CS Úřední věstník Evropské unie C 30/22

Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2016 Sun Pharmaceutical Industries Ltd, dříve Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 8. září 2016 ve věci T-460/13, Sun Pharmaceutical Industries Ltd, dříve Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd v. Evropská komise

(Věc C-586/16 P)

(2017/C 030/27)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, dříve Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd (zástupci: R. Vidal, A. Penny, Solicitors, B. Kennelly QC, Barrister)

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu T-460/13 v rozsahu, v němž se v něm zamítá návrh na zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 19. června 2013 ve věci COMP/39226 – Lundbeck (citalopram), v němž bylo konstatováno porušení čl. 101 odst. 1 SFEU a článku 53 Dohody o EHP z hlediska cíle v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek;

— zrušil čl. 1 odst. 4 rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek;

— zrušil čl. 2 odst. 4 rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá navrhovatelkám pokutu, nebo případně snížil výši této pokuty; a

— uložil Komisi náhradu nákladů řízení a jiných nákladů a výdajů, které navrhovatelky vynaložily v souvislosti s touto věcí, a přijal jakákoli jiná opatření, která považuje za vhodná.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

1. Tribunál nesprávně uplatnil požadavky pro prokázání porušení čl. 101 odst. 1 „z hlediska cíle“, které vymezil Soudní dvůr Evropské unie v rozsudku ve věci Cartes Bancaires v. Komise C-67/13 P, ECLI: EU:C:2014:2204 (dále jen „rozsudek Cartes Bancaires“). Dohoda navrhovatelek se společností H. Lundbeck A/S (dále jen „společnost Lundbeck“), která nabyla účinnosti dne 16. června 2002 (dále jen „dohoda“), nebyla na základě vlastní povahy škodlivá pro hospodářskou soutěž. Jejím účelem bylo prima facie vyřešit spor o patent mezi navrhovatelkami a společností Lundbeck. K tomu, aby se zjistilo, že tato dohoda byla skutečně škodlivá pro hospodářskou soutěž, měla Komise povinnost posoudit její účinky.

2. Tribunál tím, že konstatoval, že v okamžiku nabytí účinnosti této dohody existovala mezi navrhovatelkami a společností Lundbeck relevantní „potenciální hospodářská soutěž“ zjevně zkreslil důkazy obsažené v soudním spise. Komise měla povinnost objektivně prokázat, že navrhovatelky měly skutečnou a konkrétní možnost vstoupit na trh ekonomicky životaschopným způsobem. Důkazy bylo prokázáno, že a) po dobu platnosti dohody neexistovala skutečná a konkrétní možnost vstoupit na trh jak z objektivního hlediska, tak i po stránce ekonomické životaschopnosti, a b) navrhovatelky v rámci jednání, která předcházela uzavření dohody, nebyly nijak motivovány k tomu, aby ve vztahu k jejich připravenosti vstoupit na trh uváděly pravdivé informace a klamaly společnost Lundbeck tak, aby souhlasila s tím, že jim bude dodávat svůj vlastní výrobek za zvýhodněných cen a uhradila jim určitou částku. To ve skutečnosti umožnilo okamžitý vstup navrhovatelek na trh, což by jinak zásadně nemohly učinit. Tribunál opomněl zohlednit zásadní rozdíl mezi navrhovatelkami a dalšími generickými výrobci, kteří uzavřeli dohody se společností, a totiž skutečnost, že navrhovatelky neměly žádnou skutečnou a konkrétní možnost získat po dobu trvání dohody registraci.