Věc C‑162/15 P-R

Evonik Degussa GmbH

v.

Evropská komise

„Řízení o předběžných opatřeních — Kasační opravný prostředek — Správní řízení — Zveřejnění rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní kartelová dohoda na evropském trhu s peroxidem vodíku a perboritanem — Rozhodnutí Komise o zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s určitými informacemi uvedenými v rozhodnutí, kterým se konstatuje uvedená kartelová dohoda — Oznámení o spolupráci — Rozsudek Tribunálu Evropské unie, kterým se zamítá žaloba na neplatnost podaná proti uvedenému rozhodnutí — Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí — Fumus boni juris — Naléhavost — Zvážení zájmů“

Shrnutí – usnesení místopředsedy Soudního dvora ze dne 2. března 2016

Viz znění rozhodnutí. (viz bod 11, bod 21)

Viz znění rozhodnutí. (viz body 22–25)

Pokud jde o spor, týkající se prozatímní ochrany údajně důvěrných informací, může soudce příslušný pro rozhodování o předběžném opatření v zásadě dospět k závěru, že není dán fumus boni juris, pouze v případě, že by dotčené informace zjevně neměly důvěrnou povahu, aby nepopřel čistě akcesorickou a předběžnou povahu řízení o předběžných opatřeních. Není tomu tak v případě složité právní otázku, jejíž řešení není bez dalšího jasné a která byla vznesena v rámci obecnějšího sporu týkajícího se kasačního opravného prostředku směřujícího ke zrušení rozsudku Tribunálu, kterým bylo zamítnuto důvěrné zacházení s dotčenými informacemi, a v jehož průběhu Soudní dvůr dosud nerozhodl ani o otázce, jaká kritéria musí být zohledněna při určení, zda konkrétní informace představuje obchodní tajemství, ani o otázce údajné důvěrnosti informací, jako jsou předmětné informace. (viz body 29, 47, 48)

Zveřejnění informací podle článku 30 nařízení č. 1/2003 a právo na přístup k dokumentům na základě nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, jsou právně odlišné. Nicméně v rozsahu, v němž se zveřejnění týká výňatků z dokumentů, uvedené zveřejnění nezbytně znamená, že třetí osoby získají znalost uvedených informací, jejichž důvěrnost tím přestane být chráněna. Za okolností, kdy podnik sdělil Komisi informace týkající se porušení unijních pravidel hospodářské soutěže na základě oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelových dohod, a napadá pravomoc Komise zveřejnit výňatky z těchto informací, ačkoli je pravda, že úvahy týkající se přístupu ke spisu podle nařízení č. 1049/2001 nejsou přímo použitelné, nelze vyloučit, že jsou naopak relevantní posouzení týkající se uvedeného nařízení, podle kterých Komise měla právem za to, že zveřejnění dokumentů uvedených ve spisu týkajících se řízení podle článku 101 SFEU v zásadě porušuje ochranu obchodních zájmů podniků, kterých se uvedené řízení týká. Nelze tedy vyloučit, že všeobecný přístup k takovým dokumentům by ohrozil rovnováhu, kterou chtěl unijní zákonodárce zajistit, v nařízení č. 1/2003 a v nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 101 a 102 SFEU, mezi povinností dotčených podniků sdělit Komisi případně citlivé obchodní informace, aby mohla odhalit existenci kartelové dohody a posoudit její slučitelnost s článkem 101 SFEU na jedné straně, a na druhé straně zárukou zvýšené ochrany spojenou s informacemi takto předanými Komisi na základě profesního a obchodního tajemství. Přitom se nejeví, že by mohlo být bez dalšího vyloučeno, že zveřejnění výňatků dotčených dokumentů v nedůvěrném znění rozhodnutí konstatujícího porušení pravidel hospodářské soutěže nemůže mít stejné účinky, neboť se v podstatě rovná všeobecnému přístupu – jakkoli částečnému – k uvedeným dokumentům. Pokud by tomu tak bylo, šlo by nikoli o umožnění jednotlivci, aby se opřel o domněnku přiznanou pouze ve prospěch Komise, ale o uznání, že úvahy, na kterých je tato domněnka založena, jsou obdobně použitelné na podobnou situaci, a případně o to, že by na stejných úvahách byla založena zrcadlová domněnka, podle které dotčené podniky v zásadě mohou právem očekávat, kromě případů, kdy je uvedená domněnka vyvrácena, že informace poskytnuté v rámci programu shovívavosti jsou chráněny profesním tajemstvím. (viz body 50, 52–55)

