ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 472/25

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 9. prosince 2021 – X v. International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Irsko a The Attorney General

(Věc C-756/21)

(2022/C 472/30)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court (Irsko)

Účastníci původního řízení

Žalobce: X

Žalovaní: International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Irsko a The Attorney General

Předběžné otázky

1) Bylo projednávání žádosti o podpůrnou ochranu, při němž došlo k naprostému porušení povinnosti spolupráce, jak je popsána v bodě 66 rozsudku ve věci M. v. Minister for Justice, Equality and Law Reform a další (C-277/11 (1)), „zbaveno veškerého užitečného účinku“ ve smyslu posuzovaném ve věci Komise v. Německo (C-137/14 (2))?

2) V případě kladné odpovědi na otázku 1, mělo by výše uvedené porušení povinnosti spolupráce bez dalšího zakládat nárok žadatele na zrušení rozhodnutí [o odmítnutí přiznat podpůrnou ochranu]?

3) V případě záporné odpovědi na otázku 2, kdo pak případně nese důkazní břemeno ve vztahu k tvrzení, že pokud by byl rozhodující orgán řádně spolupracoval, mohlo být rozhodnuto jinak než rozhodnutím o odmítnutí?

4) Měla by skutečnost, že o žádosti o mezinárodní ochranu nebylo rozhodnuto v přiměřené lhůtě, opravňovat žadatele ke zrušení rozhodnutí, jakmile je toto rozhodnutí vydáno?

5) Představuje doba provádění novelizace použitelného rámce azylové ochrany v určitém členském státě skutečnost, která tento členský stát zprošťuje povinnosti provozovat systém mezinárodní ochrany, jenž by byl zajistil vydání rozhodnutí o takové žádosti o ochranu v přiměřené lhůtě?

6) V případě, že orgán rozhodující [o mezinárodní ochraně] nemá k dispozici dostatečné důkazy o duševním zdraví žadatele, avšak existují určité důkazy nasvědčující možnosti, že žadatel takovými obtížemi trpí, má tento rozhodující orgán v souladu s povinností spolupráce uvedenou ve věci M. v. Minister for Justice, Equality and Law Reform a další (C-277/11, bod 66) nebo jinou skutečností povinnost provést před vydáním konečného rozhodnutí další šetření nebo má jakoukoli jinou povinnost?

7) Pokud členský stát plní svou povinnost posoudit významné náležitosti žádosti podle čl. 4 odst. 1 kvalifikační směrnice 2004/83/ES (3), je přípustné bez dalšího prohlásit, že nebyla zjištěna celková hodnověrnost žadatele, na základě jediné lži, která byla vysvětlena a vzata zpět při první možné příležitosti a bez existence dalších lží?

(1) EU:C:2012:744

(2) EU:C:2015:683

(3) Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. 2004, L 304, s. 12).
1.

Je třeba mít za to, že pravidlo uvedené v druhé části první věty a v druhé větě čl. 177 odst. 3 Sudski poslovnik (jednací řád soudů, Narodne novine, č. 37/14, 49/14, 8/15, 35/15, 123/15, 45/16, 29/17, 33/17, 34/17, 57/17, 101/18, 119/18, 81/19, 128/19, 39/20 et 47/20), (které stanoví, že „U soudu druhého stupně je věc považována za ukončenou ke dni odeslání rozhodnutí z kanceláře soudce po vrácení věci z oddělení evidence. Od data přijetí spisu je oddělení evidence povinno jej co nejdříve vrátit kanceláři soudu. Rozhodnutí je následně odesláno v nové lhůtě osmi dnů“), je v souladu s čl. 19 odst. 1 SEU a článkem 47 Listiny?
i)

Zaprvé, při svém výkladu podmínek, za kterých mohla Komise odmítnout registraci evropské občanské iniciativy, zejména když uvedl, že k takovému odmítnutí může dojít jen tehdy, když je možné zcela vyloučit, že by Komise mohla předložit návrh unijního právního aktu za účelem použití smluv. Přitom taková iniciativa jednoznačně nepatří do pravomocí Komis, které jí umožňují předložit návrh právního aktu, pokud po přezkoumání navrhovaných opatření in abstracto existují vážné pochybnosti o možnosti přijmout taková opatření na základě smluv.
—

co nejdříve a nejpozději do šesti let nevyhlásila 194 z celkového počtu 229 území, která byla v rozhodnutích 2009/93/ES, 2009/91/ES a 2009/92/ES ze dne 12. prosince 2008 a v rozhodnutí 2013/23/ES ze dne 16. listopadu 2012 označena jako lokality významné pro společenství („SCI“), jako zvláštní oblast ochrany („ZOO“);
2)

