ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ROZSUDEK SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU (druhého senátu)

5. července 2007

Věc F-93/06

Bruno Dethomas

v.

Komise Evropských společenství

„Veřejná služba – Bývalý dočasný zaměstnanec – Jmenování úředníkem – Změna služebního řádu dne 1. května 2004 – Článek 32 třetí pododstavec služebního řádu – Zařazení do platového stupně“

Předmět: Žaloba, podaná na základě článků 236 ES a 152 AE, kterou B. Thomas žádá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2007, kterým byl jmenován úředníkem Evropských společenství ve zkušební době jako vedoucí delegace Komise v Marockém království na generálním ředitelství „Vnější vztahy“ v rozsahu, v němž stanoví jeho zařazení do platové třídy A*14, stupně 2.

Rozhodnutí: Rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2006 se ruší v rozsahu, v němž stanoví zařazení žalobce jako vedoucího delegace Komise v Marockém království do platové třídy A*14, platového stupně 2. Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

Shrnutí

Úředníci – Přijetí – Zařazení do platového stupně – Uznání let služby v platovém stupni

(Služební řád, čl. 29 odst. 2 a čl. 32 pododstavec 3; nařízení Rady č. 723/2004)

Při neexistenci přechodného ustanovení v nařízení č. 723/2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 32 třetí pododstavec služebního řádu, jehož jasný text nepřipouští diskusi, zůstává po vstupu uvedeného nařízení v platnost plně použitelný na zařazení do platového stupně všech dočasných zaměstnanců jmenovaných úředníky v platové třídě, kterou měli dosud. Ti si tedy ponechají počet let služby v platovém stupni, kterých dosáhli jako dočasní zaměstnanci.

V tomto ohledu totiž nemůže být pokládáno jmenování zaměstnance v činné službě na vyšší pozici na základě čl. 29 odst. 2 služebního řádu za „externí“ přijetí do zaměstnání, které by bránilo jakémukoliv vzetí v úvahu let služby, kterých nově jmenovaný úředník dosáhl v postavení dočasného zaměstnance.

(viz body 49, 58 a 62)

Odkazy:

Soud pro veřejnou službu: 28. června 2007, Da Silva v. Komise, F‑21/06, Sb. VS s. I-A-1-0000 a II-A-1-0000, bod 75
ROZSUDEK SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU (druhého senátu)

3. dubna 2008

Věc F-68/06

Reint J. Bakema

v.

Komise Evropských společenství

„Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Zařazení do platové třídy – Funkční skupina IV – Diplom – Pracovní zkušenosti “

Předmět: Žaloba, podaná na základě článků 236 ES a 152 AE, kterou se R. J. Bakema, smluvní zaměstnanec Komise domáhá jednak zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv zamítajícího stížnost proti rozhodnutí, kterým uvedený orgán stanovil jeho zařazení do funkční skupiny IV, platové třídy 14, platového stupně 1 na základě smlouvy smluvního zaměstnance podepsané dne 25. října 2005, jež nabyla účinnosti dne 1. listopadu 2005, jakož i nařízení Komisi zařadit jej do funkční skupiny IV platové třídy 16, a jednak přiznání odpovídající částky ve formě náhrady škody.

Rozhodnutí: Rozhodnutí, kterým orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv zařadil žalobce do funkční skupiny IV, platové třídy 14, platového stupně 1 na základě smlouvy podepsané dne 25. října 2005 s Komisí na místo smluvního zaměstnance, se zrušuje. Ve zbývající části se žaloba zamítá. Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

Shrnutí

Úředníci – Smluvní zaměstnanci – Zařazení

[Služební řád, čl. 5 odst. 3 písm. b); pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 82 odst. 2]

