ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rozsudek Tribunálu (prvního senátu) ze dne 17. září 2019 – Irsko a Aughinish Alumina v. Komise

(Spojené věci T‑129/07 a T‑130/07)

„Státní podpory – Směrnice 2003/96/CE – Spotřební daně z minerálních olejů – Minerální oleje používané jako palivo při výrobě oxidu hlinitého – Osvobození od spotřební daně – Selektivní povaha opatření – Pokyny Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí 2001“

1. Podpory poskytované státy – Pojem – Selektivní povaha opatření – Odchylka od obecného daňového režimu – Odůvodnění vycházející z povahy a systematiky soustavy – Důkazní břemeno – Osvobození těžkého topného oleje používaného při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně – Neexistence skutečností prokazujících uvedené odůvodnění (Článek 87 odst. 1 ES) (viz body 55, 56, 60, 61, 65, 69–72, 89–93)

2. Soudní řízení – Návrh na zahájení řízení – Formální požadavky – Jasné a přesné uvedení dovolávaných důvodů – Obdobné požadavky pro výhrady uvedené na podporu žalobního důvodu – Globální odkaz na společné prohlášení Rady a Komise při přijetí směrnice – Přípustnost [Statut Soudního dvora, čl. 21 první pododstavec, a čl. 53 první pododstavec; jednací řád Tribunálu (1991), čl. 44 odst. 1 písm. c)] (viz body 80–86)

3. Podpory poskytované státy – Zákaz – Odchylky – Podpory, které lze považovat za slučitelné se společným trhem – Podpory na ochranu životního prostředí – Pokyny Společenství o státní podpoře na ochranu životního prostředí – Podpory ve formě osvobození od daně – Kritéria pro posouzení (Článek 6 a čl. 87 odst. 3 ES; sdělení Komise 2001/C 37/03, bod 51 odst. 1) (viz body 102–109, 111)

Předmět

Návrhy podané na základě článku 263 SFEU a znějící na úplné nebo částečné zrušení rozhodnutí Komise 2007/375/ES ze dne 7. února 2007, o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie [C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)] (Úř. věst. 2007, L 147, s. 29), v rozsahu, v němž konstatuje existenci státní podpory, kterou poskytuje Irsko od 1. ledna 2004 na základě osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně v regionu Shannon (Irsko) a v němž Irsku ukládá povinnost zajistit navrácení uvedené podpory nebo zrušit či pozastavit její vyplácení.

Výrok

1) Žaloby se zamítají.

2) Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci T‑129/07.
Žádné ustanovení nařízení č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy ES, Komisi nedává možnost znovu zahájit ukončené formální vyšetřovací řízení, jakým je řízení stanovené v čl. 88 odst. 2 ES, a přijmout nové rozhodnutí, aniž by předtím zrušila ukončující rozhodnutí.

Je pravda, že takové znovuzahájení řízení není nařízením č. 659/1999 výslovně zakázáno. Avšak znovuzahájení řízení by bylo v rozporu se zásadou právní jistoty, jakož i s duchem uvedeného nařízení, jehož třetí bod odůvodnění poukazuje na to, že potřeba zvýšit právní jistotu byla jedním z důvodů jeho přijetí, přičemž jeho bod 9 odůvodnění uvádí, že formální vyšetřovací řízení je uzavřeno konečným rozhodnutím.

Na jedné straně by totiž takové znovuzahájení řízení znamenalo, že v právním řádu by současně existovala dvě neslučitelná rozhodnutí. Na druhé straně by připuštění možnosti, že Komise znovu zahájí ukončené formální vyšetřovací řízení a přijme nové rozhodnutí, aniž předtím zruší ukončující rozhodnutí, tomuto orgánu umožnilo změnit kdykoli své rozhodnutí, což by osobám dotčeným ukončeným formálním vyšetřovacím řízením znemožňovalo mít jakoukoli jistotu o jejich právní situaci.