Musí být ustanovení čl. 30 odst. 2 Dohody ve spojení s jejím čl. 30 odst. 1 písm. c) vykládáno v tom smyslu, že osoby uvedené ve druhém ustanovení jsou do působnosti čl. 31 odst. 1 zahrnuty v případě, že jako občané Unie pobývaly po celé přechodné období bez přerušení ve Spojeném království a současně se na ně po celé přechodné období až do jeho konce vztahovaly právní předpisy pouze jednoho členského státu, nebo musí být vykládány v tom smyslu, že osoby podle čl. 30 odst. 1 písm. c) nejsou zahrnuty do působnosti čl. 31 odst. 1 v případě, že po skončení přechodného období již ve Spojeném království nepobývaly?
3)

Lze úvahy týkající se výkladu čl. 3 písm. a) nařízení 469/2009 v rozsudcích Soudního dvora C-121/17 (2) a C-650/17 (3) považovat za relevantní pro posouzení podmínky stanovené v čl. 3 písm. c) nařízení 469/2009 a pokud ano, jakým způsobem? V tomto smyslu je odkazováno zejména na to, co bylo v těchto rozsudcích uvedeno ve vztahu k čl. 3 písm. a) nařízení 469/2009 o: — zásadním významu patentových nároků a o — posouzení případu z pohledu odborníka a ve světle stavu techniky ke dni podání přihlášky základního patentu nebo ke dni vzniku práva přednosti.
C 165/27

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 10. ledna 2022 – Caxamar – Comércio e Indústria de Bacalhau SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

(Věc C-23/22)

(2022/C 165/35)

Jednací jazyk: portugalština

Předkládající soud

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: Caxamar – Comércio e Indústria de Bacalhau SA

Žalovaná: Autoridade Tributária e Aduaneira

Předběžná otázka

Umožňuje správný výklad Pokynů k regionální státní podpoře na období 2014-2020 ve spojení s ustanoveními nařízení Komise (EU) č. 651/2014 (1) ze dne 16. června 2014, zejména jeho článkem 1 a čl. 2 bodu 11, nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (2) ze dne 11. prosince 2013 a přílohou I Smlouvy o fungování Evropské unie dospět k závěru, že v souladu s čl. 2 odst. 2 a čl. 22 odst. 1 Código Fiscal do Investimento (daňový zákoník pro investice), schváleného prostřednictvím Decreto-Lei n.o 162/2014 (nařízení vlády s mocí zákona č. 162/2014) ze dne 31. října 2014 a [v souladu s] články 1 a 2 Portaria n.o 282/2014 (ministerská vyhláška č. 282/2014) ze dne 30. října 2014, není činnost zpracování produktů rybolovu a akvakultury týkající se „solené tresky“, „mražené tresky“ a „soli zbavené tresky“, která spadá pod kód CAE 10204Rev3, činností zpracování zemědělských produktů pro účely stanovené daňové podpory?

(1) Nařízení Komise (EU) č. 651/2014 ze dne 17. června 2014 , kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem (Úř. věst. L 187, 26.6.2014, s. 1).

(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné organizaci trhů s produkty rybolovu a akvakultury a o změně nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 1).
1.

Musí být čl. 5 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1) („nařízení 261/2004“) vykládány v tom smyslu, že za přesměrování za srovnatelných dopravních podmínek na cílové místo určení, které musí provozující letecký dopravce nabídnout v případě zrušení letu, lze považovat rovněž repatriační let uskutečněný v rámci činnosti státu při výkonu veřejné moci, jestliže provozující letecký dopravce sice nemůže založit právní nárok na přepravu cestujícího, mohl ovšem cestujícího na tento let přihlásit a rovněž uhradit jeho náklady a let nakonec uskuteční na základě smluvního ujednání se státem stejným letadlem a ve stejný čas letu, jaké byly plánovány u původně zrušeného letu?
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 8. února 2022 – Right to Know CLG v. An Taoiseach

(Věc C-84/22)

(2022/C 191/17)

Jednací jazyk: angličtina.

