ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Pravomoc Komise kontrolovat a odmítnout národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů (NAP) oznámený členským státem v souladu s čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství je výrazně ohraničena, a to jak věcně, tak i časově. Na jedné straně je tato kontrola omezena na to, že Komise zkoumá slučitelnost NAP s kritérii přílohy III a ustanoveními článku 10 směrnice, a na druhé straně musí být vykonána ve lhůtě tří měsíců od oznámení zmíněného NAP členským státem.

Veřejné připomínkové řízení, jako je to, které má podle ustanovení čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství proběhnout před přijetím konečného rozhodnutí na základě téhož ustanovení, by se stalo bezpředmětným, a připomínky veřejnosti by byly čistě teoretické, pokud by změny národního alokačního plánu pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů (NAP), které mohou být navrženy po rozhodnutí Komise přijatém na základě čl. 9 odst. 3 uvedené směrnice, byly omezeny na změny zamýšlené Komisí.

Členské státy totiž mohou, aniž by byly nutně vázány doporučeními podanými Komisí v rozhodnutí přijatém v souladu se zmíněným čl. 9 odst. 3, nejenom opravovat a aktualizovat své NAP po přijetí takovéhoto rozhodnutí, ale změny mohou provádět i po přijetí vlastního rozhodnutí o přidělení jednotlivým provozovatelům. Krom toho vzhledem ke znění směrnice i obecné struktuře a cílům systému, který směrnice vytváří, musí Komise neustále dohlížet na to, aby NAP zohledňovaly nejpřesnější, a tudíž nejčerstvější, údaje a informace tak, aby byl při zachování účinného systému povolenek na emise skleníkových plynů co nejméně poškozen hospodářský rozvoj a zaměstnanost.

(viz body 116–118)
(viz bod 28)

Částečné zrušení právního aktu Společenství je možné pouze v rozsahu, v němž jsou prvky, jejichž zrušení je požadováno, oddělitelné od zbytku tohoto aktu. Požadavek oddělitelnosti není splněn, pokud by částečné zrušení aktu způsobilo změnu jeho podstaty.

V rámci provádění nebo uplatnění směrnice v oblasti životního prostředí, pokud předmětná směrnice nestanoví formu a prostředky k dosažení konkrétního výsledku, má členský stát v zásadě úplnou volnost ohledně výběru vhodných forem a prostředků k dosažení uvedeného výsledku. Při neexistenci pravidla Společenství, které by jasně a přesně předepisovalo formu a prostředky, které musí členský stát použít, je na Komisi, aby v rámci výkonu své kontrolní pravomoci, zejména na základě článku 211 ES a článku 226 ES, prokázala právně dostačujícím způsobem, že nástroje, které členský stát použil, jsou v rozporu s právem Společenství.

Přísné dodržování těchto zásad má podstatný význam pro zajištění zásady subsidiarity zakotvené v čl. 5 druhém pododstavci ES, tj. zásady, kterou musí orgány Společenství dodržovat při výkonu své normotvorné činnosti. Podle této zásady Evropské společenství jedná v oblastech, které nespadají do jeho výlučné pravomoci, pouze tehdy a do té míry, pokud cílů zamýšlené činnosti nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu či účinků zamýšlené činnosti, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství. Proto v takové oblasti, jakou je životní prostředí, upravené články 174 ES až 176 ES, ve které Komise a členské státy pravomoci sdílejí, spočívá důkazní břemeno na Společenství, tj. na Komisi, která musí prokázat, do jaké míry jsou pravomoci členského státu a tedy i jeho rozhodovací prostor omezené.

