ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) - Spojené království) – Amoena Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-677/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Čísla 6212 a 9021 - Podprsenky po mastektomii - Prováděcí nařízení (EU) 2017/1167 - Platnost - Pojem „příslušenství“ - Loajální spolupráce“)

(2020/C 68/11)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Amoena Ltd

Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Výrok

Přezkum položených otázek neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/1167 ze dne 26. června 2017 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury.

(1) Úř. věst. C 25, 21. 1. 2019.
C 68/10

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2019 – Patrick Grégor Puppinck a další v. Polská republika, Evropská komise, Evropský parlament, Rada Evropské unie, European Citizens’ Initiative One of Us

(Věc C-418/18 P) (1)

(„Kasační opravný prostředek - Institucionální právo - Občanská iniciativa „Jeden z nás“ - Sdělení Evropské komise obsahující její závěry a odůvodnění, proč nehodlá učinit opatření navrhovaná v rámci občanské iniciativy“)

(2020/C 68/06)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Patrick Grégor Puppinck, Filippo Vari, Josephine Quintavalle, Edith Frivaldszky, Jacub Baltroszewicz, Alicia Latorre Canizares, Manfred Liebner (zástupci: R. Kiska, Solicitor, P. Diamond, Barrister)

Další účastníci řízení: European Citizens’ Initiative One of Us, Evropská komise (zástupce: H. Krämer, zmocněnec), Polská republika, Evropský parlament, Rada Evropské unie

Výrok

1) Kasační opravný prostředek se zamítá.

2) Patrick Grégor Puppinck, Filippo Vari, Jakub Baltroszewicz, Manfred Liebner, Josephine Quintavalle, Edith Frivaldszky a Alicia Latorre Canizares ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

(1) Úř. věst. C 341, 24.9.2018.
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo, Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona - Španělsko) – Bondora AS v. Carlos V. C. (C-453/18), XY (C-494/18)

(Spojené věci C-453/18 a 494/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Řízení o evropském platebním rozkazu - Nařízení (ES) č. 1896/2006 - Předložení doplňujících dokumentů podporujících nárok - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Směrnice 93/13/EHS - Posouzení soudem, u něhož byl podán návrh na vydání evropského platebního rozkazu“)

(2020/C 68/07)

Jednací jazyk: španělština

Předkládající soudy

Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo, Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Bondora AS

Žalovaní: Carlos V. C. (C-453/18), XY (C-494/18)

Výrok

Článek 7 odst. 2 písm. d) a e) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu, jakož i čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách, jak jsou vykládány Soudním dvorem a ve světle článku 38 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládány v tom smyslu, že umožňují „soudu“ ve smyslu uvedeného nařízení, aby v rámci řízení o evropském platebním rozkazu požádal věřitele o doplňující informace ke smluvním ujednáním, jichž se dovolává na podporu dotčeného nároku, a to za účelem posouzení i bez návrhu případné zneužívající povahy těchto ujednání, a v důsledku toho brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že jsou doplňující dokumenty předložené za tímto účelem nepřípustné.

(1) Úř. věst. C 381, 22.10.2018.
C 61/14

Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. prosince 2019 – Furukawa Electric Co. Ltd v. Evropská komise, Viscas Corp.

(Věc C-589/18 P) (1)

(„Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s podzemními a podmořskými elektrickými kabely - Rozdělení trhu v rámci projektů - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Stanovení hodnoty tržeb - Zásada rovného zacházení“)

(2020/C 61/16)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Furukawa Electric Co. Ltd (zástupci: původně A. Luke a C. Pouncey, solicitors, poté A. Luke a K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, A. Biolan a I. Zaloguin, zmocněnci), Viscas Corp. (zástupce: J.-F. Bellis, avocat)

Výrok

1) Kasační opravný prostředek se zamítá.

2) Společnost Furukawa Electric Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

3) Společnost Viscas Corp. ponese vlastní náklady řízení.

