ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
269

Konečně je také třeba připomenout, že k porušení práva na obhajobu dochází podle judikatury tehdy, pokud existuje možnost, že z důvodu pochybení Komise bude mít jí vedené správní řízení odlišný výsledek. Žalující podnik prokáže, že k takovému porušení došlo, dokáže-li dostačujícím způsobem nikoli to, že by rozhodnutí Komise mělo odlišný obsah, ale to, že by svou obhajobu mohl zajistit lépe, kdyby k pochybení nedošlo, například tím, že by na svou obhajobu mohl použít dokumenty, k nimž mu byl ve správním řízení odepřen přístup (viz v tomto smyslu rozsudky Soudního dvora ze dne 2. října 2003, Thyssen Stahl v. Komise, C-194/99 P, Recueil, s. I-10821, bod 31, a citovaná judikatura, a ze dne 1. července 2010, Knauf Gips v. Komise, C-407/08 P, Sb. rozh. s. I-6375, bod 28).
14

Rozhodnutím ze dne 13. března 2008 (dále jen „napadené rozhodnutí“) druhý odvolací senát OHIM odvolání zamítl. Ohledně důkazů, které žalobkyně předložila dne 11. září 2006 (viz bod 11 výše), měl odvolací senát za to, že jsou „globálně“ nedostatečné k prokázání skutečného užívání starší národní ochranné známky. V případě dodatečných důkazů měl odvolací senát s odkazem na čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94, jakož i na pravidlo 22 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení č. 40/94 (Úř. věst. L 303, s. 1), za to, že jsou opožděné, jelikož byly předloženy po uplynutí lhůty stanovené OHIM (viz bod 10 výše) a že neexistují nové skutečnosti, které by toto opožděné předložení mohly odůvodnit. Za těchto okolností měl odvolací senát za to, že není nezbytné přezkoumávat podmínky existence nebezpečí záměny.
1)

Článek 3 rozhodnutí Komise C (2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/C2/38.698 – CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC).
182

Závěrem je uvedeno, že neexistuje žádné riziko, že by společnost Del Monte přestala zásobovat společnost Weichert, jak tato poslední uvedla ve správním řízení. Zastavení zásobování společnosti Weichert by představovalo nejen porušení smlouvy, ale zároveň by poškodilo společnost WAL, neboť tato by musela nést 80 % finančních následků. Ukončení tohoto zásobování by mimo jiné zvýšilo riziko, že by se této části trhu zmocnil konkurenční distributor banánů a že by to mělo negativní účinky na značku Del Monte.
68

K tomuto je třeba uvést, že španělské orgány v odpovědi na dotazník žádosti o podporu předložený v roce 1996 uvedly, že cílem projektu sanace je výstavba série sběračů určených k dokončení oblasti, která odvádí odpadní vody do čističky odpadních vod v Almozaře. Rovněž je uvedeno, že byla plánována výstavba povodňové odlehčovací komory, která by odváděla do řeky Ebro dešťovou vodu, kterou by sběrač nemohl odvést, pouze v okamžicích silného deště a v případě příslušného stupně zředění odpadních vod. Nakonec je upřesněno, že hlavním předmětem všech projektů bylo „sanovat zastaralé existující struktury a napravit nedostatky systémů tím, že by byla obci poskytnuta stoková síť schopná odvádět odpadní vody k hlavním sběračům, a tak by bylo zabráněno záplavám, prosakování do podzemní vody a nekontrolovaným výtokům odpadních vod“. Tentýž popis hlavního cíle je převzat v rozhodnutí z roku 1996 v přehledu v příloze, ve které je uvedeno shrnutí projektu. Vyplývá z něj, že podle samotného Španělského království existuje v rámci kanalizační sítě spojitost mezi přepravou odpadních vod a bráněním záplavám prostřednictvím odlehčovací komory.
245

