Věc T-253/03

Akzo Nobel Chemicals Ltd a Akcros Chemicals Ltd

v.

Komise Evropských společenství

„Vedlejší účastenství – Zamítnutí – Reprezentativní sdružení, jehož cílem není ochrana zájmů jeho členů“

Usnesení Soudu (pátého senátu) ze dne 28. května 2004

Shrnutí usnesení

Řízení — Vedlejší účastenství — Dotčené osoby — Reprezentativní sdružení, jehož cílem je ochrana zájmů jeho členů — Přípustnost ve věcech, v nichž jde o zásadní otázky, které jsou způsobilé dotýkat se uvedených členů

(Statut Soudního dvora, čl. 40 pododstavec 2 a čl. 53 pododstavec 1)

Na základě druhého pododstavce článku 40 statutu Soudního dvora, který se na Soud použije na základě prvního pododstavce článku 53 uvedeného statutu, je přípustné vedlejší účastenství reprezentativních sdružení, jejichž cílem je ochrana jejich členů ve věcech, v nichž jde o zásadní otázky, které jsou způsobilé se dotýkat těchto členů. Konkrétněji vyjádřeno, vedlejší účastenství určitého sdružení může být v určité věci připuštěno, pokud sdružení zastupuje značný počet subjektů působících v dotyčném odvětví, pokud jeho cíle zahrnují ochranu zájmů jeho členů, pokud ve věci může jít o zásadní právní otázky dotýkající se fungování příslušného odvětví, a zájmy jeho členů by proto mohly být budoucím rozsudkem citelnou měrou dotčeny.

Tyto podmínky nesplňuje sdružení, jehož cílem je pouze podpora výměny informací a kontaktů mezi jeho členy, jakož i pořádání konferencí za účelem usnadnění studia určitých oblastí práva.

(viz body 17–20)

USNESENÍ SOUDU (pátého senátu)

28. května 2004 ( )

„Vedlejší účastenství – Zamítnutí – Reprezentativní sdružení, jehož cílem není ochrana zájmů jeho členů“

Ve věci T-253/03,

Akzo Nobel Chemicals Ltd, se sídlem v Surrey (Spojené království),

Akcros Chemicals Ltd, se sídlem v Surrey,

zastoupené C. Swaakem a M. Mollicou, advokáty,

žalobkyně,

podporované

Council of the Bars and Law Societies of the European Union, se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupenou J. Flynnem, QC,

Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, se sídlem v Haagu (Nizozemsko), zastoupenou O. Brouwerem, advokátem,

a

European Company Lawyers Association (ECLA), se sídlem v Bruselu, zastoupenou M. Dolmansem, K. Nordlanderem, advokáty, a J. Temple-Langem, solicitor,

vedlejšími účastníky,

proti

Komisi Evropských společenství, zastoupené R. Wainwrightem a C. Ingen-Housz, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,

žalované,

jejímž předmětem je návrh na přistoupení vedlejšího účastníka k řízení podaný Section on Business Law of the International Bar Association na podporu návrhů žalobkyň v této věci, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí K (2003) 1533 konečné ze dne 8. května 2003, jímž byla zamítnuta žádost o vztažení profesního tajemství chránícího komunikace s advokátem (legal professional privilege) na určité dokumenty zabavené v rámci šetření nařízeného v souladu s čl. 14 odst. 3 nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962, Prvního nařízení, kterým se provádějí články [81] a [82] Smlouvy (Úř. věst. 1962, 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3),

SOUD PRVNÍHO STUPNĚ

EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ (pátý senát)

ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, soudci,

vedoucí soudní kanceláře: H. Jung,

vydává toto

Usnesení

1 Dne 30. ledna 2003 Komise přijala rozhodnutí K (2003) 85/4 na základě čl. 14 odst. 3 nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962, Prvního nařízení, kterým se provádějí články [81] a [82] Smlouvy (Úř. věst. 1962, 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3), jímž zejména nařídila společnostem Akzo Nobel Chemicals Ltd a Akcros Chemicals Ltd (dále jen „žalobkyně”) a jejich dceřiným společnostem strpět šetření směřující k vyhledání důkazů případných protisoutěžních jednání (dále jen „rozhodnutí ze dne 30. ledna 2003”). Dne 10. února 2003 přijala Komise rozhodnutí K (2003) 559/4, rovněž na základě čl. 14 odst. 3 nařízení č. 17 (dále jen „rozhodnutí ze dne 10. února 2003”), jímž bylo změněno rozhodnutí ze dne 30. ledna 2003.