(1) Úř. věst. C 427, 26.11.2018.
C 61/13

Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. prosince 2019 – Viscas Corp. v. Evropská komise, Furukawa Electric Co. Ltd

(Věc C-582/18 P) (1)

(„Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s podzemními a podmořskými elektrickými kabely - Rozdělení trhu v rámci projektů - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Určení významu evropských a mimoevropských účastníků kartelové dohody - Účast evropských podniků na několika úrovních kartelové dohody - Zásada rovného zacházení“)

(2020/C 61/15)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Viscas Corp. (zástupce: J.-F. Bellis, avocat)

Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, A. Biolan a I. Zaloguin, zmocněnci), Furukawa Electric Co. Ltd (zástupci: původně A. Luke a C. Pouncey, solicitors, poté A. Luke a K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

Výrok

1) Kasační opravný prostředek se zamítá.

2) Společnost Viscas Corp. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

3) Společnost Electric Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení.

(1) Úř. věst. C 427, 26.11.2018.
C 137/19

Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. února 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Halle- Německo) – TK (C 773/18), UL (C 774/18), VM (C 775/18) v. Land Sachsen-Anhalt

(Spojené věci C-773/18 až 775/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Články 2 a 6 - Zákaz jakékoli diskriminace na základě věku - Odměňování úředníků - Diskriminační systém odměňování - Doplatek k odměně vypočtené podle předchozího diskriminačního zařazení - Nová diskriminace - Článek 9 - Náhrada škody z důvodu diskriminačních právních předpisů - Prekluzivní lhůta pro podání žádosti o náhradu škody - Zásady rovnocennosti a efektivity“)

(2020/C 137/24)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Verwaltungsgericht Halle

Účastníci původního řízení

Žalobci: TK (C-773/18), UL (C-774/18), VM (C-775/18)

Žalovaná: Land Sachsen-Anhalt

Výrok

1) Články 2 a 6 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání opatření, které úředníkům ve služebním poměru a soudcům s cílem zajistit jim přiměřenou odměnu přiznává doplatek k odměně ve výši procentního podílu základního platu, který předtím pobírali zejména na základě základního platového stupně, který jim byl pro každou platovou třídu určen při jejich nástupu do služebního poměru na základě věku, pokud toto opatření odpovídá potřebě zajistit ochranu nabytých práv v kontextu, který se vyznačuje zejména vysokým počtem dotčených úředníků a soudců, jakož i neexistencí platného referenčního systému, a nevede k tomu, že bude dlouhodobě přetrvávat rozdílné zacházení na základě věku.

2) Zásada efektivity musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát stanovil počátek běhu dvouměsíční prekluzivní lhůty pro podání žádosti o náhradu škody vyplývající z opatření, které představuje diskriminaci na základě věku, ke dni vyhlášení rozsudku Soudního dvora, kterým byla konstatována diskriminační povaha podobného opatření, pokud hrozí, že dotčené osoby se v uvedené lhůtě nebudou schopny seznámit s existencí nebo významem diskriminace, jejíž obětí se staly. Tak tomu může být zejména tehdy, když v uvedeném členském státě existuje spor ohledně možnosti vztáhnout na dotčené opatření závěry vyplývající z tohoto rozsudku.

(1) Úř. věst. C 112, 25.3.2019.
Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. března 2020 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), M. J. Dairies EOOD

(Věc C-766/18 P) (1)

(„Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Námitky - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Kritéria pro posouzení - Použitelnost v případě starší kolektivní ochranné známky - Vzájemná závislost mezi podobností kolidujících ochranných známek a podobností výrobků nebo služeb, na které se tyto ochranné známky vztahují“)

(2020/C 161/12)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (zástupci: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, V. Marsland, solicitor a K. K. Kleanthous)

Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: D. Gája, zmocněnec), M. J. Dairies EOOD (zástupkyně: D. Dimitrova a I. Pakidanska, advokátky)

Výrok

1) Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 25. září 2018, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI) (T-328/17, nezveřejněný, EU:T:2018:594), se zrušuje.

2) Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

3) O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

(1) Úř. věst. C 82, 4.3.2019.
2)

Směrnice 93/13, a zejména čl. 4 odst. 2 a článek 8, musí být vykládána v tom smyslu, že soud členského státu je povinen přezkoumat, zda je smluvní ujednání týkající se hlavního předmětu smlouvy sepsáno jasně a srozumitelně, a to bez ohledu na to, zda byl čl. 4 odst. 2 této směrnice proveden do právního řádu tohoto členského státu.
C 137/20

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. ledna 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d’État – Francie) – GAEC Jeanningros v. Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Ministre de l’Économie et des Finances

