ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales (Spojené království) dne 22. dubna 2020 – Společný insolvenční správce (1) úpadce M. a Společný insolvenční správce (2) úpadce M. v. M, MH, ILA a úpadce M

(Věc C-168/20)

(2020/C 262/15)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales

Účastníci původního řízení

Navrhovatelé: Společný insolvenční správce (1) úpadce M. Společný insolvenční správce (2) úpadce M

Odpůrci: M, MH, ILA a úpadce M

Předběžné otázky

1) Pokud státní příslušník některého členského státu využil svých práv podle článků 21, 49 SFEU a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES (1) o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států tím, že se přestěhoval do Spojeného království nebo se zde usadil, je s těmito ustanoveními slučitelné, pokud článek 11 WRPA 1999 vylučuje z insolvenčního řízení nároky na důchod vzniklé v rámci určitého penzijního plánu, včetně penzijních plánů, které byly vytvořeny a daňově schváleny v jiném členském státě, za podmínky, že byl daný penzijní plán v době úpadku zapsán v souladu s článkem 153 zákona o financích z roku 2004 nebo kogentně stanoven nařízením 2 vnitrostátních nařízení z roku 2002, a tudíž daňově schválen ve Spojeném království?

2) Je pro odpověď na otázku č. 1 relevantní nebo nezbytné: a) určit, zda se dotčený jednotlivec přestěhoval do Spojeného království především za tím účelem, aby ve Spojeném království podal na sebe návrh na prohlášení úpadku? b) zohlednit (i) prostředky ochrany, které má úpadce případně k dispozici ve vztahu k neschváleným penzijním plánům dle článku 12 WRPA 1999, a (ii) možnost insolvenčních správců domoci se peněžních částek ze schválených penzijních systémů? c) zohlednit podmínky, jež musí penzijní plány, které jsou zapsány a daňově schváleny ve Spojeném království, splňovat?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 77).
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 22. května 2020 – Renesola UK Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-209/20)

(2020/C 262/19)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: Renesola UK Ltd

Odpůrkyně: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Předběžné otázky

1. Je prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1357/2013 (1) v rozsahu, v němž stanoví určení země původu solárních modulů vyrobených z materiálů pocházejících z několika zemí tak, že původ připisuje zemi, kde byly vyrobeny solární články, v rozporu s požadavkem uvedeným v článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (2) (celní kodex Společenství), a sice že zboží, na jehož výrobě se podílely dvě nebo více zemí, pochází ze země, kde došlo k poslednímu podstatnému hospodářsky zdůvodněnému zpracování nebo opracování, které bylo provedeno v podnicích k tomu vybavený[ch] a které vyústilo v nový výrobek nebo představuje důležitý stupeň výroby, a tudíž neplatné?

2. Pokud je nařízení č. 1357/2013 neplatné, musí být článek 24 celního kodexu Společenství vykládán v tom smyslu, že montáž solárních modulů ze solárních článků a dalších součástek představuje podstatné zpracování nebo opracování?

(1) Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1357/2013 ze dne 17. prosince 2013 o změně nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 341, 18.12.2013, s. 47).

(2) Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1).
2.

Je-li odpověď na první otázku kladná, lze mít za to, že pracovník, který je omezen pouze tím, že musí zareagovat na povolání a dostavit se na určité místo do 5 minut, což je žádoucí, a nejpozději do 10 minut, a může být během doby pohotovosti bez omezení současně zaměstnán jiným zaměstnavatelem nebo vykonávat samostatně výdělečnou činnost, vykonává práci v rámci „pracovní doby“ pro zaměstnavatele, ve vztahu k němuž je v pracovní pohotovosti?
3)

Musí být článek 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby se odkaz na ustanovení rumunského zákoníku práce v individuální pracovní smlouvě rovnal volbě rumunského práva, a to pokud je v Rumunsku všeobecně známo, že existuje zákonná povinnost vložit toto ustanovení o volbě [práva] do individuální pracovní smlouvy? Jinými slovy, musí být článek 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním ustanovením a praxi, které povinně zahrnují do individuálních pracovních smluv ustanovení o volbě rumunského práva?
3)

