CS Úřední věstník Evropské unie C 143/32

Žaloba podaná dne 7. dubna 2006 – Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening a další v. Rada

(Věc T-115/06)

(2006/C 143/65)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobci: Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening a další (Oslo, Norsko), Norske Sjømatbedrifters Landsforening (Trondheim, Norsko), Salmar Farming AS (Frøya, Norsko), Hydroteck AS (Kristiansund, Norsko), Hallvard Lerøy AS (Bergen, Norsko), Lerøy Midnor AS (Hestvika, Norsko) (zástupci: B. Servais a T. S. Paulsen, advokáti)

Žalovaná: Rada Evropské unie

Návrhová žádání žalobců

— zrušit nařízení Rady (ES) č. 85/2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu lososa pocházejícího z Norska; a

— uložit Radě náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobci, norští výrobci, chovatelé a vývozci lososa nebo zástupci takových podniků, se domáhají zrušení nařízení Rady (ES) č. 85/2006 ze dne 17. ledna 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska a o konečném výběru prozatímního cla (1) (dále jen „napadené nařízení“), jelikož se domnívají, že nařízení je v rozporu s několika články nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (2) (dále jen „základní nařízení“).

Útvary Komise souhlasily v průběhu řízení vedoucího k přijetí napadeného nařízení se změnou povahy opatření tak, že cla byla nahrazena minimálními dovozními cenami. To bylo napadeným nařízením potvrzeno.

Na podporu své žaloby žalobci uplatňují, že vzorek norských výrobců a vývozců, který je omezen na vyvážející výrobce a nezahrnuje nevyvážející chovatele a nevyrábějící vývozce, nereprezentuje strukturu norské oblasti chovu lososů a není v souladu s dřívějšími rozhodnutími a vzorcích norského trhu s lososem.

Dále žalobci tvrdí, že žalovaná nepoužila pravidlo menšího cla obsažené v čl. 9 odst. 4 základního nařízení. Podle žalobců bylo vážené průměrné dumpingové rozpětí menší než vážený průměr rozpětí újmy, a minimální dovozní cena a pevně stanovené clo tedy měly být stanoveny na základě váženého průměrného dumpingového rozpětí, a nikoliv na základě váženého průměru rozpětí újmy. Pokud jde o výpočet minimální dovozní ceny bez dumpingu, tvrdí žalobci dále, že při přepočítání z NOK do EUR byla užitím průměrného směnného kurzu za tři roky místo průměrného směnného kurzu pro období šetření minimální dovozní cena bez dumpingu uměle zvýšena.

Navíc žalobci tvrdí, že minimální dovozní cena lososového filé nebyla založena na reprezentativních údajích a že byly při jejím stanovení porušeny čl. 3 odst. 5 a článek 20 základního nařízení a zásada řádné správy, legitimního očekávání a práv obhajoby.

Konečně žalobci tvrdí, že posouzení újmy a jejích důvodů je nesprávné. Zaprvé, žalovaná v analýze újmy měla za to, že všechny dovozy byly „dumpingové“, i když u jedné společnosti nebyl dumping shledán. Zadruhé byl zjevný pokles ceny průměrných prodejních cen ve výrobním odvětví Společenství způsoben přepočtem GBP na EUR, jelikož všichni výrobci ve Společenství zařazení do vzorku byli ze Spojeného království, a nikoliv dovozy. Zatřetí žalovaná řádné nepřezkoumala dopad, který by rostoucí náklady ve Společenství mohly mít na situaci výrobního odvětví ve Společenství.

(1) Úř. věst. 2006, L 15, s. 1.

(2) Úř. věst. 1996, L 56, s. 1.