2 Dne 12. a 13. února 2003 byla na základě uvedených rozhodnutí provedena šetření na místě, v prostorách žalobkyň nacházejících se v Eccles, Manchesteru (Spojené království). Během tohoto šetření pořídili úředníci Komise kopie značného počtu dokumentů. V průběhu těchto úkonů zástupci žalobkyň sdělili úředníkům Komise, že na určité dokumenty se může vztahovat profesní tajemství chránící komunikaci s advokáty. V průběhu zkoumání předmětných dokumentů vyvstal spor ohledně pěti dokumentů, které byly předmětem zacházení dvojího druhu. Úředníci Komise totiž nedospěli ihned ke konečnému závěru, pokud jde o ochranu, které měly případně požívat dva dokumenty. Proto z nich pořídili kopie a vložili je do zapečetěné obálky, kterou na konci svého šetření odnesli s sebou. Pokud jde o další tři sporné dokumenty, úředník Komise odpovědný za šetření měl za to, že nejsou chráněny profesním tajemstvím, a pořídil z nich proto kopie, které připojil ke zbytku spisu, aniž by je uložil do spisu odděleně v zapečetěné obálce.

3 Dne 17. února 2003 žalobkyně zaslaly Komisi dopis, v němž vylíčily důvody, proč je podle nich těchto pět dokumentů chráněno profesním tajemstvím. Dopisem ze dne 1. dubna 2003 Komise informovala žalobkyně, že argumenty předložené v jejich dopise ze dne 17. února 2003 jí neumožňují učinit závěr, že na příslušné dokumenty se skutečně vztahuje profesní tajemství. Komise však současně sdělila žalobkyním, že mají možnost předložit své připomínky k těmto předběžným závěrům ve lhůtě dvou týdnů, po jejímž uplynutí Komise přijme konečné rozhodnutí.

4 Návrhem došlým kanceláři Soudu dne 11. dubna 2003 podaly žalobkyně žalobu, jejímž předmětem je v podstatě návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. února 2003 a v rozsahu, v němž je toho třeba, rozhodnutí ze dne 30. ledna 2003, které těmto společnostem a jejich dceřiným společnostem ukládá povinnost strpět předmětné šetření (Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise, T-125/03).

5 Dne 8. května 2003 přijala Komise rozhodnutí K (2003) 1533 konečné na základě čl. 14 odst. 3 nařízení č. 17 (dále jen „rozhodnutí ze dne 8. května 2003”). V článku 1 tohoto rozhodnutí Komise zamítla návrh žalobkyň směřující k tomu, aby jim byly vráceny sporné dokumenty a aby Komise potvrdila, že byly zničeny veškeré kopie těchto dokumentů, které Komise měla u sebe. Komise dále v článku 2 rozhodnutí ze dne 8. května 2003 oznámila svůj úmysl otevřít zapečetěnou obálku obsahující dva z těchto dokumentů.

6 Návrhem došlým kanceláři Soudu dne 4. července 2003 podaly žalobkyně žalobu směřující na základě čtvrtého pododstavce článku 230 ES ke zrušení rozhodnutí ze dne 8. května 2003.

7 Návrhem došlým dne 30. července 2003 požádala Council of Bars and Law Societies of the European Union (Rada advokátních komor Evropské unie, dále jen „CCBE”) o přistoupení k řízení jako vedlejší účastník na podporu návrhů žalobkyň. Stejně tak učinila Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten (dále jen „nizozemská advokátní komora”) návrhem došlým dne 7. srpna 2003 a European Company Lawyers Association (Evropská asociace podnikových právníků, dále jen „ECLA”) návrhem došlým dne 18. srpna 2003. Společným usnesením předsedy pátého senátu ze dne 4. listopadu 2003 bylo připuštěno vedlejší účastenství CCBE, nizozemské advokátní komory i ECLA.

8 Dne 25. listopadu 2003 požádala Section on Business Law of the International Bar Association (dále jen „SBL”), zastoupená J. Buhartem, advokátem, o přistoupení k řízení jako vedlejší účastník na podporu návrhů žalobkyň.

9 Ve svém návrhu na přistoupení SBL uplatňuje, že má důležitý zájem na výsledku projednávané věci. Tvrdí, že v tomto sporu jde o zásadní otázky profesního tajemství chránícího komunikaci s advokáty, a tudíž že rozsudek vydaný ve vztahu k žalobkyním se přímo dotýká podnikových právníků, kteří jsou jejími členy. SBL v tomto ohledu uvádí, že dne 31. května 2002 schválila usnesení, jímž podpořila zásadu profesního tajemství u podnikových právníků ve všech jurisdikcích. SBL se domnívá, že má přímý a specifický zájem na výsledku řízení a že její návrh na přistoupení je v souladu s judikaturou, která povoluje návrhy na přistoupení k řízení jako vedlejší účastník u reprezentativních sdružení, jejichž cíle zahrnují ochranu zájmu jejich členů. Konečně SBL navrhuje, aby Soud uložil Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s tímto návrhem na přistoupení.

