Keywords

Summary



Keywords

1. Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Akty týkající se jich bezprostředně a osobně

(Článek 230 čtvrtý pododstavec ES)

2. Žaloba na neplatnost – Právní zájem na podání žaloby

3. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí

(Nařízení Rady č. 4064/89)

4. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Posouzení slučitelnosti se společným trhem – Povinnost Komise přezkoumat problémy v oblasti hospodářské soutěže vytvořené spojením podniků na všech trzích, které by jím mohly být dotčeny

(Nařízení Rady č. 4064/89, článek 2)

5. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Posouzení slučitelnosti se společným trhem – Transakce, která může vytvořit konkurenční výhody, ze kterých mohou těžit in fine spotřebitelé

(Nařízení Rady č. 4064/89)

6. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Definice relevantního trhu – Kritéria

(Sdělení Komise 97/C 372/03, bod 13)

7. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Posouzení slučitelnosti se společným trhem – Zohlednění skutečné nebo potenciální hospodářské soutěže

8. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Přijetí rozhodnutí konstatujícího slučitelnost spojení se společným trhem bez zahájení fáze II

9. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Závazky dotyčných podniků, jež mohou vést ke slučitelnosti oznámeného spojení se společným trhem

(Sdělení Komise 2001/C 68/03, bod 17)

10. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Posouzení slučitelnosti se společným trhem – Zachování si značného podílu na dotčených trzích účastníky spojení

11. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Závazky dotyčných podniků, jež mohou vést ke slučitelnosti oznámeného spojení se společným trhem – Přípustnost jak závazků vztahujících se ke způsobu chování, tak i strukturálních závazků

12. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Závazky dotyčných podniků, jež mohou vést ke slučitelnosti oznámeného spojení se společným trhem – Forma

(Nařízení Rady 4064/89, čl. 6 odst. 2)

Summary

1. Podle čl. 230 čtvrtého pododstavce ES každá fyzická nebo právnická osoba může podat žalobu proti rozhodnutím, která jsou jí určena, jakož i proti rozhodnutím, která, byť vydána ve formě nařízení nebo rozhodnutí určeného jiné osobě, se jí bezprostředně a osobně dotýkají.

Rozhodnutí Komise prohlašující spojení podniků za slučitelné se společným trhem by mohlo vést, jelikož umožňuje jeho okamžité provedení, k okamžité změně situace na dotčených trzích. Vzhledem k tomu, že vůle dotčených účastníků spojení podniků toto spojení provést je nesporná, hospodářské subjekty působící na dotčeném trhu nebo na dotčených trzích mohou k datu uvedeného rozhodnutí považovat bezprostřední nebo urychlenou změnu stavu trhu za danou, a tak se jich uvedené rozhodnutí bezprostředně dotýká ve smyslu výše uvedeného ustanovení.

Pokud se jedná o to, zda je takový podnik, který je třetí stranou, také takovým rozhodnutím osobně dotčen, je třeba tuto otázku posuzovat v závislosti jednak na jeho účasti ve správním řízení, a jednak na zásahu do jeho postavení na trhu. Nepostačuje-li, s ohledem na pravidelný kontakt s množstvím podniků, které přezkum spojení podniků předpokládá, pouhá účast v řízení sama o sobě k prokázání, že je podnik, který je třetí stranou, osobně dotčen, nic to nemění na tom, že aktivní účast ve správním řízení musí být zohledněna, v kombinaci s jinými zvláštními okolnostmi, při stanovování přípustnosti jeho žaloby.

Rozhodnutím prohlašujícím slučitelnost spojení podniků se společným trhem je tedy osobně dotčen podnik, který je třetí stranou, který se nejen aktivně účastnil správního řízení, ale představuje k tomu jednoho z hlavních konkurentů jednoho z účastníků spojení a působí na jednom z trhů, kde působí i tito účastníci.

(viz body 30–32, 35–38)

2. Žaloba na neplatnost podaná fyzickou nebo právnickou osobou je přípustná pouze v případě, že žalobce má zájem na zrušení napadeného aktu. Takový zájem, který musí existovat, musí být skutečný a musí být posouzen ke dni podání žaloby, existuje pouze v případě, že žaloba může ve svém výsledku přinést prospěch straně, která ji podala. Tento zájem má podnik, který napadá rozhodnutí Komise povolující spojení dvou jeho konkurentů, jež může zasáhnout do jeho obchodního postavení.

