoru s kanceláří Soudního dvora, která mu potvrdila, že je vše v pořádku, poprvé. V tomto ohledu postačuje konstatovat, že jelikož tato skutečnost nebyla uplatněna před Soudem, nelze Soudu vytýkat, že ji neuvedl v odůvodnění napadeného usnesení.

20 Dále, co se týče okolnosti, že mu soudní kancelář oznámila teprve 5. ledna 2007, že jí nebyl doručen prvopis žaloby, je třeba připomenout, že povinnost Soudu odůvodnit své rozsudky nemůže být vykládána tak, že zahrnuje i jeho povinnost odpovídat podrobně na každý argument dovolávaný žalobcem, zvláště není-li dostatečně jasný a přesný a není-li podložen podrobnými důkazy (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 11. ledna 2007, Technische Glaswerke Ilmenau v. Komise, C‑404/04 P, Sb. rozh. s. I‑1, bod 90 a citovaná judikatura).

21 V projednávaném případě je přitom třeba konstatovat, že i když je ve výše uvedeném dopise ze dne 2. února 2007 uvedeno, že skutečnost, že soudní kancelář okamžitě nepotvrdila přijetí zásilky Belgického království, představuje poznatek související s vnějšími okolnostmi, přesto se tento členský stát žádným způsobem nepokusil ozřejmit toto tvrzení tak, aby se stalo dostatečně jasným a přesným, což by umožňovalo shledat jeho případnou relevantnost pro účely posouzení existence tvrzené nahodilé události.

22 Za těchto okolností je třeba připustit, že Soud mohl v bodě 16 napadeného usnesení rozhodnout, aniž by respektoval povinnost odůvodnění, že pro prokázání existence výjimečných okolností nebo neobvyklých událostí nezávislých na vůli orgánů Belgického království, které by zapříčinily údajnou nahodilou událost, nebyly předloženy žádné další důkazy.

23 Belgické království nemůže v žádném případě tvrdit, že ho kancelář Soudu informovala pozdě o nedoručení prvopisu žaloby, jelikož pouze žalobce musí pečlivě sledovat průběh řízení a zejména prokázat vynaložení náležité péče za účelem dodržení stanovených lhůt (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Bayer v. Komise, bod 32), a že v důsledku toho nepřísluší Soudu, aby napravoval jeho nedostatečnou náležitou péči.

24 A konečně, co se týče okolnosti, že prvopis žaloby nebyl kanceláři Soudu doručen v požadované lhůtě, zatímco přílohy byly podány ve lhůtě pro podání žaloby, je třeba konstatovat, že ve výše uvedeném dopise ze dne 2. února 2007 se Belgické království nepokusilo vysvětlit, v jakém ohledu má tato okolnost výjimečnou povahu, která by mohla zakládat omluvitelné pochybení.

25 Je ostatně třeba dodat, že taková okolnost není v žádném případě ani výjimečná v rámci soudních řízení, ani, v projednávaném případě, nezávislá na vůli orgánů Belgického království.

26 S ohledem na výše uvedené je třeba první důvod kasačního opravného prostředku zamítnout jako zjevně neopodstatněný.

Ke druhému důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z nesprávného právního posouzení při uplatnění pojmu „omluvitelné pochybení“

Argumentace účastníků řízení

27 Podle Belgického království Soud věc nesprávně právně posoudil, když měl v bodě 18 napadeného usnesení za to, že otázky spojené s fungováním jeho služeb nemohou samy o sobě učinit spáchané pochybení omluvitelným.

28 Komise se domnívá, že se Soud přesně držel judikatury Společenství a že právem došel ve výše uvedeném bodě 18 k závěru, že se dotčený členský stát nemůže dovolávat nesprávného fungování své vnitřní organizace při prokazování omluvitelné povahy pochybení, ke kterému mohlo v projednávaném případě dojít.

Závěry Soudního dvora

29 Je třeba připomenout, že plné seznámení se s konečnou povahou rozhodnutí, jakož i se lhůtou pro podání žaloby použitelnou na základě článku 230, samo o sobě nevylučuje, že se procesní subjekt může dovolávat omluvitelného pochybení, které může odůvodnit pozdní podání jeho žaloby, jelikož podle ustálené judikatury (viz zejména výše uvedený rozsudek Bayer v. Komise, bod 26) může k takovému pochybení dojít zejména tehdy, pokud jednání dotčeného orgánu mohlo, samo nebo v rozhodujícím rozsahu, vyvolat u procesního subjektu, který jednal v dobré víře a prokázal veškerou náležitou péči vyžadovanou od běžně informovaného subjektu, pochopitelný zmatek (rozsudek Soudního dvora ze dne 15. května 2003, Pitsiorlas v. Rada a ECB, C‑193/01 P, Recueil, s. I‑4837, bod 24).