(viz body 51–52)
Jestliže Rada zamýšlí přijmout nebo po prověření ponechat v platnosti opatření směřující ke zmrazení finančních prostředků podle nařízení č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu na základě vnitrostátního rozhodnutí o „zahájení vyšetřování nebo trestního stíhání“ pro teroristický čin, nemůže odhlédnout od dalšího vývoje těchto šetření nebo stíhání. Může se tak stát, že šetření policie nebo bezpečnostních složek bude ukončeno, aniž by pokračovalo řízením před soudem, jelikož neumožnilo shromáždit dostatečné důkazy, nebo že v rámci soudního vyšetřování došlo z týchž důvodů k zastavení vyšetřování. Stejně tak rozhodnutí o zahájení stíhání může vyústit v zastavení tohoto stíhání nebo ve zproštění obžaloby v trestním řízení. Bylo by nepřípustné, aby Rada nezohlednila takové poznatky, které jsou součástí veškerých rozhodných údajů, jež musí být při posuzování situace vzaty v úvahu. Pokud by bylo rozhodnuto jinak, byla by Radě a členským státům poskytnuta mimořádná pravomoc zmrazit s konečnou platností finanční prostředky osoby mimo jakoukoliv soudní kontrolu a zcela nezávisle na výsledku případně probíhajících soudních řízení.

(viz bod 116)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Žaloba na neplatnost

–

Žalobní důvody

–

Nedostatek nebo nedostatečnost odůvodnění

–

Nesprávné posouzení (Čl. 230 ES) (viz body 36

–

39, 48, 50

–

52, 66

–

67, 70, 74, 77)

Subject of the case

Předmět

Zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 465 v konečném znění ze dne 23. února 2006, kterým se žalobkyni ukládá povinnost vrátit zálohu zvýšenou o úroky z prodlení, vyplacenou na základě smlouvy o finanční pomoci uzavřené v rámci programu Prince pro operaci s názvem „The EURO – Its genuine and essential impact on schoolchildren“ (Eurogenesis), týkající se přípravy škol na zavedení eura

Výrok

Výrok

1) Žaloba se zamítá

2) KEK Diavlos se ukládá náhrada nákladů řízení.
V rámci mimosmluvní odpovědnosti Společenství je ke splnění podmínky týkající se existence příčinné souvislosti mezi uváděným jednáním a uplatňovanou škodou nutné, aby uváděná škoda dostatečně přímým způsobem vyplývala z vytýkaného jednání, jelikož toto jednání musí být rozhodující příčinou škody.

Pro účely vymezení škody, která jde na vrub zaviněnému jednání orgánu Společenství, je třeba zohlednit účinky nesplnění povinnosti, které zakládá odpovědnost, a nikoliv účinky aktu, ze kterého vychází, pokud orgán mohl nebo musel přijmout akt s týmž účinkem bez porušení právní normy. Analýza příčinné souvislosti nemůže vycházet z nesprávného předpokladu, podle kterého by v případě neexistence protiprávního jednání orgán nejednal nebo by přijal akt opačného znění, což by z jeho strany rovněž mohlo být protiprávním chováním, ale musí provést srovnání mezi situací způsobenou zaviněným jednáním pro dotčenou třetí osobu a situací, která by pro ni vyplynula z chování orgánu dodržujícího právní normu.

(viz body 47–48)
U průměrného německého spotřebitele existuje nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství mezi slovním označením LIFE BLOG, jehož zápis jakožto slovní ochranné známky Společenství je požadován pro výrobky spadající do tříd 9, 38 a 41 ve smyslu Niceské dohody, a slovní ochrannou známkou LIFE zapsanou již dříve v Německu pro výrobky a služby spadající do tříd 1, 7 až 11, 16, 21, 28, 37, 38, 41 a 42.

Dotčené výrobky a služby jsou zčásti totožné a zčásti podobné. Krom toho může celkový dojem vyvolaný kolidujícími označeními mezi nimi vytvořit podobnost dostatečnou k vyvolání nebezpečí záměny u spotřebitele. Ostatně i za předpokladu, že by relevantní veřejnost, včetně veřejnosti, která by vykázala vyšší stupeň pozornosti, mohla sporná označení rozlišit, mohla by nicméně být vedena k tomu, že by si myslela, že ochranné známky pocházejí od stejného podniku, případně od podniků hospodářsky propojených, identifikovaných výrazem „life“.

Na základě žádné skutečnosti nelze tvrdit, že v projednávaném případě je slovo „life“ vyslovováno v přihlašované ochranné známce s menším důrazem než slovo „blog“. V projednávaném případě se zdá, že odlišnost mezi oběma dotčenými označeními týkající se posledního slova přihlašované ochranné známky není dostačující k vyvážení podobnosti konstatované mezi jedním ze dvou prvků přihlašované ochranné známky a jediným prvkem tvořícím starší ochrannou známku.

