ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

v této souvislosti, — uložit žalované povinnost zaplatit rozdíl v odměně vyplývající z rozhodnutí správní rady ze dne 14. prosince 2010 a rozhodnutí ze dne 9. listopadu 2010 a 16. listopadu 2010 v poměru k předchozímu systému prémií; tento rozdíl v odměně se navýší o úroky z prodlení v sazbě ECB zvýšené o tři procentní body plynoucí od 22. dubna 2012 až do úplného zaplacení; — uložit žalované povinnost uhradit náhradu škody za újmu způsobenou ztrátou kupní síly, přičemž tato újma se ex aequo et bono prozatímně stanoví na 1,5 % měsíční odměny každého žalobce;
—

podpůrně uložit Komisi, aby mu jako náhradu újmy na služebním postupu, která by mu jinak vznikla od tohoto data, zaplatila rozdíl mezi odměnou a nároky na důchod, které by nabyl, pokud by jeho pracovní smlouva s OIL byla obnovena na dobu neurčitou, a odměnou nebo příjmy, které ji nahrazují, a důchodem, na který by měl krom toho nárok;
—

uložit Radě, aby žalobci zaplatila rozdíl mezi výší odměn vyplacených na základě rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2011 až do dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci a výší odměn, které by mu byly vyplaceny, kdyby byla úprava vypočtena správně, navýšených o úrok na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace platnou v daných obdobích a navýšenou o tři a půl procentního bodu, a to ode dne, kdy byly požadované částky splatné;
—

uložit žalovanému povinnost vyplatit žalobci rozdíl mezi odměnou, která by mu náležela, pokud by zůstal ve službě tohoto orgánu, a odměnou, poplatky, dávkami podpory v nezaměstnanosti či jinými dávkami podpory, které mu byly fakticky vyplaceny od 1. března 2012 namísto odměny, kterou by získal jakožto dočasný zaměstnanec;
—

uložit žalovanému povinnost vyplatit žalobkyni rozdíl mezi odměnou, která by jí náležela, pokud by zůstala ve službě tohoto orgánu, a odměnou, poplatky, dávkami podpory v nezaměstnanosti či jinými dávkami podpory, které jí byly fakticky vyplaceny od 1. června 2012 namísto odměny, kterou by získala jakožto dočasná zaměstnankyně;
—

uložit žalované povinnost zaplatit žalobci tyto částky: 500 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. května 2012 do dne úplného zaplacení, 500 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. června 2012 do dne úplného zaplacení, 500 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. července 2012 do dne úplného zaplacení;
—

zrušit napadené rozhodnutí ECDC ze dne 24. února 2012 o propuštění žalobce, uložit ECDC, tak aby vyhovělo rozsudku, povinnost na základě článku 266 SFEU opětovně přijmout žalobce do služby a zaplatit mu celkovou odměnou, kterou by obdržel od data nabytí platnosti napadeného rozhodnutí, společně s úroky z prodlení se sazbou používanou Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace během daného období, zvýšenou o dva procentní body, přičemž tato odměna bude snížena o peněžitou náhradu, kterou obdržel, a dávky v nezaměstnanosti, které bude pobírat do okamžiku jeho opětovného přijetí do služby;
—

a určit právo žalobkyně být zařazena na seznam kandidátů na základě výběrového řízení EPSO/AD/206-207/11- AD5/AD7- Administrátoři, obor: ekonomie, Úřední věstník C 82 A, ze dne 16. března 2011, a to na dostatečně dlouhou dobu platnosti, rovnocennou s dobou platnosti ostatních kandidátů zařazených na seznam od počátku; případně znovu otevřít uvedený seznam, pokud by v době vydání rozsudku byl již uzavřen;
—

uložil ESVČ povinnost zaplatit částku odpovídající rozdílu mezi částkou, kterou pobírá od svého návratu do Sídla dne 1. září 2012, a jeho dřívějším platem, a to až do 1. září 2013, kdy by v rámci programu střídání na místech vedoucích delegací mohl být převeden do Sídla;
—

