Keywords

Summary



Keywords

1. Hospodářská soutěž – Předpisy Společenství – Protiprávní jednání – Přičtení odpovědnosti – Mateřská společnost a dceřiné společnosti – Hospodářská jednotka – Kritéria pro posouzení – Domněnka rozhodujícího vlivu vykonávaného mateřskou společností na její 100% vlastněné dceřiné společnosti

(Čl. 81 ES)

2. Hospodářská soutěž – Správní řízení – Dodržování práva na obhajobu – Oznámení námitek – Nezbytný obsah

(Článek 81 ES; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 27 odst. 1)

3. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Maximální výše – Výpočet – Obrat, který je třeba zohlednit

(Nařízení Rady č. 1/2003, čl. 23 odst. 2)

4. Akty orgánů – Pokyny o metodě stanovování pokut ukládaných v případě porušení pravidel hospodářské soutěže – Akt zakládající účinky navenek – Rozsah

(Nařízení Rady č. 1/2003, čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03)

5. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Protiprávní jednání kvalifikovaná jako velmi závažná již na základě jejich vlastní povahy

(Nařízení Rady č. 1/2003; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 1 A)

6. Hospodářská soutěž – Pokuty – Rozhodnutí, kterým se ukládají pokuty – Povinnost uvést odůvodnění – Rozsah

(Článek 81 ES a 253 ES; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 23 odst. 2 a 3)

7. Hospodářská soutěž – Správní řízení – Dodržování práva na obhajobu – Oznámení námitek – Nezbytný obsah

(Nařízení Rady č. 1/2003, čl. 27)

8. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Prostor pro uvážení vyhrazený Komisi – Meze – Dodržení zásady proporcionality – Rozsah

(Nařízení Rady č. 1/2003, článek 23; sdělení Komise 98/C 9/03)

9. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Odrazující účinek pokuty

[Nařízení Rady č. 1/2003, článek 23; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 5 písm. b)]

10. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – Neprovádění dohody v praxi

(Nařízení Rady č. 1/2003, článek 23; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 1 A první pododstavec a bod 3 druhá odrážka)

11. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – Ukončení protiprávního jednání po prvních zásazích Komise – Rozsah

(Článek 81 odst. 1 ES; nařízení Rady č. 1/2003, článek 23; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 3 třetí odrážka)

12. Unijní právo – Zásady – Ochrana legitimního očekávání – Podmínky

13. Zemědělství – Pravidla hospodářské soutěže – Nařízení č. 26 – Uplatnění výjimky pro dohody, rozhodnutí a jednání nezbytné pro dosažení cílů stanovených v článku 33 ES – Podmínky

(Článek 33 ES a čl. 81 odst. 1 ES; nařízení Rady č. 26, článek 2)

14. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – Spolupráce dotyčného podniku mimo oblast působnosti oznámení o spolupráci – Podmínky

(Nařízení Rady č. 1/2003, článek 23; sdělení Komise 98/C/9/03, bod 3 šestá odrážka, a sdělení Komise 2002/C 45/03)

15. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – První případ uplatnění pravidel hospodářské soutěže v daném hospodářském odvětví – Prostor pro uvážení Komise

(Nařízení Rady č. 1/2003; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 3)

16. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – Špatné finanční zdraví dotčeného odvětví – Prostor pro uvážení Komise

(Nařízení Rady č. 1/2003, článek 23; sdělení Komise 98/C 9/03)

17. Řízení – Návrh na zahájení řízení – Formální požadavky

[Statut Soudního dvora, článek 21; jednací řád Tribunálu, čl. 44 odst. 1 písm. c) a čl. 48 odst. 2)]

18. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Snížení pokuty v důsledku spolupráce dotčeného podniku – Podmínky

(Nařízení Rady č. 1/2003, článek 23; sdělení Komise 2002/C 45/03, bod 23 poslední pododstavec)

19. Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Dohody a jednání ve vzájemné shodě tvořící jediné protiprávní jednání

(Článek 81 odst. 1 ES)

