ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
12

Článek 4 uvedeného návrhu, nadepsaný „Usazení“, v odst. 1 a 2 stanoví: „1. Pro účely této směrnice se finanční instituce považuje za usazenou na území zúčastněného členského státu, jestliže je splněna některá z těchto podmínek: […] g) instituce je účastníkem finanční transakce se strukturovaným produktem nebo s jedním z finančních nástrojů uvedených v oddílu C přílohy I směrnice 2004/39/ES vydaným na území uvedeného členského státu, s výjimkou nástrojů uvedených v bodech 4 až 10 daného oddílu, se kterými se neobchoduje v organizované platformě, a jedná přitom buď na vlastní účet nebo na účet jiné osoby, nebo jedná jménem účastníka transakce. 2. Osoba, která není finanční institucí, se považuje za usazenou ve zúčastněném členském státě, jestliže je splněna některá z těchto podmínek: […] c) osoba je účastníkem finanční transakce se strukturovaným produktem nebo jedním z finančních nástrojů uvedených v oddíle C přílohy I směrnice 2004/39/ES vydaným na území uvedeného členského státu, s výjimkou nástrojů uvedených v bodech 4 až 10 daného oddílu, se kterými se neobchoduje v organizované platformě.“
26

Co se týče třetího žalobního důvodu, vycházejícího z porušení zásady proporcionality, Tribunál v bodě 87 napadeného rozsudku připomněl, že Komise nařídila stažení již vyrobených šarží z trhu poté, co jí byly předloženy závažné a přesvědčivé indicie. V bodě 88 tohoto rozsudku Tribunál dále konstatoval, že Komise byla oprávněna se domnívat, že pouhá změna registrací do budoucna není dostatečně vhodným opatřením.
21

Za těchto podmínek se Conseil d’État (státní rada) rozhodla přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky: „1) Musí být článek 7 [směrnice 75/442] vykládán tak, že umožňuje jako plán pro nakládání s odpady kvalifikovat normativní ustanovení, které stanoví, že – odchylně od pravidla, podle kterého nelze povolit podpovrchovou skládku odpadů mimo místo stanovené plánem pro nakládání s odpady – mohou být podpovrchové skládky odpadů, které byly povoleny před nabytím účinnosti tohoto plánu pro nakládání s odpady, nově povoleny poté, co nabyl účinnosti, a to na parcelách, na nichž byly povoleny předtím, než plán pro nakládání s odpady nabyl účinnosti? 2) Musí být čl. 2 písm. a) [směrnice 2001/42] vykládán tak, že pod pojem ‚plán a program‘ spadá i normativní ustanovení, které stanoví, že – odchylně od pravidla, podle kterého nelze povolit podpovrchovou skládku odpadů mimo místo stanovené plánem pro nakládání s odpady vyžadovaným článkem 7 [směrnice 75/442] – mohou být podpovrchové skládky odpadů, které byly povoleny před nabytím účinnosti tohoto plánu pro nakládání s odpady, nově povoleny poté, co nabyl účinnosti, a to na parcelách, na nichž byly povoleny předtím, než plán pro nakládání s odpady nabyl účinnosti? 3) Je-li odpověď na druhou otázku kladná, splňuje čl. 70 druhý pododstavec [nařízení z roku 1996] požadavky posuzování vlivů na životní prostředí stanovené [směrnicí 2001/42]?“
„14)

Dotčeným výrobkem jsou otevřené síťoviny vyrobené ze skleněných vláken o velikosti buňky větší než 1,8 mm na délku i na šířku a o plošné hmotnosti větší než 35 g/m2 pocházející z [Čínské lidové republiky] a v současnosti spadající pod kódy KN ex 7019 40 00, ex 7019 51 00, ex 7019 59 00, ex 7019 90 91 a ex 7019 90 99.
14

