STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA

JÁNA MAZÁKA

přednesené dne 10. února 2011( )

Věc C‑115/10

Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt.

proti

Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko)]

„Společná zemědělská politika – Nařízení (EHS) č. 3508/92 – Nařízení (ES) č. 1259/1999 – Nařízení (ES) č. 1782/2003 – Vnitrostátní právní úprava vylučující zemědělské producenty v likvidačním řízení z doplňkové vnitrostátní podpory spojené s režimem jednotné platby na plochu – Otázka, zda členské státy mohou stanovit pro nárok na doplňkovou vnitrostátní podporu podmínky, které se nevztahují na poskytnutí dotčené podpory EU“





1. Touto žádostí o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság (Městský soud Budapešť) (Maďarsko) předložil otázky týkající se výkladu nařízení Rady č. 3508/92 a č. 1259/1999( ). Učinil tak v rámci řízení o soudním přezkumu správního rozhodnutí, které bylo zahájeno společností Bábolna Mezőgazdasági Termelő és Fejlesztő Kereskedelmi Zrt. (dále jen „Bábolna“) proti Mezőgazdasági és Fejlesztő és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve (Úřad pro zemědělství a rozvoj venkova, dále jen „Hivatal“) ohledně doplňkové vnitrostátní zemědělské podpory poskytnuté společností Bábolna za rok 2004.

I – Právní rámec

2. Akt o přistoupení( ) stanoví v článku 23: „Rada může na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně provést úpravy ustanovení tohoto aktu týkajících se společné zemědělské politiky [SZP], které se ukáží jako nezbytné v důsledku změny pravidel Společenství [nyní Evropské Unie, dále jen ,EU‘].Tyto úpravy lze provést přede dnem přistoupení.“

3. Článek 20 tohoto aktu uvádí, že „akty uvedené v seznamu v příloze II tohoto aktu se upravují podle této přílohy“. V této příloze v kapitole 6A, nadepsané „Zemědělské předpisy“, bod 27 písm. b) stanoví, že do nařízení č. 1259/1999 se vloží články 1a až 1c. Článek 1a stanoví, že budou (postupně) zavedeny přímé platby poskytované podle režimů podpor uvedených v článku 1. Článek 1b umožňuje novým členským státům nahradit platby poskytované podle režimů podpor uvedených v článku 1 jednotnou platbou, neboli „jednotnou platbou na plochu“. Konečně článek 1c jim umožňuje po zmocnění Komisí doplňovat přímou podporu doplňkovou vnitrostátní podporou.

4. Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003( ) zrušilo nařízení č. 3508/92( ) a č. 1259/1999( ) ke dni 1. května 2004. Jeho článek 1 uvádí, že nařízení č. 1782/2003 stanoví mimo jiné : „[i] společná pravidla o přímých platbách v rámci režimů podpory příjmů, na které se vztahuje [SZP] a které jsou financovány záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) uvedených v příloze I s výjimkou režimů stanovených nařízením (ES) č. 1257/1999, [a ii] podporu příjmů zemědělců [...] „režim jednotné platby“.

5. Podle článku 2 písm. a) nařízení č. 1782/2003 se „,zemědělcem‘ rozumí fyzická nebo právnická osoba či skupina fyzických nebo právnických osob nehledě na právní [postavení] skupiny a jejích členů podle vnitrostátních právních předpisů jednotlivých členských států, jejíž zemědělský podnik se nachází na území Společenství podle článku 299 [ES] a která vykonává zemědělskou činnost“.

6. Rozhodnutí Rady 2004/281/ES( ) bylo přijato podle čl. 2 odst. 3 Smlouvy o přistoupení a článku 23 Aktu o přistoupení. Ve svém článku 1 odst. 5 písm. a) toto rozhodnutí stanoví, že v článku 1 se za druhou odrážku nařízení č. 1782/2003 vkládá nová odrážka, která zní: „přechodná zjednodušená podpora příjmu pro zemědělce v nových členských státech (,režim jednotné platby na plochu‘[RJPP])“.

7. Článek 1 odst. 5 písm. c) tohoto rozhodnutí stanoví, že do nařízení č. 1782/2003 se vkládá článek 143a, který zní: „Zavedení režimů podpor […] V nových členských státech budou přímé platby zavedeny v souladu s následujícím plánem zvýšení vyjádřených jako procentní podíl používané úrovně těchto plateb v [Unii] ve složení k 30. dubnu 2004: [i] 25% v roce 2004, [ii] 30% v roce 2005, [iii] 35% v roce 2006, [iv] 40% v roce 2007, [v] 50% v roce 2008, [vi] 60% v roce 2009, [vii] 70% v roce 2010, [viii] 80% v roce 2011, [ix] 90% v roce 2012, [a x] 100% od roku 2013“.

