Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

1. Úředníci – Povinnost správy poskytnout pomoc – Žádost o pomoc – Pojem – Žádost o přijetí rozhodnutí nebo přiznání náhrady škody podle článku 24 služebního řádu – Ukončení jednání, jichž se žádost týká – Neexistence vlivu

(Služební řád, článek 24)

2. Žaloby úředníků – Právní zájem na podání žaloby – Žaloba úředníka, jenž se údajně stal obětí psychického obtěžování, která směřuje proti zamítnutí žádosti o pomoc – Odchod žalobce do důchodu před podáním žaloby – Zachování právního zájmu na řízení

(Služební řád, článek 91)

3. Žaloby úředníků – Žalobní důvody – Žalobní důvod vycházející z existence psychického obtěžování – Povinnost zohlednit všechny relevantní skutkové okolnosti

4. Soudní řízení – Návrh na zahájení řízení – Formální náležitosti – Stručný popis žalobních důvodů

5. Žaloby úředníků – Předcházející správní stížnost – Zamítavé rozhodnutí – Neexistence povinnosti správy nahradit odůvodnění napadeného aktu

(Služební řád, článek 90)

6. Úředníci – Povinnost správy poskytnout pomoc – Působnost – Dosah – Soudní přezkum – Meze

(Služební řád, článek 24)

7. Úředníci – Psychické obtěžování – Pojem – Povýšení údajné oběti – Okolnost, která nevylučuje existenci obtěžování

(Služební řád, článek 12a)

8. Úředníci – Psychické obtěžování – Pojem – Známky a hodnocení obsažené v hodnotícím posudku – Nerozhodné indicie o existenci obtěžování

(Služební řád, článek 12a)

9. Úředníci – Povinnost správy poskytnout pomoc – Provedení v oblasti psychického obtěžování – Povinnost údajné oběti dodržet postup stanovený vnitřními pravidly orgánu k podání žádosti o pomoc – Neexistence

(Služební řád, článek 24)

10. Úředníci – Povinnost správy poskytnout pomoc – Působnost – Dosah – Meze

(Služební řád, článek 24)

11. Úředníci – Psychické obtěžování – Pojem – Úředník zbavený své funkce zástupce vedoucího oddělení – Skutečnost, jež nezakládá obtěžování

(Služební řád, článek 12a)

1. Za žádost o pomoc musí být považována nejen žádost podaná úředníkem, který tvrdí, že se nyní z důvodu svého postavení a služebních povinností stal on sám nebo členové jeho rodiny obětí vyhrožování, urážky nebo pomluvy nebo jiného útoku vůči osobě nebo majetku, ale rovněž každá žádost úředníka vyzývající orgán oprávněný ke jmenování k přijetí rozhodnutí nebo k náhradě škody z důvodu souvisejícího s článkem 24 služebního řádu, i když závadné jednání bylo ukončeno.

(viz bod 48)

Odkazy:

Soud pro veřejnou službu: 8. února 2011, Skareby v. Komise, F‑95/09, body 25 a 26

2. Úředník nebo bývalý úředník, který tvrdí, že se stal obětí psychického obtěžování, a který u soudu napadl odmítnutí orgánu věcně přezkoumat jeho žádost o pomoc, má v zásadě právní zájem na řízení, i když tvrzené skutečnosti ustaly nebo žalobce nepožaduje náhradu újmy vyplývající z tvrzeného obtěžování, zahájení disciplinárního řízení proti údajnému původci tohoto obtěžování, ani zrušení jednoho z aktů, který podle něj přispěl k uvedenému obtěžování, jelikož případné uznání existence psychického obtěžování ze strany správy může mít samo o sobě příznivý účinek v rámci terapeutického procesu psychického zotavení obtěžované osoby. V tomto ohledu okolnost, že údajná oběť odešla před podáním žaloby do důchodu, ji nezbavuje jejího právního zájmu na řízení.

(viz bod 55)

Odkazy:

Soud pro veřejnou službu: výše uvedený rozsudek Skareby v. Komise, bod 26

3. V rámci žaloby týkající se údajného psychického obtěžování musí unijní soud pro posouzení existence ponižujícího chování zohlednit všechny relevantní skutkové okolnosti. Rozhodnutí je skutková okolnost, která může představovat indicii takového chování, které je společně s ostatními třeba zohlednit bez toho, že by se muselo přistoupit k přezkumu jeho legality nebo že by uplynutí lhůt k podání žaloby proti němu představovalo překážku pro to, aby soud konstatoval existenci obtěžování. To platí tím spíše, že je možné, že diskriminace vyjde v plné míře najevo až po uplynutí lhůt pro podání žaloby proti rozhodnutí, ve kterém se tato diskriminace projeví.

(viz bod 57)

Odkazy:

Soud pro veřejnou službu: 15. února 2011, Barbin v. Parlament, F‑68/09, bod 109

4. K přípustnosti žaloby stačí, aby běžně obezřetná osoba mohla v argumentaci uvedené žalobcem určit alespoň jeden žalobní důvod vznesený na podporu jednoho z návrhových žádání. Pokud lze snadno určit několik žalobních důvodů vznesených na podporu žaloby, nelze žalobu prohlásit za nepřípustnou.

