ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 44/7

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht für Strafsachen Wien – Rakousko) – trestní řízení proti A a dalším

(Spojené věci C-584/19) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Evropský vyšetřovací příkaz - Směrnice 2014/41/EU - Článek 1 odst. 1 - Článek 2 písm. c) bod i) a ii) - Pojmy ‚justiční orgán‘ a ‚vydávající orgán‘ - Evropský vyšetřovací příkaz vydaný státním zastupitelstvím členského státu - Nezávislost na výkonné moci“)

(2021/C 44/08)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Landesgericht für Strafsachen Wien

Účastníci původního trestního řízení

A a další

za přítomnosti: Staatsanwaltschaft Wien

Výrok

Článek 1 odst. 1 a článek 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2014/41/EU ze dne 3. dubna 2014 o evropském vyšetřovacím příkazu v trestních věcech musí být vykládány v tom smyslu, že se pojmy „justiční orgán“ a „vydávající orgán“ ve smyslu těchto ustanovení vztahují na státního zástupce členského státu nebo obecně státní zastupitelství členského státu nehledě na to, že mezi tímto státním zástupcem nebo tímto státním zastupitelstvím a výkonnou mocí tohoto členského státu může existovat vztah právní podřízenosti, a nehledě na to, že u uvedeného státního zástupce či uvedeného státního zastupitelství hrozí, že budou přímo či nepřímo podléhat individuálním příkazům nebo pokynům ze strany orgánů této moci při přijímání evropského vyšetřovacího příkazu.

(1) Úř. věst. C 383, 11.11.2019.
1)

Belgické království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES a ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES tím, že do vnitrostátního práva řádně neprovedlo: — článek 9 odst. 1 písm. a) směrnice 2009/72 ani čl. 9 odst. 1 písm. a) směrnice 2009/73; — článek 37 odst. 4 písm. a) a b) směrnice 2009/72 ani čl. 41 odst. 4 písm. a) a b) směrnice 2009/73 ani — článek 37 odst. 6 písm. a) až c) a odst. 9 směrnice 2009/72 ani čl. 41 odst. 6 písm. a) až c) a odst. 9 směrnice 2009/73.
C 35/12

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – BONVER WIN, a.s. v. Ministerstvo financí ČR

(Věc C-311/19) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Omezení - Vnitrostátní právní úprava zakazující provozování sázkových her na určitých místech - Použitelnost článku 56 SFEU - Existence přeshraničního prvku“)

(2021/C 35/15)

Jednací jazyk: čeština

Předkládající soud

Nejvyšší správní soud

Účastníci původního řízení

Stěžovatelka: BONVER WIN, a.s.

Žalovaný: Ministerstvo financí ČR

Výrok

Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se použije na situaci společnosti usazené v jednom členském státě, která pozbyla povolení k provozování hazardních her poté, co v tomto členském státě vstoupil v účinnost právní předpis určující místa, na nichž mohou být provozovány takové hry, a použitelný bez rozdílu na všechny poskytovatele provozující svou činnost na území tohoto členského státu bez ohledu na to, zda poskytují služby tuzemským státním příslušníkům nebo státním příslušníkům ostatních členských států, když část jejích zákazníků pochází z jiného členského státu, než ve kterém je usazena.

(1) Úř. věst. C 213, 24.06.2019
C 53/9

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammergericht Berlin – Německo) – řízení o vydání BY

(Věc C-398/19) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Občanství Evropské unie - Články 18 a 21 SFEU - Vydání občana Unie do třetího státu - Osoba, která nabyla občanství Unie poté, co přemístila středisko svých životních zájmů do dožádaného členského státu - Oblast působnosti unijního práva - Zákaz vydávání uplatňovaný pouze na vlastní státní příslušníky - Omezení volného pohybu - Odůvodnění založené na zabránění beztrestnosti - Proporcionalita - Informování členského státu, jehož je vyžádaná osoba státním příslušníkem - Povinnost dožádaného členského státu a členského státu původu požádat dožadující třetí stát o předání trestního spisu - Neexistence“)

(2021/C 53/10)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Kammergericht Berlin

Účastník původního řízení

BY

Za přítomnosti: Generalstaatsanwaltschaft Berlin

Výrok

1) Články 18 a 21 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že se použijí na situaci občana Evropské unie, který je státním příslušníkem členského státu pobývajícím na území jiného členského státu a vztahuje se na něj žádost o vydání, kterou tento jiný členský stát obdržel od třetího státu, i když tento občan přemístil středisko svých životních zájmů do tohoto jiného členského státu v okamžiku, kdy ještě neměl status občana Unie.