Proto musí být prohlášení neplatnosti rozhodnutí ukončujícího formální vyšetřovací řízení unijním soudem považováno, vzhledem k neexistenci zrušení tohoto rozhodnutí jeho autorem, za nezbytnou formální podmínku, která musí být splněna před znovuzahájením uvedeného řízení. Strany, kterých se formální vyšetřovací řízení týká, by se jinak nacházely v nejisté situaci, pokud jde o povahu rozhodnutí o znovuzahájení řízení, která by byla neslučitelná s potřebou zvýšit právní jistotu, která je jedním z důvodů přijetí nařízení č. 659/1999.

(viz body 50 až 52, 62)
181

Na jednání se Rada snažila tento zjevný nedostatek odůvodnění napravit tím, že tvrdila, s příklady na podporu, že i na základě skutečností, jak je konstatovala POAC, bylo nadále přiměřené mít ke dni přijetí rozhodnutí 2007/868 za to, že žalobkyně byla zapojena do teroristických činů ve smyslu nařízení č. 2580/2001, a že v důsledku toho trvají důvody pro zmrazení jejích finančních prostředků (viz bod 163 výše).
4

Žalobkyně je rakouská společnost, jež se zaměřuje na obchod se zemědělskými produkty. V období od 20. září 2001 do provedla 76 operací dovozu cukru pocházejícího z Chorvatska. Operací 1 až 67 se tato žaloba netýká. Sporné je pouze dodatečného zaúčtování dovozního cla u dovozních operací 68 až 76 (dále jen „sporné dovozy“), jakož i prominutí cla, jež by se jich mohlo týkat. Tyto dovozní operace byly provedeny v době od do .
9

Pokud jde o kolidující označení, odvolací senát z důvodů hospodárnosti řízení zohlednil jednak starší slovní ochrannou známku BECKER, a jednak slovní ochrannou známku Barbara Becker, jejíž zápis je požadován. Odvolací senát shledal, že mezi kolidujícími označeními existuje pouze určitý stupeň vzhledové a fonetické podobnosti vzhledem k tomu, že na začátku ochranné známky, jejíž zápis je požadován, je umístěn jiný prvek, a sice jméno Barbara. Z pojmového hlediska měl odvolací senát za to, že kolidující označení jsou v Německu a v ostatních zemích Evropské unie jasně odlišitelná. Odvolací senát měl za to, že příjmení Becker není rozlišovacím a dominantním prvkem ochranné známky, jejíž zápis je požadován, a to proto, že relevantní veřejnost tuto ochrannou známku vnímá spíše jako celek, a sice Barbara Becker, než jako složeninu slov „Barbara“ a „Becker“. Uvedl rovněž, že paní Barbara Becker je v Německu známou osobností, zatímco příjmení Becker je obecně uznáváno jako rozšířené a běžné příjmení. Odvolací senát tudíž dospěl k závěru, že rozdíly mezi dotčenými označeními jsou dostatečně významné na to, aby nedošlo k nebezpečí záměny.
6

Rozhodnutím ze dne 20. prosince 2006 (dále jen „napadené rozhodnutí“) druhý odvolací senát OHIM odvolání zamítl. Měl za to, že relevantní veřejnost je tvořena průměrnými anglicky mluvícími spotřebiteli ve věku od 18 do 70 let. Touto veřejností je slovo „fun“ ve spojení s pozemními motorovými vozidly vnímáno jako údaj o tom, že vozidlo má originální vzhled a jeho řízení je zvláště zábavné. Navíc je slovo „fun“ odborníky, prodejci vozidel nebo organizátory činností pro volný čas používáno pro popis kategorie vozidel (například motorových čtyřkolek, bugin, monster trucků) nebo vozidel, jejichž řízení je zábavné (fun to drive). Odvolací senát uvedl, že slovo „fun“ je součástí běžné základní anglické slovní zásoby, a že tedy jasně existuje obecný zájem na tom, aby ho mohli používat i jiní obchodníci a soutěžitelé. Co se týče dílů a doplňků, odvolací senát uvedl, že slovo „fun“ může být vnímáno jako označení dílů a vybavení „zábavných vozidel“ (fun vehicles) a že některé díly nebo doplňky mohou být rovněž zábavné (fun). Proto musí být ochranná známka FUN považována za popisnou ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 a z tohoto důvodu za postrádající rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) téhož nařízení.
22