Předkládající soud:

High Court (Irsko)

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: Right to Know CLG

Odpůrce: An Taoiseach

Předběžné otázky

1. Je třeba záznamy z formálních jednání představitelů moci výkonné v rámci vlády členského státu, jichž se členové vlády musí účastnit a na nichž jednají jako kolektivní orgán, charakterizovat pro účely žádosti o přístup k informacím o životním prostředí obsažených v těchto záznamech jako „vnitřní komunikaci“, nebo jako „řízení“ u orgánu veřejné správy ve smyslu těchto pojmů, jak jsou uvedeny v čl. 4 odst. 1 písm. e) a čl. 4 odst. 2 prvním pododstavci písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (1)?

2. Přesahuje zásada překážky věci pravomocně rozsouzené (jak byla projednána ve věci Köbler, věc C-224/01 (2), a navazující judikatura) rámec výrokové nebo dispozitivní části dřívějšího rozsudku a zahrnuje kromě těchto částí i skutková a právní zjištění obsažená v dřívějším rozsudku? Jinak řečeno, omezuje se zásada věci pravomocně rozsouzené pouze na překážku na základě předmětu žaloby, nebo se vztahuje i na zásadu estoppel?

3. Brání v probíhajícím řízení mezi účastníky řízení, které se týká údajného porušení směrnice 2003/4/ES v souvislosti s konkrétní žádostí o informace o životním prostředí, kdy navrhovatel/žadatel uspěla a rozhodnutí bylo zrušeno s tím, že některým námitkám založeným na unijním právu bylo vyhověno a některé byly zamítnuty, unijní právo, a to zejména zásada efektivity, vnitrostátnímu pravidlu překážky věci pravomocně rozsouzené založenému na zásadě estoppel, podle nějž nesmí vnitrostátní soud v novém řízení, které se týká dalšího rozhodnutí o téže žádosti, tomuto navrhovateli/žadateli umožnit, aby napadl uvedené dřívější rozhodnutí z důvodů založených na unijním právu, které byly dříve zamítnuty, proti nimž však nebylo v dané věci podáno odvolání?

4. Má na odpověď na třetí otázku vliv skutečnost, že: i) nebyla Soudnímu dvoru podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce a ii) žádný z účastníků řízení neupozornil vnitrostátní soud na relevantní judikaturu Soudního dvora?

(1) Úř. věst. 2003, L 41, s. 26.

(2) Rozsudek ze dne 30. září 2003 (EU:C:2003:513).
4)

Pokud se patentové nároky vztahují jak na jedinou novou molekulu, tak na kombinaci této molekuly s existujícím a známým léčivem, které se případně stalo volným, nebo několik takových nároků na kombinaci, omezuje čl. 3 písm. c) nařízení vydání DOO a) pouze na uvedenou jedinou molekulu, je-li registrována jako výrobek; b) na první registraci výrobku, na který se vztahuje patent, bez ohledu na to, zda jde o uvedené léčivo jako monoterapeutický přípravek, na který se vztahuje platný základní patent, nebo o první kombinovaný terapeutický přípravek, nebo c) buď na situaci popsanou pod písmenem a), nebo na situaci popsanou pod písmenem b), a to dle volby nabyvatele patentu, bez ohledu na datum rozhodnutí o registraci? A pokud platí kterákoli z výše uvedených možností, z jakých důvodů?
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem České republiky dne 28. ledna 2022 – YQ v. Ředitelství silnic a dálnic ČR

(Věc C-57/22)

(2022/C 207/16)

Jednací jazyk: čeština

Předkládající soud

Nejvyšší soud České republiky

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: YQ

Žalovaný: Ředitelství silnic a dálnic ČR

Předběžná otázka

Musí být čl. 7 odst. 1 Směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2003/88/ES (1) ze dne 4. listopadu 2003, o některých aspektech úpravy pracovní doby, vykládán tak, že brání vnitrostátní judikatuře, podle níž pracovník, který byl protiprávně propuštěn ze zaměstnání a poté do něj znovu přijat v souladu s vnitrostátním právem v návaznosti na soudní rozhodnutí o zrušení jeho propuštění, nemá nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok za období od data propuštění ze zaměstnání do dne, kdy do něj byl znovu přijat, z důvodu, že tento pracovník během této doby pro zaměstnavatele skutečně nepracoval, také v případě, že podle vnitrostátní právní úpravy přísluší protiprávně propuštěnému pracovníkovi, který bez zbytečného odkladu písemně oznámil zaměstnavateli, že trvá na tom, aby ho dále zaměstnával, náhrada mzdy nebo platu ve výši průměrného výdělku ode dne, kdy oznámil zaměstnavateli, že trvá na dalším zaměstnávání, až do doby, kdy mu zaměstnavatel umožní pokračovat v práci nebo kdy dojde k platnému skončení pracovního poměru?