Je-li odpověď na druhou otázku záporná: Musí být článek 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2015/2436/EU o ochranných známkách, článek 15 nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001/EU o ochranné známce EU a články 36 a 34 SFEU tedy vykládány tak, že přebalení do nového vnějšího obalu je objektivně nezbytné pro skutečný přístup na trh členského státu vývozu v případě, že paralelní dovozce nemůže na původní obal umístit další nálepky a opětovně uzavřít původní obal v souladu s článkem 47a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o léčivých přípravcích (ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU), tedy aniž by obal léčivých přípravků a) vykazoval viditelné známky toho, že bylo manipulováno s původním prostředkem k ověření manipulace s obalem, nebo b) aniž by to bylo možné prokázat ohmatáním výrobku, jak je popsáno ve druhé otázce, způsobem, který není v souladu s článkem 47a?
2.

Zejména: a) Je čl. 3 bod 9 směrnice 2016/681 ve spojení s přílohou II této směrnice v rozsahu, v němž je v něm upraveno, že se pod pojmem „závažný trestný čin“ ve smyslu směrnice 2016/681 rozumí trestný čin uvedený v příloze II této směrnice, za který lze podle vnitrostátního práva členského státu uložit trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody s horní hranicí trestní sazby v délce nejméně tří let, s ohledem na dostatečnou určitost a požadavek proporcionality, slučitelný s články 7 a 8 Listiny? b) Je předávaná jmenná evidence cestujících (dále jen „údaje PNR“) v rozsahu, v němž je požadováno předání jména (čl. 8 odst. 1 první věta ve spojení s přílohou I bodem 4 směrnice 2016/681), informace o věrnostním programu cestujícího (čl. 8 odst. 1 první věta ve spojení s přílohou I bodem 8 směrnice PNR) a vyplnění rubriky „volný text“ s obecnými poznámkami (čl. 8 odst. 1 první věta ve spojení s přílohou I bodem 12 směrnice 2016/681), dostatečně určitá, aby odůvodňovala zásah do článků 7 a 8 Listiny? c) Je s články 7 a 8 Listiny a účelem směrnice 2016/681 slučitelné, aby nad rámec údajů o cestujících byly evidovány také údaje o třetích osobách, jako je cestovní agentura nebo zprostředkovatel (příloha I bod 9 směrnice 2016/681), opatrovníci nezletilých osob (příloha I bod 12 směrnice 2016/681) a další cestující (příloha I bod 17 směrnice 2016/681)? d) Je směrnice 2016/681 v rozsahu, v němž se na jejím základě předávají, zpracovávají a uchovávají údaje PNR nezletilých cestujících, slučitelná s články 7, 8 a 24 Listiny? e) Je čl. 8 odst. 2 směrnice 2016/681 ve spojení s přílohou I bodem 18 této směrnice, podle níž letečtí dopravci předávají údaje API, také v rozsahu, v němž jsou totožné s údaji PNR, útvarům pro informace o cestujících, s ohledem na zásadu minimalizace údajů slučitelný s článkem 8 a 52 Listiny? f) Je čl. 6 odst. 4 směrnice 2016/681 jako právní základ pro určení kritérií, s nimiž jsou údaje porovnávány (tzv. vzorce), dostatečným oprávněným důvodem stanoveným zákonem ve smyslu čl. 8 odst. 2 Listiny a článku 52 Listiny, jakož i čl. 16 odst. 2 SFEU? g) Omezuje článek 12 směrnice 2016/681 zásah do článků 7 a 8 Listiny ještě na absolutně nezbytnou míru, jestliže jsou předávané údaje uchovávány útvary pro informace o cestujících členských států po dobu pěti let? h) Redukuje depersonalizace podle čl. 12 odst. 2 směrnice 2016/681 osobní údaje na míru nezbytně nutnou podle článků 8 a 52 Listiny, nejedná-li se přitom o nic jiného, než o pseudonymizaci, kterou lze kdykoliv vrátit do původního stavu? i) Musí být články 7, 8 a 47 Listiny vykládány v tom smyslu, že je podle nich nezbytné, aby cestující, jejichž údaje byly v rámci zpracování údajů PNR zpětně personalizovány (čl. 12 odst. 3 směrnice 2016/681), byli o této skutečnosti informováni a měli možnost soudního přezkumu?
5)

