ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
89.

Zadruhé stanovení vyšší provozní úrovně pro jakýkoli potenciální subjekt vstupující na trh ve srovnání s jeho konkurenty by bylo v rozporu s nutností zajistit spravedlivé konkurenční podmínky na trase LHR-PHL. Takový požadavek by tedy společnost Delta připravil o flexibilitu, kterou poskytuje pravidlo 80/20, a znevýhodnil by ji oproti společnosti American, která by z něj nadále těžila. Vzhledem k tomu, že cílem závazků je zajistit účinnou hospodářskou soutěž na trase LHR-PHL, musí být situace společnosti Delta srovnatelná se situací jakékoli jiné letecké společnosti, a zejména se situací společností, které působí na této trase. Z toho vyplývá, že pouze využití letištních časů novým subjektem vstupujícím na trh za podmínek stanovených v ustanovení 1.13 konečných závazků zajišťuje, že tento nový subjekt vstupující na trh – v projednávané věci společnost Delta – může provozovat svou činnost za stejných podmínek jako její hlavní konkurent, společnost American.
9.

Článek 4 decreto-legge n. 50 convertito con modificazioni dalla L. 21 giugno 2017, n. 96 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti teritoriali, ulteriori interventi per le colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (nařízení s mocí zákona č. 50 o naléhavých ustanoveních ve finanční oblasti, pobídkách ve prospěch územních samosprávných celků, dalších intervencí do oblastí zasažených zemětřesením a opatřeních pro rozvoj) ze dne 24. dubna 2017 ( 5 ), ve znění pozdějších předpisů, zavedl daňový režim pro krátkodobý pronájem nemovitostí mimo podnikatelskou činnost (dále jen „sporná daňová úprava“).
33.

Pokud jde o protisoutěžní účinky vyplývající z jednání společnosti LG, Komise měla za to, že odstranění železniční tratě mohlo zabránit LDZ ve vstupu na trh, nebo přinejmenším výrazně ztížit její vstup na trh, a to i přesto, že podle názoru Komise měla LDZ před odstraněním železniční trati věrohodnou příležitost přepravovat ropné produkty společnosti Orlen určené k vývozu po moři z rafinérie do lotyšských námořních terminálů prostřednictvím krátké trasy do Lotyšska. Odstraněním železniční trati musela každá železniční přeprava z rafinérie do lotyšského námořního terminálu využívat mnohem delší trasu na území Litvy. Po odstranění železniční trati bylo jedinou možností LDZ konkurovat LG, aby se pokusila být činná na trase do Klaipėdy nebo na dlouhé trase do Lotyšska. Z tohoto důvodu by byla LDZ nucena vykonávat činnost daleko od své logistické základny v Lotyšsku a byla by závislá na službách provozování infrastruktur svého konkurenta, společnosti LG. Za těchto okolností měla Komise za to, že z pohledu ex ante byla LDZ vystavena značnému obchodnímu riziku a bylo málo pravděpodobné, že jej podstoupí.
59.

K posledně uvedenému aspektu bych pouze dodal, že v unijním systému zásada efektivity znamená především to, že výklad unijních pravidel by měl zajistit minimální účinnost, aby se zabránilo tomu, že tato pravidla budou pouhou formalitou a aby se vyloučil výklad vedoucí k absurdním nebo nesprávným výsledkům. Zásada efektivity by neměla být chápána jako prostředek k maximalizaci dosahu a účinnosti unijních pravidel, zejména pokud by to znamenalo překročení rámce jasných záměrů unijního normotvůrce ( 16 ).
3.