I za předpokladu, že by 40 % uvedených v bodech 242 a 243 výše by bylo číslem, které Komise v napadeném rozhodnutí přijala s konečnou platností, je třeba zdůraznit, že ani žalobkyně, ani Řecká republika nepředložily argument, který by prokázal, že přístup k menšímu procentuálnímu podílu uvedených vytěžitelných zásob pro soutěžitele žalobkyně by mohl dostačujícím způsobem zajistit nápravu protisoutěžních účinků sporných opatření. Konkrétně nepředkládají žádný argument směřující ke zpochybnění odůvodnění uvedeného Komisí v poznámce pod čarou 255 napadeného rozhodnutí, na jehož základě dospěla k určení nezbytnosti přístupu k 40 % zásob.
153

Jak správně uvádí první rozhodnutí OLAF, přístup veřejnosti k takovým dokumentům by obzvláště škodil schopnosti Komise, a zejména OLAF, plnit úkol spočívající v boji proti podvodům ve veřejném zájmu. Zpřístupnění dotčených dokumentů by citelně narušilo rozhodovací proces Komise a OLAF, protože by vážně ohrozilo naprostou nezávislost budoucích vyšetřování OLAF a jejich cíle prostřednictvím odhalení strategie a způsobů práce OLAF a omezení možnosti OLAF získat od svých spolupracovníků nezávislá vyjádření a konzultovat útvary Komise ve věci citlivých témat. Rovněž by hrozilo odrazení jednotlivců od poskytování informací týkajících se případných podvodů, a tím by OLAF a Komise přišly o informace užitečné pro vedení vyšetřování majících za cíl ochranu finančních zájmů Unie (v tomto smyslu viz rozsudek Catinis v. Komise, bod 86 výše, EU:T:2014:267, bod 54, ohledně probíhajícího vyšetřování OLAF spojeného s výjimkou z důvodu ochrany cílů inspekce a vyšetřování stanovených v čl. 4 odst. 2 třetí odrážce nařízení č. 1049/2001).
6

Je třeba připomenout, že k tomu, aby byla žádost o výklad přípustná, musí být podle ustálené judikatury jejím předmětem výrok dotčeného rozsudku spolu s jeho podstatným odůvodněním a jejím účelem odstranění nejasnosti nebo víceznačnosti, které by případně mohly mít dopad na smysl a dosah samotného rozsudku, a to v rozsahu, v němž mělo být rozhodnuto v konkrétní věci, která byla dotčenému soudu předložena. Podle téže judikatury je proto žádost o výklad rozsudku nepřípustná, pokud se týká otázek, které v tomto rozsudku nebyly rozhodovány, nebo jestliže jí má být získáno stanovisko soudu, jemuž je žádost předložena, k uplatnění, výkonu nebo následkům rozsudku vydaného tímto soudem (viz usnesení ze dne 14. července 1993, Raiola-Denti a další v. Rada, T‑22/91 INTP, Recueil, EU:T:1993:64, bod 6 a citovaná judikatura, a ze dne 24. července 1997, Caballero Montoya v. Komise, T‑573/93 INTP, Recueil FP, EU:T:1997:126, bod 27 a citovaná judikatura).
2

Kromě žalobkyně bylo napadené rozhodnutí určeno těmto společnostem: Esso Deutschland GmbH, Esso Société anonyme française, ExxonMobil Petroleum and Chemical BVBA a Exxon Mobil Corp. (dále jen společně „ExxonMobil“), H&R ChemPharm GmbH, H&R Wax Company Vertrieb GmbH a Hansen & Rosenthal KG (dále jen společně „H&R“), Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG, MOL Nyrt., Repsol YPF Lubricantes y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA a Repsol YPF SA (dále jen společně „Repsol“), Sasol Wax GmbH, Sasol Wax International AG, Sasol Holding in Germany GmbH a Sasol Ltd (dále jen společně „Sasol“), Shell Deutschland Oil GmbH, Shell Deutschland Schmierstoff GmbH, Deutsche Shell GmbH, Shell International Petroleum Company Ltd, The Shell Petroleum Company Ltd, Shell Petroleum NV a The Shell Transport and Trading Company Ltd (dále jen společně „Shell“), RWE Dea AG a RWE AG (dále jen společně „RWE“), jakož i Total SA a Total France SA (dále jen společně „Total“) (bod 1 odůvodnění napadeného rozhodnutí).
2