(Věc C-785/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Ochrana zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin - Chráněné označení původu ‚Comté‘ - Změna menšího rozsahu u specifikace produktu - Žádost o změnu, která je předmětem žaloby podané k vnitrostátním soudům - Judikatura vnitrostátních soudů, podle níž se žaloba stává bezpředmětnou v případě, že Evropská komise změnu schválila - Účinná právní ochrana - Povinnost o žalobě rozhodnout“)

(2020/C 137/25)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Conseil d’État

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: GAEC Jeanningros

Odpůrci: Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Ministre de l’Économie et des Finances

Za přítomnosti: Comité interprofessionnel de gestion du Comté

Výrok

Článek 53 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin, článek 6 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 664/2014 ze dne 18. prosince 2013, kterým se doplňuje nařízení (EU) č. 1151/2012 Evropského parlamentu a Rady, pokud jde o stanovení symbolů Unie pro chráněná označení původu, chráněná zeměpisná označení a zaručené tradiční speciality a o některá pravidla pro původ, procesní pravidla a další přechodná pravidla, a článek 10 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 668/2014 ze dne 13. června 2014, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládány v tom smyslu, že pokud Evropská komise vyhověla žádosti orgánů členského státu o změnu menšího rozsahu u specifikace chráněného označení původu, nemohou vnitrostátní soudy, k nimž byla podána žaloba týkající se legality rozhodnutí přijatého těmito orgány o této žádosti, aby mohla být předána Komisi v souladu s čl. 53 odst. 2 nařízení č. 1151/2012, dospět pouze z tohoto důvodu k závěru, že již není důvodné rozhodnout ve sporu, který projednávají.

(1) Úř. věst. C 72, 22.5.2019.
3)

Článek 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že k prokázání existence potenciálních nebo skutečných citelných účinků takové dohody o narovnání, jako je dohoda o narovnání v původním řízení, na hospodářskou soutěž, a tudíž k její kvalifikaci jako „omezení z hlediska důsledku“, není nezbytné, aby bylo konstatováno, že nebyla-li by tato dohoda uzavřena, měl by výrobce generických léčivých přípravků, který je stranou této dohody, pravděpodobně úspěch v řízení týkajícím se dotčeného patentu na postup, nebo by strany uvedené dohody pravděpodobně uzavřely méně omezující dohodu o narovnání.
Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sofijski gradski sad – Bulharsko) – Komisia za protivodejstvie na korupcijata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imuštestvo v. BP, AB, PB, „Тrast B“ ООD, „Agro In 2001“ EOOD, „ACounT Service 2009“ EOOD, „Invest Management“ OOD, „Estate“ OOD, „Bromak“ OOD, „Bromak Finance“ EAD, „Viva Telekom Bulgaria“ EOOD, „Balgarska Telekomunikationna Kompania“ AD, „Hedge Investment Bulgaria“ AD, „Kemira“ OOD, „Dunarit“ AD, „Technologičen Zentar-Institut Po Mikroelektronika“ AD, „Еvrobild 2003“ EOOD, „Тechnotel Invest“ AD, „Ken Trade“ EAD, „Konsult Av“ EOOD, Louvrier Investments Company 33 SA, EFV International Financial Ventures Ltd, Interv Investment SARL, LIC Telecommunications SARL, V Telecom Investment SCA, V2 Investment SARL, Empreno Ventures Ltd.

(Věc C-234/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Řízení o konfiskaci nezákonné nabytého majetku, aniž došlo k odsouzení v trestním řízení - Směrnice 2014/42/EU - Oblast působnosti - Rámcové rozhodnutí 2005/212/SVV“)

(2020/C 222/06)

Jednací jazyk: bulharština

Předkládající soud

Sofijski gradski sad

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Komisia za protivodejstvie na korupcijata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imuštestvo

Žalovaní: BP, AB, PB, „Тrast B“ ООD, „Agro In 2001“ EOOD, „ACounT Service 2009“ EOOD, „Invest Management“ OOD, „Estate“ OOD, „Bromak“ OOD, „Bromak Finance“ EAD, „Viva Telekom Bulgaria“ EOOD, „Balgarska Telekomunikationna Kompania“ AD, „Hedge Investment Bulgaria“ AD, „Kemira“ OOD, „Dunarit“ AD, „Technologičen Zentar-Institut Po Mikroelektronika“ AD, „Еvrobild 2003“ EOOD, „Тechnotel Invest“ AD, „Ken Trade“ EAD, „Konsult Av“ EOOD, Louvrier Investments Company 33 SA, EFV International Financial Ventures Ltd, Interv Investment SARL, LIC Telecommunications SARL, V Telecom Investment SCA, V2 Investment SARL, Empreno Ventures Ltd.