Krom toho, i kdyby mezi označeními existovala skutečná pojmová odlišnost, nelze mít za to, že umožňuje neutralizovat vzhledové a fonetické podobnosti.

Krom toho může nebezpečí záměny existovat i v případě starší ochranné známky s nízkou rozlišovací způsobilostí a přihlašované ochranné známky, která nepředstavuje její úplnou reprodukci, a to zejména z důvodu podobnosti dotčených označení a výrobků nebo služeb, kterých se označení týkají.

Z toho vyplývá, že stupeň podobnosti dotčených ochranných známek a totožnost nebo stupeň podobnosti výrobků a služeb, na které se ochranné známky vztahují, jsou při jejich kumulativním posouzení dostatečně vysoké k tomu, aby mohl být učiněn závěr, že s ohledem na dotčenou veřejnost existuje mezi dotčenými označeními nebezpečí záměny.

(viz body 64–66, 70–71)
Pokud jde o obrazová označení tvořená jednak číselnými prvky 100 a 300 a jednak takovými obrazovými prvky, jako jsou barvy, orámování, stuhy a použitá typografie, jejichž zápis jakožto ochranné známky Společenství je požadován pro „plakáty, alba, brožury, časopisy, formuláře, tiskoviny, noviny, kalendáře, křížovky, rébusy“ spadající do třídy 16 ve smyslu Niceské dohody a „skládanky a skládačky, hádanky, puzzles“ spadající do třídy 28 ve smyslu Niceské dohody, může Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) požadovat jako podmínku pro zápis, aby přihlašovatel prohlásil, že nebude uplatňovat výlučné právo ve vztahu k číselným prvkům.

Čísla 100 a 300 odkazují na množství a průměrný spotřebitel v celém Evropském společenství je bude vnímat bezprostředně a bez dalšího přemýšlení jako popis vlastností dotčených výrobků, zvláště množství plakátů v soupravách určených k prodeji, množství stran publikací nebo množství dílků puzzles a hádanek, které určuje jejich stupeň obtížnosti, jež jsou základními vlastnostmi pro přijetí rozhodnutí o koupi. Relevantní veřejnost tedy bude vnímat tyto číselné prvky jako prvky poskytující informace o výrobcích, na které se ochranné známky vztahují, a nikoliv jako označující původ dotčených výrobků.

Pokud jde o existenci pochybností o rozsahu ochrany, jsou obrazové prvky přihlašovaných ochranných známek, tj. barvy, orámování, stuhy a použitá typografie, příliš obyčejné, aby se prosadily ve vnímání spotřebitelů. Naproti tomu čísla, jakožto jediné slovní prvky, mohou upoutat více pozornosti dotčených spotřebitelů, a zaujímají tak dominantní postavení v dojmu, který přihlašované ochranné známky vyvolávají. Pokud by nebyla uložena žádná podmínka pro zápis přihlašovaných ochranných známek, mohl by být tedy vyvolán dojem, že se výlučná práva vztahují na prvky „100“ a „300“, což by tedy bránilo jejich použití v jiných ochranných známkách. Ponechání těchto označení v přihlašovaných ochranných známkách může tudíž vyvolat pochybnosti o rozsahu ochrany, která je jim přiznána.

(viz body 24–25, 27–28)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Evropská společenství – Jazykový režim – Nařízení č. 1 – Rozsah působnosti (Nařízení Rady č. 1) (viz body 52–54)

2. Evropská společenství – Jazykový režim – Existence obecné zásady přiznávající každému občanovi právo na vyhotovení všech aktů, které se mohou týkat jeho zájmů, v jeho jazyce – Neexistence (Nařízení Rady č. 1) (viz bod 73)

3. Úředníci – Výběrové řízení – Oznámení o výběrovém řízení – Zveřejnění v Úředním věstníku pouze v určitých úředních jazycích (viz body 77‑85)

4. Úředníci – Výběrové řízení – Oznámení o výběrovém řízení – Zveřejnění úplného znění v Úředním věstníku pouze v určitých úředních jazycích (viz body 91, 93‑94)

