Keywords

Summary



Keywords

1. Volný pohyb zboží – Cla – Poplatky s rovnocenným účinkem – Pravidla Smlouvy

(Články 23 ES, 25 ES a 90 ES)

2. Daňová ustanovení – Vnitrostátní zdanění – Ustanovení Smlouvy – Rozsah působnosti

(Článek 90 ES)

3. Daňová ustanovení – Vnitrostátní zdanění – Ustanovení Smlouvy – Rozsah působnosti

(Článek 90 ES)

4. Daňová ustanovení – Vnitrostátní zdanění – Zákaz diskriminace dovezených výrobků vůči podobným domácím výrobkům

(Článek 90 ES)

5. Životní prostředí – Odpady – Nařízení č. 259/93 o přepravě odpadů

[Nařízení Rady č. 259/93, čl. 4 odst. 3 písm. a) bod i) a písm. b) bod i)]

Summary

1. Ustanovení Smlouvy, která se týkají poplatků s rovnocenným účinkem, a ustanovení, která se týkají diskriminačního vnitrostátního zdanění, nejsou použitelná souběžně, takže stejné opatření nemůže v systému Smlouvy náležet současně do obou těchto kategorií.

(viz bod 26)

2. Odpady určené k odstranění spadají pod pojem „výrobky“ ve smyslu článku 90 ES. I když totiž postrádají skutečnou obchodní hodnotu, mohou nicméně vést k obchodním operacím týkajícím se jejich odstranění nebo skládkování. Vnitrostátní poplatek postihující tyto odpady je takové povahy, že může ztížit nebo zdražit uvedené obchodní operace pro hospodářský subjekt, který se těchto odpadů chce zbavit, a může tudíž představovat skryté omezení volného pohybu uvedených odpadů, tedy právě to omezení, které má v případě diskriminačního zacházení s dováženými odpady článek 90 ES vyloučit.

(viz body 36, 38)

3. Článek 90 ES se vztahuje na vnitrostátní zdanění postihující použití dovezených výrobků, které jsou určeny především k danému použití a jsou dováženy výhradně za tímto účelem. Mimoto poplatek, který je vybírán nikoli z výrobků jako takových, ale z určité činnosti podniku ve vztahu k výrobkům, a který se vypočítá zejména na základě hmotnosti dotčených výrobků, spadá do působnosti článku 90 ES a, v rozsahu, ve kterém se odráží bezprostředně v ceně domácích a dovážených výrobků, se musí na dovážené výrobky uplatnit nediskriminačním způsobem. V tomto ohledu, co se týče odpadů určených k odstranění, je vhodným kritériem pro posouzení případných omezení volného pohybu tohoto zboží kritérium vlivu poplatku na cenu hrazenou hospodářskými subjekty za to, že se jej zbaví, jelikož jedinými obchodními operacemi, jejichž předmětem mohou takové odpady být, jsou operace týkající se jejich odstranění nebo jejich skládkování.

(viz body 41, 43)

4. Článek 90 první pododstavec ES brání vnitrostátnímu daňovému ustanovení, které osvobozuje od poplatku postihujícího dlouhodobé skládkování odpadů na vnitrostátních skládkách skládkování odpadů pocházejících ze sanace nebo zajištění starých zátěží nebo ploch podezřelých ze starých zátěží nacházejících se pouze na vnitrostátním území, ale vylučuje z osvobození skládkování odpadů pocházejících ze sanace nebo zajištění ploch nacházejících se v jiných členských státech.

Ačkoliv totiž právo Společenství ve svém současném stavu vývoje neomezuje svobodu žádného členského státu zavést diferencovaný daňový systém pro některé výrobky, a to i pro výrobky podobné ve smyslu čl. 90 prvního pododstavce ES, na základě objektivních kritérií, taková diferenciace je slučitelná s právem Společenství pouze pokud sleduje cíle, které jsou rovněž slučitelné s požadavky Smlouvy a sekundárního práva, a pokud jsou její prováděcí pravidla s to zabránit jakékoliv formě přímé či nepřímé diskriminace, pokud jde o dovozy z jiných členských států, nebo jakékoliv formě ochrany ve prospěch konkurenční domácí výroby. Takové vnitrostátní daňové ustanovení přitom může vést v některých případech k vyššímu zdanění dovezeného výrobku, než je to, kterému je podroben domácí výrobek. Kromě toho, rozdíl v původu mezi domácími odpady a odpady dovezenými z jiných členských států nepostačuje k vyloučení toho, že jsou si podobné ve smyslu čl. 90 prvního pododstavce ES.

Takové rozdílné zacházení nemůže být odůvodněno věcnou nemožností identifikovat staré zátěže nebo plochy podezřelé ze starých zátěží na území jiných členských států, jelikož potíže praktického rázu nemohou odůvodnit uplatnění vnitrostátního zdanění, které je diskriminační ve vztahu k výrobkům pocházejícím z jiných členských států. Mimoto, i když článek 90 ES v zásadě neukládá členským státům povinnost zrušit objektivně odůvodněné diferencování, které vnitrostátní právní úprava stanoví mezi vnitrostátními zdaněními domácích výrobků, toto neplatí, pokud je takové zrušení jediným prostředkem, který umožňuje vyhnout se přímé nebo nepřímé diskriminaci dovážených výrobků.

(viz body 56–57, 60, 70, 72–73 a výrok)

5. Pokud členský stát nepřijal opatření k úplnému nebo částečnému zákazu nebo neprojevil zásadní nesouhlas, tak jak je stanoveno v čl. 4 odst. 3 písm. a) bodě i) nařízení č. 259/93 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole, a nevznesl odůvodněné námitky k oznámené přepravě odpadů, tak jak je stanoveno v písm. b) bodě i) téhož odstavce, nemůže ukládat zákazy nebo omezení volného pohybu přepravovaných odpadů na svém území založené na zásadách blízkosti a soběstačnosti na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni, neboť podmínky a postupy zavedené nařízením č. 259/93 pro přepravu odpadů mezi členskými státy byly samy o sobě přijaty ve snaze o zaručení ochrany životního prostředí a při zohlednění těchto zásad.

(viz body 64, 67)