Summary

1. V oblasti hospodářské soutěže může být chování dceřiné společnosti přičteno mateřské společnosti, zejména pokud tato dceřiná společnost, byť s vlastní právní subjektivitou, samostatně neurčuje své chování na trhu, ale v zásadě provádí pokyny, které jí uděluje mateřská společnost, zejména s ohledem na hospodářské, organizační a právní vazby, které tyto dva právní subjekty spojují. Vzhledem k tomu, že mateřská společnost a její dceřiná společnost jsou součástí téže hospodářské jednotky, a tudíž tvoří jediný podnik ve smyslu článku 81 ES, může totiž Komise v takové situaci určit za adresáta rozhodnutí, kterým se ukládají pokuty, mateřskou společnost, přičemž se nevyžaduje prokázání osobního zapojení této společnosti do protiprávního jednání.

V konkrétním případě, kdy mateřská společnost vlastní 100 % kapitálu své dceřiné společnosti, která porušila pravidla v oblasti hospodářské soutěže, zaprvé tato mateřská společnost může vykonávat rozhodující vliv na chování této dceřiné společnosti a zadruhé existuje vyvratitelná domněnka, podle které uvedená mateřská společnost skutečně takový vliv vykonává. Komise tedy může vycházet z domněnky, že tato mateřská společnost vykonává na chování této dceřiné společnosti rozhodující vliv, a přitom nemusí podávat další důkazy o tom, že mateřská společnost skutečně takový vliv vykonávala nebo dokonce že měla sebemenší vědomost o protiprávním jednání nebo o zapojení uvedené dceřiné společnosti do tohoto protiprávního jednání. Jedná se o vyvratitelnou domněnku, kterou lze vyvrátit důkazem o opaku. Je tedy na mateřské společnosti, aby tuto domněnku vyvrátila důkazy, jimiž lze prokázat, že její dceřiná společnost samostatně určuje své jednání na trhu, a že tedy tyto dvě společnosti netvoří jedinou hospodářskou jednotku. V opačném případě je výkon kontroly prokázán tím, že domněnka vycházející z vlastnictví veškerého kapitálu nebyla vyvrácena.

Má-li dceřiná společnost vlastní místní vedení a vlastní prostředky, tato skutečnost sama o sobě neprokazuje, že své chování na trhu určuje nezávisle na své mateřské společnosti. Přenesení správy běžných činností na místní vedení 100% vlastněné dceřiné společnosti je totiž obvyklou praxí, a nemůže proto dokazovat skutečnou samostatnost dceřiných společností.

(viz body 92–94, 103, 106)

2. V oblasti hospodářské soutěže platí, že dodržování práva na obhajobu vyžaduje, aby bylo dotyčnému podniku v průběhu správního řízení umožněno užitečně vyjádřit své stanovisko k reálnosti a relevanci tvrzených skutečností, jakož i k dokumentům použitým Komisí na podporu jejího tvrzení, že došlo k protiprávnímu jednání porušujícímu Smlouvu.

Článek 27 odst. 1 nařízení č. 1/2003 tuto zásadu odráží, neboť stanoví, že oznámení námitek zaslané účastníkům řízení musí jasným způsobem uvádět veškeré podstatné skutečnosti, o které se Komise v této fázi řízení opírá, aby bylo dotčeným osobám umožněno skutečně zjistit, jaké chování jim Komise vytýká, a aby se mohly účinně obhájit před tím, než Komise přijme konečné rozhodnutí. Tento požadavek je dodržen, když uvedené rozhodnutí dotčeným osobám nepřičítá protiprávní jednání, která nebyla uvedena v oznámení námitek, a obsahuje pouze skutkové okolnosti, ke kterým se dotčené osoby měly příležitost vyjádřit.

Tyto údaje však mohou být stručné a konečné rozhodnutí nemusí být kopií oznámení námitek, protože oznámení námitek je přípravný dokument a v něm obsažené skutkové a právní posouzení má jen předběžný charakter. Jsou tedy přípustné doplňky k oznámení námitek učiněné ve světle odpovědí účastníků řízení, jejichž argumenty prokazují, že skutečně mohli vykonat své právo na obhajobu. Komise rovněž může s ohledem na správní řízení opravit nebo doplnit skutkové nebo právní argumenty na podporu námitek, které uvedla.