8. Toto ustanovení také vložilo článek 143b, nadepsaný „Režim jednotné platby na plochu“, který v odstavci 1 stanoví: „Nové členské státy se mohou nejpozději ke dni přistoupení rozhodnout, že po dobu použitelnosti uvedenou v odstavci 9 nahradí přímé platby jednotnou platbou na plochu, jež bude vypočtena podle odstavce 2“.

9. Rovněž vložilo článek 143c, nadepsaný „Doplňkové vnitrostátní přímé platby [DVPP] a přímé platby“, jehož odstavce 2, 4, 6 a 7 mimo jiné stanoví:

„2. Nové členské státy budou mít na základě zmocnění Komise možnost doplňovat všechny přímé podpory:

Celková přímá podpora, kterou lze zemědělci poskytnout v nových členských státech po přistoupení v rámci příslušné přímé platby, včetně všech [DVPP], nesmí přesáhnout úroveň přímé podpory, na kterou by měl zemědělec nárok podle odpovídající přímé platby používané pro členské státy ve Společenství ve složení k 30. dubnu 2004.

4. Pokud se nový členský stát rozhodne používat režim jednotné platby na plochu, může tento nový členský stát poskytovat doplňkovou vnitrostátní přímou podporu za podmínek uvedených v odstavcích 5 a 8.

6. Nový členský stát může na základě objektivních kritérií po zmocnění Komisí rozhodnout o částkách poskytované doplňkové vnitrostátní podpory.

7. Zmocnění Komisí: [i] v případě použití odst. 2 písm. b) blíže určí odpovídající vnitrostátní režimy přímých plateb podobné SZP, [ii] vymezí úroveň, do které může být doplňková vnitrostátní podpora vyplácena, sazbu doplňkové vnitrostátní podpory a případně podmínky pro její poskytování, [a iii] je uděleno s výhradou jakýchkoli změn, které mohou být nezbytné v důsledku vývoje [SZP].“

II – Skutkový stav a předložené otázky

10. Společnost Bábolna podala dne 28. května 2004 maďarským orgánům žádost o jednotnou platbu na plochu a o doplňkovou vnitrostátní podporu spojenou s touto platbou (DVPP)( ).

11. Následně společnost Bábolna zahájila dne 1. září 2004 podle vládního rozhodnutí (Kormányhatározat) 2186/2004 (VII.22.) řízení ke zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí za účelem reorganizace a restrukturalizace pro přípravu k úspěšné privatizaci( ).

12. Dne 17. května 2005 Hivatal částečně vyhověl žádosti společnosti Bábolna a souhlasil s úhradou jednotné platby na plochu ve výši 174 410 400 HUF (nyní přibližně 626 133 eur) a DVPP podpory ve výši 70 677 810 HUF (nyní přibližně 253 733 eur).

13. Poté, co Hivatal jednající jako orgán v prvním stupni správního řízení zjistil, že společnost Bábolna dne 1. září 2004 zahájila řízení ke zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí, pozměnil své předchozí rozhodnutí prostřednictvím rozhodnutí č. 1026133367 ze dne 11. dubna 2006 a současně rozhodl, že jí poskytne částku 174 406 363 HUF (nyní přibližně 626 119 eur) na základě požadované jednotné platby na plochu, a zamítl žádost o DVPP podporu na ornou půdu, přičemž žalobkyni nařídil, aby vrátila částku 15 829 789 HUF (nyní přibližně 56 829 eur), která jí už byla prostřednictvím této podpory uhrazena.

14. Správní orgán se řídil čl. 3 odst. 1 písm. a) vládního nařízení (Kormányrendelet) 6/2004 ze dne 22. ledna 2004, podle něhož právnické osoby nebo společnosti bez právní subjektivity, které mohou získat podporu, jsou ty, na které se nevztahuje konkurzní, likvidační, vyrovnávací řízení nebo zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí.

15. Společnost Bábolna podala proti tomuto rozhodnutí žalobu, jíž požadovala, aby toto rozhodnutí bylo podrobeno soudnímu přezkumu a aby bylo prohlášeno za neplatné v části, ve které jí bylo nařízeno vrácení částky, a aby bylo ponecháno v platnosti původní rozhodnutí, kterým bylo žádosti vyhověno.