za účasti: Corporate Commercial Bank, v likvidaci

Výrok

Rámcové rozhodnutí Rady 2005/212/SVV ze dne 24. února 2005 o konfiskaci výnosů a majetku z trestné činnosti a nástrojů trestné činnosti musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která stanoví, že konfiskaci nezákonně nabytého majetku nařizuje vnitrostátní soud na závěr řízení, které není podřízeno konstatování, že byl spáchán trestný čin, ani a fortiori odsouzení údajných pachatelů takového trestného činu.

(1) Úř. věst. C 240, 9.7.2018.
1)

Článek 5 bod 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy vykládaný ve spojení s jeho čl. 1 odst. 3, jakož i s čl. 1 písm. a), čl. 3 odst. 3 a 4 a článkem 25 rámcového rozhodnutí Rady 2008/909/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody, za účelem jejich výkonu v Evropské unii, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že jestliže vykonávající členský stát podmíní předání osoby, která je státním příslušníkem vykonávajícího členského státu nebo v něm má trvalé bydliště, na kterou se vztahuje evropský zatýkací rozkaz za účelem trestního stíhání, tím, že tato osoba bude po vyslechnutí navrácena do vykonávajícího členského státu, aby zde vykonala trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené se zbavením osobní svobody uložené ve vystavujícím členském státě, musí tento členský stát dotčenou osobu navrátit poté, co se toto odsuzující rozhodnutí stane pravomocným, ledaže konkrétní důvody související s dodržováním práva dotyčné osoby na obhajobu nebo s řádným výkonem spravedlnosti činí přítomnost této osoby v uvedeném státě nezbytnou do doby, než bude s konečnou platností rozhodnuto v dalších procesních fázích spadajících do rámce trestního řízení týkajícího se trestného činu, na jehož základě byl vydán evropský zatýkací rozkaz.
Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Gent – Belgie) – ISS Facility Services NV v. Sonia Govaerts, Atalian NV, původně Euroclean NV

(Věc C-344/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/23/ES - Článek 3 odst. 1 - Převody podniků - Zachování práv zaměstnanců - Veřejná zakázka týkající se úklidových služeb - Zadání částí zakázky dvěma novým úspěšným uchazečům - Převzetí zaměstnance zaměstnaného v rámci všech částí zakázky“)

(2020/C 215/08)

Jednací jazyk: nizozemština

Předkládající soud

Arbeidshof te Gent

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: ISS Facility Services NV

Žalované: Sonia Govaerts, Atalian NV, původně Euroclean NV

Výrok

V případě převodu podniku, do něhož je zapojeno více nabyvatelů, musí být čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů vykládán tak, že práva a povinnosti vyplývající z pracovní smlouvy jsou převedeny na každého z nabyvatelů v poměru k úkolům, které vykonává dotyčný zaměstnanec, a to pod podmínkou, že rozdělení pracovní smlouvy, které z toho vyplývá, je možné nebo nebude mít za následek zhoršení pracovních podmínek a nezasahuje nepříznivě do zachování práv zaměstnanců, která zaručuje tato směrnice, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu. V případě, že by se takové rozdělení ukázalo neuskutečnitelným nebo by nepříznivě zasahovalo do práv uvedeného zaměstnance, pak by podle článku 4 uvedené směrnice byli za osobu, z jejíž strany byl pracovní poměr v důsledku toho případně ukončen, považováni nabyvatel nebo nabyvatelé, i kdyby k tomuto ukončení došlo na podnět zaměstnance.