10 Návrh na přistoupení byl doručen účastníkům řízení v souladu s prvním pododstavcem čl. 116 odst. 1 jednacího řádu Soudu.

11 V podání došlém dne 18. prosince 2003 žalobkyně uvedly, že SBL prokázala zájem na vyřešení této věci, a vyzvaly Soud, aby připustil její vedlejší účastenství. Odděleným podáním došlým téhož dne podaly žalobkyně žádost o důvěrné zacházení ve vztahu k SBL.

12 V podání došlém dne 9. prosince 2003 Komise uvedla, že SBL v souladu s čl. 44 odst. 5 písm. a) jednacího řádu nepředložila dostatečné údaje umožňující jasně doložit její právní subjektivitu nebo alespoň způsobilost vystupovat v řízení před soudy svým vlastním jménem. Ze stanov SBL totiž nevyplývá, prohlašuje Komise, že SBL má způsobilost podat žalobu k Soudu. Komise nakonec navrhuje, aby Soud uložil SBL náhradu nákladů, které jí vznikly v souvislosti s tímto návrhem na přistoupení. Odděleným podáním došlým téhož dne Komise upřesňuje, že ve vztahu k SBL nepožaduje důvěrné zacházení.

13 Ve svém vyjádření došlém dne 7. ledna 2004 uplatnila CCBE, že návrh SBL na přistoupení k řízení jako vedlejší účastník je nepřípustný. CCBE zejména vyjádřila pochybnosti, pokud jde o otázku, zda SBL splňuje znaky, které představují základ právní subjektivity (usnesení Soudního dvora ze dne 11. prosince 1973, Générale sucrière a další v. Komise, 41/73, 43/73 až 48/73, 50/73, 111/73, 113/73 a 114/73, Recueil, s. 1465, bod 3), zejména protože nevykazuje nezávislost k zastupování svých členů. CCBE uvedla, že SBL je pouze součástí International Bar Association (dále jen „IBA”), kterou nemůže zastupovat. CCBE rovněž uplatnila, že SBL není reprezentativním sdružením chránícím zájmy svých členů.

14 Ostatní vedlejší účastníci vůči tomuto návrhu na přistoupení nevznesli žádné námitky.

15 V souladu s pododstavcem třetím čl. 116 odst. 1 jednacího řádu předseda pátého senátu návrh na přistoupení vedlejšího účastníka postoupil senátu.

Závěry Soudu

16 Je třeba poznamenat, že SBL je jednou ze tří sekcí IBA, což je organizace pro zastupování právníků na celosvětové úrovni, zahrnující jak advokátní komory, tak i sdružení podnikových právníků a jednotlivé právníky a advokáty. Pokud jde o SBL, ta zahrnuje jednotlivé právníky, zejména více než 12 500 právníků vykonávajících právní praxi v oblasti mezinárodního obchodního práva, přičemž se jedná jak o samostatně působící právníky, tak i podnikové právníky (více než 3 000), usazené ve 185 zemích.

17 Na základě druhého pododstavce článku 40 statutu Soudního dvora, který se na Soud použije na základě prvního pododstavce článku 53 uvedeného statutu, přísluší právo přistoupit k řízení jako vedlejší účastník ve sporech předložených Soudu nejen členským státům a orgánům Společenství, ale rovněž každé osobě, která prokáže zájem na rozhodnutí sporu.

18 Podle ustálené judikatury je přípustné vedlejší účastenství reprezentativních sdružení, jejichž cílem je ochrana jejich členů ve věcech, v nichž jde o zásadní otázky, které jsou způsobilé se dotýkat těchto členů [usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 1997, National Power a PowerGen, C-151/97 P(I) a C‑157/97 P(I), Recueil, s. I-3491, bod 66, a ze dne 28. září 1998, Pharos v. Komise, C-151/98 P, Recueil, s. I-5441, bod 6; usnesení předsedy Soudu ze dne 22. března 1999, Pfizer v. Rada, T-13/99 R, dosud nezveřejněno ve Sbírce rozhodnutí, bod 15, a ze dne 28. května 2001, Poste Italiane v. Komise, T-53/01 R, Recueil, s. II-1479, bod 51]. Konkrétněji vyjádřeno, vedlejší účastenství určitého sdružení může být v určité věci připuštěno, pokud sdružení zastupuje značný počet subjektů působících v dotyčném odvětví, jeho cíle zahrnují ochranu zájmů jeho členů, ve věci může jít o zásadní právní otázky dotýkající se fungování příslušného odvětví, a zájmy jeho členů by proto mohly být budoucím rozsudkem citelnou měrou dotčeny (viz v tomto smyslu usnesení Soudu ze dne 8. prosince 1993, Kruidvat v. Komise, jímž byl zamítnut návrh na přistoupení Yves Saint Laurent Parfums SA, T-87/92, Recueil, s. II-1375, bod 14).