Z téže judikatury vyplývá, že aby vyhověl zrušujícímu rozsudku a aby byl tento vykonán v celém rozsahu, je orgán, který je autorem aktu, povinen dodržet nejen výrok rozsudku, ale i odůvodnění, které k němu vedlo a tvoří jeho nezbytnou oporu v tom smyslu, že je nezbytné pro určení přesného smyslu toho, co bylo rozhodnuto ve výroku. Je to totiž toto odůvodnění, co jednak určuje přesné ustanovení považované za protiprávní, a jednak ukazuje přesné důvody protiprávnosti, která je určena ve výroku, které musí dotyčný orgán brát v úvahu při nahrazení zrušeného aktu (usnesení Soudního dvora ze dne 13. července 2000, Gómez de Enterría y Sanchez v. Parlament, C-8/99 P, Recueil, s. I-6031, body 19 a 20; viz rozsudek Soudu ze dne , McAuley v. Rada, T-324/02, Recueil FP, s. I-A-337 a II-1657, bod 56 a citovaná judikatura).
Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:

New Look Ltd
80

Dodávají, že nemohou být činěny odpovědnými za případné neodůvodněné prodlení, k němuž došlo na straně Italské republiky při nařizování vrácení podpor uvedených v rozhodnutí o daňových osvobozeních. Žalobkyně jsou toho názoru, že pokud by bylo připuštěno, že takovéto prodlení může odůvodnit „pozastavení vyplácení“ nové podpory v souladu s judikaturou Deggendorf, znamenalo by to, že by tomuto opatření byl dán zřetelně represivní obsah, což soudy rozhodně neměly v úmyslu, a to bez jakéhokoli právního základu v právu Společenství.
54

Je třeba poznamenat, že připustit, jak žádá Spolková republika Německo, že vzhledem k tomu, že porušila pouze procesní pravidla, nemůže Komise snížit podporu, protože by to mělo dopad na řádně provedené projekty, by znamenalo ponechat bez následků to, že Spolková republika Německo porušila svou povinnost provést operační program v souladu s finančním plánem schváleným Komisí. Toto řešení by takto zbavilo tuto povinnost jejího obsahu, jelikož by stačilo, aby vnitrostátní orgány prokázaly řádné provedení některých projektů k tomu, aby získaly všechny přidělené prostředky bez ohledu na to, zda dodržely finanční ustanovení, na nichž se dohodly s Komisí.
28

Krom toho je třeba uvést, že na jednání zástupce žalobkyně v odpovědi na otázku Soudu prohlásil, že v případě, kdy by žaloba byla zamítnuta a kdy by byla žalobkyni uložena náhrada nákladů řízení, by tyto náklady řízení byly hrazeny z majetku společnosti Commercy, a nikoli z osobního majetku pana B. Toto prohlášení bylo zaneseno do protokolu o jednání.
ROZSUDEK SOUDU

(kasační senát)

24. dubna 2009

Věc T-492/07 P

Carlos Sanchez Ferriz a další

v.

Komise Evropských společenství

„Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Úředníci – Povýšení – Rok povýšení 2005 – Nezapsání na seznam povýšených úředníků – Sazby násobení – Články 6 a 10 přílohy XIII služebního řádu – Právní zájem na uplatnění důvodu“

Předmět: Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 17. října 2007, Sanchez Ferriz a další v. Komise (F-115/06, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto usnesení.

Rozhodnutí: Kasační opravný prostředek se zamítá. Carlos Sanchez Ferriz a devět dalších úředníků Komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené v tomto řízení Komisí.

Shrnutí

1. Úředníci – Žaloba – Právní zájem na podání žaloby – Žaloba směřující proti odmítnutí povýšení

(Služební řád, články 90 a 91)

2. Úředníci – Žaloba – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Pojem – Rozhodnutí, kterým se stanoví seznam povýšených úředníků – Implicitní rozhodnutí nepovýšit jiné úředníky, než je žalobce – Vynětí

(Služební řád, články 90 a 91)

1. K prokázání právního zájmu úředníka na zrušení implicitního rozhodnutí o jeho nepovýšení za sporné povyšovací období z důvodu, že nebyla dodržena sazba údajně použitelná při povýšení v dotyčné platové třídě, je třeba, aby prokázal, že s ohledem na jeho osobní situaci a obzvláště na celkový počet bodů potřebných k povýšení, které nashromáždil, není vyloučeno, že by mohl dosáhnout hranice povýšení, pokud by se použila výše uvedená sazba při povýšení.