16. Společnost Bábolna před předkládajícím soudem tvrdí, že právní úprava EU použitelná na tento případ nevylučuje z podpory osoby nebo hospodářské subjekty, u nichž došlo ke zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí. Jediným požadavkem na podporu je, že zemědělský podnik skupiny zemědělců musí být na území EU, nehledě na právní postavení, které žadateli o podporu náleží podle vnitrostátního práva. Hivatal tento výklad zpochybňuje.

17. Podle předkládajícího soudu je řízení o předběžné otázce nezbytné, aby bylo možno určit, zda společnost zákonně podnikající v členském státě a provozující zemědělskou výrobu, ale která zahájila řízení ke zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí – tj. hodlá v budoucnu ukončit činnost – má právo na získání DVPP, pokud splňuje požadavky stanovené pro jednotnou platbu EU na plochu, s přihlédnutím k základním zásadám a cílům SZP.

18. S ohledem na okolnosti má předkládající soud následně za to, že vyvstala potřeba objasnit, zda při zohlednění cílů, povahy a přístupu SZP je možné upravovat doplňkovou vnitrostátní podporu, jako je DVPP, zcela samostatně, nezávisle na zásadách a pravidlech EU. Jinými slovy se ptá, zda může členský stát stanovit dodatečné požadavky na DVPP, které jsou užší a přísnější než požadavky stanovené pro podporu EU na plochu.

19. Předkládající soud se na tomto základě rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:

„1) Mohou se podmínky pro podporu [EU] v oblasti SZP (EZOZF) lišit od podmínek pro doplňkovou vnitrostátní podporu, tj. lze stanovit pro doplňkovou vnitrostátní podporu jiná a přísnější pravidla, než jsou podmínky stanovené pro podporu financovanou prostřednictvím EZOZF?

2) Lze rozsah ratione personae ve vztahu k příjemcům podpor stanovený v čl. 1 odst. 4 [nařízení č. 3508/92] a v čl. 10 písm. a) [nařízení č. 1259/1999] vykládat v tom smyslu, že existují pouze dvě podmínky pro příjemce podpory: na podporu má právo a) skupina zemědělských producentů (jednotlivec), b) jejichž (jehož) zemědělský podnik se nachází na území [EU]?

3) Lze výše uvedená nařízení vykládat v tom smyslu, že na podporu nemá právo zemědělec, jehož zemědělský podnik se sice nachází na území [EU], avšak hodlá v budoucnu ukončit svou činnost (po využití podpory)?

4) Jak je třeba vykládat podle obou výše uvedených nařízení právní postavení tohoto zemědělského producenta vyplývající z vnitrostátních právních předpisů?

5) Zahrnuje právní postavení podle vnitrostátních právních předpisů také právní postavení, která odpovídá případnému způsobu ukončení činnosti ze strany zemědělského producenta (skupiny)? Maďarské právo upravuje různá právní postavení pro případ ukončení činnosti (konkurzní řízení, likvidační řízení nebo zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí).

6) Mohou se na podmínky pro žádosti o jednotnou platbu [EU] na plochu a podmínky pro žádost o doplňkovou vnitrostátní podporu vztahovat odlišná, na sobě zcela nezávislá pravidla? Jaký je vztah mezi zásadami, systematikou a cíli obou druhů podpor?

7) Lze vyloučit z doplňkové vnitrostátní podpory skupinu (osobu), která jinak splňuje požadavky na platbu na plochu?

8) Vztahuje se [nařízení č. 1259/1999] na základě svého článku 1 také na doplňkové vnitrostátní podpory vzhledem k tomu, že to, co EZOZF financuje pouze částečně, je následně dle potřeby financováno prostřednictvím doplňkové vnitrostátní podpory?

9) Má zemědělec, jehož právně i fakticky fungující zemědělský podnik se nachází se na území [EU], právo na doplňkovou vnitrostátní podporu?

10) Pokud vnitrostátní právo obsahuje zvláštní úpravu pro řízení o ukončení činnosti obchodních společností, je tato úprava relevantní z hlediska podpory [EU] (a vnitrostátní podpory, která je s ní spojena)?

11) Měly by právní předpisy [EU] a vnitrostátní právní předpisy, které se týkají fungování SZP, být vykládány v tom smyslu, že musí tvořit komplexní právní systém, který lze vykládat jednotně a který funguje na základě jednotných zásad a požadavků?

