Přetrvávání právního zájmu žalobce na řízení je třeba posuzovat in concreto, a zejména s ohledem na důsledky tvrzené protiprávnosti a na povahu údajně utrpěné škody.

Takový právní zájem především vyplývá z postavení žalobkyně jakožto zúčastněné strany-stěžovatelky, jakož i z částečného a podstatného zamítnutí této stížnosti napadeným rozhodnutím.

Žalobkyně je totiž „zúčastněnou stranou“ ve smyslu čl. 1 písm. h) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [108 SFEU] (Úř. věst. 1999, L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339), ve znění změn, „jej[íž] zájmy by mohly být ovlivněny poskytnutím podpory“, která má již pojmově „zájem“ na formálním vyšetřovacím řízení, které nutně vede k přijetí rozhodnutí Komisí, a vzhledem k zamítnutí její stížnosti uvedeným rozhodnutím i související právní zájem na podání žaloby proti tomuto rozhodnutí, které pro ni není příznivé. Žalobkyně je mimoto zúčastněnou stranou, která podala stížnost, v níž tkví původ zahájení formálního vyšetřovacího řízení, a která v rámci této stížnosti vysvětlila důvody pro její podání.

I kdyby napadené rozhodnutí, a tedy napadené ustanovení, nepředstavovalo výslovnou odpověď na stížnost žalobkyně, nic to nemění na tom, že na rozdíl od toho, co uvedla žalobkyně ve své stížnosti, Komise v něm konstatovala, že se sporný režim může i nadále uplatňovat v některých případech, které jsou v něm uvedeny. Takové zamítnutí přitom postačuje k tomu, aby žalobkyně měla právní zájem na podání žaloby v projednávané věci v tom smyslu, že ze zrušení tohoto zamítnutí na základě jediného žalobního důvodu, který uplatnila, může mít prospěch, a to z prohlášení protiprávnosti a zákazu sporného režimu, včetně v případech stanovených napadeným ustanovením.

Z toho plyne, že okolnost, kterou uvádí Komise a která údajně nastala po podání této žaloby, podle které její konkurentka nemohla mít prospěch ze sporného režimu prohlášeného za protiprávní v napadeném rozhodnutí, nemůže zpochybnit právní zájem žalobkyně na podání žaloby proti napadenému ustanovení. Pokud by tomu bylo jinak, a především pokud by bylo požadováno od zúčastněných stran, a zejména těch, které stály u zrodu zahájení formálního vyšetřovacího řízení, aby navíc prokázaly své postavení konkurenta skutečného příjemce ze sporného režimu zkoumaného v napadeném rozhodnutí, vedlo by to k záměně základní a prvořadé podmínky přípustnosti žaloby, kterou je právní zájem na podání žaloby, jenž musí přetrvávat až do ukončení řízení o žalobě, s podmínkou aktivní legitimace, které odpovídají odlišné podmínky, které musí fyzická či právnická osoba splňovat kumulativně.

Dále je třeba konstatovat, že žalobkyně má nadále právní zájem také na navržení zrušení napadeného rozhodnutí, aby bylo možné zabránit tomu, že protiprávnost, kterou je tento akt údajně postižen, se zopakuje v budoucnu. Za tímto účelem je třeba zdůraznit, že se tvrzená protiprávnost může opakovat v budoucnu bez ohledu na okolnosti, které vedly k této žalobě, jelikož bez ohledu na tyto okolnosti zpochybňuje výklad obecných podmínek pro uplatnění zásady ochrany legitimního očekávání a časový rozsah ochrany, která může být poskytnuta na základě této zásady.

(viz body 22–32)