uložit žalované náhradu majetkové újmy způsobené žalobkyni ve výši odpovídající rozdílu mezi platem odpovídajícím funkční skupině III a platem, který nadále pobírala jako smluvní zaměstnankyně funkční skupiny II, a to od října 2011 do okamžiku, kdy bude přijata do funkční skupiny III, zvýšenému o příslušné úroky ode dne splatnosti každého měsíčního platu do dne jeho skutečného zaplacení;
—

uložit Komisi povinnost zaplatiti žalobci za každý měsíc od května 2001 až do posledního měsíce jeho přidělení k delegaci Komise v Angole částky vyplývající z rozdílu (dále jen „rozdíl v odměně“) mezi tím, co měl žalobce správně dostat, pokud by byl koeficient stanovený pro Angolu podle článku 64 Služebního řádu úředníků Evropské unie a článků 12 a 13 přílohy X služebního řádu de iure uplatňován na jeho měsíční odměnu a tím, co skutečně obdržel z titulu odměny, která byla splatná podle článku 62 služebního řádu;
—

zrušit implicitní rozhodnutí, kterým se zamítá žádost č. D/299/12 podaná žalobkyní dne 13. dubna 2012, pokud jde o úpravu zápisů jejích absencí z důvodu nemoci do aplikace SysPer2, které zohledňují pouze pracovní dny, a to od 13. dubna 2009 až do dne podání její žádosti;
—

Zrušit: a) rozhodnutí ze dne 18. prosince 2012 v rozsahu, v němž odvolací výbor na základě článku 22 služebního řádu EIB a oznámení zaměstnancům HR/P&O/2012-0103 ze dne 29. března 2013 zamítl odvolání podané žalobcem proti jeho hodnotící zprávě za rok 2011; b) hodnotící zprávu za rok 2011 v rozsahu, v němž neshrnuje jednotlivá hodnocení ve formě celkového hodnocení „Exceptional performance“ nebo „Very good performance“ a nakonec i v části, ve které nenavrhla žalobce na povýšení do funkce D, jakož i co se týče stanovení cílů na rok 2012; c) všechny související, následné a předchozí akty, a zejména povýšení, o kterých se rozhodlo na základě oznámení ředitele pro lidské zdroje z května 2012 s názvem „2011 staff appraisal exercise, award of promotions and titles“, jelikož vzhledem k rozhodnutí jeho nadřízených, které teď napadá, EIB nezohlednila žalobce pro účely „Promotions from Function E to D“;
—

uložit Komisi zaplacení předběžné dodatečné částky ve výši 11 000,00 eur jako náhradu újmy v oblasti příspěvku za životní podmínky, kterou žalobkyně utrpěla v období od 22. září 2002 do 31. srpna 2008, a zaplacení úroků, které budou vypočteny z celé újmy, která byla v tomto rámci způsobena v období od 22. září 2002 do 31. prosince 2011, a to od data splatnosti jednotlivých příspěvků do dne jejich skutečného zaplacení, na základě sazeb stanovených ECB pro hlavní refinanční operace v dotyčném období zvýšených o dva procentní body;
—

uložit Komisi, aby žalobci zaplatila tyto částky: 1) částku 504,67 euro, zvýšenou o úroky v sazbě 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. února 2013 až do dne skutečného zaplacení této částky; 2) částku 504,67 euro, zvýšenou o úroky v sazbě 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. března 2013 až do dne skutečného zaplacení této částky; 3) částku 504,67 euro, zvýšenou o úroky v sazbě 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. dubna 2013 až do dne skutečného zaplacení této částky,
—

uložit Komisi povinnost zaplatit žalobci tyto částky: 1 500 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. srpna 2012 do dne úplného zaplacení; 2. 504,67 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. září 2012 do dne úplného zaplacení; 3. 504,67 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. října 2012 do dne úplného zaplacení; 4. 504,67 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. listopadu 2012 do dne úplného zaplacení; 5. 504,67 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. prosince 2012 do dne úplného zaplacení; 6. 504,67 euro a úroky z této částky ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací od 1. ledna 2012 do dne úplného zaplacení;
—

zrušit rozhodnutí ze dne 15. dubna 2013 týkající se výpočtu let započítaných do práv na důchod získaných před nástupem do služby Komise,
—

v každém případě uložit žalované zaplacení částky stanovené předběžně ex aequo et bono na 5 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, včetně úroků z prodlení ve výši zákonné sazby až do vyhlášení rozsudku,
—