12) Měla by působnost čl. 1 odst. 4 [nařízení č. 3508/92] a čl. 10 písm. a) [nařízení č. 1259/1999] být vykládána v tom smyslu, že pokud jde o podporu, je naprosto irelevantní jak úmysl zemědělce ukončit v budoucnu svou činnost, tak právní režim, jenž tomuto úmyslu odpovídá?“

III – Posouzení

20. Jak ve svých vyjádřeních navrhly maďarská vláda i Komise, položené otázky by měly být zodpovězeny společně nejen z důvodu jejich počtu, ale také proto, že se vzájemně překrývají a logicky spolu souvisejí. Abych však pomohl čtenáři tohoto stanoviska, rozhodl jsem se, že rozdělím otázky zhruba do tří skupin (pokud jde o samotné znění každé z otázek, odkazuji na bod 19 výše).

21. Hlavní otázkou vznesenou v této věci a předmětem, o němž má předkládající soud pochybnosti, je, zda mohou DVPP podléhat samostatné právní úpravě a zda členské státy mohou klást na DVPP zvláštní požadavky (zejména ve vztahu k příjemcům podpory), které jsou užší a přísnější než ty, které jsou kladeny na režim jednotné platby na plochu.

Otázky 1, 6, 7, 9 a 11

22. Definice poskytnutá v příslušných výše uvedených pravidlech EU předně jasně uvádí, že „zemědělcem“ se rozumí „fyzická nebo právnická osoba či skupina fyzických nebo právnických osob nehledě na právní postavení skupiny a jejích členů podle vnitrostátních právních předpisů jednotlivých členských států, jejíž zemědělský podnik se nachází na území [EU] podle článku 299 [ES] a která vykonává zemědělskou činnost“. Jak Komise zdůraznila, není náhoda, že je definice podle práva EU takto široká: usiluje o pokrytí co nejširšího rozsahu zúčastněných osob v zemědělském odvětví, aby se – pro účely dotčených právních předpisů – příslušná pravidla EU uplatnila na celé odvětví.

23. Nařízení č. 1782/2003 bylo s ohledem na přistoupení 10 nových členských států v roce 2004 pozměněno rozhodnutím Rady( ), které zavedlo novou hlavu IVa sestávající ze tří nových článků: 143a, 143b a 143c, které upravují zavedení režimů podpor v nových členských státech.

24. Článek 143a upravuje systém postupného zavádění na všechny přímé platby v nových členských státech( ).

25. Z článku 143c odst. 2 nařízení č. 1782/2003 vyplývá, že nové členské státy budou mít za určitých podmínek na základě zmocnění Komise možnost doplňovat všechny přímé podpory( ).

26. Maďarsko se rozhodlo nahradit přímé platby EU jednotnou platbou na plochu, jak se uvádí v čl. 1 odst. 5 rozhodnutí Rady.

27. Dne 18. května 2004 předložilo Maďarsko program ve vztahu k DVPP, který by doplnil podporu na plochu poskytovanou podle režimu jednotné platby na plochu. DVPP jsou plně financovány z vnitrostátního rozpočtu.

28. Dne 29. června 2004 rozhodnutím K(2004)2295 Komise v Maďarsku schválila DVPP pro rok 2004. Takto zavedený režim DVPP vymezil částku DVPP, jejich sazby a podmínky pro jejich poskytování.

29. Na počátku je třeba zdůraznit, že příslušná pravidla EU, a konkrétně nařízení č. 1782/2003, neupravují podmínky pro poskytování DVPP.

30. Toto nařízení v čl. 143c odst. 6 pouze uvádí, že nové členské státy mohou na základě objektivních kritérií po zmocnění Komisí rozhodnout o částkách poskytovaných DVPP. Podle čl. 143c odst. 7 zmocnění Komise vymezí úroveň, do které může být DVPP vyplácena, sazbu DVPP a případně podmínky pro její poskytování.

31. V tomto ohledu je třeba připomenout, že Soudní dvůr rozhodl, že jakmile byly přijaty právní předpisy o společné organizaci trhu v daném odvětví, členské státy v zásadě nemohou jednat prostřednictvím jednostranně přijatých vnitrostátních opatření( ). Jejich zákonodárná pravomoc může být pouze zbytková a je omezena na situace, které nejsou upraveny pravidly EU, a na případy, kdy jim tato pravidla výslovně dávají pravomoc jednat( ).