(viz body 40–41)

3. Přezkum složitých hospodářských posouzení provedených Komisí při výkonu posuzovací pravomoci, kterou jí přiznává nařízení č. 4064/89 o kontrole spojování podniků, vykonávaný soudem Společenství musí být omezen na ověření dodržení procesních pravidel a pravidel týkajících se odůvodnění, jakož i věcné správnosti skutkových zjištění a neexistence zjevně nesprávného posouzení a zneužití pravomoci.

(viz bod 44)

4. V rámci svého posouzení slučitelnosti spojení podniků se společným trhem je Komise podle článku 2 nařízení č. 4064/89 o kontrole spojování podniků povinna přezkoumat účinky takového spojení na trzích, u nichž existuje riziko vytvoření nebo posílení dominantního postavení, které může závažným způsobem narušit hospodářskou soutěž. Nelze přitom vyloučit možnost, že spojení podniků vyvolá takové účinky na trzích, kde se působení účastníků takového spojení nepřekrývá. Přestože analýza hospodářské soutěže provedená Komisí byla zčásti vedená obavami třetích osob konzultovaných v rámci správního řízení, musela odhalit, a to i bez jakéhokoli podnětu ze strany uvedených třetích osob, ovšem s ohledem na závažné indicie, problémy z oblasti hospodářské soutěže, které spojení podniků vyvolá na všech trzích, kterých by se spojení mohlo dotknout.

Nicméně, pokud je Komisi vytýkáno, že nezohlednila případný problém z oblasti hospodářské soutěže na trzích, na nichž se působení účastníků spojení podniků nepřekrývá, je povinností žalobce, aby předložil závažné indicie, které mohou hmatatelně prokázat existenci problému z oblasti hospodářské soutěže, jejž Komise měla z důvodu jeho dopadů přezkoumat. Pro splnění uvedeného požadavku musí žalobce označit relevantní trhy, popsat soutěžní situaci za neexistence spojení podniků a uvést, jaké pravděpodobné účinky by spojení podniků mohlo mít na soutěžní situaci na těchto trzích.

V tomto ohledu jsou nedostatečná tvrzení žalobce, který se omezuje na to, že tvrdí, že Komise svou analýzu hospodářské soutěže nesprávně omezila na trhy, na nichž se působení účastníků spojení podniků přímo i nepřímo překrývalo, aniž by svou argumentaci podepřel a především jasně označil trhy, na nichž se působení nepřekrývá, kterých se tak měl přezkum týkat.

(viz body 63–68)

5. Kontrola spojování podniků není založena na zakazování získávání, prostřednictvím takového spojení, značných konkurenčních výhod, ze kterých mohou těžit spotřebitelé, ale na snaze zamezit každému vytvoření či každému posílení dominantního postavení, v jehož důsledku by byla významně narušena účinná hospodářská soutěž na společném trhu. Možnost poskytovat po spojení podniků spotřebitelům služby za lepší ceny může být případným ukazatelem vytvoření nebo posílení dominantního postavení pouze v omezených případech, například pokud by spojený podnik měl v úmyslu uplatňovat predátorské ceny nebo by měl k jejich uplatňování prostředky.

(viz bod 72)

6. Z bodu 13 sdělení o definici relevantního trhu pro účely práva hospodářské soutěže Společenství vyplývá, že podniky podléhají třem hlavním zdrojům konkurenčního omezování: nahraditelnosti poptávky, nahraditelnosti nabídky a potenciální hospodářské soutěži. Z hospodářského hlediska představuje pro definici relevantního trhu možnost nahrazení poptávky nejbezprostřednější a nejúčinnější tlak na dodavatele určitého výrobku, zejména pokud jde o jejich rozhodnutí ohledně stanovení ceny. Zastupitelnost je proto třeba posuzovat nejen z hlediska nabídky, ale rovněž z hlediska poptávky, která v zásadě zůstává nejúčinnějším hodnotícím kritériem.