Pro účely uplatnění čl. 7 odst. 1 písm. d) a čl. 7 odst. 3 Obecných prováděcích ustanovení o procesech přijímání a využívání smluvních zaměstnanců v Komisi, které stanoví zařazení smluvních zaměstnanců podle délky relevantních pracovních zkušeností vypočtené počínaje dnem, kdy dotyčná osoba splní minimální kvalifikační požadavky pro přijetí, Komise nemůže, aniž by porušila dosah čl. 82 odst. 2 písm. c) pracovního řádu ostatních zaměstnanců, podle kterého přijetí na místo smluvního zaměstnance ve funkční skupině IV vyžaduje nejméně vzdělání na úrovni, která odpovídá ukončenému vysokoškolskému vzdělání v délce alespoň tří let, osvědčené diplomem, jak vysvětlují, z důvodu totožnosti jejich příslušných pojmů, ustanovení čl. 5 odst. 3 písm. b) služebního řádu, který stanoví tentýž požadavek pro úředníky, odmítnout zohlednit diplom, aniž by předem přezkoumala obsah vzdělávacího programu osvědčeného uvedeným diplomem, a aniž by ověřila, zda tento diplom může osvědčovat ukončené vysokoškolské vzdělání.

(viz body 41 a 42)
Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

Úředníci – Povýšení – Stížnost nepovýšeného uchazeče – Rozhodnutí o zamítnutí – Úplný nedostatek odůvodnění

(Služební řád, čl. 25 druhý pododstavec, článek 45 a čl. 90 odst. 2)

Orgán oprávněný ke jmenování nemá povinnost odůvodnit rozhodnutí o nepovýšení vzhledem k nepovýšenému úředníkovi, je však naproti tomu povinen uvést odůvodnění svého rozhodnutí zamítajícího stížnost nepovýšeného úředníka, přičemž se má za to, že odůvodnění tohoto zamítavého rozhodnutí se shoduje s odůvodněním rozhodnutí, proti kterému stížnost směřovala, takže přezkoumání zásluh v jednom a druhém rozhodnutí navzájem splývá.

Úplná neexistence odůvodnění před podáním žaloby nemůže být zhojena vysvětleními poskytnutými uvedeným orgánem po podání žaloby. V této fázi taková vysvětlení již nesplňují svůj účel, kterým je umožnit zúčastněnému posoudit možnost podat žalobu a soudu ověřit správnost odůvodnění. Navíc by možnost předložení před tím zcela neexistujícího odůvodnění po podání žaloby porušovala právo na obhajobu, protože by žalobce byl zbaven možnosti předložit žalobní důvody proti odůvodnění, s nímž se mohl seznámit teprve po podání žaloby. Tím by byla porušena zásada rovnosti stran před soudem Společenství.

(viz body 27 a 28)

Odkazy:

Soudní dvůr: 30. října 1974, Grassi v. Rada, 188/73, Recueil, s. 1099, bod 13; 27. října 1977, Moli v. Komise, 121/76, Recueil, s. 1971, bod 12; 13. dubna 1978, Mollet v. Komise, 75/77, Recueil, s. 897, bod 12; 26. listopadu 1981, Michel v. Parlament, 195/80, Recueil, s. 2861, bod 22; 7. února 1990, Culin v. Komise, C‑343/87, Recueil, s. I‑225, body 13 a 15; 23. září 2004, Hectors v. Parlament, C‑150/03 P, Sb. rozh. s. I‑8691, bod 50

Soud prvního stupně: 12. února 1992, Volger v. Parlament, T‑52/90, Recueil, s. II‑121, body 40 a 41; 20. února 2002, Roman Parra v. Komise, T‑117/01, Recueil FP, s. I‑A‑27 a II‑121, bod 32; 11. prosince 2007, Sack v. Komise, T‑66/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 66, který je předmětem kasačního opravného prostředku u Soudního dvora, C‑38/08 P
Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

1. Řízení – Předložení nových žalobních důvodů v průběhu řízení – Podmínky

[Jednací řád Soudu pro veřejnou službu, čl. 35 odst. 1 písm. d) a e) a článek 43]

2. Úředníci – Volno z důvodu nemoci – Lékařské vyšetření – Zpochybnění výsledků lékařského vyšetření

(Služební řád, čl. 59 odst. 1 pátý pododstavec a čl. 60 první pododstavec)

3. Úředníci – Volno z důvodu nemoci – Lékařské vyšetření – Určení neomluvené povahy nepřítomnosti

(Služební řád, čl. 59 odst. 1 čtvrtý a pátý pododstavec a čl. 60 první pododstavec)