Pokud jde dále o možnost přičíst mateřské společnosti protiprávní jednání, kterého se dopustily její 100% vlastněné dceřiné společnosti, Komise není povinna předložit ve fázi oznámení námitek jiné skutečnosti než důkaz o tom, že mateřská společnost vlastní kapitál svých dceřiných společností.

(viz body 115–117, 123)

3. Maximální výše 10 % obratu stanovená v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 musí být vypočtena na základě společného obratu všech společností tvořících jedinou hospodářskou jednotku jednající jako podnik ve smyslu článku 81 ES, neboť pouze společný obrat společností tvořících dotčený podnik může být ukazatelem jeho velikosti a hospodářské síly.

(viz body 129–130)

4. Pokyny o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO představují nástroj, který je při dodržování právních norem vyšší síly určený k upřesnění kritérií, jež Komise hodlá používat v rámci výkonu své posuzovací pravomoci, kterou jí při stanovování pokut svěřuje čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Tyto pokyny nepředstavují právní základ rozhodnutí, kterým se ukládají pokuty, vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí je založeno na nařízení č. 1/2003, určují však obecným a abstraktním způsobem metodu, kterou si Komise stanovila pro účely stanovování výše pokut uložených tímto rozhodnutím, a v důsledku toho zajišťují právní jistotu podniků.

Pokyny tedy sice nemohou být kvalifikovány jako právní norma, kterou musí správní orgán v každém případě dodržovat, představují však orientační pravidlo chování, podle něhož má být v praxi postupováno a od něhož se správa může v konkrétním případě odchýlit pouze tehdy, uvede-li k tomu důvody.

Omezení posuzovací pravomoci Komise, které si sama stanovila přijetím pokynů, však není neslučitelné se zachováním podstatného prostoru pro její uvážení. Skutečnost, že Komise upřesnila v pokynech svůj přístup k posouzení závažnosti protiprávního jednání, totiž nebrání tomu, aby posoudila toto kritérium globálně v závislosti na všech relevantních okolnostech, včetně faktorů, které nejsou výslovně uvedeny v pokynech.

(viz body 141–143)

5. Z pokynů o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO vyplývá, že horizontální kartelové dohody, jejichž cílem je zejména stanovování cen, mohou být kvalifikovány jako „velmi závažné“ již na základě jejich vlastní povahy, s tím, že Komise není povinna prokazovat skutečný dopad protiprávního jednání na trh, a omezený rozsah relevantního zeměpisného trhu takové kvalifikaci nestojí v cestě. Tento závěr je podpořen skutečností, že pokud popis závažných protiprávních jednání uvádí výslovně dopad na trh a účinky v rozsáhlých oblastech společného trhu, popis velmi závažných protiprávních jednání naproti tomu žádný požadavek skutečného dopadu na trh ani účinků ve zvláštní zeměpisné oblasti neuvádí.

Pro posouzení závažnosti protiprávního jednání porušujícího pravidla hospodářské soutěže je rozhodující to, zda účastníci kartelové dohody učinili vše, co bylo v jejich moci učinit, aby svým záměrům dali konkrétní výsledek. Jelikož to, co se stalo posléze v oblasti skutečně uplatňovaných tržních cen, mohlo být ovlivněno jinými faktory, které se nacházely mimo kontrolu účastníků kartelové dohody, nemohou účastníci kartelové dohody obrátit ve svůj prospěch vnější faktory, které překazily jejich úsilí, činíce z nich skutečnosti odůvodňující snížení pokuty.

Od Komise nemůže být vyžadováno, je-li prokázáno provádění kartelové dohody, aby systematicky prokazovala, že dohody skutečně umožnily dotyčným podnikům dosáhnout úrovně cen transakcí vyšší nebo – u nákupních kartelových dohod – nižší než té, která by nastala, kdyby kartelová dohoda neexistovala. Bylo by nepřiměřené vyžadovat takový důkaz, který by pohltil značné prostředky vzhledem k tomu, že by vyžadoval provedení hypotetických výpočtů založených na hospodářských modelech, jejichž přesnost by byla unijním soudem ověřitelná pouze obtížně a jejichž neomylná povaha není nijak dokázána.

