Kasační opravný prostředek podaný dne 2. prosince 2021 Altice Group Lux Sàrl, dříve New Altice Europe BV, v likvidaci, proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 22. září 2021 ve věci T-425/18, Altice Europe v. Komise

(Věc C-746/21 P)

(2022/C 119/27)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Altice Group Lux Sàrl, dříve New Altice Europe BV, v likvidaci (zástupci: R. Allendesalazar Corcho, H. Brokelmann, abogados)

Další účastnice řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie

Návrhová žádání

Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil články 1, 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise C(2018) 2418 final ze dne 24. dubna 2018, kterým se ukládá pokuta za uskutečnění spojení v rozporu s čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (1) (věc M. 7993-Altice/PT Portugal, řízení podle čl. 14 odst. 2) (dále jen „napadené rozhodnutí“);

— podpůrně, uplatnil svou pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci a podstatně snížil pokuty uložené v článcích 3 a 4 napadeného rozhodnutí, jak bylo změněno rozsudkem Tribunálu;

— ještě podpůrněji, vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí, přičemž je vázán právním názorem obsaženým v rozhodnutí Soudního dvora;

— uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkou v řízení o kasačním opravném prostředku i v řízení před Tribunálem.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

První důvod kasačního opravného prostředku: Napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením v rozsahu, v němž byla zamítnuta námitka nepřípustnosti podaná společností Altice.

Napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením a porušil zásadu proporcionality a zákaz dvojího trestu založený na obecných zásadách společných právním řádům členských států týkajících se souběhu právní úpravy v rozsahu, v němž byla zamítnuta námitka nepřípustnosti podaná společností Altice (článek 277 SFEU), pokud jde o čl. 14 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 4 odst. 1 nařízení 139/2004 (dále jen „NKSP“). Článek 4 odst. 1 NKSP neobsahuje žádnou „oznamovací povinnost“ odlišnou od „povinnosti zdržet se jednání“ uvedené v čl. 7 odst. 1 NKSP, jelikož porušení čl. 4 odst. 1 nutně vyžaduje „uskutečnění“ spojení. Článek 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 první část se vztahují na totéž jednání a sledují stejný právní zájem. Možnost uložit dvě kumulativní pokuty podle čl. 14 odst. 2 písm. a) a b) NKSP je proto v rozporu s uvedenými obecnými zásadami unijního práva.

Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením v rozsahu, v němž popírá, že napadené rozhodnutí tím, že ukládá dvě kumulativní pokuty za stejné chování, porušilo zásady proporcionality a zákazu dvojího trestu

Judikatura Soudního dvora vyžaduje, že v případě, že zásada ne bis in idem nebrání tomu, aby byly dvě pokuty uloženy podniku v jediném rozhodnutí za stejné skutečnosti, se musí orgán „nicméně ujistit, že pokuty, které byly uloženy společně, jsou přiměřené povaze protiprávního jednání“. Napadený rozsudek nerespektuje tuto povinnost. Pouze jedna pokuta podle uložená podle čl. 14 odst. 2 písm. b) NKSP za porušení čl. 7 odst. 1 NKSP může být slučitelná s požadavkem proporcionality. Druhá pokuta uložená podle čl. 14 odst. 2 písm. a) NKSP je z podstaty věci přehnaná, a tedy nepřiměřená, a je rovněž v rozporu se zákazem dvojího trestu založeným na obecných zásadách společných právním řádům členských států týkajících se souběhu právní úpravy.

Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením stran výkladu pojmu „uskutečnění“, jenž je uveden v čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 NKSP

Napadený rozsudek je tím, že v něm bylo rozhodnuto, že „možnost rozhodujícího vlivu“ již znamená uskutečnění spojení, stižen nesprávným právním posouzením, jelikož zaměňuje pojmy „spojení“ a „uskutečnění“ a vychází z nesprávného výkladu rozsudku ze dne 31. května 2018 ve věci C-633/16, Ernst & Young, který objasnil, že úkony, které nejsou nezbytné k takové změně kontroly, nespadají pod čl. 7 odst. 1 NKSP, protože nevykazují funkční spojitost s jejím uskutečněním.

Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením stran výkladu pojmu „právo veta“ pro účely čl. 3 odst. 2, čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 NKSP, nebo případně zkreslil SPA tím, že ji vyložil tak, že uděluje „právo veta“

Za předpokladu quod non, že pouhá „možnost rozhodujícího vlivu“ odpovídá „uskutečnění“ spojení, čl. 3 odst. 2 NKSP vyžaduje změnu kontroly na trvalém základě v důsledku prostředků, které udělují „právo veta nad strategickými obchodními rozhodnutími“, tj. „pravomoc blokovat“ strategické chování podniku. Napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením, jelikož rozšířil pojem „právo veta“ na situace, které nepřiznávají pravomoc blokovat strategická rozhodnutí. Podpůrně napadený rozsudek zkreslil SPA, když její ujednání před dokončením akvizice vyložil tak, že společnosti Altice přiznávají „práva veta“.

Pátý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že výměny informací se rovnají „uskutečnění“ spojení ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 NKSP

Napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením, jelikož je v něm rozhodnuto, že výměny informací v kontextu spojení spadají pod čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 NKSP, zatímco článek 101 SFEU a nařízení (ES) 1/2003 (2) pracují s mechanismem ex post. To není v souladu s rozsudkem ve věci C-633/16 a omezilo by to rozsah působnosti nařízení (ES) 1/2003. Napadený rozsudek také zkresluje napadené rozhodnutí, když je v něm rozhodnuto, že podle tohoto rozhodnutí výměny informací samy o sobě neporušují čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 NKSP, ale pouze „přispívají“ k prokázání protiprávního jednání.

Šestý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl námitky protiprávnosti a nepřiměřenosti pokut, které podala společnost Altice

Tribunál se v napadeném rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že se společnost Altice dopustila nedbalosti. Mimoto výše pokut vyplývající z napadeného rozsudku je nejenom nevhodná, ale i nadměrná do té míry, že je nepřiměřená. Tribunál se proto dopustil nesprávného právního posouzení, když podstatně nesnížil výši pokut v rámci výkonu pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (Úř. věst. 2004, L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/003, s. 1).

(2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).