C 27/43

Žaloba podaná dne 31. října 2019 – Hyperion Insurance Group a HIG Finance v. Komise

(Věc T-743/19)

(2020/C 27/49)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Hyperion Insurance Group Ltd (Londýn, Spojené království) a HIG Finance Ltd (Londýn) (zástupci: C. McDonnell, barrister, B. Goren, solicitor, M. Peristeraki, advokátka, a K. Desai, solicitor)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

— konstatoval neexistenci protiprávních státních podpor, zrušil článek 1 rozhodnutí Evropské komise C(2019) 2526 ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896 v rozsahu, v němž konstatuje existenci protiprávní státní podpory, a zrušil povinnost Spojeného království dožadovat se u žalobkyň vrácení údajné protiprávní státní podpory získané v této souvislosti (články 2 a 3 napadeného rozhodnutí),

— podpůrně, zrušil články 2 a 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládají Spojenému království dožadovat se u žalobkyň vrácení údajné protiprávní státní podpory,

— v každém případě uložil žalované náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládají žalobkyně devět žalobních důvodů.

1. První žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně chápe podstatu, cíl a fungování britských pravidel týkajících se kontrolovaných zahraničních společností, pokud jde o neobchodní finanční zisky. Závěry Komise v napadeném rozhodnutí spočívají na mnohých zjevně nesprávných posouzeních. Komise se dopustila zjevně nesprávných posouzení zejména v souvislosti s pochopením britského obecného daňového systému, pochopením cílů daňového režimu kontrolovaných zahraničních společností, s přesnou působností osvobození financování skupin a s definicí způsobilých úvěrových vztahů.

2. Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně považuje osvobození financování skupin za daňové osvobození, a tedy za výhodu. Co se týče neobchodních finančních zisků, osvobození financování skupin představuje daňové ustanovení a součást vytyčených pravidel pro kontrolované zahraniční společnosti, nikoliv selektivní výhodu. Komise nepředložila žádnou kvantitativní analýzu prokazující, že by toto osvobození představovalo výhodu, a při neexistenci důkazu o tom, že sporné opatření zakládá výhodu, nemůže napadené rozhodnutí nadále existovat.

3. Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise špatně určila referenční rámec pro posouzení účinků pravidel týkajících se kontrolovaných zahraničních společností a měla nesprávně za to, že daná pravidla tvoří soubor pravidel lišících se od obecného režimu britské korporátní daně. Komise nesprávně pochopila cíl pravidel týkajících se kontrolovaných zahraničních společností a nepřihlédla k prostoru Spojeného království pro posouzení.

4. Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávných posouzení při své analýze existence státní podpory a použila špatná kritéria při zkoumání srovnatelnosti. Komise neuznala rozdílnou rizikovost pro základ daně ve Spojeném království, pokud jde o půjčku členovi skupiny, který podléhá dani v uvedené zemi, a půjčku členovi skupiny, který v uvedené zemi dani nepodléhá, a iracionálně dospěla k závěru, že půjčka v rámci skupiny je srovnatelná s půjčkou třetí osobě.

5. Pátý žalobní důvod vychází z toho, že i za předpokladu, že sporná opatření týkající se kontrolovaných zahraničních společností představují na první pohled podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, dochází napadené rozhodnutí k chybnému závěru, že nic nemůže odůvodnit slučitelnost sporných opatření s unijními pravidly státních podpor. Napadené rozhodnutí je navíc iracionální a nekonzistentní, jelikož Komise správně uznala, že kapitola 9 části 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o (mezinárodních a jiných) daňových ustanoveních z roku 2010] je odůvodněná, pokud jediným důvodem uplatnění daně z kontrolovaných zahraničních společností v rámci situace uvedené v kapitole 5 části 9A uvedeného zákona je kritérium „kapitálu spojeného se Spojeným královstvím“, z důvodu, že toto kritérium může být v praxi nadmíru obtížně použitelné, a současně bez jakéhokoliv vhodného odůvodnění tvrdí, že kapitola 9 části 9A nemůže být nikdy odůvodněná v případech, kdy kritérium významných rozhodovacích funkcí vyvolá uplatnění daně z kontrolovaných zahraničních společností podle kapitoly 5 části 9A. Ve skutečnosti je kritérium významných rozhodovacích funkcí v praxi nadmíru obtížně použitelné, takže Komise měla konstatovat, že kapitola 9 je odůvodněná rovněž s ohledem na toto kritérium. Komise tedy měla dojít k závěru, že se nejedná o státní podporu.

6. Šestý žalobní důvod vychází z toho, že provedení napadeného rozhodnutí prostřednictvím vrácení údajné státní podpory žalobkyněmi, bude-li toto rozhodnutí potvrzeno, poruší základní zásady unijního práva, mj. svobodu usazování a volný pohyb služeb, jelikož v případě žalobkyň jsou dotčené kontrolované zahraniční společnosti usazené v jiných členských státech.

7. Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že inkasní příkaz založený na napadeném rozhodnutí není opodstatněný a je v rozporu se základními zásadami unijního práva.

8. Osmý žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění některých základních prvků napadeného rozhodnutí, například závěru, podle něhož daň z kontrolovaných zahraničních společností stanovená v části 9A kapitole 5 zákona o (mezinárodních a jiných) daňových ustanoveních z roku 2010 by mohla být bez problémů nebo bez nadměrné zátěže použita na základě kritéria významných rozhodovacích funkcí.