Keywords

Summary



Keywords

1. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Pouhé zopakování žalobních důvodů a argumentů uplatněných před Soudem – Neoznačení dovolávaného nesprávného právního posouzení – Nepřípustnost – Zpochybnění výkladu nebo použití práva Společenství Soudem – Přípustnost

(Článek 225 ES)

2. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Nesprávné posouzení skutkového stavu – Nepřípustnost – Přezkum posouzení důkazů Soudním dvorem – Vyloučení s výjimkou případu zkreslení

(Článek 225 ES)

3. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Důvod předložený poprvé v rámci kasačního opravného prostředku – Nepřípustnost

(Jednací řád Soudního dvora, čl. 42 odst. 2 a článek 118)

4. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Možnosti argumentace – Omezení

(Statut Soudního dvora, článek 58; jednací řád Soudního dvora, čl. 113 odst. 2)

5. Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Akty týkající se jich bezprostředně a osobně

(Článek 230 čtvrtý pododstavec ES; nařízení Rady č. 2580/2001)

6. Právo Společenství – Zásady – Právo na účinnou soudní ochranu

(Nařízení Rady č. 2580/2001)

7. Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Aktivní legitimace

(Článek 230 čtvrtý pododstavec ES)

Summary

1. Kasační opravný prostředek je nepřípustný, jestliže se omezuje, aniž by sám obsahoval argumentaci směřující specificky k identifikaci nesprávného právního posouzení, jímž je postiženo napadené rozhodnutí, na opakování nebo doslovné převzetí žalobních důvodů a argumentů, které byly již uplatněny před Soudem. Naproti tomu, jestliže navrhovatel zpochybňuje výklad nebo použití práva Společenství Soudem, právní otázky přezkoumané v prvním stupni mohou být v řízení o opravném prostředku znovu projednány. Jestliže by totiž navrhovatel nemohl tímto způsobem založit svůj opravný prostředek na žalobních důvodech nebo argumentech již použitých před Soudem, uvedené řízení by bylo zčásti zbaveno svého smyslu.

(viz bod 32)

2. Ve stadiu kasačního opravného prostředku jsou přípustné důvody opravného prostředku vycházející ze zjištění skutkového stavu a z jeho posouzení v napadeném rozhodnutí, pokud navrhovatel tvrdí, že Soud učinil zjištění, jejichž věcná nesprávnost vyplývá z písemností ve spisu, nebo že zkreslil důkazy, které mu byly předloženy. O takové zkreslení se jedná, pokud, aniž by byly uplatněny nové důkazy, se posouzení existujících důkazů jeví zjevně nesprávné.

(viz body 35, 37)

3. Na základě článku 118 jednacího řádu Soudního dvora se čl. 42 odst. 2 téhož řádu, který v zásadě zakazuje předkládat v průběhu řízení nové důvody, použije na řízení před Soudním dvorem o kasačním opravném prostředku proti rozhodnutí Soudu. V rámci kasačního opravného prostředku je tak pravomoc Soudního dvora omezena na přezkum posouzení provedeného Soudem ohledně důvodů, které byly před ním projednány.

(viz bod 61)

4. Z ustanovení článku 58 statutu Soudního dvora ve vzájemném spojení s čl. 113 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora vyplývá, že v rámci kasačního opravného prostředku se navrhovatel může dovolávat jakéhokoliv relevantního argumentu s jedinou výhradou, že kasační opravný prostředek nemění předmět sporu před Soudem. Neexistuje žádná povinnost, aby byl každý argument dovolávaný v rámci kasačního opravného prostředku předem předmětem projednání v prvním stupni. Účinkem omezení v tomto smyslu by bylo zbavit řízení o kasačním opravném prostředku značné části jeho smyslu.

