(viz body 36, 37)

(viz body 38, 39, 45)

Skutečnost, že dokumenty v držení některého z orgánů uvedených v nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise byly vypracovány členským státem a souvisejí se soudními řízeními, nemůže vést k vyloučení takových dokumentů z působnosti tohoto nařízení. Zaprvé totiž skutečnost, že se nařízení č. 1049/2001 nepoužije na žádosti o přístup k dokumentům v držení Soudního dvora Evropské unie, neznamená, že by dokumenty související se soudní činností tohoto orgánu ze zásady stály mimo působnost tohoto nařízení, mají-li takové dokumenty v držení unijní orgány vyjmenované v tomto nařízení, jako je například Komise. Zadruhé je možné ochranu legitimních zájmů členských států v souvislosti s takovými dokumenty zajistit na základě výjimek ze zásady práva na přístup k dokumentům, stanovených v nařízení č. 1049/2001.

(viz body 41, 42)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 43)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 48–52)

Z hlediska čl. 15 odst. 1 SFEU a článku 298 SFEU a vzhledem k zakotvení práva na přístup k dokumentům v článku 42 Listiny základních práv Evropské unie, kterážto ustanovení si stanoví za cíl otevřenou evropskou správu, dále nelze čl. 15 odst. 3 čtvrtý pododstavec SFEU vykládat tak, že vyžaduje restriktivní pojetí působnosti nařízení č. 1049/2001 s tím důsledkem, že dokumenty vypracované členským státem, jako jsou uvedené spisy účastníka řízení předložené členským státem v rámci řízení o nesplnění povinnosti podle článku 258 SFEU, by do působnosti tohoto nařízení nespadaly, má-li je v držení Komise.

Po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost byla zavedením článku 15 SFEU, kterým byl nahrazen článek 255 ES, totiž rozšířena působnost zásady transparentnosti v unijním právu s tím, že je nyní upraveno právo na přístup k dokumentům orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, včetně Soudního dvora Evropské unie, Evropské centrální banky a Evropské investiční banky, pokud vykonávají správní funkce. Neexistuje přitom nic, co by dovolovalo tvrdit, že s rozšířením tohoto práva i na správní činnost posledně uvedených orgánů a subjektů je spojeno zavedení nějakého omezení působnosti nařízení č. 1049/2001 v případě dokumentů pocházejících od členského státu – jako jsou uvedené spisy účastníka řízení – které má Komise v držení v souvislosti se soudním řízením před Soudním dvorem Evropské unie.

Omezení týkající se přístupu k dokumentům soudní povahy, ať již jsou stanovena na základě článku 255 ES, který byl nahrazen článkem 15 SFEU, nebo na základě nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, sledují stejný účel, tj. zaručit, aby výkon práva na přístup k dokumentům orgánů nenarušoval ochranu soudního řízení, přičemž tato ochrana zvláště znamená, že musí být zajištěno dodržování zásad rovnosti zbraní, jakož i řádného výkonu spravedlnosti. S ohledem na to, že nařízení č. 1049/2001 umožňuje případně odepřít zpřístupnění dokumentů souvisejících s řízeními před unijními soudy a z tohoto titulu zaručit ochranu takových soudních řízení, je třeba mít za to, že čl. 15 odst. 3 čtvrtý pododstavec SFEU nevyžaduje výklad, podle kterého by spisy účastníka řízení vypracované členským státem a nacházející se v držení Komise musely být nutně vyloučeny z působnosti tohoto nařízení. Vzhledem k tomu, že je ochrana soudního řízení takto zajištěna v souladu s účelem čl. 15 odst. 3 čtvrtého pododstavce SFEU, nemůže být užitečný účinek tohoto ustanovení ohrožen.

(viz body 53, 54)