32. Soudní dvůr dále rozhodl, že „jakmile Společenství přijalo právní předpis o společné organizaci trhu v daném odvětví, nesmějí členské státy přijmout jakékoli opatření, které by jej mohlo porušovat nebo k němu stanovit výjimky. Se společnou organizací trhu jsou neslučitelné také předpisy, které brání jejímu řádnému fungování, rovněž pokud dotyčná oblast nebyla společnou organizací trhu taxativně upravena( )“.

33. Podle maďarské vlády při neexistenci pravidel EU pro podmínky nároku na DVPP mají členské státy při stanovení podmínek volnost, s přihlédnutím ke zmocnění ze strany Komise a s tím, že budou dodrženy základní zásady práva EU( ). Maďarská vláda tvrdí, že to také vyplývá z čl. 143c odst. 7 nařízení č. 1782/2003, který stanoví, že zmocnění Komisí „případně“ blíže určí podmínky pro poskytování podpory. Tudíž tvrdí, že z tohoto ustanovení a contrario vyplývá, že v zásadě tyto podmínky definují členské státy.

34. Každopádně bych zde zdůraznil, jak učinily maďarská vláda i Komise, že DVPP nejsou hrazeny ze zdrojů EU (EZOZF)( ) – jsou hrazeny z vnitrostátní pokladny členských států. Tudíž mám za to, že novým členským státům by měl být přiznán určitý stupeň diskreční pravomoci pro definici podmínek pro nárok na DVPP.

35. V této souvislosti maďarská vláda tvrdí, že z toho vyplývá, že by měl členský stát mít právo uložit zvláštní (přísnější) podmínky omezující okruh příjemců podpory, pokud je to v souladu s obecnými zásadami práva EU( ). Maďarská vláda dále tvrdí, že kritéria nároku na podporu nejsou upravena jednotným způsobem: některá jsou stanovena právem EU a další případně vnitrostátním právem. Tudíž není v rozporu s právem EU, jestliže nejsou podmínky nároku na DVPP stejné jako u jednotné platby na plochu – s tím výsledkem, že osoba mající nárok na jednotnou platbu na plochu nemusí mít nárok na DVPP.

36. Podle mého názoru bychom neměli zapomenout – jak uznaly maďarská vláda i Komise – že DVPP slouží v zásadě k tomu, aby na volitelné úrovni vyrovnávaly případné negativní účinky paušální sazby podpory v určitých odvětvích a do určité míry zmírňovaly mechanismus postupného zavádění.

37. Podmínky týkající se DVPP by neměly vést ke svévolné diskriminaci mezi žadateli, kteří již splnili podmínky pro poskytnutí podpory. Komise má tedy pravdu, když tvrdí, že pokud jednou schválila vnitrostátní program, nemůže se členský stát rozhodnout uplatňovat dodatečné odlišné podmínky.

38. V případě DVPP z toho vyplývá, že členské státy mohou specifikovat podmínky, jako jsou lhůty pro podání žádostí, částky, další sankce a doplňující povinnosti. Z dotčených ustanovení však vyplývá, že použití těchto podmínek závisí na zmocnění ze strany Komise podle článku 143c nařízení č. 1782/2003 a skutečností zůstává, že tyto podmínky musí být slučitelné se základními zásadami režimu podpory.

39. Komise v tomto ohledu doplnila, že výše uvedené podmínky mohou být definovány pro všechny DVPP, s rozdělením buď podle odvětví (mléko, jehněčí maso, hovězí a kůzlečí maso, rýže, plodiny na orné půdě), nebo všeobecným způsobem (fyzická osoba nebo právnická osoba).

40. Z dokumentů před Soudním dvorem vyplývá, že maďarský vnitrostátní program, jak byl schválen Komisí, neobsahuje žádnou podmínku, podle níž by podpora mohla být poskytnuta pouze právnickým osobám nebo společnostem bez právní subjektivity, na které se nevztahuje konkurzní, likvidační, vyrovnávací řízení nebo zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí.

41. Ze žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce vyplývá, že vnitrostátní soud má pochybnosti o tom, zda je v souladu s právem EU, že zemědělec získá jednotnou platbu na plochu v souladu s pravidly EU – tj. nehledě na jeho současné právní postavení – ale je mu odmítnuta odpovídající DVPP, protože je v řízení o zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí.

42. Jeví se mi, že se po dotčeném zemědělci vyžaduje, aby splnil dva různé druhy pravidel v závislosti na zdroji finančních prostředků pro zemědělskou podporu.