5. Úředníci – Zásady – Ochrana legitimního očekávání – Podmínky (viz body 110–112)

Subject of the case

Předmět

Návrh na zrušení oznámení o obecných výběrových řízeních EPSO/AD/94/07 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa administrátorů (AD5) v oblasti informací, komunikací a médií (Úř. věst. 2007, C 45 A, s. 3), EPSO/AST/37/07 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa asistentů (AST3) v oblasti komunikací a informací (Úř. věst. 2007, C 45 A, s. 15) a EPSO/AD/95/07 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa administrátorů (AD5) v oblasti informací (knihovna/dokumentace) (Úř. věst. 2007, C 103 A, s. 7)

Výrok

Výrok

1) Žaloby se zamítají.

2) Italská republika ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou komisí.

3) Litevská republika a Řecká republika ponesou vlastní náklady řízení.
V rámci ověřování dodržování pravidel hospodářské soutěže na telekomunikačních trzích mají dohled ex ante vnitrostátních regulačních orgánů a dohled ex post Komise odlišný předmět i účel, jelikož soutěžní pravidla zakotvená Smlouvou v podobě dohledu ex post doplňují normativní rámec stanovený unijním zákonodárcem s cílem regulovat tyto trhy ex ante.

Posouzení Komise krom toho vycházejí z okolností vlastních každé věci a rozhodnutí týkající se jiných věcí mohou mít pouze orientační povahu, jelikož podrobné údaje o věcech nejsou identické. V důsledku toho nelze Komisí provedená posouzení skutkových okolností dřívějších věcí přenést z jedné věci na druhou, protože se tyto údaje liší.

(viz body 56–57)
5.

Podpory poskytované státy — Zákaz — Výjimky — Podpory, na které se může vztahovat výjimka stanovená v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES — Neexistence nezbytnosti nebo motivačního účinku podpory — Vyloučení [Článek 87 odst. 3 písm. c) ES] (viz body 118–124)
Keywords



Keywords

Žaloba na neplatnost – Pravomoc unijního soudu – Návrhová žádání směřující k uložení příkazu orgánu – Návrhová žádání směřující k vydání deklaratorního rozsudku – Nepřípustnost (Článek 230 ES) (viz bod 50)

2. Podpory poskytované státy – Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje neslučitelnost podpory se společným trhem – Povinnost uvést odůvodnění – Rozsah – Rozhodnutí v souladu s předchozími rozhodnutími – Stručné odůvodnění – Rozhodnutí jdoucí výrazně nad rámec předchozích rozhodnutí – Výslovné odůvodnění (Článek 87 odst. 1 ES a článek 253 ES) (viz body 52–54, 57–58, 70)

3. Podpory poskytované státy – Ovlivnění obchodu mezi členskými státy – Narušení hospodářské soutěže – Kritéria pro posouzení – Podpora malého rozsahu a malá velikost podniku, které a priori nevylučují ovlivnění obchodu (Článek 87 odst. 1 ES) (viz body 81–85, 88–90, 97, 100)

4. Podpory poskytované státy – Zákaz – Výjimky – Posuzovací pravomoc Komise – Soudní přezkum (Článek 87 odst. 3 ES) (viz body 107–108)

5. Podpory poskytované státy – Zákaz – Výjimky – Podpory, na které se může vztahovat výjimka stanovená v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES – Neexistence nezbytnosti nebo motivačního účinku podpory – Vyloučení [Článek 87 odst. 3 písm. c) ES] (viz body 118–124)

6. Podpory poskytované státy – Obecný režim podpor schválený Komisí – Schválení obsahující výhradu individuálního oznámení některých podpor – Přezkum takové oznámené podpory pouze s ohledem na pravidla Smlouvy (viz body 144, 147–149)

7. Podpory poskytované státy – Pojem – Posouzení podle kritéria soukromého investora – Kapitálový vklad (Článek 87 odst. 1 ES) (viz body 157–158)