1. Z ustanovení čl. 35 odst. 1 písm. d) a e) ve spojení s článkem 43 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu vyplývá, že žaloba musí uvádět předmět sporu a musí obsahovat žalobní důvody a skutkové a právní argumenty, kterých se žalobce dovolává, a že nové důvody nelze předkládat v průběhu řízení, ledaže by se zakládaly na právních a skutkových okolnostech, které vyšly najevo v průběhu řízení. Žalobní důvod, který je rozšířením důvodu dříve přímo nebo implicitně uvedeného v žalobě a který je s ním těsně spjat, však musí být prohlášen za přípustný.

(viz bod 53)

Odkazy:

Soud pro veřejnou službu: 26. dubna 2006, Falcione v. Komise, F‑16/05, Sb. VS s. I‑A‑1‑3 a II‑A‑1‑7, bod 65; 30. června 2006, Ott a další v. Komise, F‑87/05, Sb. VS s. I‑A‑1‑73 a II‑A‑1‑263, bod 74

2. Řízení o revizním vyšetření prováděném nezávislým lékařem, stanovené v čl. 59 odst. 1 pátém pododstavci služebního řádu, určené pro úředníky, kteří zamýšlejí zpochybnit závěry lékařského vyšetření, kterému byli podrobeni, splňuje záměr zákonodárce Společenství vyjasnit postupy kontroly nepřítomností a předkládání lékařských potvrzení. Bylo by v rozporu s tímto cílem, pokud by mohl úředník platně zpochybňovat závěry lékařského vyšetření mimo rámec postupu speciálně vytvořeného za tímto účelem, a to i na podporu žaloby směřující proti takovému aktu, jakým je opatření přijaté na základě čl. 60 prvního pododstavce služebního řádu v případě neomluvené nepřítomnosti.

(viz bod 56)

3. Ze znění čl. 59 odst. 1 čtvrtého pododstavce a čl. 60 prvního pododstavce služebního řádu jasně vyplývá, že správa, je-li adresátem závěrů lékařského vyšetření, ze kterých vyplývá, že úředník je schopen vykonávat své služební povinnosti, musí určit, že se úředník nachází ode dne vyšetření v situaci neoprávněné nepřítomnosti, odečíst tuto nepřítomnost od dovolené za kalendářní rok dotyčného úředníka a v případě, že tuto dovolenou již vyčerpal, nevyplatit mu odměnu ve výši odpovídající zameškané době. Orgán, jemuž byla věc předložena, poté, co ověří, že lékařské vyšetření není předmětem žádosti o revizní vyšetření prováděné nezávislým lékařem za podmínek stanovených čl. 59 odst. 1 pátým pododstavcem služebního řádu, tak má přesně stanovenou pravomoc přijmout uvedená opatření. V důsledku toho by zrušení takových opatření z důvodu nedostatku pravomoci jejich autora mohlo po odstranění tohoto nedostatku ke dni, kdy vyvstal, vést pouze k přijetí meritorně totožného rozhodnutí.

(viz bod 70)

Odkazy:

Soudní dvůr: 29. dubna 2004, Parlament v. Reynolds, C‑111/02 P, Recueil, s. I‑5475, body 59 až 61
Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

1. Úředníci – Dočasné přidělení v zájmu služby

[Služební řád úředníků, čl. 37 první pododstavec písm. a) druhá odrážka]

2. Úředníci – Žaloba – Právní zájem na pokračování v řízení – Žaloba směřující proti zamítnutí žádosti o volné pracovní místo vedoucího zastoupení Komise – Žádost o volné pracovní místo zamítnutá na základě nevhodného postupu – Přípustnost

1. „Politická a citlivá povaha“ funkcí vykonávaných vedoucími zastoupení Komise nepostačuje jako taková k odůvodnění dočasného přidělení úředníka. Takový výklad čl. 37 prvního pododstavce písm. a) druhé odrážky služebního řádu by umožňoval dočasné přidělení u příslušných komisařů všem úředníkům vykonávajícím „politické a citlivé“ funkce v orgánu, které obvykle přísluší středním vedoucím zaměstnancům, a zasahoval by tak do samotné struktury evropské veřejné služby, tak jak je stanovena v článku 35 služebního řádu, což by zejména zpochybnilo čitelnost vztahů nadřízenosti.

