ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Jaké konkrétní faktory musí předkládající soud zohlednit při rozhodování, zda za okolností, jaké nastaly v projednávané věci, poskytuje osoba povinná k dani jediné zdanitelné plnění parkovacích služeb nebo dvě samostatná plnění, jedno spočívající v parkování a jedno spočívající v přepravě cestujících? Zejména: a) Vztahuje se na tento případ odůvodnění, jež Soudní dvůr přijal ve věci Card Protection Plan, C-349/96, a věci Levob, C-41/04? Především, je možné považovat dotčené přepravní služby za podpůrné vůči parkovacím službám nebo za služby s těmito parkovacími službami tak úzce spojené, že objektivně tvoří jediné nerozdělitelné hospodářské plnění, jehož rozdělení by bylo umělé? b) Jak by měl při posuzování otázky 1a) předkládající soud zohlednit náklady na poskytování přepravních služeb vůči nákladům na služby parkovací v souladu s body 24 — 26 rozsudku Soudního dvora Madgett and Baldwin, spojené věci C-308/96 a C-94/97, při posuzování, zda jsou přepravní služby podpůrné ke službám parkovacím? c) Měl by s přihlédnutím k rozsudku Soudního dvora ve věci Tellmer, C-572/07, zejména k bodům 21 — 24, předkládající soud při zodpovídání otázky 1a) vzít v úvahu skutečnost, že prvek plnění spočívající v přepravě by mohl být (avšak ve skutečnosti není) poskytován řadou způsobů (například osoba povinná k dani by tyto přepravní služby mohla poskytovat za využití třetí strany jakožto poskytovatele, která osobě povinné k dani vystavuje faktury, nebo by mohla využít třetí strany jakožto poskytovatele, který uzavře smlouvu přímo se zákazníkem a samostatně účtuje přepravní služby), a do jaké míry (pokud vůbec) je relevantní, zda smlouva zákazníkovi přiznává či nepřiznává právo volby mezi různými způsoby, kterými by prvek dopravy mohl být poskytován?
CS Úřední věstník Evropské unie C 145/16

Žaloba podaná dne 4. března 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika

(Věc C-119/11)

2011/C 145/22

Jednací jazyk: francouzština

Účastnice řízení

Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a C. Soulay, zmocněnci)

Žalovaná: Francouzská republika

Návrhová žádání žalobkyně

— určit, že Francouzská republika tím, že od 1. ledna 2007 uplatňuje na příjmy ze vstupného na premiérová koncertní vystoupení konaná v prostorách, kde lze během představení podávat občerstvení, sazbu DPH ve výši 2,10 %, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 99 a 110 směrnice o DPH (1);

— uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Touto žalobou Komise žalované vytýká, že od 1. ledna 2007 uplatňuje na příjmy ze vstupného na premiérová koncertní vystoupení konaná v prostorách, kde lze během představení podávat občerstvení, sazbu DPH ve výši 2,10 % namísto dřívější sazby 5,5 %.

Komise poukazuje na to, že podle článku 110 směrnice o DPH členské státy, které k 1. lednu 1991 uplatňovaly snížené sazby DPH nižší, než je minimální 5 % sazba, mohou nadále tyto snížené sazby uplatňovat. Nicméně tento článek neumožňuje členským státům zavést nové odchylky, nebo rozšířit působnost odchylek existujících k 1. lednu 1991 poté, co po tomto datu jejich rozsah omezily. Právě o to se jedná v projednávané věci, neboť žalovaná od 1. ledna 1997 omezila rozsah odchylky, která platila ke dni 1. ledna 1991 v oblasti snížené sazby DPH, a výslovně z něj vyloučila příjmy z premiérových vystoupení pocházející z prodeje vstupenek „umožňujících vstup výlučně na koncerty konané v prostorách, kde lze během představení podávat občerstvení“. Francouzská republika tím, že rozšířila působnost odchylky od směrnice, porušila její účel.