8. Podpory poskytované státy – Rozhodnutí Komise – Posuzování legality v závislosti na informacích, které jsou k dispozici v okamžiku přijetí rozhodnutí – Zohlednění předvídatelného vývoje hospodářské soutěže (Článek 87 odst. 1 ES) (viz body 168–170)

9. Podpory poskytované státy – Správní řízení – Povinnosti Komise – Dodržení přiměřené lhůty – Kritéria pro posouzení – Porušení – Důsledky – Zrušení rozhodnutí v případě porušení práva na obhajobu (Článek 88 odst. 2 ES) (viz body 174–176)

10. Unijní právo – Zásady – Ochrana legitimního očekávání – Možnost Komise zohlednit vývoj společného trhu proti dřívějšímu rozhodnutí – Porušení zásady rovného zacházení – Neexistence (viz body 199–200, 202–203)
Keywords

Summary



Keywords

Žaloba na neplatnost – Akty napadnutelné žalobou – Akty s právně závaznými účinky – Rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení týkající se prováděného státního opatření kvalifikovaného předběžně jako nová podpora – Akt napadnutelný žalobou – Rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení týkající se týchž opatření, která byla předmětem předchozího rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení – Nepřípustnost v případě, že nebylo ukončeno první řízení

(Článek 87 odst. 1 ES, čl. 88 odst. 2 a 3 ES a článek 230 ES; Nařízení Rady č. 659/1999, čl. 7)

Summary

Akty nebo rozhodnutími, které mohou být předmětem žaloby na neplatnost ve smyslu článku 230 ES, mohou být pouze opatření s právně závaznými účinky, jimiž mohou být dotčeny zájmy žalobce tím, že podstatným způsobem mění jeho právní postavení. To platí pro rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení týkajícího se státní podpory, kvalifikuje-li Komise prováděné opatření jako novou podporu, a to i v případě, že je orgány dotčeného členského státu považováno za existující podporu a tyto orgány zpochybňují, zda spadá do působnosti čl. 87 odst. 1 ES.

Rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení s ohledem na prováděné opatření, které bylo Komisí kvalifikováno jako nová podpora, totiž mění nutně právní dopad dotčeného opatření, jakož i právní situaci podniků, které jsou příjemci opatření, zejména pokud jde o pokračování provádění daného opatření. Takového rozhodnutí se lze rovněž dovolávat před vnitrostátním soudem, který má vyvodit důsledky z porušení čl. 88 odst. 3 poslední věty ES. Konečně toto rozhodnutí může vést podniky, které jsou příjemci daného opatření, k tomu, aby každopádně odmítaly přijetí dalších plateb nebo nové výhody nebo aby si opatřily částku potřebnou pro případné pozdější finanční náhrady. Obchodní kruhy si rovněž uvědomí v rámci svých vztahů s dotčenými příjemci oslabenou právní a finanční situaci posledně uvedených.

Takové rozhodnutí však není způsobilé vyvolat samostatné právní účinky a nemůže tudíž být rozhodnutím, které může být předmětem žaloby na neplatnost, pokud se týká stejných opatření, jako jsou opatření, která byla předmětem předchozího rozhodnutí o zahájení, nebylo-li formální vyšetřovací řízení týkající se těchto opatření ukončeno a Komise již v rámci tohoto řízení zmínila, že sporná opatření mohla spadat do působnosti zákazu v čl. 87 odst. 1 ES.

V takovém případě totiž byly samostatné právní účinky pojící se s formálním vyšetřovacím řízením vyvolány již v návaznosti na první rozhodnutí o zahájení.

(viz body 49–51, 61, 63)
Pojem jediného protiprávního jednání se vztahuje na situaci, ve které se několik podniků účastnilo protiprávního jednání, jež sestává z trvajícího chování sledujícího jediný hospodářský cíl směřující k narušení hospodářské soutěže, nebo dále z individuálních protiprávních jednání vzájemně spojených stejným cílem (stejný účel všech prvků) a stejnými subjekty (totožnost dotyčných podniků, které jsou si vědomy, že se podílí na společném cíli).