30 V napadeném usnesení Soud správně použil výše uvedenou judikaturu. Poté, co v bodě 16 uvedeného usnesení určil, že pozdní doručení žaloby vyplývá ze špatného fungování služeb dotčeného ministerstva, totiž mohl Soud oprávněně rozhodnout, že v projednávaném případě a při neexistenci dalších skutečností nemohou otázky týkající se fungování služeb Belgického království poskytnout samy o sobě takto vzniklému pochybení omluvitelnou povahu, jelikož v projednávaném případě toto pochybení odpovídalo právě nedostatečné náležité péči jeho služeb.

31 V důsledku toho je třeba druhý důvod zamítnout jako zjevně neopodstatněný.

Ke třetímu důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z nesprávného právního posouzení nebo nedostatečného odůvodnění vzniklého tím, že Soud opomenul posoudit určitý argument

Argumentace účastníků řízení

32 Belgické království tvrdí, že Soud nepřezkoumal argument, který předložilo ve svém dopise ze dne 2. února 2007, podle kterého neplatnost žaloby kvůli nedodržení lhůty deseti dnů pro doručení podepsaného prvopisu žaloby kanceláři Soudu představuje nadměrnou procesní přísnost, která je v rozporu se současným vývojem komunikačních prostředků projevujícím se zejména v právní úpravě zásad Společenství pro elektronické podpisy.

Závěry Soudního dvora

33 Jelikož v projednávaném případě nemohlo být datum přijetí telefaxu rozhodné pro účely zachování procesních pravidel, mohlo být platně použito toliko datum doručení prvopisu žaloby soudní kanceláři. Posledně uvedené datum nespadalo do lhůty stanovené Belgickému království pro podání žaloby, a Soud tak nemohl než dojít k závěru nikoliv o neplatnosti žaloby, jak tvrdí tento členský stát, ale o nepřípustnosti uvedené žaloby z důvodu jejího pozdního podání.

34 Ve skutečnosti se při čtení dopisu ze dne 2. února 2007 tento údajný argument navrhovatele zdá být spíš obecnou kritikou pravidel vycházejících z jednacího řádu, které je Soud nicméně povinen striktně uplatňovat, jak bylo připomenuto v bodě 16 usnesení v projednávané věci. Přitom povinnost Soudu odůvodnit své rozsudky nemůže být vykládána tak, že je Soud povinen odpovídat podrobně na každý argument dovolávaný žalobcem, zvláště není-li dostatečně jasný a přesný a není-li podložen podrobnými důkazy (viz rozsudky ze dne 6. května 2001, Connolly v. Komise, C‑274/99 P, Recueil, s. I‑1611, bod 121, a ze dne 11. září 2003, Belgie v. Komise, C‑197/99 P, Recueil, s. I‑8461, bod 81).

35 V důsledku toho je třeba třetí důvod zamítnout jako zjevně neopodstatněný.

Ke čtvrtému důvodu kasačního opravného prostředku, vycházejícímu z porušení zásady proporcionality

Argumentace účastníků řízení

36 Belgické království tvrdí, že nepřípustnost namítaná proti žalobě, není-li její prvopis doručen kanceláři Soudu do deseti dnů po zaslání stejnopisu telefaxem, ke kterému došlo ve lhůtě stanovené v článku 230 ES, představuje porušení zásady proporcionality. Při neexistenci naléhavého důvodu souvisejícího s právní jistotou by mělo dodržování této zásady vést k tomu, že žaloba doručená telefaxem ve lhůtě pro podání žaloby stanovené Smlouvou o ES nebude prohlášena za nepřípustnou, bude-li podána ve lhůtě deseti dnů po datu uplynutí lhůty stanovené pro podání žaloby telefaxem. Mimoto prvopis žaloby měl být považován za částečně doručený kanceláři Soudu ve lhůtě, jelikož jí dne 27. prosince 2006 byly prvopisy příloh skutečně doručeny.