uložit Komisi povinnost, aby žalobci zaplatila následující částky: 1) 504,67 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. května 2013 do dne zaplacení této částky; 2) 504,72 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. června 2013 do dne zaplacení této částky; 3) 508,38 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. července 2013 do dne zaplacení této částky; 4) 508,38 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. srpna 2013 do dne zaplacení této částky; 5) 508,38 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. září 2013 do dne zaplacení této částky; 6) 508,38 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. října 2013 do dne zaplacení této částky;
—

všechny související, následující a předcházející akty, k nimž bezpochyby patří povýšení, o kterých bylo rozhodnuto ve sdělení ředitele pro lidské zdroje z května 2012 „Guidelines to the 2012 annual staff appraisal exercise, award of promotions and titles“;
—

uložit žalovanému povinnost vyplatit žalobkyni rozdíl mezi odměnou, která by jí náležela, pokud by zůstala ve službě tohoto orgánu, a odměnou, poplatky, dávkami podpory v nezaměstnanosti či jinými dávkami podpory, které jí byly fakticky vyplaceny od 1. listopadu 2013 namísto odměny, kterou by získala jakožto dočasná zaměstnankyně;
—

přiznat žalobci náhradu za jeho hmotnou újmu, která spočívá v rozdílu mezi podporou v nezaměstnanosti, kterou bude pobírat od dubna 2014 a poté jakýmkoli potenciálním náhradním příjmem nebo neexistencí tohoto příjmu na straně jedné a jeho plným platem, včetně všech příspěvků, ve výši 7 850,33 eur na straně druhé a to až do data jeho úplného opětovného začlenění do Agentury (plus úroky z prodlení vypočítané podle sazby Evropské centrální banky zvýšené o tři procentní body);
—

zrušit rozhodnutí ze dne 18. září 2013 o započítání let do nároků na důchod nabytých žalobkyní před jejím nástupem do služby v rámci převodu těchto nároků do důchodového režimu orgánů Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení týkajících se čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků ze dne 3. března 2011,
CS Úřední věstník Evropské unie C 421/60

Žaloba podaná dne 30. června 2014 – ZZ v. Komise

(Věc F-60/14)

2014/C 421/87

Jednací jazyk: francouzština

Účastníci řízení

Žalobce: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

Žalovaná: Evropská komise

Předmět a popis sporu

Zrušení navrhovaného započtení příspěvkových let do důchodu souvisejícího s převodem důchodových nároků žalobce do důchodového systému Unie, na který se vztahují nová obecná prováděcí pravidla k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků

Návrhová žádání žalobce

— prohlásit za protiprávní a tedy za nepoužitelný článek 9 obecných prováděcích pravidel k článku 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu,

— zrušit rozhodnutí ze dne 4. listopadu 2013 o bonifikaci důchodových nároků nabytých žalobcem před jeho nástupem do služebního poměru, v rámci jejich převodu do důchodového systému orgánů Evropské unie na základě obecných prováděcích pravidel k článku 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011,
—

zrušit rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky ze dne 31. ledna 2014 přeložit žalobce do dočasné výslužby od 1. února 2014 až do údajného uplynutí jeho smlouvy dne 15. března 2014, společně s dopisem ze dne 14. března 2014, jenž měl údajně „vysvětlit“ důvod pro jeho přeložení do dočasné výslužby;
—

uložit ESVČ, aby žalobci nahradil vzniklou hmotnou újmu v plné výši, zejména zaplacením veškerých dlužných odměn a všech ostatních výdajů žalobce zapříčiněných protiprávním jednáním ESVČ (snížených o obdrženou podporu v nezaměstnanosti resp. o odměnu za využití pracovní síly), podpůrně pro případ, že z právních nebo skutkových důvodů nedojde k opětovnému začlenění žalobce do služby nebo k opětovnému zaměstnání za dosavadních podmínek, uložit ESVČ na základě hmotné újmy vzniklé žalobci protiprávním ukončením jeho činnosti náhradu škody ve výši rozdílu mezi příjmem, který může žalobce skutečně očekávat, a příjmem, kterého by žalobce dosáhl, pokud by smlouva nadále trvala, s přihlédnutím k důchodovým dávkám a jiným nárokům, a
—