Napadené rozhodnutí bylo určeno těmto společnostem: Eni SpA, Esso Deutschland GmbH, Esso Société anonyme française, ExxonMobil Petroleum and Chemical BVBA a Exxon Mobil Corp. (dále jen společně „ExxonMobil“), H&R ChemPharm, H&R Wax Company Vertrieb GmbH a Hansen & Rosenthal KG (dále jen společně „H&R“), Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (dále jen „Tudapetrol“), MOL Nyrt., Repsol YPF Lubricantes y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA a Repsol YPF SA (dále jen společně „Repsol“), Sasol Wax GmbH, Sasol Wax International AG, Sasol Holding in Germany GmbH a Sasol Ltd (dále jen společně „Sasol“), Shell Deutschland Oil GmbH, Shell Deutschland Schmierstoff GmbH, Deutsche Shell GmbH, Shell International Petroleum Company Ltd, The Shell Petroleum Company Ltd, Shell Petroleum NV a The Shell Transport and Trading Company Ltd (dále jen společně „Shell“), RWE Dea AG a RWE AG (dále jen společně „RWE“), jakož i Total SA a Total France SA (dále jen společně „Total“) (bod 1 odůvodnění napadeného rozhodnutí).
470

Pokud by se přitom přijala teze žalobkyně a pokud by bylo třeba zkoumat přiměřenost konečné částky pokuty ve vztahu k hodnotě tržeb dotčených výrobků za jediný rok, znamenalo by to, že výše pokuty, kterou lze uložit, omezená uplatněním uvedené zásady, by zůstala navzdory zvýšení počtu let účasti na kartelové dohodě stejná, kdežto prospěch neoprávněně získaný z protiprávního jednání by se zvyšoval v přímé úměrnosti ke zvýšení počtu let. To znamená, že čím déle by trvala účast na kartelové dohodě, tím zanedbatelnější by byla pokuta, kterou by účastníci mohli očekávat, ve srovnání s neoprávněným prospěchem, který získávají z protiprávního jednání. Proto by použití zásady proporcionality, jaké prosazuje žalobkyně, zbavilo sankce uložené podle nařízení č. 1/2003 veškerého užitečného účinku v případě dlouhodobých protiprávních jednání, jakým je dotčené protiprávní jednání.
100

V projednávané věci byla část sporných informací získána z dokumentů, které mohou spadat do období na počátku 90. let. Nicméně žádný z těchto dokumentů není starší 30 let a tyto dokumenty jsou součástí rozhodnutí, které Komise přijala v době kratší než dva roky před podáním projednávané žaloby. Mimoto, jak bylo uvedeno v bodě 64 výše, vyšetřování, které vedlo k přijetí rozhodnutí bitumen, nebylo možné považovat při přijímání napadeného rozhodnutí za definitivně skončené. Konečně, Nizozemské království podloženě nezpochybňuje tvrzení Komise, že se trhy dotčené rozhodnutím bitumen v Nizozemsku vyznačovaly velkou stabilitou. Informace, i když relativně starší, si tedy mohly zachovat obchodní význam.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Ochranná známka Společenství

–

Vzdání se, zrušení a neplatnost

–

Absolutní důvody neplatnosti

–

Zápis v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 [Nařízení Rady č. 40/94, čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 51 odst. 1 písm. a)] (viz body 30

–

31)

Subject of the case

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. ledna 2009 (věc R 305/2008‑2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Educa Borras, SA a Ravensburger AG

Údaje týkající se věci

>lt>5

Výrok

Výrok

1) Žaloba se zamítá.