43. Na rozdíl od maďarské vlády mám za to, že by na DVPP nemělo být nahlíženo zcela nezávisle, a naopak by měla být posuzována tak, že tvoří jednotnou součást režimu zemědělské podpory EU.

44. V této souvislosti je třeba zdůraznit, že definice pojmu „zemědělec“ v nařízeních č. 1259/1999, č. 3508/92 a č. 1782/2003 je použitelná na všechna dotčená právní pravidla, včetně pravidel, která se vztahují na podmínky pro DVPP.

45. Podpora EU a odpovídající vnitrostátní podpora skutečně představují jednotný program, který je charakterizován společnými cíli a základními zásadami, které jsou vzájemně kompatibilní.

46. V tomto ohledu maďarská vláda sama uznala, že SZP je komplexním právním systémem, který funguje na základě jednotného souboru základních zásad.

47. Ačkoli jsou členské státy oprávněny ukládat určité podmínky ve vztahu k DVPP, zůstává tedy skutečností, že: (i) členský stát by měl respektovat pojem „zemědělec“; (ii) podmínky týkající se DVPP podléhají zmocnění Komise( ) a (iii) tyto podmínky musí být každopádně v souladu se základními zásadami režimu podpory.

Otázky 2, 4, 5 a 10

48. Je zjevné, že některé z položených otázek se specificky týkají pojmu „zemědělec“ v čl. 1 odst. 4 nařízení č. 3508/92 a v článku 10 nařízení č. 1259/1999 (a čl. 2 písm. a) nařízení č. 1782/2003, které jej nahradilo).

49. Na jedné straně maďarská vláda připouští, že z těchto ustanovení vyplývá, že členský stát nemůže omezit rozsah tohoto pojmu tím, že vyžaduje určené právní postavení. Na druhé straně však tato vláda tvrdí, že by „právní postavení podle vnitrostátního práva“ nemělo být vykládáno v tom smyslu, že zahrnuje situaci skupiny zemědělců a jejích členů, kteří procházejí jednou z forem ukončení činnosti. V této souvislosti maďarská vláda také tvrdí, že podmínka uložená vnitrostátním právem – podle níž mají na podporu nárok pouze osoby, které neprocházejí žádnou z forem ukončení činnosti – je v souladu se zásadami zákazu diskriminace a proporcionality.

50. Pokud jde o „právní postavení podle vnitrostátního práva“, je dle mého názoru „právní postavení“ per definitionem „právní identitou osoby nebo subjektu, jako je společnost nebo sdružení“. Právní postavení bytí zemědělcem je však výslovně vyloučeno z definice charakteristických znaků pojmu „zemědělec“, jak je upraven ve výše uvedených právních předpisech. Ze znění příslušných ustanovení totiž vyplývá, že tato ustanovení zdůrazňují, že podstatnými znaky definice pojmu „zemědělec“ je skutečnost, (i) že se jeho zemědělský podnik nachází na území [EU] a (ii) že zemědělec „vykonává zemědělskou činnost“.

51. Navzdory výše uvedenému vyloučení zůstává otázkou, zda „způsob ukončení činnosti zemědělce v likvidačním řízení“ (či skupiny zemědělců) – nebo jeho (či jejich) úmysl ukončit činnost v budoucnu – je právně relevantní pro účely poskytnutí podpory EU a odpovídající vnitrostátní podpory. K této otázce je třeba přistoupit s tím, že (například) likvidace obchodní společnosti, vrácení živnostenského listu nebo jakýkoliv jiný způsob ukončení činnosti podle vnitrostátního práva jsou pouhými způsoby ukončení (nebo možná podle vnitrostátních pravidel změny) právní identity zemědělce.

52. Jsem toho názoru, že pokud takový způsob nebyl zákonně završen, a tudíž nenastala žádná z událostí ukončujících činnost zemědělce v likvidačním řízení, zemědělec nadále zákonně existuje a jeho právní identita je v podstatě nedotčena. Krom toho jeho subjektivní náhled na jeho podnikání (například jeho úmysl ukončit činnost) nemohou v tomto ohledu nic změnit. Úmysl v tomto kontextu proto není okolností upravenou zákonem, která vede k ukončení činnosti zemědělce v likvidačním řízení nebo se dotýká jeho právního postavení, a tudíž ho nutí se vzdát oprávnění požádat o zemědělskou podporu.