Krom toho dočasné přidělení v zájmu služby k „osobě zastávající funkci stanovenou ve Smlouvách“ předpokládá existenci vztahu důvěry intuitu personae mezi touto osobou a dočasně přiděleným úředníkem, přičemž tento vztah předpokládá možnost neustálého navazování přímých a úzkých vztahů mezi zúčastněnými podle zvláštních metod práce dotčeného člena a celého kabinetu. Okolnosti, že jsou zprávy vytvořené vedoucím zastoupení adresovány přímo odpovědnému komisaři, že k telefonickým kontaktům, poštovním výměnám nebo setkáním docházelo mezi vedoucím zastoupení a komisařem nebo členy jeho kabinetu nebo dále, že obsah těchto výměn byl důvěrný, samy o sobě neumožňují prokázat povahu intuitu personae pracovního vztahu mezi komisařem a vedoucím zastoupení.

Použitelnost čl. 37 prvního pododstavce písm. a) druhé odrážky služebního řádu závisí výlučně na podmínkách stanovených v tomto ustanovení, a nikoli na správních důsledcích, které by mohly vyplynout z jeho použití. Jakýkoli jiný výklad by umožňoval použití článku 37 služebního řádu za jiným cílem, než je cíl, pro který byl stanoven, a tudíž by ospravedlňoval zneužití řízení.

(viz body 74, 77, 79 a 81)

2. Pravomoc ke jmenování pro místa vedoucích zastoupení Komise má generální ředitel Komise pro komunikaci, zatímco pro tato stejná místa v případě dočasného přidělení u člena Komise přísluší tato pravomoc podle rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování členovi Komise pro otázky personálu a administrativy se souhlasem předsedy Komise. Vzhledem k tomu, že tento rozdíl může sám o sobě ovlivnit výsledek jakéhokoliv jmenování, má žalobce, jehož žádost o volné pracovní místo měla být posouzena na základě jednoho z těchto postupů a byla zamítnuta na základě postupu jiného, nadále právní zájem na pokračování v řízení, aby se zabránilo tomu, že se dotčená protiprávnost bude opakovat v budoucnu v obdobném výběrovém řízení.

(viz bod 85)

Odkazy:

Soudní dvůr: 7. června 2007, Wunenburger v. Komise, C‑362/05 P, Sb. rozh. s. I‑4333, bod 50

Soud prvního stupně: 5. července 2005, Wunenburger v. Komise, T‑370/03, Sb. VS s. I‑A‑189 a II‑853, bod 20
Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

1. Úředníci – Dočasné přidělení v zájmu služby

[Služební řád úředníků, čl. 37 pododstavec 1 písm. a) druhá odrážka]

2. Úředníci – Žaloba – Právní zájem na podání žaloby – Žaloba směřující proti zamítnutí přihlášky na místo vedoucího zastoupení Komise – Přihláška zamítnutá ve fázi předběžného výběru – Přípustnost

1. „Politická a citlivá povaha“ funkcí vykonávaných vedoucími zastoupení Komise jako taková nestačí k odůvodnění dočasného přidělení úředníka. Takový výklad čl. 37 prvního pododstavce písm. a) druhé odrážky služebního řádu by umožňoval dočasné přidělení u příslušných komisařů všem úředníkům vykonávajícím v orgánu „politické a citlivé“ funkce, které obvykle přísluší vyšším vedoucím zaměstnancům, a zasahoval by tak do samotné struktury evropské veřejné služby, tak jak je stanovena v článku 35 služebního řádu, a to zejména zpochybněním čitelnosti vztahů nadřízenosti a podřízenosti.

