(viz body 90, 91)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 119, 131–134)

(viz body 148–150, 154–156, 165, 166)

(viz body 170–174)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 188, 198)

Vzhledem k tomu, že pouze výrok rozhodnutí, jímž se konstatuje jednání porušující pravidla hospodářské soutěže, může vyvolávat právní účinky, a tudíž nepříznivě zasahovat do právního postavení, nemůže být posouzení uvedené v odůvodnění jako takové předmětem žaloby na neplatnost. Toto posouzení může podléhat přezkumu legality soudem Unie pouze tehdy, pokud jakožto odůvodnění aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení představuje nezbytný podklad pro výrok tohoto aktu, a konkrétněji, pokud uvedené odůvodnění může změnit podstatu toho, o čem bylo rozhodnuto ve výroku dotyčného aktu.

(viz body 219, 221, 304, 644, 989, 990)

Komise a unijní soud však nemohou při přezkumu omezujícího účelu dohody, a zejména při zohlednění hospodářského a právního kontextu dohod, ponechat zcela bez povšimnutí potenciální důsledky této dohody. Vzhledem k tomu, že dohody zakládající omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu jsou dohodami, které vykazují dostatečný stupeň škodlivosti v tom smyslu, že jsou do takové míry způsobilé vyvolat protisoutěžní účinky, že je možné považovat za neužitečné prokazovat, že mají konkrétní účinky na trh, nemohou být dohody, které s přihlédnutím ke kontextu, jehož jsou součástí, mají potenciální dvojznačné účinky na trh, považovány za omezující hospodářskou soutěž z hlediska účelu. Aby nebyl ztracen užitečný účinek rozlišení mezi omezeními hospodářské soutěže z hlediska účelu a z hlediska důsledku, musí být analýza potenciálních důsledků takové dohody nicméně omezena na důsledky, které vyplývají z informací, které byly objektivně předvídatelné k datu uzavření uvedené dohody.

Protisoutěžní účel a důsledek dohody představují alternativní nekumulativní podmínky pro posouzení, zda se na tuto dohodu vztahuje zákaz stanovený v čl. 101 odst. 1 SFEU. V tomto ohledu není nutné prokázat konkrétní protisoutěžní důsledky jednání, jelikož je prokázán protisoutěžní účel této dohody. Prokázání existence omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu navíc nemůže vést pod zástěrkou zejména přezkumu hospodářského a právního kontextu dotčené dohody k posouzení důsledků této dohody, neboť jinak by byl ztracen užitečný účinek rozlišení mezi omezeními hospodářské soutěže z hlediska účelu a z hlediska důsledku stanoveného v čl. 101 odst. 1 SFEU.

(viz body 220, 221, 224, 230, 231)

V tomto ohledu pouhá okolnost, že věc má novou povahu, nebrání tomu, aby byla dotčená dohoda kvalifikována jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu. Praktiky uvedené v čl. 101 odst. 1 písm. a) až e) SFEU však netvoří taxativní výčet zakázaných koluzí, a přestože získané zkušenosti mohou nezpochybnitelně potvrdit inherentně škodlivou povahu určitých druhů spolupráce z hlediska hospodářské soutěže, skutečnost, že se Komise v minulosti nedomnívala, že dohoda určitého druhu omezovala svým samotným účelem hospodářskou soutěž, nemůže sama o sobě bránit Komisi, aby tak učinila v budoucnu po individuálním a důkladném přezkumu sporných opatření. Stejně tak kvalifikace dohody jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu nevyžaduje, aby byla prima facie nebo bez jakékoliv pochybnosti dostatečně škodlivá pro hospodářskou soutěž, aniž Komise nebo unijní soud provedly důkladný přezkum jejího obsahu, jejího účelu a hospodářského a právního kontextu, do kterého spadá.

Pro posouzení, zda dohoda mezi podniky vykazuje dostatečný stupeň škodlivosti, aby byla považována za omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, je třeba se soustředit na znění čl. 101 odst. 1 SFEU, na cíle, kterých má dosáhnout, jakož i na hospodářský a právní kontext, do kterého spadá. V rámci posuzování právního a hospodářského kontextu je rovněž třeba zohlednit povahu dotčeného zboží nebo služeb, jakož i skutečné podmínky fungování a struktury dotčeného trhu nebo trhů.