(viz bod 34)

Odkazy: Soud 22. listopadu 2006, Sanchez Ferriz v. Komise, T‑436/04, Sb. VS s. I‑A‑2‑277 a II‑A‑2‑1439, body 33 až 37 a 39 ; Soud 26. dubna 2007, Tebaldi a další v. Komise, T‑415/04, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, body 29 až 32

2. Ačkoli rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, které stanoví seznam povýšených úředníků za povyšovací období, nevyčerpá po tomto období své účinky, neboť úředník se v dalších povyšovacích obdobích může octnout v konkurenci s některými úředníky, kteří případně již mohli být povýšeni v uvedeném povyšovacím období, pokud by byla orgánem oprávněným ke jmenování zavedena vyšší sazba při povýšení, nic to nemění na tom, že implicitní rozhodnutí nepovýšit tyto další úředníky za uvedené povyšovací období nelze považovat za akty, které nepříznivě zasahují do právního postavení tohoto úředníka.

(viz bod 38)

Odkazy: Soud 19. října 2006, Buendía Sierra v. Komise, T‑311/04, Sb. rozh. s. II‑4137, bod 349
22

V napadeném rozhodnutí se odvolací senát vyjádřil k důkazu o řádném užívání podle čl. 56 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94, přičemž tvrdil jednak to, že zrušovací oddělení mělo správně za to, že při neexistenci výslovné žádosti o předložení důkazu o uvedeném užívání, kterou by žalobkyně vznesla v průběhu řízení o prohlášení neplatnosti, není oprávněno posuzovat, zda je užívání starších ochranných známek osoby navrhující prohlášení neplatnosti v souladu s výše uvedenými ustanoveními, a jednak to, že takovou žádost nelze předložit poprvé až v řízení o odvolání proti rozhodnutí zrušovacího oddělení (viz bod 8 výše).
101

Z toho vyplývá, že odvolací senát tím, že se omezil na to, že provedl takové formální srovnání obou předmětných označení, aniž by zohlednil případnou existenci autonomní dobré pověsti výrazu „last minute“ u zákazníků společnosti LMN, aby v bodě 40 rozhodnutí R 256/2006-2 a v bodě 41 rozhodnutí R 291/2006-2 vyloučil, že by se veřejnost ve Spojeném království mohla domnívat, že zboží a služby nabízené podnikem, který je majitelem ochranné známky LAST MINUTE TOUR, pocházejí od podniku, který je majitelem nezapsané starší národní ochranné známky LASTMINUTE.COM, nezohlednil odkaz učiněný v čl. 8 odst. 4 nařízení č. 40/94 na právo Spojeného království, které se vztahuje na tuto ochrannou známku užívanou žalobkyní v obchodním styku ke dni podání přihlášky ochranné známky Společenství.
28

V tomto ohledu je třeba uvést, že je sice vskutku pravda, že podle ustálené judikatury je v rámci použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 třeba posoudit, zda popisné označení skutečně u zúčastněných kruhů vykazuje spojitost s dotyčnou kategorií výrobků nebo zda je rozumné se domnívat, že v budoucnu může být taková spojitost stanovena [viz rozsudek Soudu ze dne 14. června 2001, Telefon & Buch v. OHIM (UNIVERSALTELEFONBUCH a UNIVERSALKOMMUNIKATIONSVERZEICHNIS), T-357/99 a T-358/99, Recueil, s. II-1705, bod 29 a citovaná judikatura]. Tato otázka je však odlišná od otázky určení data, ke kterému je třeba posouzení souladu ochranné známky s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 provést, nebo v případě řízení o prohlášení neplatnosti ověřit. Okolnost, že posouzení souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 musí být provedeno s ohledem na datum podání přihlášky k zápisu, totiž nevylučuje výhledovou analýzu rozlišovací způsobilosti ochranné známky, zakládá-li se tato analýza na skutečnostech týkajících se situace k uvedenému datu.
13