19 Soud v tomto ohledu poznamenává, že SBL v souladu s článkem II svých stanov sleduje jako svůj cíl podporu výměny informací a názorů mezi svými členy, pokud jde o právní předpisy, profesní postupy a profesní odpovědnost v obchodních a finančních věcech na celém světě, usnadnění komunikace mezi svými členy a realizaci souvisejících projektů, pokud je schválí „Section Council”.

20 Soud však konstatuje, že stanovy SBL mezi cíli SBL neuvádějí ochranu zájmů jejích členů ani jejich zastupování. Cílem SBL je totiž pouze podpora výměny informací a kontaktů mezi jejími členy, jakož i pořádání konferencí za účelem usnadnění studia určitých oblastí práva. Ve svém návrhu na přistoupení SBL totiž uvádí, že jejím posláním je poskytnout podnikovým právníkům, kteří jsou jejími členy, diskusní a orientační fórum týkající se problematiky účinného působení uvnitř podniků, a to při respektování cílů podniku v souladu s nejpřísnějšími profesními normami.

21 Mimoto Soud poznamenává, že členové SBL jsou v souladu s článkem III oddílem 1 jejích stanov formálně členy IBA, jednou z jejíž sekcí je též SBL. Podle článku I svých stanov tak SBL byla zřízena uvnitř IBA. Je třeba poznamenat, že v souladu s článkem VII oddílem 6 svých stanov SBL nemůže podniknout žádné opatření jménem IBA nebo v jejím zastoupení bez výslovného zmocnění či schválení jeho „Council”. Ve svém vyjádření SBL v tomto ohledu upřesňuje, že její návrh na přistoupení nebyl podán jménem IBA ani jménem jiné sekce IBA.

22 Soud má tudíž za to, že SBL není reprezentativním sdružením, jehož cílem by byla ochrana zájmů interních právníků ve smyslu dříve citované judikatury (bod 18 výše).

23 S ohledem na výše uvedené je třeba učinit závěr, že SBL neprokázala zájem na rozhodnutí sporu ve smyslu druhého pododstavce článku 40 statutu Soudního dvora.

24 V důsledku toho se návrh na přistoupení zamítá.

K nákladům řízení

25 Podle čl. 87 odst. 1 jednacího řádu se o nákladech řízení rozhoduje v rozsudku nebo usnesení, jímž se končí řízení. Vzhledem k tomu, že tímto usnesením se končí řízení ve vztahu k SBL, je namístě rozhodnout o nákladech řízení souvisejících s jejím návrhem na přistoupení.

26 Podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu bude účastníku řízení, který byl ve sporu neúspěšný, uložena náhrada nákladů řízení, jestliže druhý účastník řízení požadoval náhradu nákladů ve svém návrhu. Vzhledem k tomu, že SBL byla ve sporu neúspěšná, je namístě rozhodnout, že ponese své vlastní náklady, a uložit jí v souladu s návrhy Komise náhradu nákladů vzniklých Komisi v souvislosti s tímto řízením o vedlejším účastenství. Vzhledem k tomu, že žalobkyně a vedlejší účastníci v tomto ohledu neučinili žádný návrh, ponesou své vlastní náklady.

Z těchto důvodů

SOUD (pátý senát)

rozhodl takto:

1) Návrh na přistoupení Section on Business Law of the International Bar Association k řízení jako vedlejší účastník se zamítá.

2) Není již třeba rozhodnout o návrhu na důvěrné zacházení, který byl podán žalobkyněmi ve vztahu k Section on Business Law of the International Bar Association.

3) Section on Business Law of the International Bar Association ponese své vlastní náklady a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů Komise souvisejících s řízením o vedlejším účastenství.

4) Žalobkyně a vedlejší účastníci ponesou své vlastní náklady související s řízením o vedlejším účastenství.

Vyhotoveno v Lucemburku dne 28. května 2004.

Vedoucí soudní kanceláře Předsedkyně