Body 9 až 11, 22, 33 až 35, 47 a 48 směrnice 2016/343 znějí následovně: „(9) Cílem této směrnice je posílit právo na spravedlivý proces v trestním řízení stanovením společných minimálních pravidel pro některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při řízení před soudem. (10) Stanovením společných minimálních pravidel pro ochranu procesních práv podezřelých a obviněných osob tato směrnice usiluje o posílení důvěry členských států v systémy trestního soudnictví jiných členských států, a tím usnadňuje vzájemné uznávání rozhodnutí v trestních věcech. Tato společná minimální pravidla mohou rovněž vést k odstranění překážek volného pohybu občanů na území členských států. (11) Tato směrnice by se měla vztahovat pouze na trestní řízení, jak je vykládá Soudní dvůr […], aniž je dotčena judikatura Evropského soudu pro lidská práva. […] […] (22) Důkazní břemeno při prokazování viny podezřelé nebo obviněné osoby leží na obžalobě a jakákoli pochybnost by se měla vykládat ve prospěch podezřelé nebo obviněné osoby. K porušení presumpce neviny dojde tehdy, pokud by bylo důkazní břemeno přesunuto z obžaloby na obhajobu, aniž by tím byly dotčeny jakékoli vyhledávací pravomoci soudu z moci úřední, nezávislost soudní moci při posuzování viny podezřelé nebo obviněné osoby a uplatnění domněnek na základě skutečností či právních předpisů ve vztahu k trestní odpovědnosti podezřelé nebo obviněné osoby. […] […] (33) Právo na spravedlivý proces představuje jednu ze základních zásad demokratické společnosti. Právo podezřelé nebo obviněné osoby na to, aby byla přítomna při řízení před soudem, z tohoto práva vychází a mělo by být zajištěno v celé Unii. (34) Pokud podezřelá nebo obviněná osoba z důvodů, jež se vymykají její kontrole, nemůže být přítomna při řízení před soudem, měla by mít ve lhůtě stanovené vnitrostátním právem možnost požádat o nový termín řízení před soudem. (35) Právo podezřelé nebo obviněné osoby na to, aby byla přítomna při řízení před soudem, není právem absolutním. Za určitých podmínek by měla mít podezřelá nebo obviněná osoba možnost se tohoto práva výslovně nebo mlčky vzdát, musí to však učinit jednoznačně. […] (47) Tato směrnice podporuje základní práva a zásady uznané v Listině [základních práv Evropské unie (dále jen ‚Listina‘)] a EÚLP [Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen ‚EÚLP‘)], včetně […] práva na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, presumpce neviny a práva na obhajobu. Zejména by se mělo přihlížet k článku 6 Smlouvy o Evropské unii, v němž se uvádí, že Unie uznává práva, svobody a zásady obsažené v Listině, a dále, že základní práva, která jsou zaručena EÚLP a která vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, mají tvořit obecné zásady práva Unie. (48) Vzhledem k tomu, že tato směrnice stanoví minimální pravidla, měly by mít členské státy možnost rozšířit práva stanovená v této směrnici s cílem poskytnout vyšší úroveň ochrany. Úroveň ochrany poskytovaná členskými státy by nikdy neměla být nižší než normy stanovené Listinou nebo EÚLP v souladu s tím, jak je vykládají Soudní dvůr a Evropský soud pro lidská práva.“
89.

Mohlo by se zdát, že znehodnocené zbraně, které nespadají pod pojem střelné zbraně, takovým postupům při převodu z jednoho členského státu do druhého nepodléhají. Nicméně mám za to, že tomu tak není, a to z několika důvodů: – Každá zbraň obsahuje určité „hlavní části“. Účelem znehodnocení je právě zajistit, „že všechny hlavní části střelné zbraně jsou trvale nepoužitelné a není možné je jakkoli odstranit, nahradit nebo upravit“ ( 34 ). – Některé z těchto hlavních částí samy o sobě představují střelnou zbraň ve smyslu čl. 1 odst. 1b směrnice 91/477, který do svého znění zahrnuje to, co bylo původně stanoveno v části II písm. b) přílohy I směrnice 91/477. – V této souvislosti lze jen stěží zpochybnit, že příslušný orgán přijímajícího státu má pravomoc zkontrolovat a klasifikovat znehodnocené zbraně jako zbraně obsahující „hlavní části střelné zbraně“, jejichž znehodnocení musí rovněž potvrdit.
68.

Mám za to, že Parlament oprávněně tvrdí, že Tribunál v bodě 146 napadeného rozsudku zrušil napadené rozhodnutí, aniž by přezkoumal, zda je toto zrušení přiměřené. Argumentace, která je pro projednávaný spor zjevně relevantní, je obsažena v rozsudku Tribunálu ve věci Spadafora v. Komise ( 28 ). V tomto rozsudku bylo konstatováno, že kandidát musí být v zásadě navrácen do situace, v níž se nacházel před vznikem nesrovnalostí ve výběrovém řízení. Pokud však navrácení do předchozí situace zahrnuje zrušení aktů, jejichž adresáty jsou třetí osoby a jež jsou pro ně příznivé, je třeba přezkoumat, zda toto zrušení nepředstavuje s ohledem na dotčenou nesrovnalost nepřiměřenou sankci. V této souvislosti je třeba vzít v úvahu povahu protiprávního jednání, k němuž došlo, zájem kandidáta, zájem třetích osob a zájmy služby.
5.