Pojem omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU může být uplatněn pouze na určité druhy koordinace mezi podniky, které vykazují již ze své povahy dostatečný stupeň škodlivosti pro řádné fungování normální hospodářské soutěže, aby bylo možné mít za to, že přezkum jejich účinků není nutný. V případě, že Komise dohody kvalifikuje jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, však není povinna ve svém rozhodnutí použít výrazy „dostatečný stupeň škodlivosti“, jelikož z tohoto posledně uvedeného rozhodnutí vyplývá, že správně použila pojem omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.

(viz body 244, 252, 253)

Přestože Komisi nepřísluší, aby vymezila dosah patentu, v tomto ohledu to nic nemění na tom, že se tento orgán nemůže zdržet veškeré činnosti, pokud je dosah patentu relevantní pro posouzení porušení článků 101 a 102 SFEU, jelikož i v případě, kdy je skutečný dosah patentu předmětem sporu před vnitrostátními soudy, musí mít Komise možnost vykonávat své pravomoci v souladu s ustanoveními nařízení č. 1/2003, že zjištění, která může Komise učinit, nijak nepředjímají posouzení, která vnitrostátní soudy provedou ohledně sporů týkajících se patentových práv, které jsou jim předloženy, a že rozhodnutí Komise podléhá přezkumu unijního soudu. I když tak Komisi ani Tribunálu nepřísluší rozhodovat o platnosti patentu, existence patentu musí být nicméně zohledněna při analýze prováděné v rámci pravidel hospodářské soutěže Unie.

(viz body 262, 263, 265, 269, 270, 272)

Je-li zjištěno, že došlo k pobídce, smluvní strany se již nemohou opírat o uznání platnosti patentu v rámci smírného narovnání. To, že je platnost patentu potvrzena soudním nebo správním orgánem, je v tomto ohledu irelevantní. Za skutečnou příčinu omezení hospodářské soutěže doložkami o neuvedení na trh a nenapadnutí je třeba považovat právě pobídku, a nikoli uznání platnosti patentu stranami smírného narovnání, a jelikož jsou uvedené doložky zcela nelegitimní, vykazují dostatečnou míru škodlivosti pro řádný průběh běžné hospodářské soutěže k tomu, aby bylo shledáno omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.

Pouhá existence doložek o neuvedení na trh a o nenapadnutí, jejichž dosah je vymezen působností dotčeného patentu, v takové dohodě o smírném narovnání, tak neumožňuje, i přes skutečnost, že tyto doložky jsou samy o sobě omezující, dojít k závěru o omezení hospodářské soutěže, které by vykazovalo dostatečný stupeň škodlivosti proto, aby bylo kvalifikováno jako omezení z hlediska účelu, pokud tyto dohody vycházejí z uznání platnosti patentu stranami. Výskyt takových doložek je naproti tomu problematický, jeví-li se, že podřízení společnosti generických léčiv těmto doložkám nevychází z jejího uznání platnosti patentu. V případě, kdy je neodůvodněná platba uskutečněná společností originálních léčiv stanovena v rámci uzavření smírného narovnání, je třeba mít za to, že společnost generických léčiv byla touto platbou pobídnuta k podřízení se doložkám o neuvedení na trh a nenapadnutí a je nutno konstatovat, že došlo k omezení z hlediska účelu.

(viz body 272, 277, 278, 280)

V případě, že je cílem obrácené platby stanovené v dohodě o smírném narovnání, která obsahuje doložku omezující hospodářskou soutěž, nahradit náklady vlastní dohodě o narovnání vynaložené společností generických léčiv jako náklady na soudní spory v rámci sporu mezi ní a společností originálních léčiv, nemůže být tato platba v zásadě považována za pobídkovou. Konstatování existence pobídky a omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu by však stále nebylo v tomto případě vyloučeno. Předpokládalo by však, že Komise prokáže, že částky odpovídající těmto nákladům vlastním smírnému narovnání, byť prokázaným a přesně vyčísleným stranami tohoto narovnání, jsou nepřiměřeně vysoké.

(viz body 284–291)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 318, 320, 325, 326–329, 334, 336, 347, 382)

Kritérium vnímání subjektu již přítomného na trhu je rovněž relevantním kritériem, ale nikoliv dostatečným pro posouzení existence potenciální hospodářské soutěže. Vnímání dotyčných subjektů, byť zkušených, tak samo o sobě neumožňuje mít za to, že jiný předmětný hospodářský subjekt je jedním z jejich potenciálních soutěžitelů. Naopak toto vnímání může podpořit schopnost subjektu vstoupit na trh, a tak přispět k jeho kvalifikaci jako potenciálního soutěžitele.