V případě, že směrnice 2016/681 není v rozporu s nadřazeným právem [viz usnesení Verwaltungsgericht Wiesbaden (správní soud ve Wiesbadenu) ze dne 13. května 2020, sp. zn. 6 K 805/19.WI, [věc C-215/20], a je tedy použitelná: a) Musí být čl. 7 odst. 4 a 5 směrnice 2016/681 vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě členského státu (v projednávané věci § 6 odst. 4 FlugDaG), která orgánům dotyčného členského státu, pokud plní úkoly trestního stíhání, umožňuje předané údaje PNR zpracovávat i za jiným účelem, než je prevence, odhalování, vyšetřování a stíhání teroristických trestných činů a závažné trestné činnosti, pokud zjištění, i ve spojení s dalšími informacemi, odůvodňují podezření ze spáchání jiného trestného činu (takzvané vedlejší odhalení)? b) Je praxe členského státu, že do seznamu příslušných orgánů podle čl. 7 odst. 1 směrnice 2016/681 zařadí orgán [v projednávané věci Bundesamt für Verfassungsschutz (Spolkový úřad pro ochranu ústavy)], který podle vnitrostátního práva [v projednávané věci § 5 odst. 1 ve spojení s § 3 odst. 1 Gesetz über die Zusammenarbeit des Bundes und der Länder in Angelegenheiten des Verfassungsschutzes und das Bundesamt für Verfassungsschutz (zákon o spolupráci mezi Spolkem a spolkovými zeměmi v záležitostech ochrany ústavy a o Spolkovém úřadu pro ochranu ústavy)] z důvodu zásady dělby pravomocí, která platí ve vnitrostátním právu, nemá policejní pravomoci, slučitelná s čl. 7 odst. 2 směrnice 2016/681?
2)

V případě kladné odpovědi na první otázku: Je letecký dopravce, který uskutečnil zpožděný let na prvním úseku „provozujícím leteckým dopravcem“ ve smyslu čl. 5 odst. 1 c), čl. 7 odst. 1 nařízení č. 261/2004 nebo je „provozujícím leteckým dopravcem“ ve smyslu čl. 5 odst. 1 c), čl. 7 odst. 1 tohoto nařízení 261/2004 letecký dopravce, který uskutečnil včasný let na druhém úseku, jehož prostřednictvím byly oba lety rezervovány?
3)

Pokud jde o výklad těchto ustanovení čl. 14 odst. 1 písm. a) první věty směrnice 2008/9/ES ve spojení s články 167 a 178 směrnice 2006/112/ES: jaké jsou účinky zrušení a vystavení nových faktur za pořízení zboží předcházející „období pro vrácení daně“ na uplatnění nároku na vrácení DPH související s těmito pořízeními? Za tímto účelem je třeba objasnit, zda se v případě, že dodavatel zruší původní faktury vystavené za pořízení zboží a následně dojde k vystavení nových faktur, musí uplatnění práva příjemce požadovat vrácení DPH související s pořízeními vztahovat k datu nových faktur. A to v situaci, kdy zrušení původních faktur a vystavení nových faktur nespadá do oblasti kontroly příjemce, ale výlučně do diskreční volby dodavatele.
C 287/29

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 26. června 2020 – trestní řízení proti ZX