Rozsah zeměpisného trhu mimoto není samostatným kritériem v tom smyslu, že by pouze protiprávní jednání týkající se většiny členských států mohla být kvalifikována jako „velmi závažná“ protiprávní jednání. Ani Smlouva ani nařízení č. 1/2003 ani pokyny či judikatura neumožňují učinit závěr, že takto mohou být kvalifikována pouze zeměpisně velmi rozsáhlá omezení hospodářské soutěže. Ostatně dohody, jejichž cílem je zejména stanovení nákupních cen a rozdělení nakupovaného množství, mohou být již na základě své vlastní povahy kvalifikovány jako velmi závažné a není přitom nezbytné, aby se taková jednání vyznačovala zvláštním zeměpisným rozsahem. Z toho vyplývá, že i kdyby byl rozsah dotčeného zeměpisného trhu omezený, nebrání to tomu, aby bylo protiprávní jednání konstatované v projednávané věci kvalifikováno jako „velmi závažné“.

(viz body 148–149, 168–169, 172)

6. V rámci stanovení pokut za porušení práva hospodářské soutěže je povinnost uvést odůvodnění splněna, jestliže Komise ve svém rozhodnutí uvede posuzované skutečnosti, které jí umožnily vymezit závažnost a délku trvání protiprávního jednání.

V rámci analýz týkajících se porušení článku 81 ES nelze článek 253 ES vykládat tak, že Komisi ukládá, aby ve svých rozhodnutích objasnila důvody, proč v souvislosti s výpočtem výše pokuty nepoužila jiná hlediska, než která v konečném rozhodnutí skutečně použila.

(viz body 175, 177)

7. Komise svou povinnost dodržet právo dotyčných podniků být vyslechnuty splní, jestliže ve svém oznámení námitek výslovně uvede, že bude zkoumat, zda je třeba uložit dotyčným podnikům pokuty, a pokud uvede hlavní skutkové a právní okolnosti, které mohou vést k uložení pokuty, jako je závažnos t a délka trvání předpokládaného protiprávního jednání a skutečnost, že k němu došlo úmyslně nebo z nedbalosti. Komise jim tak poskytuje údaje, které jsou nezbytné pro jejich obranu nejen proti zjištění protiprávního jednání, ale i proti uložení pokuty.

Komise naproti tomu není povinna, pokud uvedla skutkové a právní okolnosti, na kterých založí svůj výpočet pokut, upřesnit způsob, jakým využije každou z těchto skutečností pro vymezení úrovně pokuty. Dále je třeba podotknout, že Komise rovněž může vzhledem ke správnímu řízení opravit nebo doplnit ve svém rozhodnutí skutkové nebo právní argumenty na podporu námitek, které uvedla.

Z toho vyplývá, že pokud jde o stanovení výše pokut, právo dotyčných podniků na obhajobu je před Komisí zajištěno možností vyjádřit se k délce trvání, závažnosti a protisoutěžní povaze skutků, které jsou jim vytýkány.

(viz body 180–182)

8. V rámci řízení, která Komise zahajuje s cílem uložit sankci za porušení pravidel hospodářské soutěže, uplatnění zásady proporcionality znamená, že pokuty nesmějí být nepřiměřené v poměru ke sledovaným cílům, tzn. v poměru k dodržování těchto pravidel, a že částka pokuty uložené podniku za protiprávní jednání v oblasti hospodářské soutěže musí být přiměřená protiprávnímu jednání posuzovanému jako celek, zejména s přihlédnutím k jeho závažnosti. Zásada proporcionality konkrétně znamená, že Komise musí stanovit pokutu přiměřeně k faktorům vzatým v úvahu za účelem posouzení závažnosti protiprávního jednání a že musí v tomto ohledu tyto faktory používat uceleně a objektivně odůvodněně.

Nařízení č. 1/2003 ani pokyny o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO v tomto ohledu nestanoví, že by výše pokut musela být vypočítávána přímo podle velikosti dotčeného trhu, neboť tento faktor není povinný, nýbrž je pouze jedním z mnoha faktorů relevantních pro posouzení závažnosti protiprávního jednání. Tato ustanovení tedy jako taková Komisi neukládají, aby zohlednila omezený rozsah výrobkového trhu.

