ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 279/20

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal ((England & Wales) (Civil Division) dne 8. června 2015 – Swiss International Air Lines AG v. The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

(Věc C-272/15)

(2015/C 279/25)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci původního řízení

Odvolatelka: Swiss International Air Lines AG

Odpůrci: The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

Předběžné otázky

1) Porušuje rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 377/2013/EU (1) ze dne 24. dubna 2013 (dále jen „rozhodnutí“) obecnou unijní zásadu rovného zacházení z důvodu, že zavádí moratorium na požadavky na vyřazení emisních povolenek, stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (2) ze dne 13. října 2003 (ve znění dalších předpisů, včetně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/101/ES (3) ze dne 19. listopadu 2008) v souvislosti s lety mezi členskými státy EHP a téměř všemi nečlenskými státy, přičemž se však toto moratorium nevztahuje na lety mezi členskými státy EHP a Švýcarskem?

2) Pokud ano, jaká náprava musí být přiznána žadateli v postavení společnosti Swiss International Airlines AG, která vyřadila emisní povolenky v souvislosti s lety, jež se uskutečnily v průběhu roku 2012 mezi členskými státy EHP a Švýcarskem, aby se ocitla v postavení, ve kterém by byla, kdyby nedošlo k vyloučení letů mezi členskými státy EHP a Švýcarskem z uvedeného moratoria? Zejména pak: a) Musí být napraveny nedostatky v registru, tak aby zohledňoval menší počet povolenek, které by taková žadatelka měla povinnost vyřadit, kdyby se na lety směřující z nebo do Švýcarska vztahovalo moratorium? b) Pokud ano, jak by měl příslušný vnitrostátní orgán nebo vnitrostátní soud postupovat, aby zajistil, že dodatečné vyřazené povolenky budou navráceny takové žadatelce (pokud by měl vůbec nějak postupovat)? c) Má taková žadatelka nárok na náhradu škody podle článku 340 SFEU proti Evropskému parlamentu a Radě za jakoukoli újmu, kterou utrpěla z důvodu vyřazení dodatečných povolenek na základě daného rozhodnutí? d) Musí být takové žadatelce přiznána nějaká jiná forma odškodnění, a pokud ano, jaká?

(1) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 377/2013/EU ze dne 24. dubna 2013, kterým se stanoví dočasná odchylka od směrnice 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (Úř. věst. L 113, s. 1).

(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 275, s. 32).

(3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/101/ES ze dne 19. listopadu 2008, kterou se mění směrnice 2003/87/ES za účelem začlenění činností v oblasti letectví do systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 8, s. 3).
CS Úřední věstník Evropské unie C 279/21

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 8. června 2015 – ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited v. TVCatchup Limited, Media Resources Limited, TVCatchup (UK) Limited

(Věc C-275/15)

(2015/C 279/26)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci původního řízení

Navrhovatelky: ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited

Odpůrkyně: TVCatchup Limited, Media Resources Limited, TVCatchup (UK) Limited

Vedlejší účastníci: The Secretary of State for Business, Innovation a Skills, Virgin Media Limited

Předběžné otázky

Pokud jde o výklad článku 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (1) (dále jen „směrnice“), konkrétně větu „Touto směrnicí nejsou dotčena ustanovení týkající se zejména […] přístupu ke kabelu vysílacích služeb“:

1) První otázka: Umožňuje uvedená věta soustavné používání ustanovení vnitrostátního práva, je-li rozsah působnosti pojmu „kabel“ definován vnitrostátním právem, nebo je rozsah působnosti této části článku 9 určen významem pojmu „kabel“, jenž je definován unijním právem?

2) Druhá otázka: Pokud je pojem „kabel“ v článku 9 definován unijním právem, jaký je jeho význam? Zejména: a) Má konkrétní technologický význam, omezený na tradiční kabelové sítě provozované poskytovateli obvyklých kabelových služeb? b) Nebo má technologicky neutrální význam, který zahrnuje funkčně podobné služby přenášené přes internet? c) Zahrnuje v každém případě přenos mikrovlnné energie mezi pevnými pozemními body?