53. Pokud dále vezmeme v potaz definici pojmu „zemědělec“ v čl. 1 odst. 4 nařízení č. 3508/92 a v článku 10 nařízení č. 1259/1999 (a čl. 2 písm. a), který jej nahradil), ze znění této definice nelze odvodit, že se pojem „zemědělec“ nevztahuje na všechny fyzické nebo právnické osoby, které jsou právně identifikovatelné jako zemědělci, které zahájily právní řízení vedoucí k jejich likvidaci, ale které jinak splňují všechna ostatní kritéria výše uvedeného pojmu. Než by tyto osoby mohly být vyloučeny z tohoto pojmu, bylo by nezbytné výslovně určit, že zemědělci, na které se vztahuje konkurzní, likvidační, vyrovnávací řízení nebo zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí, nemají nárok na takovou zemědělskou podporu, jako je podpora v původním řízení. Tato formulace v dotčených ustanoveních chybí a mám za to, že není možné ji z těchto ustanovení vyčíst ani s pomocí širokého výkladu.

54. Jak vyplývá z výše uvedených bodů 43 a 47 (a z úvah, které těmto bodům předcházejí), členské státy jsou navíc v kontextu zavádění DVPP povinny brát v úvahu definici „zemědělce“.

55. Krom toho ze základních zásad programu podpor vyplývá, že členské státy musí zajistit soudržnost v poskytování přímých plateb a nesmí zemědělce diskriminovat na základě jeho „právního postavení“( ).

56. Souhlasím s Komisí, že s ohledem na cíl DVPP (vyrovnání případných negativních účinků paušální podpory v určitých odvětvích) by tyto platby měly být poskytovány všem zemědělcům, kteří mají nárok na jednotnou platbu na plochu, v souladu s nařízeními č. 3508/92, č. 1259/1999 a č. 1782/2003. Jakýkoli jiný výklad by u některých zemědělců vedl k tomu, že by jim byly odepřeny výhody kompenzačního režimu (DVPP), což by v praxi vedlo k diskriminačnímu použití. Jak jsem uvedl výše, členské státy, i když jsou oprávněny uložit určité podmínky pro DVPP, musí ve skutečnosti respektovat pojem „zemědělec“.

Otázky 3, 8 a 12

57. V souvislosti s tím, co bylo uvedeno výše, je jasné, že pravidla EU o zemědělské podpoře neobsahují žádná ustanovení vylučující zemědělce z nároku na podporu z důvodu, že hodlá ukončit činnost. Zemědělec, který ukončil činnost před tím, než přijal podporu, je tudíž stále ještě oprávněn přijmout přímé platby, pokud v době podání své žádosti splňoval příslušné podmínky( ) (i maďarská vláda uznala, že žádosti o podporu musí být posuzovány na základě právních a skutkových okolností existujících v době, kdy byla žádost podána).

58. Mám za to, že vnitrostátní pravidlo, podle něhož společnost, která je v řízení o zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí, nesmí za žádných okolností přijmout DVPP, může mít podstatný dopad na zásady, z nichž vychází zemědělská podpora EU. Jeho praktické použití by totiž mohlo být provázeno dodatečným omezením nároku na podporu a případně ukládat podmínky, které nejsou v souladu s právem EU.

59. Komise správně podotýká, že definice v právu EU – kterým se normotvůrce EU výslovně snažil definovat široký rozsah použití výrazu „fyzická nebo právnická osoba“ – ukazuje, že se tato definice uplatní bez ohledu na právní postavení přiznané skupině nebo jejím členům vnitrostátním právem. S ohledem na režim zemědělské podpory normotvůrce EU upozorňuje členské státy na základní věc, když zdůrazňuje, že nemohou omezit okruh zemědělců s případným nárokem na podporu tím, že se odvolají na jejich právní postavení podle vnitrostátního práva. Bude na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda v případě v původním řízení společnost Bábolna skutečně ukončila svou činnost před tím, než podala žádost o podporu.

60. Ze všech výše uvedených úvah vyplývá, že na DVPP musí být nahlíženo tak, že představují nedílnou součást režimu zemědělských podpor EU, který se zakládá na jednotném souboru základních zásad a má charakteristické rysy zvláštního programu.

