Keywords

Summary



Keywords

1. Životní prostředí – Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí – Směrnice 85/337 – Právo nevládních organizací na ochranu životního prostředí podat žalobu – Rozsah

(Směrnice Rady 85/337, ve znění směrnice 2003/35, čl. 1 odst. 1 a 2 a článek 10a)

2. Životní prostředí – Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí – Směrnice 85/337 – Právo nevládních organizací na ochranu životního prostředí podat žalobu – Přímý účinek ustanovení uvedené směrnice stanovící toto právo

(Směrnice Rady 85/337, ve znění směrnice 2003/35, čl. 1 odst. 1 a 2 a článek 10a, a směrnice 92/43, ve znění směrnice 2006/105, článek 6)

Summary

1. Článek 10a směrnice 85/337 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice 2003/35, brání právní úpravě, která nevládním organizacím podporujícím ochranu životního prostředí uvedeným v čl. 1 odst. 2 této směrnice, nepřiznává možnost uplatňovat před soudem v rámci žaloby proti rozhodnutí o povolení záměrů, jež mohou mít významný vliv na životní prostředí ve smyslu téže směrnice, porušení pravidla vyplývajícího z práva Unie, jehož cílem je ochrana životního prostředí, z toho důvodu, že toto pravidlo chrání pouze obecné zájmy, a nikoli zájmy jednotlivců.

I když je přípustné, aby vnitrostátní zákonodárce omezil práva, jejichž porušení může být uplatňováno jednotlivcem v rámci žaloby podané proti rozhodnutí, aktu nebo nečinnosti, na něž se vztahuje uvedený článek 10a, pouze na veřejná subjektivní práva, nemůže být takové omezení samo o sobě použito na sdružení na ochranu životního prostředí, jelikož by tím došlo k porušení cílů třetího pododstavce poslední věty uvedeného článku. Pokud tedy platí, jak vyplývá z tohoto ustanovení, že sdružení musejí mít možnost uplatňovat stejná práva jako jednotlivci, bylo by v rozporu s cílem zajistit dotčené veřejnosti široký přístup k právní ochraně i se zásadou efektivity, kdyby uvedená sdružení nemohla uplatňovat i porušení norem vyplývajících z práva Unie v oblasti životního prostředí pouze z toho důvodu, že chrání obecné zájmy. To by je do značné míry zbavilo možnosti kontrolovat dodržování norem vyplývajících z tohoto práva, jež jsou nejčastěji zaměřeny na obecný zájem, a nikoli na pouhou ochranu zájmu jednotlivců.

(viz body 45–46, 50, výrok 1)

2. Nevládní organizace, které působí ve prospěch ochrany životního prostředí uvedené v čl. 1 odst. 2 směrnice 85/337 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice 2003/35, mohou z čl. 10a třetího pododstavce poslední věty této směrnice, dovozovat právo uplatňovat v rámci žaloby proti rozhodnutí o povolení záměrů, jež mohou mít významný vliv na životní prostředí ve smyslu čl. 1 odst. 1 téže směrnice, porušení vnitrostátních právních předpisů vyplývajících z článku 6 směrnice 92/43 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve znění směrnice 2006/105, přestože to vnitrostátní procesní právo neumožňuje s odůvodněním, že uplatňované právní předpisy chrání pouze obecné zájmy, nikoli zájmy jednotlivců.

Ustanovení posledních dvou vět třetího pododstavce uvedeného článku 10a totiž tím, že stanoví, že zájem každé nevládní organizace splňující požadavky stanovené v čl. 1 odst. 2 směrnice 85/337, je považován za dostatečný a že tyto organizace mají práva, jež mohou být porušena, stanoví přesná pravidla, která nepodléhají dalším podmínkám. Mezi tato práva musejí nutně patřit pravidla vnitrostátního práva, která provádí právní předpisy Unie v oblasti životního prostředí, a rovněž pravidla práva Unie v oblasti životního prostředí mající přímý účinek.

(viz body 48, 56–57, 59, výrok 2)