47

Za těchto okolností se Vilniaus apygardos administracinis teismas (regionální správní soud ve Vilniusu) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky: „1) Pokud jde o posouzení úrovně přímých plateb v nových členských státech a v jiných než nových členských státech podle čl. 10 odst. 1 nařízení č. 73/2009 ve spojení s články 7 a 121 uvedeného nařízení: a) Musí být čl. 7 odst. 1 nařízení č. 73/2009 ve spojení s čl. 10 odst. 1 a článkem 121 uvedeného nařízení vykládán v tom smyslu, že v roce 2012 se úroveň přímých plateb přesahujících 5000 eur v jiných než nových členských státech rovnala 90 %? b) V případě kladné odpovědi na první otázku: znamená to, že v roce 2012 nedošlo k vyrovnání úrovně přímých plateb v nových a jiných než nových členských státech ve smyslu obsahu a cílů čl. 10 odst. 1 a článku 121 nařízení č. 73/2009? c) Je ustanovení čl. 10 odst. 1 in fine nařízení č. 73/2009 (‚s přihlédnutím ke snížením uplatněným podle čl. 7 odst. 1‘) a pracovní dokument Komise DS/2011/14/REV 2, ve kterých je pro účely porovnání stanoven jiný základ pro přímé platby – v nových členských státech je úroveň přímých plateb určována bez uplatnění modulace (90 % podle článku 121), zatímco ve starých členských státech se uplatňuje modulace [100 % minus 10 % podle článku 7 odst. 1 písm. d)] – v rozporu s Aktem o přistoupení z roku 2003 a se zásadami unijního práva, mimo jiné se zásadou ochrany legitimního očekávání, řádné správy, spravedlivé hospodářské soutěže a zákazu diskriminace, a s cíli SZP stanovenými v článku 39 SFEU? 2) Pokud jde o neslučitelnost čl. 10 odst. 1, čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce in fine nařízení č. 73/2009 a aktů unijního práva přijatých na jejich základě, s Aktem o přistoupení z roku 2003 a některými zásadami unijního práva: a) Je ustanovení čl. 10 odst. 1 in fine nařízení č. 73/2009 (‚s přihlédnutím ke snížením uplatněným podle čl. 7 odst. 1‘) a ustanovení čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce in fine uvedeného nařízení (‚od roku 2012 se zohlední použití článku 7 ve spojení s článkem 10‘), spolu s pracovním dokumentem Komise DS/2011/14/REV 2 a prováděcím rozhodnutím C(2012) 4391 final, které byly přijaty na jejich základě, v rozporu s Aktem o přistoupení z roku 2003, který nestanoví modulaci přímých plateb ani snížení [DVPP] v nových členských státech, ani rok, ve kterém se předpokládá vyrovnání přímých plateb v nových a jiných než nových členských státech? b) Je článek 10 odst. 1 a čl. 132 odst. 2 poslední pododstavec nařízení č. 73/2009, spolu s pracovním dokumentem Komise DS/2011/14/REV 2 a prováděcím nařízením C(2012) 4391 final, vzhledem k tomu, že se modulace přímých plateb a snížení [DVPP] v souladu s obsahem a cíli výše uvedených předpisů uplatňuje v roce 2012 v nových členských státech, které dostávají výrazně menší podporu než jiné než nové členské státy, v rozporu se zásadami unijního práva, mimo jiné se zásadami ochrany legitimního očekávání, spravedlivé hospodářské soutěže a zásadou zákazu diskriminace, a s cíli SZP stanovenými v článku 39 SFEU, zejména s cílem zvyšování produktivity zemědělství? c) Porušuje změna čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce nařízení č. 73/2009 (‚od roku 2012 se zohlední použití článku 7 ve spojení s článkem 10‘), provedená prostřednictvím opravy (změna netechnického rázu, kterou došlo k zásadní změně obsahu ustanovení, neboť bylo stanoveno, že v roce 2012 se předpokládá vyrovnání přímých plateb v nových a jiných než nových členských státech), zásady unijního práva, mimo jiné zásadu ochrany legitimního očekávání, právní jistoty, řádné správy, spravedlivé hospodářské soutěže a zákazu diskriminace? d) Má výraz ‚dydis‘ použitý v článku 1c [nařízení č. 1259/1999] [‚úroveň‘ v české verzi] stejný význam jako výraz ‚lygis‘ [‚úroveň‘] použitý v čl. 132 odst. 2 posledním pododstavci nařízení č. 73/2009? 3) Jsou prováděcí rozhodnutí C (2012) 4391 final a pracovní dokument Komise DS/2011/14/REV 2, které nebyly zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie a neobsahují dostatečné odůvodnění (byly přijaty výlučně na základě předpokladu, že v roce 2012 dojde k vyrovnání úrovně přímých plateb v nových a jiných než nových členských státech), v rozporu s Aktem o přistoupení z roku 2003 a se zásadami unijního práva, mimo jiné se zásadami právní jistoty, ochrany legitimního očekávání a řádné správy? Pokud ano, musí být čl. 1 odst. 4 prováděcího rozhodnutí C (2012) 4391 final zrušen z důvodu rozporu s nařízením č. 73/2009 a Aktem o přistoupení z roku 2003?“