(Věc C-282/20)

(2020/C 287/46)

Jednací jazyk: bulharština

Předkládající soud

Spetsializiran nakazatelen sad

Účastník původního trestního řízení

ZX

Předběžné otázky

Je vnitrostátní ustanovení, konkrétně ustanovení čl. 248 odst. 3 Nakazatelno procesualen kodeks (trestní řád) Bulharské republiky, které po ukončení prvního soudního jednání v trestním řízení (přípravné jednání) nestanoví žádné procesní pravidlo, které by umožňovalo odstranit obsahovou nejasnost a neúplnost obžaloby vedoucí k porušení práva obžalovaného na informaci o obvinění, v souladu s čl. 6 odst. 3 směrnice 2012/13 (1) a článkem 47 Listiny?

V případě záporné odpovědi: Byl by výklad vnitrostátních ustanovení o změně obžaloby, který státnímu zástupci během jednání umožňuje odstranit tuto obsahovou nejasnost a neúplnost obžaloby způsobem, který skutečně a účinně dostojí právu obžalovaného na informaci o obvinění, v souladu s výše uvedeným ustanovením, jakož i s článkem 47 Listiny, nebo by bylo v souladu s uvedenými ustanoveními, pokud by nebyl uplatněn vnitrostátní zákaz zastavení soudního řízení a vrácení věci státnímu zástupci k vypracování nové obžaloby?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení (Úř. věst. L 142, 1.6.2012, s. 1).
1)

Musí být čl. 2 písm. b) směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1), dále čl. 3 odst. 1 a 2 a článek 4 téže směrnice a její následující body odůvodnění: — vzhledem k tomu, že spotřebitel musí mít stejnou ochranu u smluv uzavíraných ústně i písemně bez ohledu na to, zda v druhém případě jsou smluvní ujednání obsažena v jednom nebo více dokumentech; — vzhledem k tomu, že posouzení zneužívající povahy smluvních ujednání podle zvolených obecných kritérií, zejména v činnostech prodeje nebo poskytování, které mají veřejnoprávní povahu a které poskytují kolektivní služby se zohledněním solidarity mezi uživateli, musí být doplněno o prostředek k celkovému hodnocení různých dotčených zájmů; že to staví do popředí požadavek poctivosti [dobré víry]; že při posuzování poctivosti [dobré víry] musí být brán zvláštní ohled na sílu vyjednávacích pozic stran, na to, zda měl spotřebitel nějakou pohnutku k tomu, aby souhlasil s ujednáním, a zda zboží bylo dodáno nebo služby poskytnuty na zvláštní objednávku spotřebitele; že požadavek poctivosti [dobré víry] může být uspokojen prodávajícím nebo poskytovatelem, jestliže jedná poctivě a spravedlivě s druhou stranou, jejíž oprávněné zájmy musí vzít v úvahu; — vzhledem k tomu, že smlouvy by měly být sepsány jasným a srozumitelným jazykem; že by měla být spotřebiteli dána příležitost, aby si prověřil všechna ujednání a v případě pochybnosti by měl převažovat výklad, který je pro spotřebitele nejpříznivější; s přihlédnutím k bodům 16 a 21 rozsudku Soudního dvora ze dne 3. září 2015, Horațiu Ovidiu Costea v. SC Volksbank România SA (C-110/14, ECLI:EU:C:2015:538), a bodům 20 a 26 až 33 stanoviska generálního advokáta Pedra Cruz Villalóna předneseného dne 23. dubna 2015 (ECLI:EU:C:2015:271), vykládány v tom smyslu, že se ochrana spotřebitele přiznaná směrnicí 93/13 vztahuje na jakéhokoli spotřebitele? Nebo se ochrana spotřebitele vztahuje, jak vyplývá z bodu 74 rozsudku Soudního dvora ze dne 30. dubna 2014, Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai v. OTP Jelzálogbank Zrt (C-26/13, ECLI:EU:C:2014:282), pouze na průměrného, běžně informovaného a přiměřeně pozorného a obezřetného spotřebitele? Jinými slovy, může vnitrostátní soud konstatovat zneužívající povahu ustanovení smlouvy uzavřené jakýmkoli spotřebitelem, nebo jen zneužívající povahu ustanovení smlouvy uzavřené spotřebitelem, kterého lze považovat za průměrného, běžně informovaného a přiměřeně pozorného a obezřetného spotřebitele?
1)

