CS Úřední věstník Evropské unie C 166/44

Žaloba podaná dne 23. března 2018 – Diusa Rendering a Assograssi v. Komise

(Věc T-201/18)

(2018/C 166/56)

Jednací jazyk: italština

Účastnice řízení

Žalobkyně: Diusa Rendering Srl (Piacenza, Itálie), Assograssi – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali (Buccinasco, Itálie) (zástupce: M. Moretto, advokát)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

— určil, že Evropská komise tím, že regulačnímu výboru nepředložila k hlasování podle postupu ve smyslu článku 5a rozhodnutí 1999/648/ES návrh opatření zaměřeného na přezkum zákazu vývozu organických hnojiv a půdních přídavků pocházejících z materiálů kategorie 2, jak stále upravuje čl. 43 odst. 3 nařízení č. 1069/2009, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z nařízení č. 1069/2009, nařízení č. 178/2002 a nařízení č. 999/2001, jakož i z obecných zásad proporcionality a zákazu diskriminace;

— uložil žalované náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobkyně uvádějí, že až do roku 2011 byl povolen vývoz organických hnojiv a půdních přídavků (OHPP) pocházejících z vedlejších produktů živočišného původu kategorie 2 (anebo 3), s výjimkou zákazu OHPP obsahujících zpracované živočišné bílkoviny (ZŽB) získané z přežvýkavců, ale poté, co vstoupilo v platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu) (Úř. věst. 2009, L 300, s. 1), a vzhledem k tomu, že Komise nepřijala nezbytná prováděcí opatření, je nyní vývoz OHPP z materiálů kategorie 2 do třetích zemí zakázán. Tento zákaz se i nadále uplatňuje, ačkoli téměř všechny členské státy již získaly status země se zanedbatelným rizikem výskytu BSE a přestože mezinárodní standard stanovený OIE (Office international des épizooties) neupravuje podobný zákaz pro OHPP pocházející ze zemí, které mají tuto kvalifikaci.

Navíc žalobkyně tvrdí, že Unie sice na jednu stranu zakazuje vývoz OHPP pocházejících z materiálů kategorie 2), i když mají původ v členských státech se zanedbatelným rizikem, ale zároveň povoluje uvádění stejných výrobků na trh na svém území; uznává tedy, že ve skutečnosti OHPP pocházející z materiálů kategorie 2 vyráběné podle požadavků uložených nařízením č. 1069/2009 a nařízením Komise (EU) č. 142/2011 ze dne 25. února 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a provádí směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o určité vzorky a předměty osvobozené od veterinárních kontrol na hranici podle uvedené směrnice (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. 2011, L 54, s. 1), nepředstavují riziko pro zdraví lidí nebo zvířat.

Podle žalobkyň ukládá Unie absolutní zákaz vývozu dotčených OHPP, ale zároveň ze třetích zemí, včetně zemí s kontrolovaným či neurčeným rizikem, povoluje dovoz nejen krmiv a krmných výrobků, které mohou být získány použitím OHPP pocházejících ze třetích zemí, které nutně nepředstavují stejnou úroveň bezpečnosti zaručenou OHPP vyrobenými v Unii, nýbrž rovněž dovoz živých zvířat a čerstvého masa ze zvířat (prasat a drůbeže), které mohly být krmeny přímo moukou získanou také z materiálu přežvýkavců.

Škody, které vznikají hospodářským subjektům v Unii v důsledku zákazu vývozu OHPP z vedlejších produktů kategorie 2, jsou značné.

Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům, které byly uplatněny ve věci T-189/18, Lipitalia 2000 a Assograssi v. Komise.

Konkrétně je uplatňováno porušení čl. 43 odst. 3 a čl. 52 odst. 4 nařízení č. 1069/2009.