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).
a)

se použije nařízení (EHS) č. 1612/68 (1) ve spojení s úvahami Evropského soudního dvora v rozsudcích ze dne 17. září 2002, Baumbast a R v. Secretary of State for the Home Department (C-413/99, Recueil, s. I-7091); ze dne 23. února 2010, London Borough of Harrow v. Ibrahim (C-310/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a ze dne 23. února 2010, Teixeira v. London Borough of Lambeth (C-480/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí);
2)

Překračuje takové vnitrostátní ustanovení o odchodu do důchodu, jako je pravidlo 67 let, ze kterého neexistuje žádná výjimka a které nezohledňuje takové faktory, jako je důchod, který může jednotlivec v konečném výsledku pobírat, meze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení sledovaného cíle?
3)

V případě kladné odpovědi na první otázku: Existují oprávněné obavy před pronásledováním ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice 2004/83/ES, pokud je zřejmé, že žadatel bude po návratu do země původu vykonávat určité — do samotné podstaty nespadající — náboženské úkony, přestože tyto povedou k ohrožení zdraví, života nebo osobní svobody, nebo je možné po žadateli oprávněně požadovat, aby se v budoucnu těchto činností vzdal?
CS Úřední věstník Evropské unie C 179/7

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 16. března 2011 — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd v. Compotroller-General of Patents

(Věc C-130/11)

2011/C 179/11

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd

Žalovaný: Compotroller-General of Patents

Předběžné otázky

1) Je nutno při výkladu článku 3 nařízení (EHS) č. 1768/92 (1) [nyní nařízení (ES) č. 469/2009 (2)] (dále jen „nařízení o dodatkových ochranných osvědčeních“), v případě, že registrace (A) byla udělena pro léčivý přípravek obsahující účinnou látku, chápat čl. 3 písm. d) v tom smyslu, že brání vydání dodatkového ochranného osvědčení založeného na pozdější registraci (B), která se týká jiného léčivého přípravku obsahujícího tutéž účinnou látku, pokud se ve smyslu článku 4 rozsah ochrany poskytované základním patentem nevztahuje na registraci přípravku, který je předmětem dřívější registrace?

2) Pokud vydání dodatkového ochranného osvědčení není vyloučeno, znamená to, že je nutno čl. 13 odst. 1 nařízení o dodatkových ochranných osvědčeních vykládat v tom smyslu, že „první [registrací] ve Společenství“ musí být registrace léčivého přípravku v rozsahu ochrany poskytované základním patentem ve smyslu článku 4?

3) Bude odpověď na výše uvedené otázky odlišná, pokud dřívější registrace byla udělena pro léčivý přípravek k veterinárnímu použití v rámci konkrétního léčebného postupu a pozdější registrace byla udělena pro léčivý přípravek k lidskému použití v rámci jiného léčebného postupu?

4) Bude odpověď na výše uvedené otázky odlišná, pokud pozdější registrace vyžadovala kompletní žádost v souladu s čl. 8 odst. 3 směrnice 2001/83/ES (3) (dříve kompletní žádost podle článku 4 směrnice 65/65/EHS (4)

5) Bude odpověď na výše uvedené otázky odlišná, pokud přípravek, na nějž se vztahuje registrace (A), spadá do oblasti působnosti ochrany jiného patentu, který patří jiném registrovanému majiteli než žadateli o dodatkové ochranné osvědčení?

(1) Nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky, Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 13/011, s. 200.

(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky, Úř. věst. L 152, s. 1.

(3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, Úř. věst. L311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69.

(4) Směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků, Úř. věst. 22, s. 369.
CS Úřední věstník Evropské unie C 179/12

Žaloba podaná dne 14. dubna 2011 — Evropská komise v. Maltská republika

(Věc C-178/11)

2011/C 179/23

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro, K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

Žalovaná: Maltská republika

Návrhová žádání žalobkyně

— Určit, že Malta tím, že nevypracovala strategické hlukové mapy pro hlavní silnice a aglomeraci označené Maltou v její zprávě podle čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2002/49/ES (1), aby mohly být zpřístupněny a distribuovány veřejnosti, a nezaslala informace z těchto strategických hlukových map Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce, čl. 9 odst. 1 a čl. 10 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí, a

— uložit Maltské republice náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Podle zprávy, kterou předložila Malta v roce 2006 podle čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce směrnice, spadá do oblasti působnosti směrnice jedna aglomerace a rovněž 43 hlavních silnic na maltském území. Z toho plyne, že strategické hlukové mapy pro tuto aglomeraci i pro dotčené hlavní silnice měly být vypracovány do 30. června 2007 a měly být zpřístupněny a distribuovány veřejnosti. Informace z těchto strategických hlukových map a souhrnné přehledy místních akčních plánů navíc měly být odeslány Komisi do 30. prosince 2007.