3) Třetí otázka: Vztahuje se uvedená věta na 1) ustanovení, která vyžadují, aby kabelové sítě přenášely určitá vysílání, nebo 2) ustanovení, která umožňují přenášení vysílání pomocí kabelů, a) pokud přenášení probíhá souběžně a je omezeno na oblasti, které jsou určeny pro příjem vysílání a/nebo b) pokud přenášení vysílání probíhá na kanálech, které podléhají určitým veřejnoprávním povinnostem?

4) Čtvrtá otázka: Pokud je rozsah působnosti pojmu „kabel“ v článku 9 definován vnitrostátním právem, podléhá toto ustanovení vnitrostátního práva unijním zásadám proporcionality a spravedlivé rovnováhy mezi právy držitelů autorských práv, vlastníků kabelů a veřejným zájmem?

5) Pátá otázka: Je článek 9 omezen na ustanovení vnitrostátního práva, které bylo platné v době schválení směrnice, v době jejího vstupu v platnost nebo v poslední den lhůty pro její provedení, nebo se vztahuje rovněž na následná ustanovení vnitrostátního práva, která se týkají přístupu ke kabelu vysílacích služeb?

(1) Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230.
—

určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že stanovilo režim DPH týkající se nezávislých seskupení osob, která jsou definována v čl. 44 odst. 1 bodu y zákona ze dne 12. února 1979 o DPH, v článcích 1 až 4 velkovévodského nařízení ze dne 21. ledna 2004 o osvobození služeb poskytovaných nezávislými seskupeními osob svým členům od DPH, v administrativním oběžníku č. 707 ze dne 29. ledna 2004 vykládajícím články 1 až 4 velkovévodského nařízení, a poznámce formulovanou pracovní skupinou činnou v rámci Comité d'Observation des Marchés (Cobma) se souhlasem Administration de l'Enregistrement et des Domaines, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze směrnice o DPH ( 1 ), zejména z čl. 2 odst. 1 bodu c) a čl. 132 odst. 1 písm. f), čl. 1 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 168 písm. a), čl. 178 písm. a) a čl. 14 odst. 2 písm. c) a článku 28 této směrnice;
CS Úřední věstník Evropské unie C 294/18

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 21. května 2015 – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. v Płocku v. Polkomtel sp. z o.o.

(Věc C-231/15)

(2015/C 294/24)

Jednací jazyk: polština

Předkládající soud

Sąd Najwyższy

Účastníci původního řízení

Navrhovatelé: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. v Płocku

Odpůrkyně: Polkomtel sp. z o.o.

Předběžné otázky

Musí být čl. 4 odst. 1 věty 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (1), vykládány v tom smyslu, že napadne-li podnik zajišťující síť rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu týkající se sazeb za ukončení volání v síti tohoto podniku (rozhodnutí o MTR) a poté i následné rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu, kterým se mění smlouva mezi adresátem rozhodnutí o MTR a jiným podnikem, a to takovým způsobem, aby sazby hrazené tímto jiným podnikem za ukončení volání v síti adresáta rozhodnutí o MTR odpovídaly sazbám stanoveným v rozhodnutí o MTR (prováděcí rozhodnutí), je s ohledem na čl. 4 odst. 1 čtvrtou větu směrnice 2002/21 a zájmy podniku, v jehož prospěch bylo prováděcí rozhodnutí vydáno, které vyplývají ze zásad ochrany legitimního očekávání nebo právní jistoty, vyloučeno, aby vnitrostátní soud, který konstatoval, že rozhodnutí o MTR bylo zrušeno, toto prováděcí rozhodnutí zrušil, anebo musí být čl. 4 odst. 1 první a třetí věta směrnice 2002/21 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní soud může zrušit prováděcí rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu a v důsledku toho může zrušit také v něm stanovené povinnosti vztahující se na dobu před rozhodnutím soudu, pokud má za to, že je to nezbytné s ohledem na zajištění účinné právní ochrany podniku, který napadl rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu přijaté za účelem provedení povinností stanovených v rozhodnutí o MTR, které bylo později zrušeno?