Pojem jediného cíle nelze vymezit obecným odkazem na narušení hospodářské soutěže na trhu dotčeném protiprávním jednáním, neboť ovlivnění hospodářské soutěže je, jako předmět či účinek, podstatným prvkem jakéhokoli chování spadajícího do působnosti čl. 81 odst. 1 ES. Existovalo by riziko, že taková definice pojmu jediného cíle částečně zbaví pojem jediného a trvajícího protiprávního jednání jeho smyslu v rozsahu, v jakém by měla za následek, že by několik chování týkajících se hospodářského odvětví zakázaných čl. 81 odst. 1 ES muselo být systematicky kvalifikováno jako prvky naplňující znaky jediného protiprávního jednání. Pro účely kvalifikace jednotlivých jednání jako jediného a trvajícího protiprávního jednání je třeba ověřit, zda se doplňují v tom smyslu, že každé z nich mělo čelit jednomu nebo několika následkům běžné hospodářské soutěže, a prostřednictvím interakce tato jednání přispívala k uskutečnění souhrnu protisoutěžních účinků předvídaných jejich původci v rámci celkového plánu směřujícího k jedinému cíli. V tomto ohledu je třeba zohlednit veškeré okolnosti, které mohou prokázat či zpochybnit uvedenou spojitost, jako je doba uplatňování, obsah (včetně použitých metod) a souvztažně cíl jednotlivých dotčených jednání.

(viz body 141, 144)
8.

Právo Evropské unie — Zásady — Právo na obhajobu — Použití na každé řízení, které by mohlo vyústit v akt nepříznivě zasahující do něčího právního postavení — Zásada, která musí být zajištěna i v případě neexistence jakékoli právní úpravy dotčeného řízení — Působnost (viz body 286, 287, 293, 294)
Rozsudek Soudu (pátého senátu) ze dne 2. července 2008 – Ashoka v. OHIM (DREAM IT, DO IT !)

(Věc T-186/07)

„Ochranná známka Společenství – Přihláška slovní ochranné známky Společenství DREAM IT, DO IT ! – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“

Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Absolutní důvody pro zamítnutí – Ochranné známky postrádající rozlišovací způsobilost ?Nařízení Rady č. 40/94, čl. 7 odst. 1 písm. b)? (viz body 37-38)

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. března 2007 (věc R 635/2006-1) týkajícímu se zápisu slovního označení DREAM IT, DO IT ! jako ochranné známky Společenství

Údaje týkající se věci

Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Ashoka Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „DREAM IT, DO IT!“ pro služby zařazené do tříd 35, 36, 41 a 45 – přihláška č. 3 844 792 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání





Výrok

1) Žaloba se zamítá.

2) Společnosti Ashoka se ukládá náhrada nákladů řízení.
25

Žalobkyně nepředložila žádný důkaz, který by podepřel její tvrzení, podle nichž odvolací senát v odůvodnění napadeného rozhodnutí stručně zmínil své zamítnutí zápisu přihlášené ochranné známky pro výrobky spadající do třídy 24. Z bodu 16 odůvodnění napadeného rozhodnutí naopak vyplývá, že odvolací senát měl za to, že po přijetí rozhodnutí námitkového oddělení přihlašovatelka omezila výrobky, kterých se týká její přihláška k zápisu, pouze na koupací pláště spadající do třídy 25. Krom toho z následujících dvou bodů napadeného rozhodnutí vyplývá, že odvolací senát měl tudíž za to, že koupací pláště spadající do třídy 25 byly jedinými výrobky, kterých se týkalo řízení vedené před ním.
53

Mimoto je třeba uvést, že konečné informace nepředstavují akt, který by nepříznivě zasahoval do práv osoby nebo by této osobě přiznával práva. Jak vyplývá z článku 20 základního nařízení, účelem tohoto dokumentu je popsat v průběhu správního řízení základní skutkové okolnosti a úvahy, na základě kterých Komise zamýšlí doporučit přijetí konečných opatření, tak aby byly všechny zúčastněné strany informovány o jejich zamýšleném směřování a bylo možné získat jejich stanovisko v tomto ohledu. Jelikož může být na základě obdržených stanovisek měněn, je Komisí uvedený názor, jak uplatňují Rada a Komise, nutně zamýšlen jako předběžný, v souladu s tím, co uvádí poslední věta čl. 20 odst. 4 základního nařízení.