C 27/4

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. listopadu 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Landgericht Köln - Německo) – Deutsche Post AG, Klaus Leymann v. Land Nordrhein-Westfalen (C-203/18) a UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V. v. Deutsche Post AG (C-374/18)

(Spojené věci C-203/18 a 374/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 561/2006 - Silniční doprava - Sociální právní předpisy - Vozidla používaná k doručování zásilek v rámci univerzálních poštovních služeb - Výjimky - Vozidla částečně používaná k takovému doručování - Směrnice 97/67/ES - Článek 3 odst. 1 - „Všeobecná [univerzální] služba“ - Pojem“)

(2020/C 27/04)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Landgericht Köln

Účastníci původního řízení

Žalobci: Deutsche Post AG, Klaus Leymann (C-203/18), UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V. (C-374/18)

Žalované: Land Nordrhein-Westfalen (C-203/18), Deutsche Post AG (C-374/18)

Výrok

1) Takové ustanovení vnitrostátního práva, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které doslovně přebírá ustanovení čl. 13 odst. 1 písm. d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014 ze dne 4. února 2014 v rozsahu, v němž se vztahuje na vozidla s maximální přípustnou hmotností vyšší než 2,8 tuny, která však nepřesahuje 3,5 tuny, a která proto nespadají do působnosti nařízení č. 561/2006, musí být vykládáno výlučně na základě unijního práva, jak je vykládáno Soudním dvorem, pokud se tato ustanovení stala na základě vnitrostátního práva přímo a bezpodmínečně použitelnými na taková vozidla.

2) Článek 13 odst. 1 písm. d) nařízení č. 561/2006, ve znění nařízení č. 165/2014 musí být vykládán v tom smyslu, že výjimka, kterou stanoví, se vztahuje pouze na vozidla nebo kombinace vozidel používané během určité přepravy výlučně za účelem doručování zásilek v rámci univerzálních poštovních služeb.

3) Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/6/ES ze dne 20. února 2008 musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že jsou v souvislosti se zásilkou poskytovány doplňkové služby, jako jsou vyzvednutí zásilky s časovým rozpětím nebo bez časového rozpětí, vizuální kontrola věku, dobírka, doručení zásilky o váze nepřesahující 31,5 kg bez placení předem, doručení zásilky na jinou adresu, poučení v případě nedoručení zásilky, jakož i výběr dne doručení, výběr času doručení, brání označení takovéto zásilky za zásilku doručovanou v rámci „univerzálních služeb“ podle tohoto ustanovení, a tedy za zásilku doručovanou „v rámci univerzálních služeb“ pro účely uplatnění výjimky stanovené v čl. 13 odst. 1 písm. d) nařízení č. 561/2006, ve znění nařízení č. 165/2014.

(1) Úř. věst. C 231, 2.7.2018.

Úř. věst. C 328, 17.9.2018.