Krom toho, dočasné přidělení v zájmu služby „k osobě zastávající funkci stanovenou ve Smlouvách“ předpokládá existenci vztahu důvěry intuitu personae mezi touto osobou a dočasně přiděleným úředníkem, přičemž tento vztah předpokládá možnost neustálého navazování přímých a úzkých vztahů mezi zúčastněnými podle zvláštních metod práce dotčeného člena a celého kabinetu. Okolnosti, že zprávy vytvořené vedoucím zastoupení jsou adresovány přímo odpovědnému komisaři, že mezi vedoucím zastoupení a komisařem nebo členy jeho kabinetu dochází k telefonickým kontaktům, poštovnímu styku nebo setkáním nebo že obsah této komunikace je důvěrný, samy o sobě neumožňují prokázat povahu intuitu personae pracovního vztahu mezi komisařem a vedoucím zastoupení.

Použitelnost čl. 37 prvního pododstavce písm. a) druhé odrážky služebního řádu závisí výlučně na podmínkách stanovených v tomto ustanovení, a nikoli na správních důsledcích, které by mohly vyplynout z jeho použití. Jakýkoli jiný výklad by umožňoval použití článku 37 služebního řádu za jiným cílem, než je cíl, pro který byl stanoven, a tudíž by ospravedlňoval zneužití řízení.

(viz body 64, 67, 69 a 71)

2. Okolnost, že přihláška žalobce na místo vedoucího zastoupení Komise byla zamítnuta ve fázi předběžného výběru nezbavuje posledně uvedeného zcela zájmu na zpochybnění legality přijímacího řízení, které následovalo, v případě, že posouzení komise provádějící předběžný výběr nemohlo předjímat konečné posouzení ze strany orgánu oprávněného ke jmenování. Takový žalobce má nadto právní zájem na pokračování v řízení, aby se zabránilo tomu, že se dotčená protiprávnost bude opakovat v budoucnu v obdobném výběrovém řízení.

(viz bod 75)

Odkazy:

Soudní dvůr : 7. června 2007, Wunenburger v. Komise, C‑362/05 P, Sb. rozh. s. I‑4333, bod 50

Soud prvního stupně : 5. července 2005, Wunenburger v. Komise, T‑370/03, Sb. VS s. I‑A‑189 a II‑853, bod 20
Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

1. Úředníci – Dočasné přidělení v zájmu služby

[Služební řád úředníků, čl. 37 první pododstavec písm. a) druhá odrážka]

2. Úředníci – Žaloba – Právní zájem na podání žaloby – Žaloba směřující proti zamítnutí žádosti o zaměstnání jako vedoucí zastoupení Komise – Žádost zamítnutá ve fázi předběžného výběru – Přípustnost

1. „Politická a citlivá povaha“ funkcí vykonávaných vedoucími zastoupení Komise jako taková nestačí k odůvodnění dočasného přidělení úředníka. Takový výklad čl. 37 prvního pododstavce písm. a) druhé odrážky služebního řádu by umožňoval dočasné přidělení u příslušných komisařů všem úředníkům vykonávajícím „politické a citlivé“ funkce v orgánu, které obvykle přísluší nadřízeným zaměstnancům, a zasahoval by tak do samotné struktury evropské veřejné služby, tak jak je stanovena v článku 35 služebního řádu, což by zejména zpochybnilo čitelnost vztahů nadřízenosti a podřízenosti.

Krom toho dočasné přidělení v zájmu služby, aby dotčený úředník „dočasně pomáhal osobě zastávající funkci stanovenou ve Smlouvách“ předpokládá existenci vztahu důvěry intuitu personae mezi touto osobou a dočasně přiděleným úředníkem, přičemž tento vztah předpokládá možnost neustálého navazování přímých a úzkých vztahů mezi zúčastněnými podle zvláštních metod práce dotčeného člena a celého kabinetu. Okolnosti, že jsou zprávy vytvořené vedoucím zastoupení adresovány přímo odpovědnému komisaři, že k telefonickým kontaktům, poštovním výměnám nebo setkáním docházelo mezi vedoucím zastoupení a komisařem nebo členy jeho kabinetu nebo dále, že obsah těchto výměn byl důvěrný, samy o sobě neumožňují prokázat povahu intuitu personae pracovního vztahu mezi komisařem a dotčeným vedoucím zastoupení.