2) Články 18 a 21 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že pokud členský stát, jehož státním příslušníkem je vyžádaná osoba – občan Unie, na nějž se vztahuje žádost o vydání, kterou třetí stát zaslal jinému členskému státu, byl tímto jiným členským státem informován o existenci této žádosti, není ani jeden z těchto členských států povinen žádat dožadující třetí stát o předání kopie trestního spisu, aby členský stát, jehož je vyžádaná osoba státním příslušníkem, mohl posoudit možnost, že by uvedenou osobu sám trestně stíhal. Jestliže dožádaný členský stát náležitě informoval členský stát, jehož je vyžádaná osoba státním příslušníkem, o existenci žádosti o vydání, o všech právních a skutkových okolnostech sdělených dožadujícím třetím státem v rámci této žádosti, jakož i o jakékoli změně situace, v níž se vyžádaná osoba nachází, která je relevantní pro účely případného vydání evropského zatýkacího rozkazu na tuto osobu, může dožádaný členský stát tuto osobu vydat, aniž by musel vyčkat, než členský stát, jehož je uvedená osoba státním příslušníkem, formálním rozhodnutím upustí od vydání takového zatýkacího rozkazu týkajícího se přinejmenším týchž činů, jež jsou uvedeny v žádosti o vydání, pokud posledně uvedený členský stát takový zatýkací rozkaz nevydá v přiměřené lhůtě, kterou mu v tomto ohledu poskytl dožádaný členský stát s přihlédnutím k všem okolnostem věci.

3) Články 18 a 21 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že členský stát, který od třetího státu obdržel žádost o vydání občana Unie, který je státním příslušníkem jiného členského státu, za účelem trestního stíhání, není povinen odmítnout vydání a sám provést trestní stíhání, pokud mu to jeho vnitrostátní právo umožňuje.

(1) Úř. věst. C 288, 26.8.2019.
C 53/7

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Grondwettelijk Hof – Belgie) – Centraal Israëlitisch Consistorie van België a další v. Vlaamse Regering

(Věc C-336/19) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Ochrana zvířat při usmrcování - Nařízení (ES) č. 1099/2009 - Článek 4 odst. 1 - Povinnost omračovat zvířata před usmrcením - Článek 4 odst. 4 - Výjimka v souvislosti s rituální porážkou - Článek 26 odst. 2 - Možnost členských států přijmout vnitrostátní pravidla zajišťující rozsáhlejší ochranu zvířat při rituální porážce - Výklad - Vnitrostátní právní úprava, která v případě rituální porážky vyžaduje omráčení, které je reverzibilní a nemůže způsobit smrt - Článek 13 SFEU - Listina základních práv Evropské unie - Článek 10 - Svoboda náboženského vyznání - Svoboda projevovat své náboženské vyznání - Omezení - Přiměřenost - Absence shody mezi členskými státy Evropské unie - Prostor pro uvážení přiznaný členským státům - Zásada subsidiarity - Platnost - Odlišné zacházení s rituální porážkou a usmrcováním zvířat při lovu nebo rybolovu a při kulturních nebo sportovních událostech - Absence diskriminace - Články 20, 21 a 22 Listiny základních práv“)

(2021/C 53/07)

Jednací jazyk: nizozemština

Předkládající soud

Grondwettelijk Hof

Účastníci původního řízení

Žalobci: Centraal Israëlitisch Consistorie van België a další, Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België a další, Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial a Congrès juif européen VZW a další

Žalovaná: Vlaamse Regering

za přítomnosti: LI, Waalse Regering, Kosher Poultry BVBA a dalších, Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

Výrok

1) Článek 26 odst. 2 první pododstavec písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1099/2009 ze dne 24. září 2009 o ochraně zvířat při usmrcování, ve spojení s článkem 13 SFEU a čl. 10 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která vyžaduje, aby bylo při rituální porážce provedeno reverzibilní omráčení, které nemůže způsobit smrt zvířete.