Článek 3 uvedeného nařízení, nadepsaný „Povinnosti dodavatelů“, stanoví: „1. Dodavatelé zajistí, aby: a) každý televizní přijímač byl dodán s tištěným štítkem majícím provedení a obsahujícím informace stanovené v příloze V; [...] 3. Požadavky na provedení energetického štítku uvedené v příloze V platí podle tohoto harmonogramu: a) U televizních přijímačů uvedených na trh po dni 30. listopadu 2011 a patřících do třídy energetické účinnosti: i) A, B, C, D, E, F, G musí být energetický štítek v souladu s přílohou V bodem 1, případně s bodem 2, považují-li to výrobci za vhodné, ii) A+ musí být energetický štítek v souladu s přílohou V bodem 2, iii) A++ musí být energetický štítek v souladu s přílohou V bodem 3, iv) A+++ musí být energetický štítek v souladu s přílohou V bodem 4. b) U televizních přijímačů uvedených na trh po dni 1. ledna 2014 a patřících do třídy energetické účinnosti A+, A, B, C, D, E, F musí být energetický štítek v souladu s přílohou V bodem 2, případně bodem 3, považují-li to výrobci za vhodné. c) U televizních přijímačů uvedených na trh po dni 1. ledna 2017 a patřících do třídy energetické účinnosti A++, A+, A, B, C, D, E musí být energetický štítek v souladu s přílohou V bodem 3, případně bodem 4, považují-li to výrobci za vhodné. d) U televizních přijímačů uvedených na trh po dni 1. ledna 2020 a patřících do třídy energetické účinnosti A+++, A++, A+, A, B, C, D musí být energetický štítek v souladu s přílohou V bodem 4.“
3

Body 2 až 6, 9, 17 a 18 odůvodnění směrnice 2003/96 znějí následovně: „(2) Neexistence předpisů Společenství o minimální daňové sazbě na elektřinu a jiné energetické produkty než minerální oleje může nepříznivě ovlivnit řádné fungování vnitřního trhu. (3) Řádné fungování vnitřního trhu a dosažení cílů ostatních politik Společenství vyžaduje stanovit na úrovni Společenství minimální úrovně zdanění pro většinu energetických produktů, včetně elektřiny, zemního plynu a uhlí. (4) Závažné rozdíly mezi vnitrostátními úrovněmi zdanění energie, které uplatňují členské státy, by mohly být škodlivé pro řádné fungování vnitřního trhu. (5) Prostřednictvím stanovení vhodných minimálních úrovní zdanění ve Společenství se mohou snížit stávající rozdíly mezi vnitrostátními úrovněmi zdanění. (6) V souladu s článkem 6 Smlouvy [o ES] musejí být požadavky na ochranu životního prostředí zahrnuty do vymezení a provádění ostatních politik Společenství. [...] (9) Členským státům by měla být ponechána volnost nutná k vymezení a provádění politik přizpůsobených jejich vnitrostátním podmínkám. […] (17) Je vhodné stanovit různé minimální úrovně zdanění v rámci Společenství podle způsobu použití energetických produktů a elektřiny. (18) Energetické produkty používané jako pohonná hmota k některým průmyslovým a obchodním účelům a energetické produkty používané jako paliva se obvykle zdaňují nižšími sazbami, než jsou sazby uplatňované na energetické produkty používané jako pohonná hmota.“
9

Tyto společnosti zorganizovaly přibližně týdenní výletní plavbu, která zahrnovala odjezd z Benátek (Itálie) dne 16. března 2012, přeplutí Benátské laguny až do města Chioggia (Itálie), proplutí pobřežním mořem mezi městy Chioggia a Porto Levante (Itálie), plavbu přibližně 60 km proti proudu řeky Pád (Itálie) do vesnice Polesella (Itálie) a návrat do Benátek stejnou cestou.
25

Zadruhé, co se týče vyjádření téže vlády, které se týká dodatečných nákladů, které by pro dotčený členský stát vyplynuly z uplatnění tohoto jazykového režimu na občany Unie, z ustálené judikatury vyplývá, že důvody čistě hospodářské povahy nemohou být naléhavými důvody obecného zájmu, které by mohly odůvodnit omezení základní svobody zaručené Smlouvou (viz rozsudek Kranemann, C‑109/04, EU:C:2005:187, bod 34 a citovaná judikatura).
5