37 Komise má za to, že je tento důvod nepřípustný, jelikož ve skutečnosti směřuje ke zpochybnění legality čl. 43 odst. 6 jednacího řádu Soudu. Přitom podle Komise nemůže Belgické království platně uplatňovat jako incidenční námitku protiprávnost ustanovení jednacího řádu Soudu, které mohlo platně napadnout ve lhůtě dvou měsíců podle článku 230 ES. Podpůrně se domnívá, že tento důvod je neopodstatněný, jelikož zákonodárce Společenství nechtěl Soudu povolit ani přikázat posuzovat případ od případu přiměřenou povahu nepřípustnosti namítané za takových podmínek, jaké jsou ve věci v projednávaném řízení.

Závěry Soudního dvora

38 Samotné znění čl. 43 odst. 6 jednacího řádu Soudu neponechává Soudu při použití tohoto ustanovení žádný prostor pro posouzení. Možnost žalobce dovolávat se pro účely dodržení procesních pravidel data přijetí telefaxu kanceláří Soudu je podmíněna tím, že podepsaný prvopis podání, jehož stejnopis byl takto zaslán, je doručen soudní kanceláři nejpozději deset dní poté.

39 Mimoto, pokud je telefax doručen, jako v projednávaném případě, více než deset dní před uplynutím lhůty určené pro podání žaloby k Soudu, ustanovení čl. 43 odst. 6 jednacího řádu nezpůsobí prodloužení této lhůty (usnesení Soudního dvora ze dne 18. ledna 2005, Zuazaga Meabe v. OHIM, C‑325/03 P, Sb. rozh. s. I‑403, bod 18).

40 Za těchto podmínek nemůže Belgické království uplatňovat porušení zásady proporcionality, jelikož, jak Soud určil v napadeném usnesení, nepřípustnost žaloby je důsledkem nedostatečné náležité péče ze strany tohoto členského státu při doručování podepsaného prvopisu žaloby kanceláři Soudu ve lhůtě pro podání žaloby, a nikoliv způsobu, jakým Soud použil čl. 43 odst. 6 svého jednacího řádu, jehož ustanovení začleňuje do uvedeného řádu moderní komunikační technické prostředky na základě úprav přijatých Soudem, ve shodě se Soudním dvorem a s jednomyslným schválením Radou, jeho rozhodnutím ze dne 6. prosince 2000 (Úř. věst. L 322, s. 4), přičemž jedna z podmínek použití uvedeného ustanovení nebyla v projednávaném případě splněna.

41 Konečně, Belgické království nemůže tvrdit, že jeho prvopis žaloby byl částečně doručen ve lhůtě, vzhledem k tomu, že prvopisy příloh byly kanceláři Soudu skutečně doručeny. Má-li totiž podle čl. 44 odst. 6 jednacího řádu Soudu žalobce možnost odstranit vady své žaloby, zejména zasláním chybějících příloh, je toto odstranění vad nicméně možné pouze tehdy, je-li podle článku 21 statutu Soudního dvora, použitelného na řízení před Soudem, splněna zásadní podmínka pro předložení věci Soudu, a sice podání žaloby. Žaloba totiž představuje návrh na zahájení řízení, ve kterém jsou účastníci řízení povinni vymezit předmět sporu (viz v tomto smyslu rozsudky Soudního dvora ze dne 25. září 1979, Komise v. Francie, 232/78, Recueil, s. 2729, bod 3, a ze dne 6. dubna 2000, Komise v. Francie, C‑256/98, Recueil, s. I‑2487, bod 31), vedle kterého mají přílohy pouze čistě důkazní a instrumentální funkci (viz v tomto smyslu rozsudek Soudního dvora ze dne 28. června 2005, Dansk Rørindustri a další v. Komise, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P až C‑208/02 P a C‑213/02 P, Sb. rozh. s. I‑5425, bod 99). Za těchto podmínek nemůže být podání příloh považováno za rovnocenné částečnému podání žaloby.

42 V důsledku toho je třeba čtvrtý důvod zamítnout jako zjevně neopodstatněný.

43 Vzhledem k výše uvedenému je třeba kasační opravný prostředek zamítnout jako zjevně neopodstatněný.

K nákladům řízení

44 Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu, který se na základě článku 118 tohoto řádu použije na řízení o kasačním opravném prostředku, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a Belgické království nemělo ve věci úspěch, je namístě mu uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl takto:

1) Kasační opravný prostředek se zamítá.

2) Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

Podpisy.