2) Přezkum třetí předběžné otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 26 odst. 2 prvního pododstavce písm. c) nařízení č. 1099/2009.

(1) Úř. věst. C 270, 12.8.2019.
3)

Článek 8 odst. 1 směrnice 2008/115 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát poté, co vydal rozhodnutí o navrácení nezletilé osoby bez doprovodu a v souladu s čl. 10 odst. 2 této směrnice se ujistil, že bude navrácena členu své rodiny, ustanovenému opatrovníkovi nebo do odpovídajícího přijímacího zařízení ve státě návratu, následně neuskutečnil její vyhoštění do doby, než dovrší 18 let věku.
Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Spojené království) – Secretary of State for the Home Department v. OA

(Věc C-255/19) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu doplňkové ochrany - Postavení uprchlíka - Článek 2 písm. c) - Ukončení postavení uprchlíka - Článek 11 - Změna okolností - Článek 11 odst. 1 písm. e) - Možnost využít ochrany země původu - Kritéria pro posouzení - Článek 7 odst. 2 - Finanční a sociální podpora - Nedostatek relevance“)

(2021/C 79/04)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Účastníci původního řízení

Žalobce: Secretary of State for the Home Department

Žalovaný: OA

za přítomnosti: United Nations High Commissioner for Refugees (UNHCR)

Výrok

1) Článek 11 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že „ochrana“ uvedená v tomto ustanovení, pokud jde o ukončení postavení uprchlíka, musí splňovat tytéž požadavky, jako jsou požadavky, které pro přiznání tohoto postavení vyplývají z čl. 2 písm. c) této směrnice ve spojení s jejím čl. 7 odst. 1 a 2.

2) Článek 11 odst. 1 písm. e) směrnice 2004/83 ve spojení s čl. 7 odst. 2 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že případná sociální a finanční podpora poskytovaná soukromými subjekty, jako je rodina nebo klan dotyčného státního příslušníka třetí země, nesplňuje požadavky ochrany vyplývající z těchto ustanovení, a není proto relevantní ani pro účely posouzení účinnosti nebo dostupnosti ochrany poskytované státem ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. a) této směrnice, ani pro účely určení podle čl. 11 odst. 1 písm. e) uvedené směrnice ve spojení s jejím čl. 2 písm. c), zda i nadále existuje odůvodněná obava z pronásledování.

(1) Úř. věst. C 206, 17. 6. 2019.
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht des Saarlandes – Německo) – QM v. Finanzamt Saarbrücken

(Věc C-288/19) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 2 odst. 1 písm. c) - Poskytnutí služby za úplatu - Článek 26 odst. 1 - Plnění považovaná za poskytnutí služby za úplatu - Článek 56 odst. 2 - Určení místa rozhodného pro vznik daňové povinnosti - Nájem dopravních prostředků - Dání vozidel zaměstnancům k dispozici“)

(2021/C 79/05)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Finanzgericht des Saarlandes

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: QM

Žalovaný: Finanzamt Saarbrücken

Výrok

Článek 56 odst. 2 první pododstavec směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2008/8/ES ze dne 12. února 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že do jeho působnosti nespadá skutečnost, že osoba povinná k dani dá svému zaměstnanci k dispozici vozidlo, které tvoří součást obchodního majetku, pokud toto plnění nepředstavuje poskytnutí služby za úplatu ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) této směrnice. Naproti tomu se uvedený čl. 56 odst. 2 první pododstavec na takové plnění použije, pokud se jedná o poskytnutí služby za úplatu ve smyslu uvedeného čl. 2 odst. 1 písm. c) a pokud má tento zaměstnanec nepřetržitě k dispozici právo toto vozidlo užívat pro soukromé účely a vyloučit z jeho užívání další osoby, a to za nájemné a na sjednanou dobu přesahující třicet dní.