Ani použitelné právo neobsahuje obecně platnou zásadu, podle které musí být sankce přiměřená ve vztahu k obratu dosaženému podnikem na dotčeném trhu. Pro účely stanovení pokuty lze přihlédnout jak k celkovému obratu podniku, který vypovídá, byť jen přibližně a nedokonale, o jeho velikosti a hospodářské síle, tak k části tohoto obratu, jež pochází ze zboží, jehož se protiprávní jednání týká, a která tedy může vypovídat o rozsahu tohoto jednání. Ani jednomu ani druhému z těchto obratů nelze přikládat přílišný význam ve srovnání s jinými posuzovanými skutečnostmi, a stanovení přiměřené pokuty tedy nemůže být výsledkem jednoduchého výpočtu založeného na celkovém obratu. To platí zejména v případě, kdy dotyčné zboží představuje pouze malý zlomek tohoto obratu. Navíc v rozsahu, v němž výše konečné pokuty nepřekračuje 10 % celkového obratu zúčastněného podniku v průběhu posledního roku, ve kterém došlo k protiprávnímu jednání, nemůže být pokuta považovaná za nepřiměřenou jen z důvodu, že překračuje obrat uskutečněný na dotčeném trhu.

(viz body 189–190, 196–197, 199)

9. V rámci výpočtu pokuty za protiprávní jednání porušující pravidla hospodářské soutěže se odrazující faktor hodnotí tak, že se zohledňuje řada prvků, a nikoli pouze konkrétní situace dotčeného podniku, jelikož se cíl spočívající v odrazení vztahuje k chování podniků v rámci Unie.

Komise dále není povinna při stanovení výše pokuty zohlednit ztrátovou finanční situaci podniku, jelikož uznání takové povinnosti by vedlo k udělení neodůvodněné soutěžní výhody podnikům, které jsou nejméně přizpůsobeny podmínkám trhu. Společnost tedy nemůže zpochybňovat použití násobitele pro účely odrazení na základě skutečnosti, že v období provádění kartelové dohody utrpěla ztrátu, v důsledku čehož už od zahájení správního řízení na trhu dotčeném kartelovou dohodou nepůsobí.

Kromě toho skutečnost, že opatření přijaté orgánem vyvolá úpadek nebo likvidaci daného podniku, není sama o sobě unijním právem zakázána. Ačkoliv likvidace podniku v jeho stávající právní formě může ohrozit finanční zájmy vlastníků, akcionářů nebo držitelů podílů, neznamená to, že osobní, hmotné a nehmotné složky podniku rovněž ztratily svou hodnotu.

(viz body 221–224)

10. Polehčující okolnost, která je upravena v bodě 3 druhé odrážce pokynů o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO a která spočívá v tom, že dohody nebo protiprávní jednání ve skutečnosti nebyly prováděny, je podle judikatury založena na vlastním chovaní každého podniku. Z toho vyplývá, že pro účely posouzení této polehčující okolnosti je třeba zohlednit nikoli dopady vyplývající z protiprávního jednání jakožto celku, k nimž je nutno přihlížet při posouzení skutečného dopadu protiprávního jednání na trh pro účely posouzení jeho závažnosti (bod 1 A první pododstavec pokynů), nýbrž individuální chování každého podniku pro účely posouzení závažnosti účasti každého z nich na protiprávním jednání.

K tomu, aby se na pachatele použil bod 3 druhá odrážka uvedených pokynů, musí tento každopádně prokázat, že se choval soutěžně či alespoň jednoznačně a ve značné míře porušoval povinnosti, jejichž účelem bylo provádění kartelové dohody, a to natolik, že narušil její fungování, a dále že svou účast v dohodě nedával najevo, a nepodněcoval tak ostatní podniky k provádění předmětné kartelové dohody.

(viz body 273, 275)

11. V souladu s bodem 3 třetí odrážkou pokynů o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO může být Komisí stanovená základní částka pokuty snížena, jestliže dotyčný podnik ukončí protiprávní jednání, jakmile Komise zasáhla.