2) Společnosti Ravensburger AG se ukládá náhrad nákladů řízení.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Relativní důvody pro zamítnutí – Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby – Nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou – Posouzení podobných nebo rozdílných prvků označení – Zohlednění vnitřních charakteristik označení nebo podmínek uvádění výrobků nebo služeb na trh [Nařízení Rady č. 40/94, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz bod 35)

2. Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Relativní důvody pro zamítnutí – Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby – Nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou [Nařízení Rady č. 40/94, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz bod 58)

Subject of the case

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. února 2009 (věc R 657/2008-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Perry Ellis International Group Holdings, Ltd a Vidieffe Srl

Údaje týkající se věci

>lt>1

Výrok

Výrok

1) Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM ze dne 12. února 2009 (věc R 657/2008-1) se zrušuje v rozsahu, ve kterém ruší rozhodnutí námitkového oddělení v části, ve kterém toto rozhodnutí zamítá námitky pro „výrobky z [kůže a imitace kůže] (nezařazené do jiných tříd); lodní kufry a kufry; deštníky, slunečníky, hole a vycházkové hole“ zařazené do třídy 18 a dále pro všechny výrobky zařazené do třídy 25.

2) Ve zbývající části se žaloba zamítá.

3) OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Vidieffe Srl.
Keywords

Summary



Keywords

1. Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Absolutní důvody pro zamítnutí – Ochranné známky tvořené výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit k označení vlastností výrobku – Pojem

[Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. c)]

2. Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Absolutní důvody pro zamítnutí – Ochranné známky tvořené výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit k označení vlastností výrobku

[Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. c)]

Summary

1. Slovní označení podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství zapsat nelze, pokud alespoň jeden z jeho možných významů označuje vlastnost dotyčných výrobků nebo služeb. K tomu, aby Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) označení nezapsal, není ani nezbytné, aby dotčené označení bylo skutečně užíváno k popisným účelům, ale pouze že k takovým účelům použito být může.

Krom toho je bezvýznamné, že vlastnosti výrobků nebo služeb, které mohou být popsány dotčeným označením, jsou z obchodního hlediska základní či vedlejší, popřípadě že existují synonyma umožňující označit tytéž vlastnosti, či nikoli.

(viz body 28–29)

2. Z hlediska řecky hovořícího spotřebitele slovní označení CHROMA, jehož zápis je požadován pro „Užitkové dřezy, sprchové vany, sprchy a vany, umyvadla, bidety, pisoáry, WC, splachovací zařízení, vše z keramických materiálů“ spadající do třídy 11 ve smyslu Niceské dohody a „Nekovové stavební materiály; střešní tašky, desky, římsy; trubky a stavební obložení, vše z nekovových materiálů; keramické desky, mozaiky a tvarované díly pro stavebnictví; keramické suroviny“ spadající do třídy 19 ve smyslu Niceské dohody, popisuje výrobky uvedené v přihlášce ochranné známky Společenství ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.

Transliterace řeckých slov do latinky je pro účely zejména přezkumu absolutních důvodů pro zamítnutí uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) uvedeného nařízení třeba položit na roveň slovům napsaným v řečtině. Tato úvaha se použije tím spíše v případě označení CHROMA, že představuje věrný přepis řeckého slova „xρώμα“ znamenajícího „barva“ do písmen latinské abecedy, kterou dotyčný řecky hovořící spotřebitel zná.

Použití výrazu „barva“ tak předává sdělení, které dotčený spotřebitel může bezprostředně pochopit, oznamující výskyt škály výrobků v různých barvách, a konkrétně – pokud jde o keramické sanitární zařízení a keramické stavební materiály pro koupelny – v jiných barvách, než je klasická bílá barva. Krom toho mohou být dotčené výrobky požadovány v závislosti na jejich barevné škále, za účelem jejich sestavení v rámci dekorativních kreací. Z toho vyplývá, že z hlediska dotčeného řecky hovořícího spotřebitele může označení CHROMA sloužit ke sdělení toho, že dotyčné výrobky spadající do tříd 11 a 19 jsou disponibilní v různých barvách, a že tak označuje relevantní vlastnost z hlediska uvádění dotčených výrobků na trh.