Je třeba s ohledem na čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 1 a článek 5 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách a s ohledem na odůvodnění této směrnice, podle něhož by smlouvy měly být sepsány jasným a srozumitelným jazykem a v případě pochybnosti by měl převažovat výklad, který je pro spotřebitele příznivější, formulovat smluvní ustanovení, které upravuje nákupní a prodejní kurz cizí měny ve smlouvě o úvěru indexovaném na cizí měnu, jednoznačným způsobem, tj. tak, aby úvěrovaný/spotřebitel mohl sám tento kurz v kterýkoli den určit, anebo je s ohledem na typ smlouvy, o němž je řeč v čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice, na dlouhodobý charakter smlouvy (v rozsahu několika desítek let) a na skutečnost, že částka v cizí měně podléhá neustálým změnám (může se měnit každým okamžikem), možné formulovat smluvní ustanovení obecnějším způsobem, a to odkazem na tržní hodnotu cizí měny, znemožňujícím vznik významné nerovnováhy v právech a povinnostech smluvních stran v neprospěch spotřebitele ve smyslu čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice.
C 313/9

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Appeals Service Northern Ireland (Spojené království) dne 7. dubna 2020 – VI v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-247/20)

(2020/C 313/11)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Appeals Service Northern Ireland

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: VI

Odpůrce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Předběžné otázky

1. Musí dítě s trvalým pobytem v EHP disponovat komplexním zdravotním pojištěním za účelem zachování práva na pobyt, jak by tomu bylo v případě ekonomicky nezávislé osoby podle čl. 4 odst. 1) nařízení z roku 2016?

2. Je požadavek podle čl. 4 odst. 3) písm. b) nařízení o imigraci z roku 2016 (Evropský hospodářský prostor) […], podle kterého je kritérium komplexního zdravotního pojištění ve Spojeném království splněno pouze tehdy, pokud se jedná o studenta nebo ekonomicky nezávislou osobu, s ohledem na čl. 16 odst. 2) písm. b) bod ii) nařízení o imigraci z roku 2016 (Evropský hospodářský prostor), pokud se takové pojištění vztahuje na tuto osobu a všechny její blízké členy rodiny, v rozporu s unijním právem ve světle čl. 7 odst. 1 směrnice 2004/38 (1) a bodu 70 rozsudku Soudního dvora [Evropské unie] Teixiera, C-480/08?

3. Jsou v návaznosti na bod 53 rozsudku Ahmad v. Secretary of State for the Home Department [2014] EWCA Civ 988, platné vzájemné dohody mezi Spojeným královstvím a Irskou republikou týkající se společné oblasti cestování použitelné na zdravotní pojištění považovány za „vzájemné dohody“, a představují tedy komplexní zdravotní pojištění ve smyslu čl. 4 odst. 1) nařízení o imigraci z roku 2016?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. 2004, L 158, s. 77).
4.

Nesprávné právní posouzení, když měl Tribunál za to, že Komise nebyla povinna sdělit údaje o cenovém podbízení a o prodeji pod cenou ve vztahu k srbskému vývozci. Konkrétně se Tribunál dopustil: 4.1. nesprávného právního posouzení, když měl za to, že k dodržení práva na obhajobu sdružení Eurofer nebylo nutné sdělit údaje o cenovém podbízení a o prodeji pod cenou; 4.2. nesprávného právního posouzení, když měl Tribunál za to, že se žadatel v rámci antidumpingového šetření nemůže dovolávat požadavků vycházejících z dodržování práva na obhajobu; a 4.3. nesprávného právního posouzení, když měl Tribunál za to, že sporné nařízení je v souladu se zásadou dobré správy zakotvenou v článku 41 Listiny základních práv.
2.