Napadené rozhodnutí uvádí zejména následující: „Důvody, které vedly k odmítnutí Vaší nabídky jsou následující: nabídka není hospodářsky nejvýhodnější s ohledem na zadávací kritéria. Dovolujeme si Vás informovat, že můžete, aniž by byla dotčena možnost podat opravný prostředek k soudu, obdržet doplňující informace o důvodech odmítnutí Vaší nabídky. Pokud o to požádáte písemně, budete moci obdržet informace o vlastnostech a výhodách vybrané nabídky a jméno uchazeče, jemuž byla zakázka zadána. Některé informace Vám však zpřístupněny nebudou, pokud by to bylo překážkou uplatnění zákona, bylo v rozporu s veřejným zájmem nebo by to poškozovalo oprávněné obchodní zájmy veřejných nebo soukromých podniků nebo by to mohlo mezi nimi narušit korektní hospodářskou soutěž […]“
93

Vzhledem k tomu, že odvolací senát nezaložil napadená rozhodnutí na absolutním důvodu pro zamítnutí podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, který vychází z popisné povahy přihlašovaných ochranných známek (viz bod 40 uvedených rozhodnutí), a žalobkyně se domáhá pouze zrušení napadených rozhodnutí (viz bod 14 výše), použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 není předmětem projednávaného sporu ve smyslu článku 63 tohoto nařízení, a tedy přezkumu legality, který je soud Společenství povinen v projednávané věci provést (viz v tomto smyslu rozsudek SURFCARD, bod 44 výše, bod 85 a v něm citovaná judikatura).
2

Poté, co OHIM přihlášenou ochrannou známku zapsal pod číslem 240218, společnost Café Tal de Costa Rica (dále jen „majitelka ochranné známky“) dne 5. srpna 1998 s žalobkyní, společností Jurado Hermanos, SL, uzavřela smlouvu o výlučné licenci, jejímž předmětem byla sporná ochranná známka. Tato smlouva, která spadala do rámce jiné smlouvy o výlučné licenci uzavřené mezi týmiž smluvními stranami dne 15. dubna 1996, týkající se dvou španělských ochranných známek, jakož i jedné polské ochranné známky, stanovila, že licence potrvá 48 let, tedy do roku 2046. Poskytnutí této licence bylo zapsáno do rejstříku ochranných známek Společenství v souladu s čl. 22 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146), ve znění pozdějších předpisů.
23

Stejného výsledku by bylo dosaženo v případě, že by slovo „kennya“ odkazovalo na jméno osoby, neboť ani obecné jméno samo o sobě nemá rozlišovací způsobilost. Zvýšilo by nebezpečí záměny tím, že by vedlo k domněnce, že se jedná o ochrannou známku, která je odvozena od ochranné známky CK, vytvořenou osobou, která se jmenuje Kennya, čemuž tak v projednávané věci není. Žalobkyně má tedy za to, že slovo „kennya“ nemá rozlišovací způsobilost nebo ji má pouze velmi nízkou, a že se tudíž spotřebitel soustředí na prvek „ck“ přihlašované ochranné známky, který se skládá ze stejných písmen jako písmena tvořící starší ochranné známky.
4

Rozhodnutím ze dne 28. srpna 2006 průzkumový referent jednak vyhověl přihlášce k zápisu ochranné známky požadované pro služby spadající do třídy 43, a jednak na základě čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 40/94 zamítl přihlášku ochranné známky pro výrobky spadající do tříd 29 a 30 z důvodu, že přihlašovaná ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost.
14

Žalobkyně poukazuje na to, že minimální rozlišovací způsobilost postačuje k tomu, aby ochranným známkám byla poskytnuta ochrana bez ohledu na kategorii označení ve smyslu článku 4 nařízení č. 40/94, do které spadají. Písmenům tedy nelze v zásadě odepírat rozlišovací způsobilost, aniž by byly zkoumány dotčené výrobky, pouze z důvodu, že neobsahují žádný originální dodatek nebo dodatek, který by je individualizoval.
9