Bod 16 odůvodnění směrnice o průmyslových emisích objasňuje možnost stanovit mírnější mezní hodnoty emisí: „Pro účely zohlednění určitých zvláštních okolností, kdy by použití úrovní emisí spojených s nejlepšími dostupnými technikami vedlo k nákladům, jejichž výše by nebyla přiměřená přínosům pro životní prostředí, by měly mít příslušné orgány možnost stanovit mezní hodnoty emisí, jež se od uvedených úrovní odchylují. Takovéto odchylky by měly vycházet z hodnocení zohledňujícího přesně definovaná kritéria. Mezní hodnoty emisí stanovené v této směrnici by neměly být překročeny. V žádném případě by nemělo být způsobeno závažné znečištění a celkově by mělo být dosaženo vysoké úrovně ochrany životního prostředí.“
97.

Důvodem jsou jednoduše velmi komplexní skutkové okolnosti. Ani účastníci kartelové dohody totiž často nejsou schopni sami posoudit, na jaké úrovni by se jejich ceny pohybovaly bez této dohody. Zejména nemohou vědět, do jaké míry by se při úplném konkurenčním tlaku podařilo některým konkurentům snížit náklady a s tím ceny. V tomto případě by také nemohli zpřístupnit vhodné údaje, na jejichž základě by se výše škody dala s konečnou platností stanovit.
41.

Jak upozornila rakouská vláda, opačný přístup by znamenal nerovné zacházení se situacemi, jež jsou v podstatě rovnocenné, jako jsou ty, které z věcného hlediska definují postavení učitelů ve veřejné službě a v soukromém sektoru. To by podle tvrzení Komise bylo o to závažnější, že pojem veřejné služby není v rámci Unie harmonizován, což by mělo za následek, že v případě odlišného výkladu by oblast působnosti článku 88 GDPR závisela na vnitrostátním právu.
22.

Dánská vláda tvrdí, že cílem, který § 9 odst. 12 bod 5 cizineckého zákona domněle sleduje, je zajistit úspěšnou integraci.Ratio legis § 9 odst. 12 bodu 5 cizineckého zákona bylo kromě toho upřesněno předkládajícím soudem, který citoval návrh zákona č. L 180. ze dne 26. dubna 2012 (na jehož základě bude přijat cizinecký zákon ve znění použitelném na spor v původním řízení), a to zejména oddíl 3.8 uvedeného návrhu, ve kterém vláda připomněla, že „aby bylo možné do Dánska přivést manžela-cizince nebo manželku-cizinku, musí být cizinci s pobytem řádně integrováni a musí mít vazbu s dánskou společností. Integrace manžela-cizince nebo manželky-cizinky do dánské společnosti je snazší, může-li rezident podpořit svého manžela nebo manželku a pomoci tomuto manželovi nebo manželce, aby se usadil, naučil se dánsky a vstoupil na trh práce“ ( 23 ). Sloučení rodiny manželů nebo manželek by proto mělo být podmíněno tím, že cizinci s pobytem budou držiteli povolení k trvalému pobytu, jehož udělení je napříště podmíněno složením jazykového testu, jelikož cizinec s pobytem musí být s to přispět k integraci svého manžela nebo manželky do dánské společnosti. Cizinci s pobytem, kteří takové povolení k pobytu získali před zavedením této podmínky, stále podle slov dánské vlády v dotčeném návrhu zákona, v současnosti neprokazují, že jsou řádně integrováni. Dánská vláda proto navrhla požadovat od pobývajících cizinců, kteří žádají o sloučení rodiny se svým manželem nebo manželkou, kteří jsou státními příslušníky třetí země a kteří již jsou držiteli povolení k trvalému pobytu, za účelem udělení takového povolení splnění určitého počtu nových podmínek, mezi nimi i složení zkoušky z dánského jazyka.
66.

V projednávané věci by byl podnik, který by byl konkurentem společnosti P GmbH a požadoval stejnou cenu, zatížen daní z přidané hodnoty ve výši pouze 13/113 ceny a nikoliv daní z přidané hodnoty ve výši 20/120 ceny. Při stejné ceně by společnost P GmbH měla v důsledku svého omylu ohledně výše sazby daně menší ziskovou marži než srovnatelný konkurent. Při stejné ziskové marži by společnost P GmbH musela v důsledku svého omylu účtovat vyšší cenu, což by opět byla konkurenční nevýhoda. To v projednávané věci hovoří proti bezdůvodnému obohacení společnosti P GmbH.
63.