(1) Úř. věst. 2003, L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/004, s. 381.
C 207/18

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 25. února 2022 – BM. NP v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

(Věc C-132/22)

(2022/C 207/25)

Jednací jazyk: italština

Předkládající soud

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Účastníci původního řízení

Žalobci: BM, NP

Žalovaný: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca

Předběžná otázka

Musí být čl. 45 odst. 1 a 2 SFEU a čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení č. 492/2011 (1) vykládány v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava stanovená v čl. 1 odst. 655 zákona č. 205/2017, podle níž se pro účely účasti v řízení o zařazení do pořadí určených pro následné uzavření pracovních smluv s pedagogy na dobu neurčitou a na dobu určitou v italských institucích AFAM zohledňuje pouze odborná praxe, kterou uchazeči získali v těchto vnitrostátních institucích, a nikoli také v institucích stejné úrovně v jiných evropských zemích, a to s ohledem na specifický účel dotčeného řízení, kterým je boj proti fenoménu zaměstnávání na dobu určitou v Itálii? Za předpokladu, že Soudní dvůr neshledá, že je italská právní úprava abstraktně v rozporu s unijním právním rámcem, lze opatření, která tato právní úprava stanoví, považovat za přiměřená, a to konkrétně ve vztahu k výše uvedenému cíli obecného zájmu, jehož má být dosaženo?

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie (Úř. věst. 2011, L 141, s. 1).
1)

Je třeba obecné pravidlo 2a (1) vykládat v tom smyslu, že se použije na jednotlivé díly satelitního přijímače, které jsou určeny k sestavení do kompletního satelitního přijímače po jejich propuštění do volného oběhu a které jsou přepravovány ve stejném kontejneru a deklarovány k propuštění do volného oběhu ve stejný den na stejném celním úřadě stejným deklarantem vlastním jménem a na vlastní účet dvěma samostatnými prohlášení o propuštění do volného oběhu a v okamžiku propuštění do volného oběhu jsou ve vlastnictví dvou propojených společností?
2)

Je slučitelná se zásadou non bis in idem, zakotvenou v článku 50 [Listiny] a v článku 54 [Úmluvy], a brání s konečnou platností zahájení nového trestního řízení v členském státě proti téže osobě a pro tytéž skutky, okolnost, že ačkoli i po ukončení trestního stíhání (vyšetřování) pravomocným rozhodnutím státního zástupce o zastavení vyšetřování ve členském státě existuje možnost znovu zahájit vyšetřování až do okamžiku promlčení trestného činu, státní zastupitelství nepovažovalo za odůvodněné obnovit toto řízení z vlastního podnětu?
Kasační opravný prostředek podaný dne 18. února 2022 společnostmi Dyson Ltd, Dyson Technology Ltd, Dyson Operations Pte Ltd, Dyson Manufacturing Sdn Bhd, Dyson Spain, SL, Dyson Austria GmbH, Dyson sp. z o.o., Dyson Ireland Ltd, Dyson GmbH, Dyson, Dyson Srl, Dyson Sweden AB, Dyson Denmark ApS, Dyson Finland Oy a Dyson BV proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 8. prosince 2021 ve věci T-127/19, Dyson a další v. Komise

(Věc C-122/22)

(2022/C 207/24)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dyson Ltd, Dyson Technology Ltd, Dyson Operations Pte Ltd, Dyson Manufacturing Sdn Bhd, Dyson Spain, SL, Dyson Austria GmbH, Dyson sp. z o.o., Dyson Ireland Ltd, Dyson GmbH, Dyson, Dyson Srl, Dyson Sweden AB, Dyson Denmark ApS, Dyson Finland Oy a Dyson BV (zástupci: E. Batchelor, T. Selwyn Sharpe a M. Healy, solicitors a avocats)

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobci navrhují, aby Tribunál:

— zrušil napadený rozsudek v celém rozsahu,

— prohlásil, že se Komise dopustila dostatečně závažného porušení unijního práva, a vrátil návrhu na náhradu škody Tribunálu, a

— rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené společnostmi Dyson v rámci řízení o tomto kasačním opravném prostředku i v řízení před Tribunálem.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Zaprvé, Tribunál zkreslil žalobní důvody uplatněné společnostmi Dyson a opomenul odůvodnit své rozhodnutí. Společnosti Dyson Komisi jednoduše vytýkaly, že se dopustila závažného a zjevného pochybení spočívajícího v přijetí testovací metody, konkrétně metody založené na použití prázdné nádoby, která zjevně přesahovala meze její posuzovací pravomoci. Tribunál se k tomuto žalobnímu důvodu nevyjádřil.