Takové snížení pokuty nemůže být automatické, ale závisí na posouzení okolností konkrétního případu Komisí v rámci její posuzovací pravomoci. Okolnosti projednávané věci tedy mohou Komisi dovést k závěru, že podniku, který se účastnil protiprávní dohody, takové snížení základní částky pokuty nepřizná.

Přiznat prospěch z polehčující okolnosti v situaci, kdy je podnik účastníkem zjevně protiprávní dohody, o níž věděl nebo nemohl nevědět, že představuje protiprávní jednání, by mohlo podněcovat podniky k co možná nejdelšímu trvání tajné dohody s nadějí, že jejich jednání nebude nikdy odhaleno, a přitom s vědomím, že pokud by odhaleno bylo, mohou docílit snížení pokuty okamžitým ukončením protiprávního jednání. Taková okolnost by uloženou pokutu zbavila jakéhokoli odrazujícího účinku a zasahovala by do užitečného účinku čl. 81 odst. 1 ES.

Mimoto ukončení úmyslného protiprávního jednání nemůže být považováno za polehčující okolnost, když bylo toto jednání ukončeno po zásahu Komise.

(viz body 282–284)

12. Právo dovolávat se zásady ochrany legitimního očekávání předpokládá současné splnění tří podmínek. Zaprvé je třeba, aby byla zúčastněné osobě správním orgánem poskytnuta přesná, nepodmíněná a shodující se ujištění vyplývající z oprávněných a spolehlivých zdrojů. Zadruhé musí být tato ujištění schopna vyvolat legitimní očekávání u toho, komu jsou určena. Zatřetí musí být poskytnutá ujištění v souladu s použitelnými normami.

V oblasti hospodářské soutěže platí, že samotná skutečnost, že Komise ve své předchozí rozhodovací praxi dospěla k názoru, že některé prvky tvoří polehčující okolnosti pro účely stanovení výše pokuty, neznamená, že je povinna učinit stejný závěr i v pozdějším rozhodnutí. Podnik proto nemůže argumentovat tím, že polehčující okolnost byla uplatněna v jiných případech protiprávních jednání, aby se v tomto ohledu mohl dovolávat legitimního očekávání.

(viz body 289, 291)

13. Nařízení č. 26 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi, a zejména jeho článek 2, upravuje výjimku z použitelnosti čl. 81 odst. 1 ES pro dohody, rozhodnutí a jednání týkající se produkce zboží vyjmenovaného v příloze I Smlouvy o ES nebo obchodu s ním, které tvoří nedílnou část vnitrostátní organizace trhu nebo jsou nezbytné pro dosažení cílů stanovených v článku 33 ES.

Pokud jde o výjimku z pravidla obecného použití čl. 81 odst. 1 ES, musí být článek 2 nařízení č. 26 vykládán restriktivně. Kromě toho platí, že se čl. 2 odst. 1 první věta nařízení č. 26, který upravuje dotyčnou výjimku, použije, pouze pokud dotčená dohoda podporuje dosažení všech cílů článku 33 ES. Jak navíc vyplývá ze samotného znění čl. 2 odst. 1 první věty nařízení č. 26, dotčená dohoda musí být pro dosažení uvedených cílů „nezbytná“.

Jelikož v tomto ohledu nedošlo k oznámení ani k zahájení formálního postupu, nemůže podnik, který se účastnil zjevného a velmi závažného protiprávního jednání porušujícího článek 81 ES v odvětví surového tabáku, tvrdit, že měl pochybnosti o tom, zda se na dotyčnou dohodu může vztahovat výjimka upravená nařízením č. 26. Mimoto v takovém systému, jako je systém upravený nařízením č. 26, je vyloučeno, aby soukromé hospodářské subjekty namísto Komise posuzovaly, které prostředky jsou k dosažení cílů stanovených článkem 33 ES nejvhodnější, a aby tak činily protiprávní kroky, které by pak odůvodňovaly tím, že jimi byly sledovány tyto cíle. Zachování účinné hospodářské soutěže na trzích se zemědělskými produkty je mimoto součástí cílů společné zemědělské politiky a společné organizace těchto trhů. Takový podnik tedy nemůže tvrdit, že zjevně protisoutěžní dohody, kterých se účastnil, sledovaly cíle uvedené v čl. 33 odst. 1 ES.