V kontextu dohod o smírném narovnání týkajících se patentů, jejichž protiprávní povaha se nemusí jevit jako zřejmá pro vnějšího pozorovatele, se Komise nemůže pro účely prokázání existence potenciální hospodářské soutěže na určitém trhu omezit na ověření neexistence nepřekonatelných překážek vstupu na tento trh, aby z toho vyvodila existenci potenciální hospodářské soutěže na uvedeném trhu. Komise tak správně posoudila potenciální hospodářskou soutěž na relevantním trhu za použití kritéria skutečných a konkrétních možností vstupu na něj, na základě kterého je existence potenciální hospodářské soutěže uznána pouze v případě skutečných možností vstupu na tento trh podniku, který na něj ještě nevstoupil, které by se staly skutečností v případě, že by nedošlo k restriktivní praktice.

(viz body 359, 379, 384)

(viz body 385, 386)

(viz body 432–501, 579–614, 718–752)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 527–547)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 644–678)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 797, 798, 802–804, 808–810, 866)

Z toho vyplývá, že Komise může mít s ohledem na všechny údaje, které má k dispozici, a případně na skutečnost, že strany dohody nepředložily vysvětlení či věrohodné vysvětlení, odůvodněně za to, že na základě celkového posouzení nebyla vedlejší dohoda uzavřena za obvyklých tržních podmínek, to znamená, že platba uskutečněná společností originálních léčiv přesahuje hodnotu obchodovaného zboží nebo že hodnota majetku převedeného na společnost generických léčiv přesahuje částku zaplacenou touto společností. Komise tedy může dospět k závěru, že došlo k obrácené platbě. Jestliže přitom obrácená platba nevyrovnává náklady spojené se smírným narovnáním, představuje pobídkovou výhodu. Strany dohod se však ještě mohou odvolat na zanedbatelnou povahu předmětné výhody, jejíž výše by nepostačovala k tomu, aby byla považována za výhodu odpovídající výrazné pobídce souhlasit s doložkami omezujícími hospodářskou soutěž stanovené v dohodě o smírném narovnání.

(viz body 903–906)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 943, 949, 951, 952, 956, 963)

(viz body 992–999)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 1016, 1025)

Viz znění rozhodnutí.

Pro posouzení, zda je na dohodu třeba pohlížet tak, že je v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU z důvodu narušení hospodářské soutěže, které je jejím důsledkem, je třeba přezkoumat hospodářskou soutěž v reálném rámci, v jakém by existovala v případě neexistence sporné dohody. Je tak třeba ukázat, na základě srovnání mezi hospodářskou soutěží, která existovala za existence dohody, a hospodářskou soutěží, která by existovala v případě, že by dohoda neexistovala, narušení hospodářské soutěže v případě uplatňování dohody.

V tomto ohledu, přijímá-li Komise rozhodnutí, kterým konstatuje, že došlo ke spáchání protiprávního jednání v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU, pouhá skutečnost, že Komise prokázala existenci potenciální hospodářské soutěže a omezení svobody jednání potenciálního soutěžitele, či dokonce jeho vyloučení, nezbavuje Komisi povinnosti provést analýzu skutečných důsledků dotčeného opatření na hospodářskou soutěž, pokud doložky uvedené dohody byly provedeny a jejich důsledky pro hospodářskou soutěž lze změřit s přihlédnutím k relevantnímu skutkovému vývoji, zejména k vývoji po uzavření dohody, ke kterému došlo před přijetím uvedeného rozhodnutí Komisí. Pokud by totiž Komise k prokázání toho, že dohody, které byly provedeny, měly protisoutěžní důsledek, mohla vycházet pouze z důsledků, které by mohly mít, rozlišení mezi omezeními hospodářské soutěže z hlediska účelu a z hlediska důsledku, zavedené čl. 101 odst. 1 SFEU, by ztratilo význam.

Komise se tak dopustila nesprávného právního posouzení, neboť se domnívala, že jelikož bylo prokázáno, že dohoda vylučovala potenciálního soutěžitele z dotčeného trhu, nebyla povinna, za účelem zobrazení hospodářské soutěže, tak jak by vypadala v případě neexistence dohody, přihlédnout ke skutečnému průběhu událostí, tak jak mohl být pozorován v okamžiku, kdy přijala své rozhodnutí, událostí, z nichž některé byly nejen relevantní, ale rovněž rozhodující pro účely provedení srovnání mezi hospodářskou soutěží, která existovala za existence dohody, a hospodářskou soutěží, která by existovala v případě, že by dohoda neexistovala.

(viz body 1076, 1092, 1121–1123, 1128, 1219, 1220)