Je zřejmé, že do dnešního dne Malta v důsledku interních překážek týkajících se vnitrostátních nabídkových řízení nesplnila své povinnosti vypracovat strategické hlukové mapy pro dotčenou aglomeraci a hlavní silnice, zpřístupnit a distribuovat strategické hlukové mapy veřejnosti a sdělit relevantní informace Komisi.

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí — Prohlášení Komise v dohodovacím výboru ke směrnici o hodnocení a řízení okolního hluku (Úř. věst. L 189, 18.7.2002, s. 12; Zvl. vyd. 15/07, s. 101)
CS Úřední věstník Evropské unie C 179/11

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundeskommunikationssenat (Rakousko) dne 4. dubna 2011 — Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks v. Österreichischer Rundfunk

(Věc C-162/11)

2011/C 179/20

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Bundeskommunikationssenat

Účastníci původního řízení

Žalobce: Publikumsrat des Österreichischen Rundfunks

Žalovaný: Österreichischer Rundfunk

Předběžná otázka

Je třeba čl. 1 písm. c), články 10, 11 a čl. 18 odst. 3 směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 (1) o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES ze dne 30. června 1997 (2), kterou se mění směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání, vykládat v tom smyslu, že jakákoli oznámení subjektu televizního vysílání v jeho pořadech a relacích o vlastních (volně dostupných) pořadech a relacích spadají do pojmu „televizní reklama“ [článek 1 písm. c)], a proto se i na tato oznámení musí použít mimo jiné ustanovení o oddělenosti a rozeznatelnosti v článku 10 a o zařazování reklamy v článku 11?

(1) Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224.

(2) Úř. věst. L 202, s. 60; Zvl. vyd. 06/02, s. 321.
CS Úřední věstník Evropské unie C 179/13

Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. února 2011 ve věci T-122/09, Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd, Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd v. Rada Evropské unie

(Věc C-195/11 P)

2011/C 179/24

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche, H. van Vliet, zmocněnci)

Další účastnice řízení: Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd, Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd, Rada Evropské unie

Návrhová žádání

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek;

— uložil žalobkyním náhradu nákladů řízení, které Komise vynaložila v rámci tohoto řízení o kasačním opravném prostředku.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Bod 1 výroku napadeného rozsudku ruší nařízení Rady (ES) č. 1355/2008 (1) v rozsahu, v němž se týká společností Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd a Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd (dále jen „žalobkyně“), čímž v plném rozsahu ruší uložené antidumpingové clo a vede k nulovému antidumpingovému clu na dovozy uskutečněné žalobkyněmi.

Komise tvrdí, že Tribunál rozhodnul ultra petita, když v plném rozsahu zrušil toto clo, přestože samy žalobkyně připouští, že úprava, které se domáhaly, by vedla pouze k uložení nižšího antidumpingového cla na jejich výrobky.

Podle názoru Komise tedy výrok napadeného rozsudku porušuje čl. 264 odst. 1 SFEU ve spojení s čl. 254 odst. 6 SFEU a zásadu proporcionality. Zrušení celého nařízení v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, je nepřiměřené ve vztahu k jedinému žalobnímu důvodu směřujícímu ke zrušení, který byl Tribunálem přijat. V tomto ohledu rovněž rozhodl ultra petita.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 1355/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinek atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 350, s. 35)
Třetí důvod kasačního opravného prostředku: porušení čl. 87 odst. 2 a 3 ES a čl. 88 odst. 3 ES a porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatku odůvodnění (článek 253 ES). Komise konstatovala, že ve smlouvě ani v jiném předpisu není žádné ustanovení, na jehož základě lze podporu stanovenou v rozpočtovém zákoně pro rok 2008 považovat za slučitelnou se společným trhem. Toto je nesprávné, protože se jedná o obranu průmyslu stavby lodí Společenství před dumpingem z Koreje, takže se mohl uplatnit čl. 87 odst. 3 písm. b) (významný projekt společného evropského zájmu) nebo čl. 87 odst. 3 písm. c) (podpory na rozvoj určitých hospodářských oblastí), a v každém případě pak zásada proporcionality: poskytnout podporu pouze pro některé smlouvy a pro jiné nikoli, protože byly vyčerpány relevantní zdroje, by totiž představovalo nepřiměřený prostředek ochrany veřejných financí, jelikož by to vedlo k vážnému zkreslení hospodářské soutěže mezi dotčenými podniky. Komise nezohlednila žádný z těchto možných důvodů pro odchylku ze zákazu státní podpory. Tribunál se dopustil pochybení tím, že se domníval, že Itálie nepředložila žádný důvod pro odchylku ze zákazu státní podpory, zejména na základě rozdílného zacházení a zkreslení hospodářské soutěže, které by nastalo, kdyby podpora byla odmítnuta některým podnikům a poskytnutá jiným podnikům ve stejné situaci. Z těchto důvodů měl Tribunál nesprávně za to, že rozhodnutí Komise bylo dostatečně odůvodněné.
CS Úřední věstník Evropské unie C 194/10