(viz bod 66)

5. Základní práva jsou nedílnou součástí obecných právních zásad, jejichž dodržování Soudní dvůr zajišťuje. Soudní dvůr za tímto účelem vychází z ústavních tradic společných členským státům, jakož i z poznatků, které skýtají mezinárodně právní instrumenty týkající se ochrany lidských práv, na jejichž tvorbě členské státy spolupracovaly nebo k nimž přistoupily. Evropské úmluvě o ochraně lidských práv (EÚLP) přísluší v této souvislosti zvláštní význam. Zdá se, že judikatura Evropského soudu pro lidská práva za současného stavu přitom nasvědčuje tomu, že organizace, jež není uvedena na seznamu osob, skupin a entit, na které se použijí omezující opatření stanovená nařízením č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu, nemůže prokázat, že má postavení poškozeného ve smyslu článku 34 EÚLP, a v důsledku toho není její žaloba k tomuto soudu přípustná.

V důsledku toho, pokud soud Společenství učiní závěr, že tato organizace není osobně dotčena ve smyslu čl. 230 čtvrtého pododstavce ES, jak je vykládán judikaturou, a pokud je tudíž její žaloba na neplatnost nepřípustná, neexistuje žádný rozpor mezi EÚLP a uvedeným čl. 230 čtvrtým pododstavcem ES.

(viz body 74, 76, 82-83)

6. Evropské společenství je společenstvím práva, v rámci něhož jeho orgány podléhají přezkumu, zda jsou jejich akty v souladu se Smlouvou a obecnými právními zásadami, jejichž součástí jsou základní práva. Jednotlivci tedy musejí mít nárok na účinnou soudní ochranu práv, která jim přiznává právní řád Společenství, přičemž právo na takovou ochranu je součástí obecných právních zásad vyplývajících ze společných ústavních tradic členských států. Toto právo bylo stanoveno také články 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv.

Co se v tomto ohledu týče nařízení č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu, účinnost této soudní ochrany je o to důležitější, že omezující opatření stanovená uvedeným nařízením mají závažné důsledky. Nejenže je jimi zabráněno veškerým finančním operacím a veškerým finančním službám, pokud jde o osoby, skupiny nebo entity, kterých se toto nařízení týká, ale jejich pověst a politická činnost je poškozena skutečností, že jsou označeny za teroristy.

Podle čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 ve vzájemném spojení s čl. 1 odst. 4 až 6 společného postoje 2001/931 může být osoba, skupina nebo entita zahrnuta na seznam osob, skupin a entit, na které se vztahuje uvedené nařízení, pouze tehdy, existují-li určité důkazy a s výhradou přesné identifikace uvedených osob, skupin nebo entit. Mimoto je upřesněno, že jméno osoby, skupiny nebo entity může být na uvedeném seznamu ponecháno pouze na základě pravidelného prověření její situace Radou. Musí být umožněno, aby všechny tyto skutečnosti byly přezkoumány soudem.

Z toho plyne, že jestliže má zákonodárce Společenství za to, že určitá entita má existenci dostatečnou k tomu, aby byla předmětem omezujících opatření stanovených nařízením č. 2580/2001, koherence a spravedlnost si vynucují uznat, že tato entita požívá existence dostatečné ke zpochybnění těchto opatření. Jakýkoliv jiný závěr by měl za následek, že by určitá organizace mohla být zahrnuta na seznam osob, skupin a entit, na které se vztahuje uvedené nařízení, aniž by mohla podat žalobu proti tomuto zahrnutí.

(viz body 109–112)

7. Ustanovení statutu Soudního dvora, zejména jeho článek 21, ustanovení jednacího řádu Soudního dvora, zejména jeho článek 38, a ustanovení jednacího řádu Soudu, zejména jeho článek 44, nebyla pojata za účelem podání žaloby organizacemi, které nemají právní subjektivitu. Za této výjimečné situace musejí být procesní pravidla, kterými se řídí přípustnost žaloby na neplatnost, používána tak, aby se v nezbytném rozsahu přizpůsobila okolnostem projednávaného případu. Jedná se totiž o zamezení nadměrně formálního přístupu, který by zcela znemožnil podat žalobu na neplatnost, ačkoliv dotčená entita byla předmětem omezujících opatření Společenství.

(viz bod 114)