Body 9, 14, 16, 17, 19 a 25 odůvodnění nařízení č. 6/2002 uvádějí: „(9) Důležitá ustanovení tohoto nařízení upravujícího (průmyslové) vzory by měla být uvedena v soulad s příslušnými ustanoveními směrnice 98/71/ES. [...] (14) Posouzení, zda má (průmyslový) vzor individuální povahu, by mělo být založeno na tom, zda celkový dojem, který na informovaného uživatele pohled na nový (průmyslový) vzor učiní, jej významně odliší od dojmu, který na něj učiní stávající (průmyslový) vzor [stávající (průmyslové) vzory] jako celek, s přihlédnutím k povaze výrobku, pro který je (průmyslový) vzor použit nebo do něhož byl zapracován, a zvláště pak k průmyslovému odvětví, do něhož spadá, a stupni volnosti původce vzoru při vývoji (průmyslového) vzoru. [...] (16) Některá tato odvětví vytvářejí velké množství (průmyslových) vzorů na výrobky často mající krátkou tržní životnost, kde je ochrana nezatížená formalitami zápisu výhodou a doba trvání ochrany má menší význam. Na druhé straně existují průmyslová odvětví, která přikládají velký význam výhodám zápisu z důvodů větší právní jistoty, kterou poskytuje, a která vyžadují možnost delšího období ochrany odpovídajícího předpokládané době tržní životnosti jejich výrobků. (17) Toto si žádá dvě formy ochrany, první je krátkodobý nezapsaný (průmyslový) vzor a druhá je dlouhodobější zapsaný (průmyslový) vzor. [...] (19) Právo k (průmyslovému) vzoru Společenství by nemělo být poskytnuto, pokud není (průmyslový) vzor nový a pokud se nevyznačuje ve srovnání s ostatními (průmyslovými) vzory individuální povahou. [...] (25) Pro ta odvětví průmyslu, která vyrábějí v krátkém čase velká množství (průmyslových) vzorů s možnou krátkou životností, z nichž pouze některé mohou být nakonec obchodně využity, budou výhodné nezapsané (průmyslové) vzory Společenství. Dále je nutné, aby tato odvětví mohla snadněji využívat zapsané (průmyslové) vzory Společenství. Tuto potřebu by proto vyřešila možnost spojit několik (průmyslových) vzorů do jedné společné přihlášky. Nicméně s (průmyslovými) vzory obsaženými v jedné společné přihlášce by bylo možno pro účely výkonu práv, poskytování licencí, věcných práv, nuceného výkonu práva, úpadkového řízení, vzdání se, obnovení, postoupení vlastnictví, odkladu zveřejnění nebo prohlášení neplatnosti zacházet nezávisle na sobě.“
67

Kdyby totiž otázka důkazního břemene o rozlišovací způsobilosti získané užíváním ochranné známky v rámci řízení o prohlášení neplatnosti uvedené ochranné známky spadala do oblasti vnitrostátního práva členských států, mohlo by to pro majitele ochranných známek znamenat proměnlivou ochranu v závislosti na dotyčném právu, takže „prvořadý“ cíl, aby ochranné známky „požívaly podle právních předpisů všech členských států stejné ochrany“, jak uvádí bod 10 odůvodnění směrnice 2008/95, by nebyl dosažen (per analogiam viz rozsudky C‑405/03, EU:C:2005:616, bod 73 a citovaná judikatura, jakož i H. Gautzsch Großhandel, C‑479/12, EU:C:2014:75, bod 40).
20

Soudní dvůr tak v rozsudku Massachusetts Institute of Technology (C‑431/04, EU:C:2006:291) v oblasti humánních léčivých přípravků uvedl, že pomocná látka, tedy látka, která nemá vlastní terapeutický účinek, nespadá pod pojem „účinná látka“ uvedený v nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 13/11, s. 200). Tento rozsudek Soudního dvora by podle předkládajícího soudu mohl vést k tomu, že by byl pojem „účinné látky“ omezen na účinné látky, které mají přímý vlastní fytofarmaceutický účinek. Tento soud má však za to, že způsob, kterým safener působí, není nezbytně srovnatelný se způsobem, kterým působí pomocná látka v léčivém přípravku, a upřesňuje, že je safener někdy nezbytný pro použití účinné látky.
18