(viz bod 61)

5. Jelikož správa nemá povinnost zaujmout stanovisko ke každému argumentu vznesenému úředníkem v jeho žádosti, je-li rozhodnutí relevantním způsobem odůvodněno, nemá správa důvod se od tohoto odůvodnění odchýlit při rozhodování o stížnosti směřující proti tomuto rozhodnutí tím, že by je nahradila novým odůvodněním lišícím se od předchozího odůvodnění.

(viz bod 66)

6. Přezkum unijního soudu týkající se opatření přijatých správou, jíž byla předložena žádost o pomoc, se omezuje na otázku, zda dotčený orgán vycházel z platného důvodu, zejména zda se pohyboval v rámci rozumných mezí a zda svou posuzovací pravomoc nevyužil způsobem zjevně nesprávným. V tomto ohledu stačí, že jeden z důvodů vznesených orgánem oprávněným ke jmenování je platný a dostačující, aby rozhodnutí bylo legální.

Pokud jde o legalitu rozhodnutí, které zamítá žádost o pomoc, aniž by bylo zahájeno správní šetření, soud musí přezkoumat opodstatněnost tohoto rozhodnutí s přihlédnutím ke skutečnostem, které byly v době rozhodování správě oznámeny zejména dotčenou osobou v její žádosti o pomoc.

(viz body 85 a 98)

Odkazy:

Soud prvního stupně: 25. října 2007, Lo Giudice v. Komise, T‑154/05, bod 137 a citovaná judikatura

Soud pro veřejnou službu: 14. dubna 2011, Šimonis v. Komise, F‑113/07, body 69 a 70

7. Okolnost, že byl úředník povýšen, neumožňuje vyloučit, že se stal obětí obtěžování nebo ponižujícího zacházení ze strany jeho nadřízeného, tím spíš že o povýšení úředníka bylo rozhodnuto v rozporu s názorem jeho nadřízeného.

(viz bod 89)

8. Skutečnost, že hodnotící posudky úředníka nejsou negativní, neumožňuje vyloučit existenci obtěžování nebo ponižujícího chování vůči němu, jelikož takové chování se může projevovat mimo rámec hodnocení. Známky a posouzení, ať negativní či pozitivní, jež jsou obsaženy v hodnotícím posudku, totiž nemohou být samy o sobě považovány za indicie toho, že uvedený posudek byl vyhotoven s cílem psychického obtěžování.

(viz bod 90)

Odkazy:

Soud pro veřejnou službu: 2. prosince 2008, K v. Parlament, F‑15/07, bod 39

9. Okolnost, že úředník nevyužil řízení o obtěžování stanovené ve vnitřních pravidlech orgánu, nepředstavuje překážku k tomu, aby orgán oprávněný ke jmenování přezkoumal reálnost tvrzení formulovaných v rámci žádosti o pomoc zaslané správě. Prováděcí opatření totiž může pouze poskytnout rámec výkonu práva úředníka, které je stanoveno ve služebním řádu, ale nemůže omezit jeho dosah, takže dotčený orgán nemůže podřídit výkon práva uvedeného úředníka podat žádost o pomoc předchozím využitím vnitřního postupu, který není stanoven ve služebním řádu. Zejména platí, že ačkoliv je žádoucí využít vnitřních postupů zavedených v obecných prováděcích ustanoveních, existence takových postupů nemůže úředníky zbavit jejich práva podle služebního řádu podat stížnost nebo podat žalobu proti aktu k unijnímu soudu, aniž předtím vyčerpávajícím způsobem využijí existujících vnitřních postupů.

(viz bod 91)

Odkazy:

Soud pro veřejnou službu: 18. května 2009, Meister v. OHIM, F‑138/06 a F‑37/08, body 138 až 140

10. Pokud musí orgán oprávněný ke jmenování zasáhnout v případě události neslučitelné s řádným a nerušeným průběhem služby, nemůže být povinen vést šetření na základě pouhých tvrzení bez důkazů nebo alespoň neúplných důkazů. Za účelem ochrany práv osob, jež mohou být dotčeny, musí totiž uvedený orgán před zahájením šetření ověřit, zda má k dispozici indicie, které mohou podpořit případná podezření. Úředníkovi, který podal žádost založenou na článku 24 služebního řádu, tedy přísluší, aby poskytl neúplný důkaz o reálnosti útoků, jejichž obětí se podle svého tvrzení stal. Pouze při existenci těchto skutečností musí orgán přijmout vhodná opatření.

(viz bod 97)

Odkazy:

Soudní dvůr: 26. ledna 1989, Koutchoumoff v. Komise, 224/87, body 15 a 16

Tribunál Evropské unie: 12. července 2012, Komise v. Nanopoulos, T‑308/10 P, bod 152

11. Okolnost, že vedoucí oddělení rozhodne, že úředník jej nebude nadále zastupovat v době jeho nepřítomnosti, nemůže představovat důkaz o psychickém obtěžování nebo o ponižujícím chování z jeho strany, jelikož každý vedoucí oddělení si může volně zvolit úředníka nebo pracovníka, jenž ho zastupuje v době jeho nepřítomnosti, protože podle služebního řádu zůstává osobou primárně odpovědnou za chod oddělení. V tomto ohledu okolnost, že úředník již dlouho pracuje v oddělení, nebo má dokonce vysokou platovou třídu, mu nepřiznává žádné právo na výkon funkcí personálního řízení ani úkolů souvisejících s vedením.

(viz bod 100)