Rozhodnutím ze dne 24. ledna 2007 (dále jen „napadené rozhodnutí“) čtvrtý odvolací senát OHIM odvolání zamítl z důvodu, že jsou naplněny podmínky čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94. Pokud jde, nejprve, o srovnání dotčených výrobků, odvolací senát uvedl, že jejich totožnost nebyla účastnicemi řízení zpochybněna. Pokud jde, dále, o srovnání kolidujících označení, senát měl za to, že je třeba zohlednit vysokou rozlišovací způsobilost výrazu „spa“ u dotčené veřejnosti tvořené průměrnými spotřebiteli v zemích Beneluxu, a neřídil se argumentací žalobkyně, podle které je výraz „spa“ pro kosmetické výrobky spadající do třídy 3 popisný. Na základě toho měl za to, že slovní prvek „spa“ je hlavním přitažlivým prvkem přihlašované ochranné známky, a že tak jsou kolidující označení podobná, navzdory vzhledovým, fonetickým a pojmovým rozdílům spojeným s přítomností slovního prvku „therapy“ v přihlašované ochranné známce. A konečně, odvolací senát podotkl, že v oblasti kosmetiky je běžné, že výrobci uvádějí na trh několik řad výrobků pod různými odvozenými ochrannými známkami. Z toho vyvodil, že je pravděpodobné, že se spotřebitel bude domnívat, že výrobky označené přihlašovanou ochrannou známkou jsou na trh uváděny vedlejší účastnicí.Mimoto, odvolací senát odmítl vyhovět žádosti žalobkyně směřující k tomu, aby vedlejší účastnice předložila důkaz o skutečném užívání své ochranné známky, z důvodu, že tato žádost byla předložena po uplynutí lhůty.
53

Pokud jde o dokumenty předložené společností Budvar na podporu jejích námitek, z nichž poslední OHIM obdržel dne 27. února 2002, je třeba nejprve uvést, že společnost Anheuser-Busch před odvolacím senátem zpochybnila to, že OHIM uvedené dokumenty zohlednil. Dále je třeba mít za to, že rozsudek OHIM v. Kaul, bod 26 výše, třebaže vykládá čl. 74 odst. 2 nařízení č. 40/94, nemůže měnit jeho obsah. Konečně i za předpokladu, že by bylo možné konstatovat porušení práva společnosti Anheuser Busch být vyslechnuta, pokud jde o to, že odvolací senát zohlednil rozsudek OHIM v. Kaul, bod 26 výše, by takové pochybení mohlo vést ke zrušení napadeného rozhodnutí pouze v případě, že řízení mohlo vést k odlišnému výsledku (viz v tomto smyslu rozsudky Soudního dvora ze dne , Belgie v. Komise, C-142/87, Recueil, s. I-959, bod 48, a KWS Saat v. OHIM, bod 33 výše, body 47 až 50). Z důvodů, které v rámci analýzy druhého žalobního důvodu uplatněného společností Anheuser-Busch budou uvedeny v bodech 81 až 91 níže, přitom odvolací senát nepochybil, když použil čl. 74 odst. 2 nařízení č. 40/94 tak, jak jej vykládá Soudní dvůr. I kdyby tedy společnost Anheuser-Busch byla mohla v tomto ohledu předložit vyjádření, nemohlo by to vést k odlišnému výsledku.
Rozsudek Soudu (pátého senátu) ze dne 16. září 2009 – JanSport Apparel v. OHIM (BUILT TO RESIST)

(Věc T-80/07)

„Ochranná známka Společenství – Žádost o slovní ochrannou známku Společenství BUILT TO RESIST – Absolutní důvod pro zamítnutí – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009]“

Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Absolutní důvody pro zamítnutí – Ochranné známky tvořené výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit k označení vlastností výrobku [Nařízení Rady č. 40/94, čl. 7 odst. 1 písm. c)] (viz body 24–29, 41–47)

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2007 (věc R 1090/2006-2) týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky BUILT TO RESIST jako ochranné známky Společenství

Údaje týkající se věci

Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: JanSport Apparel Corp. Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní národní ochranná známka BUILT TO RESIST pro výrobky a služby spadající do tříd 16, 18 a 25 – přihláška k zápisu č. 2937522 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky k zápisu Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

Výrok

1) Žaloba se zamítá.