Uvedený soud vylučuje, že by toto omezení mohlo být ospravedlněno důvody veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví, a klade si otázku, zda toto omezení může být ospravedlněno důvody účinnosti daňového dohledu, neboť v projednávaném případě má poskytovatel služeb, tj. slovenská agentura práce, v České republice pobočku, na kterou by se daňová správa mohla obrátit za účelem vybrání daně. Tato pobočka by totiž mohla provést srážku daně, jak to ostatně ve věci v původním řízení provedla česká pobočka agentury N-Partner.
25

Pokud by totiž povinnost proplatit dovolenou za kalendářní rok zanikla skončením pracovního poměru z důvodu smrti pracovníka, bylo by důsledkem této okolnosti, že nahodilá skutečnost, kterou nemůže pracovník ani zaměstnavatel ovlivnit, by vedla zpětně k úplné ztrátě nároku na dovolenou za kalendářní rok, jak je zakotven v článku 7 směrnice 2003/88.
29

Podle článku 96 celního kodexu je hlavní povinný mimo jiné povinen předložit zboží celnímu úřadu určení v nezměněném stavu, takže tranzitní doklad, na jehož základě je přepravováno zboží propuštěné do režimu vnějšího tranzitu Společenství, má nesporně zásadní úlohu v řádném fungování tohoto režimu. Skutečnost, že je toto zboží – byť dočasně – odloučeno od tranzitního dokladu, tak může ohrozit samotné cíle uvedeného režimu, pokud v rozporu s tím, co stanoví článek 37 celního kodexu, brání jakémukoli případnému vyžádání uvedeného zboží ze strany celních orgánů. Takové dočasné odloučení kromě toho ztěžuje také ztotožnění zboží, které je předmětem režimu tranzitu, i celního režimu použitelného na toto zboží (obdobně viz rozsudek British American Tobacco, C‑222/01, EU:C:2004:250, bod 52).
5

Směrnice 85/303 přinesla určité podstatné změny směrnice 69/335, zejména jejího čl. 4 odst. 2 a článku 7. V druhém až čtvrtém bodě odůvodnění směrnice 85/303 se uvádí: „vzhledem k tomu, že hospodářské účinky daně z kapitálu jsou škodlivé pro přeskupování a vývoj podniků; že takové účinky jsou zvlášť škodlivé za stávající konjunktury, kdy má být nezbytně nutnou prioritou podpora investic; vzhledem k tomu, že nejlepším řešením pro dosažení těchto cílů by bylo zrušení daně z kapitálu; že by však ztráty z příjmu, které by vyplynuly z takových opatření, byly pro některé členské státy nepřijatelné; že proto musí být členským státům umožněno osvobodit od daně nebo podrobit dani z kapitálu všechny nebo některé operace spadající do oblasti působnosti této daně [...]; vzhledem k tomu, že by měly být povinně osvobozeny od daně operace, které jsou nyní předmětem snížené sazby daně z kapitálu.“
45

Je třeba připomenout, že pokud jde o společnosti, slouží jejich sídlo ve smyslu článku 54 SFEU k určení, podobně jako státní příslušnost fyzických osob, jejich vazby k právnímu řádu některého členského státu. Připuštění toho, že by členský stát usazení mohl volně uplatňovat rozdílné zacházení z pouhého důvodu, že se sídlo společnosti nachází v jiném členském státě, by nicméně zbavilo článek 49 SFEU smyslu. Cílem svobody usazování je totiž zaručení výhody tuzemského zacházení v hostitelském členském státě tím, že zakazuje jakoukoli diskriminaci založenou na místě sídla společností (viz rozsudky Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, C‑374/04, EU:C:2006:773, bod 43; Denkavit Internationaal a Denkavit France, C‑170/05, EU:C:2006:783, bod 22, jakož i Burda, C‑284/06, EU:C:2008:365, bod 77).
10