(viz body 298–300, 303, 305)

14. Podle bodu 3 šesté odrážky pokynů o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO může být základní částka pokuty snížena z důvodu účinné spolupráce podniku při řízení, mimo oblast působnosti oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů. Tato polehčující okolnost se použije pouze na protiprávní jednání, která nespadají do rozsahu působnosti oznámení o spolupráci.

V tomto ohledu platí, že důsledkem použití bodu 3 šesté odrážky pokynů nemůže být to, že by oznámení o spolupráci bylo zbaveno svého užitečného účinku. Uvedené oznámení totiž stanoví rámec pro odměňování podniků, které jsou či byly součástí tajných kartelů majících dopad na Unii, za spolupráci při vyšetřování Komise. Ze znění a ze systematiky uvedeného oznámení tedy vyplývá, že podniky v zásadě mohou dosáhnout snížení pokuty na základě spolupráce, pouze splňují-li striktní podmínky stanovené v uvedeném oznámení.

Za účelem zachování užitečného účinku oznámení o spolupráci tudíž může Komise snížit podniku pokutu na základě bodu 3 šesté odrážky pokynů pouze za výjimečných okolností. Tak je tomu zejména tehdy, je-li spolupráce podniku, která jde nad rámec jeho povinnosti spolupráce stanovené právním předpisem, aniž mu ale poskytuje nárok na snížení pokuty na základě oznámení o spolupráci, pro Komisi objektivně užitečná.

(viz body 327–330)

15. Pokyny o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO výslovně neupravují žádnou polehčující okolnost spočívající v neexistenci precedentů týkajících se trhu dotčeného protiprávním jednáním. Poslední odrážka bodu 3 pokynů však upravuje možnost Komise přihlédnout za účelem snížení základní částky pokuty i k jiným okolnostem, než které jsou zmíněny v předchozích odrážkách. Komise má v tomto ohledu určitý prostor pro uvážení, pokud jde o uplatňování polehčujících okolností. Komise zejména není povinna zmírňovat pokuty, když v určitém konkrétním odvětví zasahuje vůbec poprvé.

(viz body 342–343)

16. Při ukládání pokuty za protiprávní jednání porušující pravidla hospodářské soutěže není Komise povinna považovat za polehčující okolnost špatné finanční zdraví dotčeného odvětví. Kartely totiž obecně vznikají v okamžiku, kdy v odvětví dojde k obtížím. Pokud by tedy byla Komise povinna k těmto obtížím přihlížet, musela by být pokuta snížena v takřka všech kartelových případech.

V rozhodovací praxi Komise byly sice strukturální krize leckdy považovány za polehčující okolnosti, avšak to, že Komise v předchozích věcech brala v úvahu hospodářskou situaci odvětví jako polehčující okolnost, ještě neznamená, že musí nezbytně pokračovat v dodržování této praxe.

(viz body 352–353)

17. V zájmu právní jistoty a řádného výkonu spravedlnosti se k přípustnosti žaloby vyžaduje, aby hlavní skutkové a právní okolnosti, na kterých je založena, vyplývaly přinejmenším stručně, ale uceleně a srozumitelně z textu samotné žaloby. Ačkoli lze v tomto ohledu obsah žaloby podpořit a doplnit v konkrétních bodech odkazy na výňatky z písemností, které tvoří její přílohu, nemůže obecný odkaz na jiné písemnosti, třebaže jsou k žalobě přiloženy, zhojit neexistenci základních prvků právní argumentace, které musejí být uvedeny v žalobě. Tribunálu mimoto nepřísluší, aby v přílohách vyhledával a zjišťoval žalobní důvody a argumenty, které by mohl považovat za důvody a argumenty tvořící základ žaloby, jelikož přílohy mají pouze důkazní a pomocnou funkci.

Pokud by tedy byla uznána přípustnost žalobních důvodů, které nebyly dostatečně popsány v žalobě, ale které odkazují na hypotetické žalobní důvody třetí osoby v jiné věci, na niž je v žalobě implicitně odkazováno, bylo by tím umožněno obejít kogentní požadavky čl. 44 odst. 1 odst. c) jednacího řádu Tribunálu.