uložit žalované náhradu ročních výdajů na cestování žalobců do místa jejich původu, která pokrývá jejich skutečné výdaje, na základě výše uvedeného ustanovení, ve znění použitelném před vstupem nového služebního řádu v platnost v roce 2014, přičemž uvedená částka musí být navýšena o úroky z prodlení ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, která se použije v daném období, zvýšené o tři procentní body, a to od 12. června 2014 do dne zaplacení takto dlužné částky;
—

přiznat náhradu majetkové újmy způsobené žalobci předčasným ukončením jeho smlouvy. Tato újma se rovná rozdílu mezi žalobcovou plnou mzdou a odstupným podle čl. 47 písm. b) bodu ii) pracovního řádu ostatních zaměstnanců za dobu od předčasného ukončení žalobcovy smlouvy do jeho návratu do funkce nebo do okamžiku uplynutí smlouvy, tj. do 1. listopadu 2015. Tento rozdíl je odhadován na přibližně 75 000 EUR, ale přesnější propočet lze získat z účetnictví EASA;
CS Úřední věstník Evropské unie C 96/25

Žaloba podaná dne 9. ledna 2015 – ZZ a ZZ v. Komise

(Věc F-3/15)

(2015/C 096/32)

Jednací jazyk: francouzština

Účastníci řízení

Žalobci: ZZ a ZZ (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise

Předmět a popis sporu

Zrušení rozhodnutí Komise, kterými byly zamítnuty žádosti žalobců o vrácení části příspěvků do důchodového systému Evropské unie, které byly odvedeny z jejich platu, jakož i žádost o přehodnocení bonifikace týkající se převodu nároků na důchod získaných před jejich nástupem do služebního poměru do systému EU.

Návrhová žádání žalobců

— Prohlásit článek 22 přílohy XIII služebního řádu, ve znění platném od 1. listopadu 2014, za nepoužitelný;

— zrušit napadená rozhodnutí;
—

podpůrně pro případ, že žalobce nebude za dané situace z právních nebo skutkových důvodů zařazen zpět do služby nebo k jeho dalšímu zaměstnávání nedojde za dosavadních podmínek, uložit OHIM, aby nahradil žalobci majetkovou újmu, která mu vznikla v důsledku protiprávního skončení jeho zaměstnání ve výši odpovídající rozdílu mezi skutečným očekáváným životním příjmem a životním příjmem, kterého by žalobce dosáhl, pokud by smlouva nadále trvala, s přihlédnutím ke starobnímu důchodu a jiným nárokům.
—

podpůrně, za předpokladu, že z právních nebo faktických důvodů nebude žalobkyně znovu zařazena na své pracovní místo nebo nebude pracovat za původních podmínek, uložit OHIM, aby jí vyplatil náhradu újmy a úroky z titulu hmotné újmy přičitatelné protiprávnímu ukončení její činnosti, a to ve výši odpovídající rozdílu mezi příjmy, kterých skutečně mohla dosáhnout a příjmy, které by pobírala, pokud by její smlouva nebyla ukončena, s přihlédnutím k důchodovým dávkám a ostatním nárokům;
—

podpůrně pro případ, že by znovuzařazení žalobce naráželo na významné praktické potíže nebo by se vzhledem k postavení třetích osob jevilo jako nepřiměřené, uložil žalovanému povinnost vyplatit spravedlivou peněžitou náhradu za údajně protiprávní ukončení jeho smlouvy, ve které bude zohledněna nejen ztráta odměny za uplynulé období, ale i ztráta vážné příležitosti žalobce zůstat ve službách OHIM až do věku jeho odchodu do důchodu na základě smlouvy na dobu neurčitou a pokračovat ve služebním postupu;
—

nahradit vzniklou majetkovou a nemajetkovou újmu. Majetková újma žalobce je vyčíslena na 50 000 eur představující rozdíl mezi základním platem, na nějž by měl nárok po přijetí ze seznamu úspěšných uchazečů a jeho stávajícím základním platem. Nemajetková újma je vyčíslena na 50 000 eur za úsilí a čas, které musel zbytečně vynaložit při řešení této situace, a za odloučení od rodiny, k čemuž by nedošlo, kdyby se k rodině vracel poté, co byl vybrán ze seznamu úspěšných uchazečů;
—

podpůrně pro případ, že žalobkyně nebude za dané situace z právních nebo věcných důvodů znovu zařazena do služby nebo její pokračující zaměstnání nebude probíhat za dosavadních podmínek, uložit OHIM, aby žalobkyni nahradil hmotnou újmu způsobenou protiprávním skončením její zaměstnání ve výši odpovídající rozdílu mezi skutečným očekávaným příjmem a příjmem, který by žalobkyně dosáhla, pokud by smlouva pokračovala, s přihlédnutím k důchodovým a jiným nárokům,
—