Body 57 a 59 až 61 oddílu C kapitoly VIII osvědčených postupů, nadepsaného „Pokyny pro posuzování žádostí o vynětí“, stanoví: „57 Určené osoby a subjekty mohou požádat o povolení k použití svých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, například za účelem uspokojení věřitele. [...] [...] 59 Osoba nebo subjekt, které si přejí zpřístupnit finanční prostředky nebo hospodářské zdroje určené osobě nebo subjektu, musí požádat o povolení. Při posuzování takových žádostí by měly příslušné orgány mimo jiné vzít v úvahu jakýkoli důkaz předložený k odůvodnění této žádosti a skutečnost, zda jsou vazby žadatele na určenou osobu nebo subjekt takové povahy, že napovídají tomu, že by mohli společně usilovat o obejití opatření pro zmrazení prostředků. 60 Při posuzování žádostí o povolení k použití zmrazených finančních prostředků či hospodářských zdrojů nebo o jejich zpřístupnění by měly příslušné orgány provést jakékoli další šetření, které pokládají za daných okolností za vhodné, jež může zahrnovat konzultaci jakéhokoli jiného zainteresovaného členského státu. Příslušné orgány by rovněž měly zvážit podmínky nebo záruky, aby zabránily užití uvolněných finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů pro účely, které se neslučují s vynětím. Mohou být tedy například upřednostněny bankovní převody před platbami v hotovosti. Při udělování povolení, s ohledem na kritéria stanovená v nařízeních, by měly být případně rovněž zváženy vhodné podmínky nebo omezení (například týkající se množství nebo hodnoty finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů při opětovném prodeji, které lze zpřístupnit každý měsíc). Veškerá povolení by měla být udělována písemně a před použitím nebo zpřístupněním dotyčných finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů. 61 Nařízení ukládají příslušným orgánům povinnost informovat osobu, jež podala žádost, a další členské státy o tom, zda byla žádost vyřízena. [...]“
15

Bundesgerichtshof má za to, že vzhledem k legislativním změnám, k nimž došlo ve spolkové zemi Šlesvicko-Holštýnsko počínaje dnem 1. ledna 2012, nelze vyloučit, že opravnému prostředku „Revision“ bude možno vyhovět z důvodu porušení volného pohybu služeb, zaručeného unijním právem. Připomíná, že výjimky a omezení stanovené v právní úpravě činnosti hazardních her mají podle judikatury Soudního dvora podléhat kontrole soudržnosti, aby se ověřilo, zda ovlivňují schopnost této úpravy dosáhnout legitimních cílů obecného zájmu, jež jsou jí sledovány (viz rozsudek Media Group Carmen, C‑46/08, EU:C:2010:505, bod 106 a násl.). V této souvislosti by odlišný právní stav v určité spolkové zemi v porovnání s ostatními spolkovými zeměmi mohl vést k nepoužitelnosti omezení bránících uvádění hazardních her na trh a k propagaci těchto her na internetu v jiných spolkových zemích z důvodu porušování unijního práva, takže by zákaz zprostředkování a organizace hazardních postrádal opodstatnění.
64

Přitom pokud by měl být bod 1 vysvětlivek ke KN k podpoložkám 2707 99 91 a 2707 99 99 této nomenklatury vykládán v tom smyslu, že výčet obsažený v jeho posledním pododstavci je taxativní, byly by tyto vysvětlivky z rozporu s tímto účelem, což by vedlo k tomu, že by takový produkt, o jaký se jedná ve věci v původním řízení, ve kterém hmotnost aromatických složek převažuje nad hmotností nearomatických složek, a který z tohoto důvodu patří do čísla 2707 KN, nemohl být zařazen do žádné z podpoložek tohoto čísla.
(33)