Žalobci sice tvrdí, že Komise tuto kontrolní pravomoc vykonává velice zdrženlivě, to by však hovořilo spíše proti tomu, že členské státy překračují své pravomoci podle čl. 53 odst. 1 – alespoň podle názoru Komise. V případě, že by Komise v této souvislosti nařízení a zejména článek 53 porušila, by ostatně ekologická sdružení na základě nedávných změn nařízení o Aarhuské úmluvě ( 20 ) mohla jako doplněk nebo alternativu k řízení, jako je toto, požádat o přezkum a případně se obrátit na unijní soudy.
74.

Zaprvé vedení prvního řízení o přijetí zpět až do konce i po odchodu dotyčné osoby z území dožadujícího členského státu a případné přenesení příslušnosti s ním spojené by v žádném případě nezaručovalo rychlé provedení uvedeného řízení. Vedení tohoto prvního řízení až do konce by naopak na jedné straně podstatně snížilo účinnost sledovanou unijním normotvůrcem, a na druhé straně by mohlo podněcovat dotyčné osoby, aby opustily území dožadujícího členského státu s cílem buď zabránit svému přemístění do příslušného členského státu, nebo prodloužit svůj pobyt na území Unie, a využívat tak výhody materiálních podmínek přijetí.
32.

Pokud by naopak nebyla uznána pravomoc dozorového úřadu konstatovat porušení práv přiznaných na základě GDPR za přednostní, předkládající soud by s ohledem na zásadu právní jistoty musel považovat závěry v konečném rozsudku občanskoprávního soudu za závazné, aniž by sám mohl posoudit legalitu zjištění učiněných dozorovým úřadem v jeho rozhodnutí, pokud jde o existenci takového porušení. Předkládající soud má za to, že takový postup by zbavil pravomoc stanovenou v čl. 78 tohoto nařízení její podstaty.
35.

Na podporu první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku totiž navrhovatelka tvrdí, že tím, že v bodě 64 napadeného rozsudku rozhodl, že zjevně nesprávné posouzení lze konstatovat pouze v případě, že by ECHA zcela a nesprávně nepřihlédla ke spolehlivé studii, jejíž zahrnutí by změnilo celkové hodnocení důkazů, takže konečné rozhodnutí by bylo nevěrohodné, Tribunál v rozporu se zásadou vědecké excelence stanovil nepřiměřenou hranici a umožnil ECHA vyloučit spolehlivé vědecké studie a vyhnout se tak jakémukoli soudnímu přezkumu, pokud jde o zjevně nesprávná posouzení. Je-li studie spolehlivá a relevantní, její výsledky by měly být zohledněny v rámci přístupu založeného na průkaznosti důkazů, a to s ohledem na povinnost ECHA zohlednit všechny relevantní informace.
66.

Právní nauka je toho názoru, že druhá část uvedené definice „pohledávky“ by měla být vykládána v tom smyslu, že pojem „transakce“ se vztahuje na smlouvy nebo obchodní činnosti, které mohou vést ke vzniku smluvní odpovědnosti, zatímco pojem „již uskutečněná událost“ se podle právní nauky vztahuje na delikty, které zakládají mimosmluvní odpovědnost ( 24 ). Tento výklad je podpořen bodem 12 odůvodnění nařízení č. 655/2014, podle něhož „[EPOÚ] by měl být k dispozici za účelem zajištění pohledávek, které se dosud splatnými nestaly, pokud tyto pohledávky vyplývají z již uskutečněné transakce nebo události a lze stanovit jejich výši, včetně pohledávek týkajících se protiprávního jednání či jednání, které je postaveno na roveň protiprávnímu jednání, a občanskoprávních nároků na náhradu škody či uvedení do původního stavu, které jsou založeny na jednání, jež vedlo k trestnímu řízení“ ( 25 ).
87.

Pokud jde o zájem společnosti DIGI na napadení rozhodnutí o přidělení, zaprvé konstatuji, že se nezdá být vyloučeno, s výhradou potvrzení předkládajícím soudem, že by v důsledku mimořádných opravných prostředků podaných společností DIGI u Alkotmánybíróság (Ústavní soud, Maďarsko) byla zpochybněna zákonnost správního řízení, které vedlo k přijetí rozhodnutí o vyloučení tohoto podniku z dražby, nebo spravedlivost následného soudního řízení. Zadruhé uvádím, že nelze vyloučit, opět s výhradou potvrzení předkládajícím soudem, že meritorní přezkum opravného prostředku společnosti DIGI by mohl vést ke zrušení rozhodnutí o přidělení a dražby jako celku, což by vyžadovalo opakování tohoto řízení, kterého by se tentokrát mohla účastnit společnost DIGI Kft, a to vzhledem k uplynutí doby trvání důvodu pro vyloučení stanoveného v bodě 61 písm. n) dokumentace.
57.