Není-li v okamžiku uzavření smlouvy nezbytná přeshraniční činnost: Vylučuje obecně čl. 15 odst. 1 písm. c) Luganské úmluvy II ve spojení s čl. 16 odst. 2 Luganské úmluvy II určení příslušného soudu podle čl. 5 bodu 1 Luganské úmluvy II, pokud se spotřebitel mezi uzavřením smlouvy a podáním žaloby přestěhoval do jiného státu vázaného úmluvou, nebo je navíc zapotřebí, aby smluvní partner spotřebitele provozoval svou profesionální nebo podnikatelskou činnost také v tomto novém státě bydliště nebo ji na něj zaměřoval, a aby smlouva spadala do oblasti této činnosti?
5)

Je v případě dominantního postavení, které má více podniků patřících do téže skupiny společností, příslušnost k této skupině dostačující k předpokladu, že také podniky, které nejednaly zneužívajícím způsobem, se zúčastnily protiprávního jednání – takže orgánu pro ochranu hospodářské soutěže by stačilo prokázat vědomý paralelismus, i když bez koluze, podniků působících v rámci kolektivně dominantní skupiny – nebo je třeba (jako je tomu v případě zákazu kartelových dohod) prokázat, a to i nepřímo, konkrétní situaci koordinace a funkčních vazeb mezi různými podniky skupiny v dominantním postavení, zejména za účelem prokázání zapojení mateřské společnosti?
3.

Jedná se o „přiměřený důvod“ pro odepření nástupu na palubu ve smyslu čl. 2 písm. j) poslední části věty nařízení č. 261/2004, jestliže provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy závazným způsobem potvrdí, bez konzultace s leteckou společností a aniž by provedl „jištění rezervace“ pro cestujícího let, který je individualizován datem, číslem letu a časem odletu a příletu, a tento provozovatel poté provede pro cestujícího několik dní před plánovaným časem odletu – opět bez konzultace s leteckou společností – změnu rezervace na jiný let, aniž by to letecká společnost mohla ovlivnit?
C 390/22

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 4. září 2020 – trestní řízení proti MM

(Věc C-414/20)

(2020/C 390/31)

Jednací jazyk: bulharština

Předkládající soud

Spetsializiran nakazatelen sad

Účastník původního trestního řízení

MM

Předběžné otázky

Je vnitrostátní zákon, podle kterého přijímá evropský zatýkací rozkaz a vnitrostátní rozhodnutí, na jehož základě byl tento zatýkací rozkaz vydán, pouze státní zástupce, přičemž soud se tohoto postupu nemůže účastnit a nemůže provést předběžný ani následný přezkum, v souladu s čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584?

Je evropský zatýkací rozkaz, jenž byl vydán na základě rozhodnutí o sdělení obvinění vyžádané osoby, které nesouvisí se zadržením této osoby, v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. c) rámcového rozhodnutí 2002/584?

V případě záporné odpovědi, pokud je evropský zatýkací rozkaz vykonán a vyžádaná osoba je předána i přesto, že se na vydání tohoto rozkazu ani na přezkumu jeho legality nepodílel soud a tento rozkaz byl vydán na základě vnitrostátního rozhodnutí, které nepředpokládá zadržení vyžádané osoby, je třeba přiznat vyžádané osobě v rámci trestního řízení, v němž byl vydán tento evropský zatýkací rozkaz, právo na účinné prostředky nápravy? Vede právo na účinné prostředky nápravy k tomu, že vyžádaná osoba bude uvedena do stejného postavení, v němž by se nacházela v případě, že by k porušení nedošlo?