61. Právní úprava EU a vnitrostátní právní úprava o fungování SZP tedy tvoří komplexní právní systém, který je třeba vykládat jednotně a který funguje na základě jednotného souboru zásad (tj. souboru, který se použije na všechny aspekty SZP) a požadavků. Na poskytnutí podpory EU v rámci SZP (jednotné platby na plochu) a odpovídajících DVPP se nemohou vztahovat rozdílné podmínky, pokud tyto podmínky nebyly schváleny předem rozhodnutím Komise. Ve svém rozhodnutí Komise schvaluje zásady, cíle a strukturu vnitrostátního programu podpory. Skupina (osoba), která splňuje podmínky pro jednotnou platbu EU na plochu, nesmí být vyloučena z DVPP, pokud vnitrostátní program schválený Komisí neobsahoval pravidlo v tomto smyslu. Každý zemědělec, jehož zemědělský podnik zákonně a účinně funguje na území EU, má právo přijmout DVPP, které jsou v souladu s příslušnými právními pravidly EU.

62. Koncept právního postavení přiznaného podle vnitrostátního práva v kontextu čl. 1 odst. 4 nařízení č. 3508/92 a čl. 10 písm. a) nařízení č. 1259/1999 by měl být vykládán v širokém smyslu, aby rozsah ratione personae byl co nejširší, bez zohlednění právního postavení, které má daný zemědělec podle vnitrostátních právních předpisů. Způsob ukončení činnosti zemědělce (nebo skupiny zemědělců) nemůže v případě původního řízení ovlivnit jeho právní postavení (pro účely výše uvedených článků), pokud zemědělec zákonně a skutečně podniká v době, kdy je podána žádost o podporu, nehledě na právní řízení, která zahájil, vedoucí k ukončení jeho činnosti.

63. Úmysl daného zemědělce ukončit v budoucnu činnost není relevantní v době, kdy má být posuzován jeho nárok na podporu. Ani úmysl daného zemědělce ukončit činnost v budoucnu, ani z toho vyplývající právní postavení nejsou relevantní pro použití nařízení č. 3508/92, č. 1259/1999 a č. 1782/2003. Konečně, nařízení č. 1259/1999 je také použitelné na DVPP.

IV – Závěry

64. Vzhledem k výše uvedenému navrhuji, aby Soudní dvůr na otázky předložené Fővárosi Bíróság odpověděl následovně:

„– Otázky 1, 6, 7, 9 a 11: Právní úprava EU a vnitrostátní právní úprava o fungování společné zemědělské politiky (SZP) tvoří komplexní právní systém, který je třeba vykládat jednotně a který funguje na základě jednotného souboru zásad (tj. souboru, který se použije na všechny aspekty SZP) a požadavků. Na poskytnutí podpory EU v kontextu SZP (jednotné platby na plochu) a odpovídajících doplňkových vnitrostátních přímých plateb (DVPP) se nemohou vztahovat rozdílné podmínky, pokud tyto podmínky nebyly schváleny předem rozhodnutím Komise. Ve svém rozhodnutí Komise schvaluje zásady, cíle a strukturu vnitrostátního programu podpory. Skupina (osoba), která splňuje podmínky pro jednotnou platbu EU na plochu, nesmí být vyloučena z DVPP, pokud vnitrostátní program schválený Komisí neobsahoval pravidlo v tomto smyslu. Každý zemědělec, jehož zemědělský podnik zákonně a skutečně funguje na území EU, má právo přijmout DVPP, které jsou v souladu s příslušnými právními pravidly EU.

– Otázky 2, 4, 5 a 10: Koncept právního postavení přiznaného podle vnitrostátního práva v kontextu čl. 1 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství a čl. 10 písm. a) nařízení (ES) č. 1259/1999 ze dne 17. května 1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky, by měl být vykládán v širokém smyslu, aby rozsah ratione personae byl co nejširší, bez zohlednění právního postavení, které má daný zemědělec podle vnitrostátních právních předpisů. Způsob ukončení činnosti zemědělce (nebo skupiny zemědělců) nemůže v případě původního řízení ovlivnit jeho právní postavení (pro účely výše uvedených článků), pokud zemědělec zákonně a skutečně podniká v době, kdy je podána žádost o podporu, nehledě na právní řízení, která zahájil, vedoucí k ukončení jeho činnosti.

– Otázky 3, 8 a 12: Úmysl daného zemědělce ukončit v budoucnu činnost není relevantní v době, kdy má být posuzován jeho nárok na podporu. Ani úmysl daného zemědělce ukončit činnost v budoucnu, ani z toho vyplývající právní postavení nejsou relevantní pro použití nařízení č. 3508/92, č. 1259/1999 a nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění další nařízení. Konečně, nařízení č. 1259/1999 je také použitelné na DVPP.“