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 8. dubna 2011 — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd v. Sportradar GmbH (společnost se sídlem v Německu), Sportradar (společnost se sídlem ve Švýcarsku)

(Věc C-173/11)

2011/C 194/13

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci původního řízení

Navrhovatelky: Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd

Odpůrkyně: Sportradar GmbH (společnost se sídlem v Německu), Sportradar (společnost se sídlem ve Švýcarsku)

Předběžné otázky

1) Nahraje-li subjekt na svůj internetový server umístěný v členském státě A údaje z databáze chráněné zvláštním právem podle směrnice 96/9/ES (1) (dále jen „směrnice o databázích“) a na požádání uživatele v jiném členském státě B internetový server takové údaje zašle na počítač uživatele tak, že se údaje uloží do paměti tohoto počítače a zobrazí se na jeho obrazovce, a) představuje zaslání údajů „vytěžování“ nebo „zužitkování“ tímto subjektem? b) dojde k vytěžování nebo zužitkování tímto subjektem i) pouze ve státě A, ii) pouze ve státě B, nebo iii) ve státech A i B?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází (Úř. věst. L 77, s. 20; Zvl. vyd. 13/15, s. 459).
1)

Zda se za okolností, kdy bylo do veřejného celního skladu na území členského státu Evropské unie dovozcem z tohoto členského státu dovezeno v letech 2005 a 2006 zboží z území nečlenského státu Evropské unie (Ukrajiny), které bylo následně v tomto celním skladu zpracováno v režimu aktivního zušlechťovacího styku v podmínečném systému a výsledný výrobek nebyl ve smyslu článku 114 nařízení č. 2913/92 ihned vyvezen, ale naopak byl v tomtéž skladu zpracovatelem zboží odprodán jiné společnosti z tohoto členského státu, která ho z uvedeného celního skladu nepropustila do volného oběhu, ale následně ho vrátila do režimu uskladnění v celním skladu, na uvedený prodej zboží v tomtéž celním skladu nadále vztahují pouze celní předpisy Společenství, nebo se právní situace předmětným prodejem změnila natolik, že uvedená transakce již podléhá režimu šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 (77/388/EHS) (1), tedy zda je možné pro účely režimu daně z přidané hodnoty podle šesté směrnice pokládat veřejný celní sklad nacházející se na území některého z členských států za součást území Společenství, resp. území tohoto členského státu, ve smyslu definic uvedených v článku 3 šesté směrnice?
2)

Je v případě záporné odpovědi na první otázku slučitelná s ustanoveními článků 43 a 49 Smlouvy ES vnitrostátní právní úprava, která sama bojuje proti trestné činnosti kontrolováním podniků působících v předmětném odvětví tak, že zajišťuje, aby se tyto činnosti vykonávaly pouze v kontrolovaných kruzích, dává výhradní právo na provádění, provozování, pořádání a fungování hazardních her jedinému podniku, i když má takové udělování práv vedlejší účinek neomezeného vývoje příslušné nabídky; anebo je třeba v každém případě, a to aby takové omezení bylo považováno za vhodné k dosažení cíle boje proti trestné činnosti, aby vývoj nabídky byl v každém případě kontrolován, aby se udržel v mezích nezbytnosti k dosažení tohoto cíle a nepřesahoval je? Pokud má být tento vývoj kontrolován, lze ho z tohoto pohledu považovat za kontrolovaný, pokud se v tomto odvětví udělí výhradní právo podniku s vlastnostmi uvedenými v první předběžné otázce? Pokud se má za to, že udělení uvedeného výhradního práva vede ke kontrolovanému vývoji nabídky hazardních her, přesahuje udělení práva jedinému podniku meze nezbytnosti v tom smyslu, že tentýž cíl by mohl být dosažen i udělením tohoto práva více podnikům?
CS Úřední věstník Evropské unie C 186/14