(viz body 33–35, 39, 41)
Keywords

Summary



Keywords

1. Řízení – Rozdělení pravomocí mezi Soudním dvorem a Tribunálem – Žaloba na neplatnost podaná členským státem proti rozhodnutí Komise, které stanovuje výši penále dlužného na základě rozsudku Soudního dvora

(Čl. 225 odst. 1 první pododstavec ES, čl. 228 odst. 2 ES a článek 230 ES)

2. Žaloba pro nesplnění povinnosti – Rozsudek Soudního dvora, jímž bylo konstatováno nesplnění povinnosti vyhovět rozsudku a stanoveno penále – Pravomoc Komise pro výpočet výše penále stanoveného Soudním dvorem – Omezení

(Články 226 ES až 228 ES)

Summary

1. Smlouva o ES neobsahuje žádné zvláštní ustanovení týkající se řešení sporů, které nastanou mezi členským státem a Komisí při vymáhání částek, které mají na základě rozsudku, který Soudní dvůr vydal podle čl. 228 odst. 2 ES a který členskému státu ukládá, aby Komisi zaplatil penále, připadnout do rozpočtu Unie.

Z toho plyne, že se použijí procesní prostředky stanovené Smlouvou o ES a že rozhodnutí, kterým Komise stanovuje částku dlužnou členským státem z titulu penále, jež mu bylo uloženo, může být předmětem žaloby na neplatnost podle článku 230 ES. Tribunál má tedy pravomoc rozhodnout o takové žalobě podle ustanovení čl. 225 odst. 1 prvního pododstavce ES.

Tribunál však nesmí při výkonu této pravomoci zasahovat do výlučné pravomoci vyhrazené Soudnímu dvoru články 226 ES a 228 ES. Tribunál tak nemůže v rámci žaloby na neplatnost podle článku 230 ES, jež směřuje proti rozhodnutí Komise, které se týká výkonu takového rozsudku Soudního dvora, rozhodnout o otázce týkající se nesplnění povinností členským státem, jež pro něj vyplývají ze Smlouvy o ES, o které nebylo nejprve rozhodnuto Soudním dvorem.

(viz body 62–67)

2. V rámci výkonu rozsudku Soudního dvora, kterým je členskému státu uloženo penále, musí mít Komise možnost posoudit opatření přijatá členským státem k vyhovění rozsudku Soudního dvora, aby se zejména zabránilo tomu, že členský stát, který nesplnil své povinnosti, se omezí na to, že přijme opatření, která mají ve skutečnosti stejný obsah jako opatření, která jsou předmětem rozsudku Soudního dvora. Výkon této posuzovací pravomoci však nemůže zasahovat do práv členských států, a to zejména do procesních práv, jak vyplývají z řízení stanoveného článkem 226 ES, ani do výlučné pravomoci Soudního dvora rozhodovat o souladu vnitrostátních právních předpisů s právem Společenství. Určení práv a povinností členských států a posouzení jejich chování může být učiněno pouze rozsudkem Soudního dvora na základě článků 226 ES až 228 ES. Komise proto nemůže v takovém rámci rozhodnout, že opatření přijatá členským státem k vyhovění rozsudku nejsou v souladu s právem Společenství, a vyvodit z toho důsledky pro výpočet penále stanoveného Soudním dvorem. Pokud má za to, že nový právní režim zavedený členským státem stále nepředstavuje řádné provedení směrnice, musí zahájit postup podle článku 226 ES.

(viz body 81–82, 88–89)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Ochranná známka Společenství

–

Vzdání se, zrušení a neplatnost

–

Absolutní důvody neplatnosti

–

Zápis v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 52 odst. 1 písm. a)] (viz body 18, 23

–

29)

Subject of the case

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2009 (věc R 645/2008-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG a Cybergun SA

Údaje týkající se věci

>lt>7

Výrok

VÝROK

1) Žaloba se zamítá.