Výlučné právo na rozmnožování by mělo podléhat výjimce, aby byly povoleny určité úkony dočasného rozmnožování, jakými jsou dočasné nebo příležitostné [akcesorické] rozmnoženiny, které jsou nedílnou a významnou součástí technologického procesu a jsou prováděny s pouhým účelem umožnit buď účinný přenos v rámci sítě mezi třetími stranami prostřednictvím zprostředkovatele, nebo oprávněné užití díla nebo jiného předmětu ochrany. Uvedené úkony rozmnožování by samy o sobě neměly mít žádnou vlastní hospodářskou hodnotu. Pokud uvedené úkony splňují tyto podmínky, měla by tato výjimka zahrnovat úkony umožňující prohlížení (browsing) a úkony ukládání do vyrovnávací paměti (caching) včetně těch úkonů, které umožňují přenosovým systémům účinné fungování, a to za předpokladu, že zprostředkovatel neupravuje informace a jeho činnost není v rozporu s oprávněným užíváním technologie obecně uznávané a užívané průmyslem k získávání údajů o užívání informací. Užívání se považuje za oprávněné, pokud je k němu nositelem práva uděleno svolení nebo pokud není omezeno právními předpisy.“
7

Nařízením č. 73/2009 bylo od 1. ledna 2009 zrušeno a nahrazeno nařízení č. 1782/2003. Bod 49 odůvodnění tohoto nařízení zní takto: „Některé chyby v počátečním přiznávání platebních nároků členskými státy vedly k vyplácení značně vysokých částek zemědělcům. Tento nesoulad se až do přijetí nápravných opatření obvykle řeší finanční opravou. Pro členské státy by však nezbytná oprava, vzhledem k času, který od přiznání prvních platebních nároků uplynul, znamenala nepřiměřenou právní a správní překážku. V zájmu právní jistoty je proto třeba uvést přiznání těchto plateb do souladu s právními předpisy.“
6

Článek 22 nařízení č. 1408/71, nadepsaný „Pobyt mimo příslušný stát – Návrat do místa bydliště v jiném členském státu nebo přemístění bydliště do jiného členského státu během nemoci nebo mateřství – Potřeba odejít do jiného členského státu za účelem vhodného léčení“, v odstavci 1 stanovil: „Zaměstnaná osoba nebo osoba samostatně výdělečně činná, která splňuje podmínky právních předpisů příslušného státu pro vznik nároku na dávky, případně s přihlédnutím k ustanovení článku 18, a a) jejíž stav vyžaduje okamžité dávky […] během jejího pobytu na území jiného členského státu, […] nebo b) která po získání nároku na dávky hrazené příslušnou institucí má povolení uvedené instituce k návratu na území členského státu, kde má bydliště, nebo k přemístění svého bydliště na území jiného členského státu, nebo c) která získá povolení příslušné instituce k odjezdu na území jiného členského státu za účelem léčení přiměřeného jejímu zdravotnímu stavu: má nárok i) na věcné dávky poskytované na účet příslušné instituce institucí místa pobytu nebo bydliště podle jí uplatňovaných právních předpisů, jako by u ní byla pojištěna; doba, po kterou jsou dávky poskytovány, se však řídí právními předpisy příslušného státu; ii) na peněžité dávky poskytované příslušnou institucí podle jí uplatňovaných právních předpisů. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí místa pobytu však může tyto dávky poskytovat instituce místa pobytu na účet příslušné instituce v souladu s právními předpisy příslušného státu.“
Poznámka 2 písm. a) ke třídě XVI kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve zněních postupně vyplývajících z nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001, nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna, nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003 a nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, musí být vykládána v tom smyslu, že zboží, které splňuje podmínky jak pro zařazení do čísla 8473 této nomenklatury jako část nebo součást stroje spadajícího do čísla 8471 uvedené nomenklatury, tak pro zařazení do jednoho z čísel 8422, 8456, 8501, 8504, 8543 a 8544 téže nomenklatury jako samostatné zboží, je třeba jako takové zařadit do jednoho z těchto posledně uvedených čísel, a to podle jeho charakteristik.