Žaloba podaná dne 18. dubna 2011 — Evropská komise v. Španělské království

(Věc C-184/11)

2011/C 186/25

Jednací jazyk: španělština

Účastníci řízení

Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

Žalovaný: Španělské království

Návrhová žádání žalobkyně

— uložit Španělskému království povinnost uhradit Komisi denní penále ve výši 236 044,80 eur z důvodu opožděného splnění povinností vyplývajících z rozsudku, ode dne vydání rozsudku v projednávané věci až do úplného splnění povinností vyplývajících z rozsudku z roku 2006;

— uložit Španělskému království povinnost uhradit Komisi paušální částku ve výši rovnající se násobku denní částky ve výši 25 817,40 eur a počtu dní trvání protiprávního jednání ode dne vydání rozsudku z roku 2006 do: — dne, kdy Španělské království zajistí vrácení podpor, které byly rozhodnutími z roku 2001 prohlášeny za protiprávní, jestliže Soudní dvůr konstatuje, že k navrácení skutečně došlo před vydáním rozsudku v této věci; — dne vydání rozsudku v této věci, jestliže rozsudek z roku 2006 nebude v plném rozsahu vykonán před tímto dnem;

— uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Komise má za to, že španělské orgány nepřijaly veškerá opatření ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku z roku 2006, jelikož nezajistily vrácení všech podpor, které byly rozhodnutími z roku 2001 prohlášeny za protiprávní a neslučitelné. Zaprvé španělské orgány považovaly některé individuální podpory za slučitelné s vnitřním trhem; tyto podpory přitom nesplňují podmínky vnitrostátního režimu regionálních podpor schváleného Komisí a každopádně nesplňují podmínky stanovené v pokynech k regionální podpoře (Úř. věst. 1998, C 74, s. 9). Zadruhé španělské orgány vůči některým příjemcům uplatnily odpočet až do výše 100 000 eur za příjemce a za období tří let, aniž dodržely pravidla týkající se podpor de minimis. Zatřetí španělské orgány v některých případech retroaktivně uplatnily daňové odpočty podle španělských předpisů; k takovému uplatnění odpočtů přitom nebyly splněny všechny podmínky vyžadované španělskými předpisy. Začtvrté, ne všechny platební příkazy vydané španělskými orgány byly příjemci protiprávních podpor uhrazeny. Podle výpočtů Komise zbývá uhradit ještě přibližně 87 % z celkové částky protiprávních podpor, jejichž navrácení je třeba zajistit.
1)

Je nutno článek 102 SFEU vykládat v tom smyslu, že nositel veřejné moci se stává podnikatelsky činným, pokud do databáze (obchodního rejstříku) ukládá údaje poskytované podniky na základě zákonné ohlašovací povinnosti a za poplatek umožňuje nahlížení do ní nebo pořizování výpisů z ní, avšak zakazuje využití, které by šlo nad tento rámec? V případě záporné odpovědi na první otázku:
CS Úřední věstník Evropské unie C 211/16

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 13. května 2011 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs v. Able UK Ltd

(Věc C-225/11)

2011/C 211/31

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království)

Účastníci původního řízení

Žalobce: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Žalovaný: Able UK Ltd

Předběžné otázky

1) Je nutno čl. 151 odst. 1 písm. c) základní směrnice o DPH (1) vykládat v tom smyslu, že osvobozuje od daně poskytnutí služeb ve Spojeném království, jež spočívá v demontáži zastaralých lodí námořnictva USA pro United States Department of Transportation Maritime Administration (odbor námořní dopravy ministerstva dopravy USA), a to v obou následujících případech: a) pokud takové plnění nebylo uskutečněno vůči složce ozbrojených sil členského státu NATO, která se podílí na společném obranném úsilí, nebo vůči jí doprovázejícím civilním zaměstnancům; b) pokud takové plnění nebylo uskutečněno vůči složce ozbrojených sil členského státu NATO, která je rozmístěna nebo je hostem ve Spojeném království, nebo vůči jí doprovázejícím civilním zaměstnancům?

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES, Úř. věst. L 347, s. 1.