Použitelnost čl. 37 prvního pododstavce písm. a) druhé odrážky služebního řádu závisí výlučně na podmínkách stanovených v tomto ustanovení, a nikoli na správních důsledcích, které by mohly vyplynout z jeho použití. Jakýkoli jiný výklad by umožňoval použití článku 37 služebního řádu za jiným cílem, než je cíl, pro který byl stanoven, a tudíž by ospravedlňoval zneužití řízení.

(viz body 70, 73, 75 a 77)

2. Okolnost, že žádost žalobce o zaměstnání jako vedoucí zastoupení Komise byla odmítnuta ve fázi předběžného výběru, jej nezbavuje jakéhokoli právního zájmu na zpochybnění legality následného přijímacího řízení, neboť posouzení komise pro předběžný výběr nemůže předjímat konečné posouzení orgánu oprávněného ke jmenování. Tento žalobce má navíc právní zájem na pokračování v řízení, aby se zabránilo tomu, že se dotčená protiprávnost bude opakovat v budoucnu v obdobném výběrovém řízení.

(viz bod 81)

Odkazy:

Soudní dvůr: 7. června 2007, Wunenburger v. Komise, C‑362/05 P, Sb. rozh. s. I‑4333, bod 50

Soud prvního stupně: 5. července 2005, Wunenburger v. Komise, T‑370/03, Sb. rozh. s. I‑A‑189 a II‑853, bod 20
Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

1. Úředníci – Psychické obtěžování – Pojem

2. Úředníci – Psychické obtěžování – Pojem

3. Úředníci – Mimosmluvní odpovědnost orgánů – Paušální náhrada škody na základě služebního řádu – Žádost o dodatečnou náhradu škody na základě obecného práva

(Služební řád úředníků, čl. 73)

1. Před vstupem v platnost článku 12a služebního řádu, který byl do služebního řádu zaveden nařízením č. 723/2004, jímž byl služební řád změněn, bylo psychické obtěžování definováno jako jednání mající objektivně za cíl úředníka diskreditovat nebo úmyslně zhoršit jeho pracovní podmínky.

(viz bod 37)

Odkaz:

Soud prvního stupně: 16. května 2006, Magone v. Komise, T‑73/05, Sb. VS s. I‑A‑2‑107 a II‑A‑2‑485, bod 79

2. Pouhá okolnost, že úředníku byly odňaty vzdělávací úkoly, které vykonával, nemůže představovat důkaz, že byl vystaven psychickému obtěžování. Stejně tak nemůže být za indicii psychického obtěžování považována skutečnost, že jeho nadřízený poté, co obdržel stížnosti na kvalitu práce dotyčného úředníka, požádal jeho kolegu, aby mu předložil příklady chybných prací dotyčného úředníka za účelem přezkoumání opodstatněnosti těchto stížností. Ani poznámky a posouzení, byť negativní, obsažené v hodnotícím posudku nemohou samy o sobě být považovány za indicie toho, že posudek byl vyhotoven s cílem psychického obtěžování.

(viz body 38 a 39)

Odkaz:

Soud prvního stupně: výše uvedený rozsudek Magone v. Komise, bod 80

3. V případě úrazu nebo nemoci z povolání mají úředníci právo žádat o dodatečnou náhradu léčebných výkonů podle článku 73 služebního řádu, pokud orgán za úraz nebo nemoc z povolání zodpovídá podle obecného práva a finanční plnění podle služebního řádu nestačí k zajištění plné náhrady utrpěné škody.

I za předpokladu, že by úraz nebo nemoc z povolání dotyčného úředníka způsobilo pochybení orgánu, musí tento úředník prokázat, že finanční částka, která mu byla vyplacena na základě čl. 73 odst. 2 písm. c) služebního řádu nezajistila náhradu nemajetkové újmy způsobené na základě tohoto úrazu nebo této nemoci. Pokud v tomto ohledu dotyčný úředník tvrdí, že poskytnutá finanční částka nahradila pouze následky jeho pracovní neschopnosti do roku, ve kterém by musel odejít do důchodu, kdyby nemusel z důvodu invalidity odejít do předčasného důchodu, nelze tento argument přijmout, jelikož cílem postupu stanoveného v článku 73 služebního řádu je paušální náhrada jak materiální, tak morální újmy vyplývající z nemoci z povolání.