Zadruhé, Tribunál se dopustil pochybení při použití judikatury v oblasti dostatečně závažných porušení tím, že nepřisoudil rozhodující důležitost svému závěru, že Komise jednala v rozporu s požadavkem článku 10 směrnice 2010/30, který nespadal do její posuzovací pravomoci.

Zatřetí, Tribunál chybně uplatnil pravidla z oblasti dostatečně závažných porušení a právně zkreslil důkazy, když došel k závěru, že požadavek vyjádřený slovy „během používání“ uvedený ve směrnici 2010/30 vedl k výkladovým obtížím.

Začtvrté, Tribunál chybně uplatnil pravidla z oblasti dostatečně závažných porušení, když došel k závěru, že požadavek vyjádřený slovy „během používání“ uvedený ve směrnici 2010/30 vedl k normativní složitosti.

Zapáté, Tribunál chybně uplatnil pravidla z oblasti dostatečně závažných porušení, když došel k závěru, že Komise se porušením základní zásady rovného zacházení nedopustila závažného a zjevného pochybení.

Zašesté, Tribunál chybně uplatnil pravidla z oblasti dostatečně závažných porušení, když došel k závěru, že Komise se porušením základní zásady řádné správy nebo základní povinnosti řádné péče nedopustila závažného a zjevného pochybení.

Zasedmé, Tribunál chybně uplatnil pravidla z oblasti dostatečně závažných porušení, když došel k závěru, že Komise se porušením základní zásady svobodného výkonu povolání nedopustila závažného a zjevného pochybení.
C 222/13

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stuttgart (Německo) dne 17. února 2022 – TAP Portugal v. flightright GmbH

(Věc C-156/22)

(2022/C 222/22)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Landgericht Stuttgart

Účastnice původního řízení

Navrhovatelka v odvolacím řízení: TAP Portugal

Odpůrkyně v odvolacím řízení: flightright GmbH

Předběžná otázka

Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že se jedná o mimořádnou okolnost ve smyslu tohoto ustanovení, pokud dojde ke zrušení letu z letiště mimo základnu provozujícího leteckého dopravce, protože člen posádky (v projednávané věci: druhý pilot) nasazený na tento let, který bez omezení prošel předepsanými pravidelnými lékařskými prohlídkami, krátce před nástupem na let náhle a pro leteckého dopravce nepředvídatelně zemře nebo onemocní natolik vážně, že není schopen let provést?

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08 s. 10).
C 222/13

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stuttgart (Německo) dne 17. února 2022 – TAP Portugal v. Myflyright GmbH

(Věc C-157/22)

(2022/C 222/23)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Landgericht Stuttgart

Účastnice původního řízení

Navrhovatelka v odvolacím řízení: TAP Portugal

Odpůrkyně v odvolacím řízení: Myflyright GmbH

Předběžná otázka

Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že se jedná o mimořádnou okolnost ve smyslu tohoto ustanovení, pokud dojde ke zrušení letu z letiště mimo základnu provozujícího leteckého dopravce, protože člen posádky (v projednávané věci: druhý pilot) nasazený na tento let, který bez omezení prošel předepsanými pravidelnými lékařskými prohlídkami, krátce před nástupem na let náhle a pro leteckého dopravce nepředvídatelně zemře nebo onemocní natolik vážně, že není schopen let provést?

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08 s. 10).
C 222/14

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stuttgart (Německo) dne 17. února 2022 – TAP Portugal v. Myflyright GmbH

(Věc C-158/22)

(2022/C 222/24)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Landgericht Stuttgart

Účastnice původního řízení

Navrhovatelka v odvolacím řízení: TAP Portugal

Odpůrkyně v odvolacím řízení: Myflyright GmbH

Předběžná otázka

Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že se jedná o mimořádnou okolnost ve smyslu tohoto ustanovení, pokud dojde ke zrušení letu z letiště mimo základnu provozujícího leteckého dopravce, protože člen posádky (v projednávané věci: druhý pilot) nasazený na tento let, který bez omezení prošel předepsanými pravidelnými lékařskými prohlídkami, krátce před nástupem na let náhle a pro leteckého dopravce nepředvídatelně zemře nebo onemocní natolik vážně, že není schopen let provést?

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08 s. 10).