2) Společnosti Cybergun SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Ochranná známka Společenství – Přezkumné řízení – Odvolání podané proti rozhodnutí oddělení Úřadu rozhodujícího v prvním stupni, které bylo předloženo odvolacímu senátu – Funkční kontinuita mezi odděleními rozhodujícími v těchto dvou stupních – Přezkum odvolání odvolacím senátem – Rozsah (Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 64 odst. 1) (viz body 15–18)

2. Ochranná známka Společenství – Vzdání se, zrušení a neplatnost – Absolutní důvody neplatnosti – Zápis v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 52 odst. 1 písm. a)] (viz body 37, 42–45)

Subject of the case

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. srpna 2009 (věc R 1101/2007‑1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG a Cybergun SA

Údaje týkající se věci

>lt>5

Výrok

VÝROK

1) Žaloba se zamítá.

2) Společnosti Cybergun SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Unijní právo – Zásady – Práva obhajoby – Dodržování v rámci správních řízení – Antidumping – Povinnost orgánů zajistit informování dotčených podniků – Rozsah – Způsoby poskytnutí – Nedodržení lhůty jednoho měsíce mezi poskytnutím konečných informací dotčeným podnikům a konečným rozhodnutím nebo návrhem rozhodnutí Komise v konečném znění – Dopad (Nařízení Rady č. 384/96, čl. 20 odst. 4) (viz body 26–27, 29)

2. Společná obchodní politika – Ochrana proti dumpingovým praktikám – Šetření – Povinnost orgánů zajistit informování dotčených podniků – Rozsah – Neposkytnutí přesného vysvětlení ohledně výpočtu objemu prodeje výrobního odvětví Společenství v dokumentu s konečnými informacemi – Dopad (Nařízení Rady č. 384/96, článek 20) (viz body 37–38, 40–42)

3. Společná obchodní politika – Ochrana proti dumpingovým praktikám – Újma – Činitelé, které mají být zohledněny – Jiní činitelé než dovozy, které způsobují újmu výrobnímu odvětví Společenství – Dopad cen surovin (Nařízení Rady č. 384/96, čl. 3 odst. 5 až 7) (viz body 52–62)

4. Společná obchodní politika – Ochrana proti dumpingovým praktikám – Újma – Posuzovací pravomoc orgánů – Meze – Povinnost provést důkladný a nestranný přezkum všech relevantních okolností – Povinnost orgánů zajistit informování dotčených podniků – Neexistence oznámení Komise skutečností odůvodňujících spravedlnost srovnání vývozních cen s cenami výrobního odvětví Společenství – Porušení práv obhajoby a povinnosti uvést odůvodnění (Nařízení Rady č. 384/96, čl. 3 odst. 2 a 3 a článek 20) (viz body 75–80, 84–86, 90–91)

5. Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost –Rozsah – Zhojení chybějícího odůvodnění v průběhu soudního řízení – Nepřípustnost (Článek 296 SFEU) (viz bod 92)

6. Žaloba na neplatnost – Žalobní důvody – Porušení podstatných formálních náležitostí – Porušení svého jednacího řádu orgánem (Článek 263 SFEU; nařízení Rady č. 384/96, čl. 15 odst. 2) (viz body 102–110)

Subject of the case

Předmět

Návrh na zrušení rozhodnutí Rady (ES) č. 1355/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinky atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 350, s. 35) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň

Výrok

Výrok

1) Nařízení Rady (ES) č. 1355/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinky atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společností Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd a Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd.

2) Společnosti Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd a Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd. ponesou polovinu vlastních nákladů řízení.

3) Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení, jakož i polovinu nákladů řízení vynaložených společnostmi Zhejiang Xinshiji Foods a Hubei Xinshiji Foods.

4) Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.