žalované uložit povinnost — zaplatit rozdíl mezi odměnami vyplývajícími z výše uvedených rozhodnutí správní rady žalované ze dne 16. prosince 2014 a představenstva žalované ze dne 4. února 2015 a minimální tabulkou zásluhovosti; tento rozdíl v odměnách navýšit o úroky z prodlení od 12. dubna 2015 a následně každý dvanáctý den v měsíci až do úplného zaplacení, přičemž úroková sazba je stanovena ve výši sazby ECB navýšené o 3 body; — zaplatit rozdíl mezi odměnami vyplývajícími z uplatnění sazby ve výši 16,3 % na platový rozpočet vymezený v souladu se závazky žalované; — zaplatit náhradu škody, která vznikla v důsledku ztráty kupní síly, přičemž tato škoda je předběžně a ex aequo et bono vyčíslena ve výši 1,5 % měsíční odměny; — zaplatit každému žalobci 1 000 euro z titulu náhrady nemajetkové újmy;
—

zrušit rozhodnutí ze dne 5. ledna 2015 a 7. ledna 2015, jakož i rozhodnutí ze dne 23. února 2015 o výpočtu let započítaných do nároků na důchod nabytých žalobkyní před vstupem do služebního poměru v Radě,
—

Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 17. dubna 2015, kterým bylo odmítnuto přezkoumat platovou třídu, do které byla žalobkyně zařazena při přeložení, a obnovit její služební postup v Evropské komisi v období od 16. června 2001 do 31. prosince 2010 i přes povýšení z platové třídy C4 (nyní AST 3) do platové třídy C3 (nyní AST 4), které jí přiznal Evropský parlament dne 7. srpna 2009 se zpětným účinkem od 1. ledna 2000;
(2)

Zrušit rozhodnutí EIB ze dne 4. června 2015 o uzavření účtu doplňkového dobrovolného důchodového spoření žalobce s účinností od 28/02/2015 a zavázat EIB k úhradě ve prospěch žalobce: — Částky odpovídající platbám, které by EIB nadále zasílala na účet doplňkového dobrovolného důchodového spoření (3 % ročního platu žalobce), pokud by EIB jeho účet neuzavřela, a to ode dne 28/02/2015 až do dne skutečného znovuotevření účtu doplňkového dobrovolného důchodového spoření žalobce; — Úroků, které by kapitál na účtu doplňkového dobrovolného důchodového spoření žalobce nadále vytvářel, kdyby jeho účet nebyl ke dni 28/02/2015 uzavřen a kdyby žalobce a EIB mohli pokračovat v příslušných platbách do výše 3 % ročního platu žalobce a to až do dne skutečného znovuotevření účtu doplňkového dobrovolného důchodového spoření žalobce,
—

částky, jejíž vrácení je požadováno na žalobcích v napadeném rozhodnutí, zvýšené o rozdíl mezi částkou důchodů stanovenou v oznámení o změně č. 2 a částkou stanovenou v oznámení o změně č. 3, a to od okamžiku vstupu v platnost oznámení č. 3 až do okamžiku, kdy bude rodina schopná se přemístit do místa svého předchozího bydliště, přičemž tuto dobu lze spravedlivě odhadnout na jeden rok od rozhodnutí této věci.
CS Úřední věstník Evropské unie C 346/59

Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. října 2010 — Sørensen v. Komise

(Věc F-85/05) (1)

(Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Úředníci nastupující do vyšší funkční skupiny na základě otevřeného výběrového řízení - Žadatelé zapsaní na seznam kandidátů vhodných k přijetí před vstupem nového služebního řádu v platnost - Přechodná pravidla o zařazování do platových tříd při přijetí do zaměstnání - Zařazování do platových tříd podle nových, méně příznivých pravidel - Článek 5 odst. 2 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu)