Co se týče zastupitelnosti z hlediska poptávky, určující skutečností pro posouzení zeměpisné zastupitelnosti obou letišť není vzdálenost hlavního místa odletu od každého z nich, nýbrž čas potřebný pro přesun z uvedeného místa na ně. V důsledku toho, pokud je čas potřebný na přesun na obě letiště přibližně stejný, může Komise, aniž by se dopustila nesprávného posouzení, uznat zastupitelnost obou letišť v důsledku z toho vyplývajícího postoje spotřebitele, kterému je lhostejno, zda se za účelem odletu dopraví na jedno, či druhé a zda se do centra města dostane z jednoho, či druhého letiště.

Ostatně, pro účely přezkoumání zastupitelnosti obou letišť musí Komise zohlednit celkovou poptávku, tzn. cestující, kterým záleží na čase, a ty, kterým na něm nezáleží, přičemž zákazníci, kterým na čase nezáleží, mají odlišné požadavky, neboť se mohou přizpůsobit. Nicméně ačkoliv Komise mohla uznat, že pro mnohé firemní zákazníky mohla být obě letiště nezastupitelná, jelikož jedno z nich nabízí méně návazných letů, přičemž tato očekávání firemních zákazníků vedla Komisi k úvaze, že existují „pod-trhy“ v závislosti na tom, zda cestující kladou, či nekladou důraz na čas, uvedené úvahy firemních zákazníků, kteří představují pouze část poptávky, nemohou zpochybnit závěry o zastupitelnosti.

Pokud jde o zastupitelnost dvou letišť z hlediska nabídky, zvláště nabídky leteckých společností spotřebitelům, aby odlétali z jednoho z nich, úvahy související jednak s typy letů, které letiště nabízejí v závislosti na specifických rysech své infrastruktury, a jednak s vlastnostmi obou letišť mají spíše omezený dopad. Z tohoto důvodu, pokud lze zastupitelnost posuzovat odlišně, především v případě nízkonákladových leteckých společností, pro něž je důležité moci si vybrat letiště s ohledem na minimalizaci nákladů, přičemž letištní poplatky se mohou lišit letiště od letiště, Komise může provést celkovou analýzu, aby uznala zastupitelnost obou letišť, a to s ohledem, krom dalších kritérií, i na obchodní zvláštnosti nízkonákladových společností, aniž by se dopustila zjevně nesprávného posouzení.

(viz body 99–104, 107–109)

7. V rámci posouzení slučitelnosti se společným trhem se podmínky hospodářské soutěže zkoumají nejen s ohledem na skutečnou hospodářskou soutěž mezi podniky již přítomnými na relevantním trhu, ale i s ohledem na potenciální hospodářskou soutěž, aby se zjistilo, zda vzhledem ke struktuře trhu a hospodářskému a právnímu kontextu, kterým se řídí jeho fungování, existují reálné a konkrétní možnosti, že podniky dotčené spojením budou navzájem soutěžit, anebo zda na relevantní trh bude moct vstoupit nový soutěžitel a soutěžit s již zavedenými podniky.

(viz bod 116)

8. Komise má širokou posuzovací pravomoc při hodnocení potřeby požadovat závazky za účelem odstranění vážných pochybností vyvolaných spojením podniků. Z toho vyplývá, že Soudu nepřísluší nahrazovat svým vlastním posouzením posouzení Komise a že se jeho přezkum musí omezit na prověření, zda se Komise nedopustila zjevně nesprávného posouzení. Zejména tvrzení, že nebyly zohledněny závazky, které navrhl konkurenční podnik, který se účastnil přezkumného řízení, samo o sobě neprokazuje, že by napadené rozhodnutí bylo stiženo zjevně nesprávným posouzením, a skutečnost, že mohly být přijaty rovněž další závazky, které dokonce mohly být pro hospodářskou soutěž příznivější, nemůže vést ke zrušení uvedeného rozhodnutí, pokud Komise mohla odůvodněně dospět k závěru, že závazky uvedené v rozhodnutí umožňují odstranit vážné pochybnosti.

