USNESENÍ PŘEDSEDY SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU EVROPSKÉ UNIE

20. ledna 2016

Alain Laurent Brouillard

v.

Evropská komise

„Veřejná služba — Nepřipuštění k účasti na zkouškách výběrového řízení — Řízení o předběžných opatřeních — Návrh na předběžná opatření — Naléhavost — Neexistence“

Předmět:

Žaloba podaná na základě článků 278 SFEU a 157 AE, jakož i článku 279 SFEU, jenž je použitelný na smlouvu o ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se A. L. Brouillard domáhá, aby „byla [Úřadu pro výběr personálu (EPSO)] uložena ve formě předběžného opatření povinnost připustit [jej] […] k účasti v další fázi ‚veřejného výběrového řízení EPSO/AD/306/15‘“ organizovaného pro Soudní dvůr Evropské unie za účelem vypracování seznamu kandidátů vhodných k přijetí jako právníci lingvisté s francouzským jazykem zařazení do platové třídy AD 7 (dále jen „sporné výběrové řízení“).

Rozhodnutí:

Návrh na předběžná opatření A. L. Brouillarda se zamítá. O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

Shrnutí

Řízení o předběžných opatřeních — Předběžná opatření — Podmínky přiznání — Naléhavost — Vážná a nenapravitelná újma — Zvážení všech dotčených zájmů — Připuštění žalobce k účasti na zkouškách výběrového řízení — Neexistence naléhavosti

(Článek 266 SFEU; jednací řád Soudu pro veřejnou službu, čl. 115 odst. 2)

Cílem řízení o předběžných opatřeních není zajistit náhradu škody, ale zaručit plnou účinnost rozsudku ve věci samé. Pro dosažení tohoto cíle je třeba, aby navrhovaná opatření byla naléhavá v tom smyslu, že k tomu, aby bylo zabráněno vážné a nenapravitelné újmě na zájmech žalobce, je nezbytné, aby o nich bylo rozhodnuto a jejich účinky nastaly ještě před rozhodnutím ve věci samé. Mimoto je na účastníku řízení, který navrhuje nařízení předběžných opatření, aby prokázal, že nemůže čekat na výsledek řízení ve věci samé, protože by utrpěl újmu této povahy.

Připuštění žalobce, kterému nebylo umožněno zúčastnit se zkoušek sporného výběrového řízení, k výběrovému řízení nelze v zásadě považovat za naléhavé v tom smyslu, že by umožňovalo zabránit vážné a nenapravitelné újmě způsobené žalobci, protože pokud by na konci řízení ve věci samé bylo napadené rozhodnutí zrušeno, bylo by v každém případě na výběrové komisi a orgánu oprávněném ke jmenování, aby přijaly opatření vyplývající z rozsudku v souladu s článkem 266 SFEU, včetně hledání spravedlivého řešení podléhajícího soudní kontrole, jež umožní obnovit práva žalobce a plnou náhradu škody, která mu byla způsobena, anebo – jestliže by tak tomu nebylo – aby je doplnily nápravnými opatřeními, pokud budou splněny podmínky vzniku mimosmluvní odpovědnosti orgánu vůči žalobci.

Kromě toho jsou tvrzení žalobce týkající se budoucího plánu výběrových řízení na nábor zaměstnanců čistě hypotetická, nevycházejí z žádné konkrétní skutečnosti a nemohla by prokázat naléhavost navrhovaného opatření, přičemž spravedlivé řešení by při plnění povinností vyplývajících z případného rozsudku na zrušení napadeného rozhodnutí mohlo spočívat právě ve znovuotevření sporného výběrového řízení ve vztahu k žalobci.

(viz body 11, 13 až 14)

Odkazy:

Soudní dvůr: usnesení ze dne 25. března 1999, Willeme v. Komise,C‑65/99 P(R), EU:C:1999:176, bod 62

Soud prvního stupně: usnesení ze dne 21. prosince 1995, Gimenez v. Výbor regionů,T‑220/95 R, EU:T:1995:218, bod 38; ze dne 10. září 1999, Elkaïm a Mazuel v. Komise, T‑173/99 R, EU:T:1999:168, bod 25; ze dne 15. května 2000, Martín de Pablos v. Komise,T‑101/00 R, EU:T:2000:126, bod 22; ze dne 19. prosince 2002, Esch-Leonhardt a další v. ECB, T‑320/02 R, EU:T:2002:327, bod 27, a ze dne 19. července 2004, Eppe v. Parlament, T‑439/03 RII, EU:T:2004:242, bod 32

Soud pro veřejnou službu: usnesení ze dne 2. října 2013, Colart a další v. Parlament, F‑87/13 R, EU:F:2013:147, bod 27