2010/C 346/117

Jednací jazyk: francouzština

Účastnice řízení

Žalobkyně: Susanne Sørensen (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupkyně: M. Arpio Santacruz a M. Simm, zmocněnkyně)

Předmět věci

Zrušení rozhodnutí Komise o zařazení žalobkyně uvedené na seznamu kandidátů vhodných k přijetí v kategorii B před vstupem nového služebního řádu v platnost podle méně příznivých ustanovení nového služebního řádu [článek 12 přílohy XIII nařízení (ES, Euratom) č. 723/2004, kterým se mění služební řád úředníků], jakož i rozhodnutí o zrušení bodů získaných žalobkyní jakožto úřednicí kategorie C za účelem povýšení

Výrok rozsudku

1) Žaloba S. Sørensen se zamítá.

2) Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

(1) Úř. věst. C 296, 26.11.2005, s. 26 (věc byla původně zapsána do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-335/05, ale byla postoupena Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15. prosince 2005)
CS Úřední věstník Evropské unie C 346/59

Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. října 2010 — Kay v. Komise

(Věc F-113/05) (1)

(Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Úředníci přistupující do vyšší funkční skupiny na základě výběrového řízení - Kandidáti zapsaní na seznam kandidátů vhodných pro přijetí před vstupem v platnost nového služebního řádu - Přechodná pravidla o zařazení do platové třídy při přijetí do zaměstnání - Zařazování do tříd podle nových, méně příznivých pravidel - Článek 2, čl. 5 odst. 2 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu)

2010/C 346/118

Jednací jazyk: francouzština

Účastníci řízení

Žalobce: Roderick Neil Kay (Brusel, Belgie) (zástupci: původně T. Bontinck a J. Feld, advokáti, poté T. Bontinck a S. Woog, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupkyně: M. Arpio Santacruz a I. Šulce, zmocněnkyně)

Předmět věci

Zrušení rozhodnutí Komise o přeřazení do jiné kategorie žalobce, který byl zapsán na seznam kandidátů vhodných pro přijetí otevřeného výběrového řízení předtím, než vstoupil v platnost nový služební řád, podle méně příznivých ustanovení tohoto služebního řádu

Výrok rozsudku

1) Žaloba R. N. Kayho se zamítá.

2) Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

(1) Úř. věst. C 48, 25.2.2006, s. 36 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-421/05 a předána Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15. prosince 2005).
CS Úřední věstník Evropské unie C 328/59

Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2010 — Toth v. Komise

(Věc F-107/05) (1)

(Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Zařazení do platové třídy - Platové třídy stanovené ve výzvě k podání přihlášek - Změna pravidel pro zařazení do platové třídy dočasných zaměstnanců, ke které došlo po zveřejnění výzvy k podání přihlášek - Zařazení do platové třídy na základě nových méně příznivých pravidel - Přechodná ustanovení - Použití per analogiam - Článek 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu - Proporcionalita - Zásada řádné správy)

2010/C 328/95

Jednací jazyk: francouzština

Účastníci řízení

Žalobce: Gergely Toth (Besozzo, Itálie) (zástupci: původně S. Rodrigues a Y. Minatchy, advokáti, poté S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz a R. Albelice, advokáti, nakonec S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Šulce, zmocněnci, poté K. Zieleśkiewicz a M. Bauer, zmocněnci)

Předmět věci

Jednak zrušení rozhodnutí Komise o zařazení žalobce do platové třídy A*6 při jeho přijetí za dočasného zaměstnance a jednak návrh na náhradu škody

Výrok rozsudku

1) Rozhodnutí Evropské komise o zařazení G. Totha do platové třídy A*6 druhého platového stupně uvedené v článku 3 smlouvy dočasného zaměstnance podepsané dne 17. ledna 2005 se zrušuje.

2) Ve zbývající části se žaloba zamítá.

3) Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem.

4) Rada Evropské unie, vedlejší účastnice, ponese vlastní náklady řízení.

(1) Úř. věst. C 22, 28.1.2006, s. 15 (věc původně zapsána do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-401/05 a převedena na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).