V rámci výkonu soudního přezkumu musí Soud přihlížet ke zvláštnímu cíli závazků přijatých v průběhu fáze I, jejichž účelem, na rozdíl od závazků přijatých v průběhu fáze II, není zabránit vytvoření nebo posílení dominantního postavení, nýbrž odstranit veškeré vážné pochybnosti v této otázce. Proto když Soud zkoumá, zda závazky přijaté v průběhu fáze I umožní – vzhledem k jejich dosahu a obsahu – Komisi přijmout rozhodnutí o povolení spojení podniků bez zahájení fáze II, musí ověřit, zda se Komise mohla domnívat, aniž by se přitom dopustila zjevně nesprávného posouzení, že uvedené závazky představují přímou a dostatečnou odpověď, která odstraňuje veškeré vážné pochybnosti.

(viz body 128–129)

9. Může-li se na základě bodu 17 sdělení o nápravných opatřeních, přípustných podle nařízení č. 4064/89 a 447/98, při zajišťování životaschopnosti podniku ukázat, že je nutné zahrnout do převodu i takové činnosti, které souvisejí s trhy, které v Komisi nevyvolaly obavy o ohrožení hospodářské soutěže, protože to může být jediný způsob, jak vytvořit na dotčených trzích účinného soutěžitele, musí být o uvedených opatřeních rozhodnuto s ohledem na zásadu proporcionality.

Z toho vyplývá, že jednak je třeba o závazcích rozhodovat s ohledem na problémy z oblasti hospodářské soutěže, které vyvstaly na dotčených trzích, přičemž pokud lze na daných trzích hospodářskou soutěž ochránit, není nezbytné, aby Komise rozšiřovala působnost závazků na trhy, které nejsou dotčené, v souladu se zásadou proporcionality, a jednak je nelze vnímat jako prostředek zvýhodnění – bez soutěžního důvodu – případného konkurenta, který chce proniknout na určitý konkrétní trh.

(viz body 132, 134, 137)

10. Skutečností, že by si účastníci spojení podniků prohlášeného za slučitelné se společným trhem mohli případně udržet značný podíl na dotčených trzích, tedy nelze prokázat zjevně nesprávné posouzení přičitatelné Komisi, jelikož posledně jmenovaná souhlasila s rozsáhlými závazky pro tyto trhy hlavně s ohledem na to, že příchod nových soutěžitelů na nich bude podpořen nápravnými opatřeními a že ostatní faktory mohou zmenšit význam spojeného podniku v rámci hospodářské soutěže.

(viz bod 175)

11. Závazky vztahující se ke způsobu chování nejsou svojí povahou nedostatečné k tomu, aby zabránily vytvoření nebo posílení dominantního postavení, a musí být posouzeny případ od případu stejným způsobem jako strukturální závazky.

(viz bod 182)

12. Podle čl. 6 odst. 2 nařízení č. 4064/89 o kontrole spojování podniků může Komise povolit spojení podniků, pokud závazky navrhované jeho účastníky umožňují odstranit vážné pochybnosti týkající se slučitelnosti uvedeného spojení se společným trhem. Nařízení č. 4064/89 tak stanovilo cíl, k němuž má Komise dospět, ale ponechává jí značný prostor pro uvážení, pokud jde o formu dotyčných závazků. Uvedené nařízení nevyžaduje, aby oznamující strany označily nového účastníka na trhu, ačkoli by takové označení v určitých případech mohlo být potřebné, zejména pokud by žádný ze soutěžitelů neprojevil zájem o proniknutí na dotčený trh. Nicméně jmenovité označení nového účastníka na trhu není vyžadováno, projevilo-li zájem o vstup na dotčené trhy v průběhu správního řízení několik soutěžitelů v návaznosti na závazky navrhované účastníky dotčeného spojení.

V tomto ohledu je okolnost, že na dotčené trhy ke dni jednání Soudu posuzujícího žalobu proti rozhodnutí Komise, kterým se povoluje uvedené spojení, nepronikl žádný nový účastník, irelevantní. Legalita napadeného individuálního aktu totiž musí být posuzována v závislosti na skutkovém a právním stavu, který existoval ke dni, kdy byl akt přijat.

(viz body 197–198, 203, 206)