Pokud jde o povahu újmy, Soudní dvůr opakovaně rozhodl, že újmu finanční povahy až na výjimečné okolnosti nelze považovat za nenapravitelnou, jelikož peněžitá náhrada může zpravidla navrátit poškozenou osobu do situace předcházející vzniku újmy, případně prostřednictvím žaloby na náhradu škody ( 36 ). Příslušný orgán v členském státě výkonu bude muset posoudit, zda by okamžitý výkon rozhodnutí, které je předmětem návrhu na zastavení, mohl způsobit dlužníkovi nevratnou újmu, kterou by nebylo možné napravit, pokud by rozhodnutí bylo prohlášeno za neplatné v členském státě původu nebo pokud by bylo zrušeno potvrzení EET, které je podmínkou pro možnost přímého výkonu v jiném státě.
25.

Rozhodnutí orgánu finančního dohledu zakázat jednateli vykonávat funkce v regulovaném investičním podniku, a to z důvodu rozhodnutí o jeho nedůvěryhodnosti, nebylo považováno za rozhodnutí, které spadá do oblasti trestního práva. Podle směrnice 2004/39/ES ( 18 ) by orgán dohledu mohl odmítnout nebo odejmout povolení vydané investičnímu podniku, pokud by nebyl přesvědčen o tom, že osoby, které tento podnik řídí, mají dostatečně dobrou pověst. Aniž by byly dotčeny postupy pro odnětí povolení nebo právo členských států ukládat trestní sankce, mohly být uloženy vhodné správní sankce. Soudní dvůr poznamenal, že kroky, které musí orgán učinit v návaznosti na zjištění, že osoba již nesplňuje požadavek dobré profesní pověsti, jsou součástí řízení o odnětí povolení. Jejich použití nesouviselo s případy, na které se vztahuje trestní právo ve smyslu uvedené směrnice ( 19 ).
50.

Zaprvé, pokud jde o elektřinu spotřebovanou při těžbě hnědého uhlí v povrchovém dole, domnívám se především, že ačkoli je tato činnost zajisté prováděna s (konečným) cílem vyrábět elektřinu, nelze ji ani s ohledem na výraz „výroba elektřiny“ v běžném jazyce považovat za součást výroby elektřiny ve smyslu sporného osvobození od daně. Elektřina používaná při těžbě je totiž určena k výrobě surového hnědého uhlí, které podle čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 2003/96 představuje „energetický produkt“ ( 35 ). Sporné osvobození od daně se vztahuje pouze na výrobu elektřiny a ne na „výrobu energetických produktů“ ( 36 ). Kromě toho pokud by chtěl unijní normotvůrce tento druh spotřeby osvobodit na základě sporného osvobození od daně, vyjádřil by to explicitněji, například odkazem na „elektřinu používanou pro výrobu energetického produktu“, jak to v podstatě učinil v rámci nepovinného osvobození od daně v čl. 21 odst. 3 druhé větě této směrnice. Tento výklad je rovněž v souladu s restriktivním výkladem, který je třeba použít pro působnost sporného osvobození od daně. Dále s ohledem na cíl nenarušovat hospodářskou soutěž by bylo vhodnější rozlišovat mezi procesem těžby energetického produktu a výrobou elektřiny. V opačném případě by mohlo dojít k nerovnému zacházení mezi podniky, které provozují elektrárny a těží hnědé uhlí pro výrobu elektřiny, a podniky, které získávají surové hnědé uhlí pro výrobu elektřiny od třetích osob, a to z důvodu rozdílného daňového zatížení ( 37 ).
51.