(1) Úř. věst. C 294, 20.8.2018.
1)

Unijní právo, a zejména zásady efektivity a daňové neutrality, musí být vykládány v tom smyslu, že brání praxi členského státu spočívající ve výpočtu úroků z nadměrných odpočtů odpočitatelné daně z přidané hodnoty (DPH), zadržovaných tímto členským státem v rozporu s unijním právem déle než po přiměřenou dobu, podle sazeb, které odpovídají základním sazbám národní centrální banky, je-li tato sazba nižší než sazba, kterou by osoba povinná k dani, jež není úvěrovou institucí, musela zaplatit, aby si mohla půjčit částku rovnou uvedené částce, a počítají-li se úroky z dotyčných nadměrných odpočtů DPH za dané zdaňovacího období, aniž se uplatní úrok, jehož cílem by bylo osobě povinné k dani nahradit škodu, která jí vznikla měnovým znehodnocením, které nastalo v důsledku času, který uplynul od tohoto zdaňovacího období do skutečného zaplacení těchto úroků.
2)

Unijní právo brání tomu, aby vnitrostátní soud v situaci, kdy ustanovení vnitrostátního daňového práva, jímž bylo provedeno ustanovení směrnice 2006/112, dovoluje více výkladových variant, použil na základě vnitrostátní ústavní zásady in dubio mitius výkladovou variantu, která je pro osobu povinnou k dani nejpříznivější, i poté, co by Soudní dvůr rozhodl, že takový výklad je s unijním právem neslučitelný.
C 262/2

Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. června 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Bonn – Německo) – Thomas Leonhard v. DSL-Bank – eine Niederlassung der DB Privat- und Firmenkundenbank AG

(Věc C-301/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 2002/65/ES - Úvěrová smlouva uzavřená na dálku - Právo odstoupit od smlouvy - Důsledky - Článek 7 odst. 4 - Vrácení obdržených plnění - Zaplacení náhrady za užívání - Povinnost poskytovatele - Vyloučení“)

(2020/C 262/02)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Landgericht Bonn

Účastníci původního řízení

Žalobce: Thomas Leonhard

Žalovaná: DSL-Bank – eine Niederlassung der DB Privat- und Firmenkundenbank AG

Výrok

Článek 7 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS a směrnic 97/7/ES a 98/27/ES musí být vykládán v tom smyslu, že když spotřebitel uplatňuje své právo na odstoupení od úvěrové smlouvy uzavřené na dálku s poskytovatelem úvěru, má tento spotřebitel – s výhradou částek, které on sám je povinen zaplatit tomuto poskytovateli za podmínek uložených v čl. 7 odst. 1 a 3 této směrnice – nárok na to, aby od tohoto poskytovatele úvěru získal vrácení splacené jistiny a úroků zaplacených v rámci plnění této smlouvy, ale nikoli na to, aby mu byla zaplacena náhrada za plody z této jistiny a těchto úroků.

(1) Úř. věst. C 285, 13.8.2018.
C 240/13

Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 30. dubna 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus – Finsko) – A v. B

(Věc C-772/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Článek 5 odst. 1 - Článek 5 odst. 3 písm. b) a c) - Porušení práv z ochranné známky - Pojem ‚užívání v obchodním styku‘ - Výrobek propuštěný do volného oběhu - Dovoz - Uskladnění - Skladování výrobků za účelem uvádění na trh - Vývoz“)

(2020/C 240/16)

Jednací jazyk: finština

Předkládající soud

Korkein oikeus

Účastníci původního řízení

Navrhovatel: A

Odpůrce: B

Výrok

Článek 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, vykládaný ve spojení s čl. 5 odst. 3 písm. b) a c) této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že je třeba mít za to, že osoba, která nevykonává obchodní činnost v rámci podnikatelské činnosti a která převezme, propustí do volného oběhu v členském státě a uschová výrobky, které zjevně nejsou určeny k soukromému užívání, které byly zaslány na její adresu ze třetí země a na nichž byla bez souhlasu majitele umístěna ochranná známka, užívá ochrannou známku v obchodním styku ve smyslu prvního z těchto ustanovení.

(1) Úř. věst. C 72, 25.2.2019.
—

je provádění shromažďování provozních a lokalizačních údajů v reálném čase omezeno na subjekty, u nichž existuje pádný důvod se domnívat, že jsou určitým způsobem zapojeny do teroristických činností, a podléhá předchozímu přezkumu prováděnému soudem nebo nezávislým správním orgánem, jehož rozhodnutí je závazné, aby bylo zajištěno, že takové shromažďování v reálném čase bude povoleno pouze v mezích toho, co je nezbytně nutné. V řádně odůvodněných naléhavých případech musí být přezkum proveden v co nejkratší době.