(viz body 33 a 43)

Odkazy:

Soud: 8. října 1986, Leussink v. Komise, 169/83 a 136/84, Recueil, s. I‑2801, body 10 až 14; 9. září 1999, Lucaccioni v. Komise, C‑257/98 P, Recueil, s. I‑5251, body 19 až 22

Soud pro veřejnou službu: 2. května 2007, Giraudy v. Komise, F‑23/05, Sb. VS s. I‑A‑1‑0000 a II‑A‑1‑0000, bod 198
Staff case summary



Staff case summary

Shrnutí

1. Úředníci – Pracovní řád ostatních zaměstnanců – Místní zaměstnanci – Kategorie rovnocenná kategorii smluvních zaměstnanců – Vyloučení

2. Úředníci – Pracovní řád ostatních zaměstnanců – Rovné zacházení – Rozdíl ve výpočtu nároku na starobní důchod smluvních zaměstnanců a nároku na starobní důchod místních zaměstnanců

(Pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 109 odst. 3)

3. Úředníci – Důchody – Starobní důchod – Výpočet

(Pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 109 odst. 3)

1. Předpoklad, že postavení místního zaměstnance bylo pouze předmětem „převedení“ do rámce nové kategorie smluvních zaměstnanců vytvořené v novém pracovním řádu ostatních zaměstnanců, je neopodstatněný; dokonce i za předpokladu, že kategorie smluvních zaměstnanců má skutečně do budoucna nahradit kategorii místních zaměstnanců, stejně jako má ostatně rovněž nahradit kategorii pomocných zaměstnanců, to totiž nic nemění na tom, že zákonodárce Společenství tím, že vytvořil novou kategorii zaměstnanců, na ně rovněž vztáhnul jiný právní a finanční režim, než na místní zaměstnance, a že tudíž bývalý místní zaměstnanec nemůže mít za to, že náleží ke kategorii zaměstnanců, která je rovnocenná kategorii smluvních zaměstnanců.

(viz bod 36)

Odkazy:

Soud pro veřejnou službu: 24. dubna 2008, Dalmasso v. Komise, F‑61/05, Sb. VS s. I-A-1-0000 a II-A-1-0000, bod 78

2. Zákonodárce Společenství může kdykoli provést v pravidlech služebního řádu změny, které považuje za změny v zájmu služby, a přijmout do budoucna taková ustanovení služebního řádu, která jsou méně výhodná pro dotčené úředníky či zaměstnance, avšak za podmínky, že s osobami konkrétně dotčenými novou právní úpravou bude zacházeno stejně.

Použití jasných a přesných ustanovení čl. 109 odst. 3 pracovního řádu ostatních zaměstnanců vede ke stejnému zacházení se všemi smluvními zaměstnanci, jelikož se tato ustanovení zakládají na podmínce, že dotčená osoba byla zaměstnána jako smluvní zaměstnanec po dobu delší než tři roky, která je podmínkou zásadní a sine qua non pro zohlednění příspěvku na domácnost při výpočtu nároku na starobní důchod. I kdyby měly ze zavedení obecné a abstraktní právní úpravy v okrajových situacích vyplývat nahodilé nevýhody, nelze zákonodárci vytýkat, že použil kategorizaci, která není ve své podstatě diskriminační s ohledem na cíl, který sleduje.

(viz body 41, 44, 46 a 47)

Odkazy:

Soudní dvůr: 16. října 1980, Hochstrass v. Soudní dvůr, 147/79, Recueil s. 3005, bod 14

Soud pro veřejnou službu: výše uvedený rozsudek Dalmasso v. Komise, bod 78

3. Přiznání nároku na příspěvek na domácnost za účelem výpočtu odměny smluvního zaměstnance nelze považovat za konkrétní, bezpodmínečné a souhlasné ujištění, pokud jde o zohlednění tohoto příspěvku za účelem výpočtu jeho nároku na starobní důchod, a nijak smluvnímu zaměstnanci nezakládá nabyté právo na uvedený příspěvek, jelikož se odměna a důchod vztahují k různým správním situacím, které podléhají různým pravidlům.

(viz body 54 a 55)