Na tuto otázku poskytuje odpověď judikatura Soudního dvora týkající se obecného uchovávání údajů a přístupu k nim. Vnitrostátní právo stanoví podmínky, za nichž poskytovatelé služeb elektronických komunikací musí poskytnout příslušným vnitrostátním orgánům přístup k údajům. Musí obsahovat jasná a přesná pravidla pro úpravu působnosti a použití opatření přijatého za tímto účelem a stanovit minimální záruky tak, aby osoby, jejichž osobní údaje jsou dotčeny, měly dostatečné záruky k tomu, aby byly tyto údaje účinně chráněny před nebezpečím zneužití. Zásah musí být omezen na to, co je nezbytně nutné. Za účelem boje proti trestné činnosti lze poskytnout přístup pouze k údajům osob, u nichž je podezření, že připravují, páchají či spáchaly závažný trestný čin nebo se určitým způsobem na takovém trestném činu podílely. K tomu, aby byly tyto podmínky plně dodržovány, je zásadní, aby takový přístup podléhal předchozímu přezkumu ze strany soudu nebo nezávislého správního orgánu a aby tento soud nebo orgán rozhodoval na základě odůvodněné žádosti těchto příslušných orgánů, zejména v rámci postupů pro předcházení, odhalování nebo stíhání trestných činů. Toto posouzení musí být vždy provedeno do budoucna, s výjimkou řádně odůvodněných naléhavých případů, kdy musí být provedeno krátce poté ( 18 ). Pokud by tomu bylo jinak, tak než by došlo ke zpětnému posouzení legality sledování, došlo by k závažnému zásahu do práv obviněného a dalších dotčených osob. Neprovedení posouzení ze strany nezávislého orgánu tedy nemůže být zhojeno provedením zpětného posouzení de novo.
38.

Vyplývá to i z funkce prahových hodnot. Ty zaprvé upravují rozdělení pravomocí mezi Komisí a vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž a v návaznosti na to určují právo použitelné na kontrolu spojení ( 21 ). Zadruhé se zakládají na hodnocení zákonodárce a s tím spojené vyvratitelné domněnce, že spojení, která překračují určité prahové hodnoty, mají mimořádný význam a mohou mít škodlivé účinky na strukturu trhu a hospodářskou soutěž, tudíž je zapotřebí je podrobit úřední kontrole ex ante ( 22 ). Obráceně obsahuje nedosažení těchto prahových hodnot domněnku, že dotčené spojení žádnou takovou kontrolu ex ante nevyžaduje. Prahové hodnoty jako takové ale nevypovídají nic o tom, zda je v určitých případech možné provést ex post kontrolu chování podniků s dominantním postavením na trhu v souvislosti se spojením na základě článku 102 SFEU.
47.

Tato teze se odráží i v systematické analýze ostatních ustanovení směrnice 2003/88 a zdá se být v souladu s výše uvedenými cíli směrnice. Z bodů 1, 4, 7 a 8 odůvodnění a článku 1 výše uvedené směrnice zejména vyplývá, že účelem směrnice je stanovit minimální požadavky na zlepšení životních a pracovních podmínek pracovníků prostřednictvím sbližování vnitrostátních předpisů týkajících se úpravy pracovní doby. To zdůrazňuje rozsah a význam směrnice v rámci systému unijního sociálního práva. Bylo by proto rozporuplné, kdyby bylo právo na denní odpočinek začleněno do práva na týdenní dobu odpočinku, protože by to bylo v rozporu s cílem chránit zdraví a bezpečnost pracovníků. To potvrzuje i článek 15 směrnice 2003/88, podle kterého mohou členské státy uplatňovat nebo zavádět právní a správní předpisy, které jsou příznivější pro ochranu bezpečnosti a zdraví pracovníků, nebo napomáhat nebo umožňovat uplatňování kolektivních smluv nebo dohod uzavřených mezi sociálními partnery, které jsou příznivější pro ochranu bezpečnosti a zdraví pracovníků.
30.

Pokud jde o první otázku, mám za to, že podmínku 4 lze vykládat dvěma způsoby. V první řadě by se dalo argumentovat, že „umožnění zákonného odposlechu“ by mělo být vykládáno tak, že poskytovatelé služeb elektronických komunikací mohou být povinni tento odposlech umožnit, aniž by nutně sami uvedenou komunikaci odposlouchávali. Podle tohoto přístupu by mohlo být po poskytovatelích služeb elektronických komunikací požadováno, aby zavedli nezbytnou technickou infrastrukturu a lidské zdroje pro usnadnění odposlechu elektronických komunikací příslušnými vnitrostátními orgány. Uložit poskytovatelům služeb elektronických komunikací povinnost, aby sami prováděli odposlech, od nich tedy vyžaduje více než pouhé umožnění zákonného odposlechu, čímž vzniká zátěž přesahující rámec toho, co mohou zahrnovat podmínky spojené s všeobecným oprávněním.