Pro posouzení, zda byla splněna podmínka týkající se fumus boni juris v rámci přezkumu návrhu na předběžné opatření směřující k odkladu výkonu rozhodnutí Komise o zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení podané účastníkem řízení podávajícím návrh na předběžné opatření, je třeba mít za to, že nedůvěrnost informací předaných Komisi, ohledně porušení unijních pravidel hospodářské soutěže, na základě oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelových dohod, není zjevná, pokud existují důkazy zpochybňující způsob, jakým Komise zachází s určitými důvěrnými údaji. Zaprvé v tomto ohledu rozlišení mezi dokumenty předloženými podnikem Komisi na základě oznámení Komise o spolupráci na jedné straně a informacemi, které uvedené dokumenty obsahují na druhé straně, a nikoli mezi uvedenými dokumenty a skutkovými zjištěními Komise založenými na obsahu uvedených dokumentů, není zjevně odůvodněno, zejména v rozsahu, v němž jsou dotčené informace uváděny ve formě výňatků z uvedených dokumentů. Předmětem ochrany poskytované profesnímu tajemství jsou totiž informace zasluhující takovou ochranu a ta se projevuje zákazem zpřístupnění třetím osobám nosiče uvedených informací, jako například dokumentu. Zadruhé, ačkoli takové rozlišení musí být považováno za neopodstatněné, nelze vyloučit, že zacházení s výňatky z důvěrných dokumentů musí být stejné jako zacházení s uvedenými dokumenty stanovené zejména v oznámeních o spolupráci, podle kterých zveřejnění takových dokumentů může být v rozporu s určitými veřejnými či soukromými zájmy, a to i po vydání rozhodnutí, a kterými Komise výslovně rozšířila důvody pro zachování důvěrnosti dokumentů rovněž na další zájmy chráněné článkem 4 nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, a tedy včetně obchodních zájmů uvedených v odstavci 2 první odrážce uvedeného článku. Zatřetí okolnost, že podle uvedených oznámení skutečnost, že byla poskytnuta ochrana před pokutami nebo byla pokuta snížena, nemůže ochránit podnik od soukromoprávních důsledků jeho účasti na porušování pravidel hospodářské soutěže, sama o sobě nemůže vyloučit možnost dotčených podniků spolehnout se na důvěrnost dotčených dokumentů. Z toho plyne, že nelze bez dalšího vyloučit, že podnik může očekávat, že Komise nezveřejní dotčené dokumenty, v plném rozsahu ani částečně, prostřednictvím jejich předání třetím osobám nebo prostřednictvím zveřejnění ve formě výňatků v nedůvěrném znění rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU. V každém případě za předpokladu, že by Komise skutečně mohla v souladu s článkem 30 nařízení č. 1/2003 zveřejnit sporné informace, nešlo by ani vyloučit, že lze od Komise požadovat, aby navzdory neexistenci ujištění, které by mohlo založit legitimní očekávání podniků, poskytla jasné a přesné náznaky týkající se její rozhodovací praxe, a pokud by tomu tak nebylo, mělo by případné vyjasnění zmatečných pravidel být učiněno nikoli ke škodě jednotlivce a řádné správy, ale spíše přijetím nových pravidel platných pro budoucí případy, která budou mít požadovanou úroveň jasnosti. To je o to nezbytnější, že Komise již zveřejnila nedůvěrné znění rozhodnutí konstatujícího porušení pravidel hospodářské soutěže a že při uvedeném zveřejnění zohlednila námitky dotčeného podniku a nezveřejnila většinu informací, ohledně kterých požádal o důvěrné zacházení (viz body 57–59, 61, 62, 64–66)

Viz znění rozhodnutí. (viz bod 60)

Viz znění rozhodnutí. (viz body 82, 86, 87, 92–95)