(1) Úř. věst. C 206, 17.6.2019.
C 79/15

Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španělsko) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) v. BT

(Věc C-843/19) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení - Směrnice 79/7/EHS - Článek 4 odst. 1 - Dobrovolný odchod do předčasného důchodu - Předčasný důchod - Způsobilost - Výše pobíraného důchodu, která musí odpovídat alespoň zákonem stanovené minimální částce - Podíl pracovníků každého pohlaví, jimž je upřen nárok na předčasný důchod - Odůvodnění případného konkrétního znevýhodnění pracovníků ženského pohlaví - Cíle sociální politiky dotyčného členského státu“)

(2021/C 79/18)

Jednací jazyk: španělština

Předkládající soud

Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

Žalovaná: BT

Výrok

Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která v případě odchodu pracovníka, který je účastníkem obecného systému sociálního zabezpečení, do předčasného starobního důchodu na vlastní žádost podmiňuje jeho nárok na předčasný starobní důchod tím, že se jeho výše rovná alespoň minimální částce důchodu, na kterou by měl tento pracovník nárok ve věku 65 let, ačkoli uvedená právní úprava znevýhodňuje zejména pracovníky ženského pohlaví ve srovnání s pracovníky mužského pohlaví, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, lze-li ovšem tento důsledek odůvodnit legitimními cíli sociální politiky, které nijak nesouvisí s diskriminací na základě pohlaví.

(1) Úř. věst. C 54, 17.2.2020.
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Lexel AB v. Skatteverket

(Věc C-484/19) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Daň z příjmů právnických osob - Zdanění přidružených společností - Daňová právní úprava, která v případě získání podstatné daňové výhody zakazuje společnosti se sídlem v jednom členském státě provést odpočet úroků zaplacených společnosti se sídlem v jiném členském státě, která náleží do téže skupiny společností“)

(2021/C 79/13)

Jednací jazyk: švédština

Předkládající soud

Högsta förvaltningsdomstolen

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: Lexel AB

Žalovaná: Skatteverket

Výrok

Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které společnost usazená v členském státě není oprávněna odečíst úroky zaplacené společnosti náležející do téže skupiny, která je usazena v jiném členském státě, jelikož závazek, který přijaly, byl patrně sjednán především s cílem získat podstatnou daňovou výhodu, zatímco pokud by obě společnosti byly usazeny v prvním členském státě, nebyl by učiněn závěr, že taková daňová výhoda existuje, jelikož by se v tomto případě uplatnila ustanovení týkající se finančních převodů v rámci skupiny.

(1) Úř. věst. C 295, 2.9.2019.
2)

Článek 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice 2011/95 musí být vykládán v tom smyslu, že ochrana nebo podpora ze strany agentury UNRWA nemůže být považována za nadále neposkytovanou v případě, kdy osoba bez státní příslušnosti palestinského původu opustila oblast působení agentury UNRWA odchodem z operačního prostoru této oblasti, ve kterém se nacházela ve stavu závažné osobní nejistoty a v němž tato organizace nebyla schopna sama poskytnout této osobě bez státní příslušnosti ochranu nebo podporu, pokud tato osoba jednak se dobrovolně odebrala do tohoto operačního prostoru z jiného operačního prostoru uvedené oblasti působení, ve kterém se nenacházela ve stavu závažné osobní nejistoty a v němž se jí mohlo dostat ochrany nebo podpory této organizace, a jednak nemohla na základě konkrétních informací, které měla k dispozici, rozumně očekávat, že se jí dostane ochrany nebo podpory ze strany agentury UNRWA v operačním prostoru, do kterého se odebrala, nebo že se bude moci v dohledné době vrátit do operačního prostoru, ze kterého přišla, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 4. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené království) – JCM Europe (UK) Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-760/19) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Čísla 8472 a 9031 - Ověřovač bankovek a schránka na bankovky - Přístroj určený k zabudování do hostitelského přístroje a připojený k vnějšímu ‚host-controlleru‘ - Prováděcí nařízení (EU) 2016/1760 - Platnost“)

(2021/C 110/09)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: JCM Europe (UK) Ltd

Žalovaná: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Výrok

Posouzení položených otázek neodhalilo žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1760 ze dne 28. září 2016 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury.