Tribunál musí každopádně odmítnout jako nepřípustný bod návrhových žádání žaloby, která je mu předložena, pokud hlavní skutkové a právní okolnosti, na kterých je tento bod návrhových žádání založen, nevyplývají uceleně a srozumitelně ze znění samotné žaloby, přičemž neexistence takových okolností v žalobě nemůže být zhojena jejich předložením na jednání.

(viz body 366, 371–372)

18. Z logiky oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů přímo vyplývá, že cílem uvedeného oznámení je vytvořit uvnitř kartelových dohod ovzduší nejistoty, které má povzbuzovat k oznamování kartelových dohod Komisi. Tato nejistota vyplývá právě ze skutečnosti, že účastníci kartelové dohody vědí, že pouze jednomu z nich bude poskytnuta ochrana před pokutami, když nahlásí ostatní účastníky protiprávního jednání, čímž je vystaví riziku uložení pokut. V souladu s toutéž logikou se má v rámci tohoto systému za to, že podnikům, které začnou spolupracovat nejdříve, bude poskytnuto rozsáhlejší snížení pokuty, která by jim byla jinak uložena, než jaké bude poskytnuto podnikům, které začnou spolupracovat později. Chronologické pořadí a rychlost, s jakou účastníci kartelové dohody začnou spolupracovat, jsou tedy základními faktory systému zavedeného oznámením o spolupráci.

Výklad cíle určitého ustanovení oznámení o spolupráci musí být v souladu s logikou, na níž toto oznámení stojí. Z tohoto pohledu musí být bod 23 poslední pododstavec tohoto oznámení vykládán tak, že jeho cílem je odměnit podnik, který sice nepodal jako první žádost o ochranu před pokutami týkající se předmětné kartelové dohody, ale jako první poskytl Komisi důkazy, které se vztahují ke skutečnostem, které předtím nebyly Komisi známy a mají přímý dopad na závažnost nebo trvání kartelové dohody. Jinak řečeno, pokud se důkazy poskytnuté určitým podnikem vztahují ke skutečnostem, na jejichž základě Komise změní svůj dosavadní závěr o závažnosti nebo trvání kartelové dohody, bude podnik, který tyto důkazy poskytl, odměněn ochranou před pokutami při posuzování skutečností, které mohou být těmito důkazy doloženy.

Bod 23 poslední pododstavec oznámení o spolupráci se tedy netýká případů, kdy podnik poskytl pouze nové nebo úplnější důkazy ke skutečnostem, které již byly Komisi známy. Uvedený pododstavec se nepoužije ani na případy, kdy podnik oznámí nové skutečnosti, s jejichž pomocí ale nelze změnit závěr Komise o závažnosti nebo trvání kartelové dohody. Toto ustanovení se naproti tomu použije výlučně v případech, kdy jsou splněny dvě podmínky, a to zaprvé, že dotyčný podnik jako první prokázal skutečnosti, které předtím nebyly Komisi známy, a zadruhé, že díky těmto skutečnostem majícím přímý dopad na závažnost nebo trvání předpokládaného kartelu Komise dospěje k novým závěrům o protiprávním jednání.

(viz body 379–382)

19. Podnik, který se účastnil protiprávního jednání porušujícího pravidla hospodářské soutěže prostřednictvím chování, které mu bylo vlastní, spadalo pod pojem „dohoda nebo jednání ve vzájemné shodě“, mělo protisoutěžní cíl ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES a mělo přispět k uskutečnění protiprávního jednání jako celku, je rovněž odpovědný během celého období své účasti na uvedeném protiprávním jednání za chování ostatních podniků v rámci téhož protiprávního jednání.

Stejně tak může být podnik činěn odpovědným za globální kartelovou dohodu i tehdy, je-li prokázáno, že se přímo zúčastnil pouze jednoho nebo více prvků tvořících tuto dohodu, když věděl nebo měl nutně vědět, že koluze, na níž se účastní, byla součástí celkového schématu a že toto celkové schéma zahrnovalo soubor prvků tvořících kartelovou dohodu.

(viz body 394–395)