(1) Úř. věst. C 19, 20.1.2020.
2)

Druhá část alternativy uvedené v čl. 2 odst. 1 bodě 4 písm. c) směrnice 2014/24 musí být vykládána v tom smyslu, že v případě, kdy národní sportovní federace požívá na základě vnitrostátního práva řídící autonomie, lze mít za to, že řízení této federace podléhá řídícímu dohledu orgánu veřejné moci pouze tehdy, pokud z celkové analýzy pravomocí, kterými je ve vztahu k uvedené federaci tento orgán nadán, vyplývá, že existuje aktivní kontrola řízení, která ve skutečnosti zpochybňuje tuto autonomii do té míry, že umožňuje uvedenému orgánu ovlivňovat rozhodnutí této federace v oblasti veřejných zakázek. Okolnost, že jednotlivé národní sportovní federace vykonávají vliv na činnost dotčeného orgánu veřejné moci z důvodu jejich většinové účasti v hlavních rozhodovacích kolegiálních orgánech takového orgánu veřejné moci, je relevantní pouze tehdy, pokud lze prokázat, že každá z těchto federací posuzovaná samostatně je schopna vykonávat významný vliv na veřejnou kontrolu, kterou tento orgán veřejné moci vůči ní vykonává, v důsledku čehož lze tuto kontrolu zbavit účinku, a taková národní sportovní federace tak může znovu získat kontrolu nad svým řízením, a to bez ohledu na vliv ostatních národních sportovních federací nacházejících se v obdobné situaci.
C 110/10

Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

(Věc C-640/19) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Společná organizace trhů - Nařízení (ES) č. 1234/2007 - Mléčné kvóty - Dávky z přebytku - Mléko používané k výrobě sýrů s chráněným označením původu (CHOP) určených k vývozu do třetích zemí - Vyloučení - Článek 32 písm. a), čl. 39 odst. 1 a odst. 2 písm. a), čl. 40 odst. 2 a čl. 41 písm. b) SFEU - Zásada proporcionality a zásada zákazu diskriminace - Platnost“)

(2021/C 110/08)

Jednací jazyk: italština

Předkládající soud

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Účastníci původního řízení

Žalobci: Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe, Azienda Agricola Castagna Giovanni, Soc. Azienda Agricola Castellani Enio, Nereo e Giuliano Ss, Azienda Agricola De Fanti Maria Teresa, Azienda Agricola Giacomazzi Vilmare, Soc. Azienda Agricola Iseo di Lunardi Giampaolo e Silvano Ss, Soc. Azienda Agricola Mastrolat di Mastrotto Franco e Luca Ss, Azienda Agricola Righetti Michele e Damiano, Azienda Agricola Scandola Stefano e Gianni, Azienda Agricola Tadiello Roberto, Azienda Agricola Turazza Mario, Azienda Agricola Zuin Tiziano, 2 B Società Agricola Srl, Azienda Agricola Fracasso Claudio, Azienda Agricola Pozzan Mirko

Žalovaní: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

Výrok

1) Články 55, 65 a 78 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty, ve znění nařízení Rady (ES) č. 248/2008 ze dne 17. března 2008, musí být vykládány v tom smyslu, že nevylučují z výpočtu vnitrostátních kvót pro produkci mléka a mléčných výrobků, jakož i dávek z přebytku, množství mléka použité k výrobě sýrů s chráněným označením původu určených k vývozu do třetích zemí.

2) Posouzení třetí předběžné otázky neodhalilo žádnou skutečnost, která by mohla mít vliv na platnost článků 55, 65 a 78 nařízení č. 1234/2007 ve znění nařízení č. 248/2008.

(1) Úř. věst. C 399, 25.11.2019.
C 110/11

Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 4. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – DQ v. Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics

(Věc C-903/19) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Veřejná služba - Převod nároků na starobní důchod - Služební řád úředníků Evropské unie - Článek 11 přílohy VIII - Úředníci a dočasní zaměstnanci, kteří se vrátí na své původní pracovní místo ve státní správě poté, co měli neplacené služební volno, během něhož vykonávali služební povinnosti u unijního orgánu“)

(2021/C 110/10)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Conseil d'État

Účastníci původního řízení

Žalobce: DQ

Žalovaní: Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics

Výrok

Článek 11 odst. 1 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že o převod pojistně matematické protihodnoty nároků na starobní důchod mohou požádat jak úředníci a smluvní zaměstnanci, kteří poté, co byli zaměstnáni u unijního orgánu, nastoupí k výkonu práce u státní správy poprvé, tak ti, kteří se poté, co u takového orgánu vykonávali služební povinnosti v rámci neplaceného služebního volna nebo pracovního volna z osobních důvodů, do státní správy vrátí.

(1) Úř. věst. C 61, 24.2.2020.