(1) Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.
CS Úřední věstník Evropské unie C 294/44

Kasační opravný prostředek podaný dne 10. července 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2015 ve věci T-470/11, Total a Elf Aquitaine v. Komise

(Věc C-351/15 P)

(2015/C 294/56)

Jednací jazyk: francouzština

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a F. Dintilhac, zmocněnci)

Další účastnice řízení: Total SA, Elf Aquitaine SA

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

— zrušit napadený rozsudek Tribunálu ve věci T-470/11 ze dne 29 dubna 2015,

— prohlásit žalobu podanou k Tribunálu za nepřípustnou,

— uložil odpůrkyním v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu veškerých nákladů, které vznikly v tomto řízení i v řízení v prvním stupni.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí Komise následující tři důvody.

Podle prvního a druhého důvodu kasačního prostředku byla napadeným rozsudkem nesprávně zamítnuta námitka nepřípustnosti žaloby vznesená Komisí. V rámci prvního důvodu kasačního opravného Komise uvádí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že dopisy účetního Komise ze dne 24. června a 8. července 2011 mají závazné právní účinky. Dopisy účetního jsou totiž pouze žádostmi o platbu v rámci výkonu rozhodnutí Metakryláty a připravují možný nucený výkon tohoto rozhodnutí v návaznosti na rozsudek Tribunálu ve věci T-217/06 (1), jímž byla snížena částka pokuty uložené společnosti Arkema, zatímco rozsudek ve věci T-206/06 (2) vydaný téhož dne (později potvrzený usnesením Soudního dvora ve věci C-421/11 P (3)) pokuty odpůrkyň potvrdil. Dopisy účetního nepředstavují ještě nucený výkon rozhodnutí, a proto nevyjadřují „konečné stanovisko“ Komise. Kromě toho nemají dopisy účetního závazné právní účinky lišící se od účinků rozhodnutí Metakryláty, jež po vyčerpání opravných prostředků odpůrkyň není nadále napadnutelné. Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze skutečnosti, že napadený rozsudek odporuje zásadě litispendence i zásadě věci rozsouzené, jejíž uplatnění vyplývá z usnesení Soudního dvora ve věci C-421/11 P.

Konečně třetí důvod kasačního opravného prostředku, založený na rozporném odůvodnění, je předkládán podpůrně pro případ, že by Soudní dvůr zamítl první dva důvody. Tribunál v bodě 113 nesprávně určil, že nároky Komise vůči společnosti Arkema i všem solidárním spoludlužníkům byly zcela uspokojeny, třebaže v bodě 9 správně uvedl, že společnost Arkema „vyjádřila svou lítost, že nemůže Komisi pro případ, že by její žaloba u soudu Společenství byla úspěšná, povolit zadržení jakékoli částky, a to ani za předpokladu, že by byla její žaloba před soudem Společenství úspěšná. Toto rozporné odůvodnění ovlivňuje úvahy Tribunálu ohledně meritu věci a představuje dostatečný důvod pro zrušení napadeného rozsudku.

(1) ECLI:EU:T:2011:251.

(2) ECLI:EU:T:2011:250.

(3) ECLI:EU:C:2012:60.
CS Úřední věstník Evropské unie C 294/39

Žaloba podaná dne 26. června 2015 – Evropská komise v. Francouzská republika

(Věc C-314/15)

(2015/C 294/50)

Jednací jazyk: francouzština

Účastnice řízení

Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: O. Beynet a E. Manhaeve, zmocněnci)

Žalovaná: Francouzská republika

Návrhová žádání

— konstatovat, že Francouzská republika tím, že nezajistila sekundární nebo jiné rovnocenné čištění městských odpadních vod z 15 aglomerací s populačním ekvivalentem v rozmezí 10 000 až 15 000 u všech vypouštění mimo citlivé oblasti nebo s populačním ekvivalentem v rozmezí 2 000 a 10 000 u všech vypouštění do sladkých vod a do ústí řek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (1),

— uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Komise v rámci své žaloby Francii vytýká, že v patnácti aglomeracích neprovedla řádně směrnici Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod.

Podle čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice 91/271/EHS musely být aglomerace, jejichž populační ekvivalent (PE) je v rozmezí 10 000 a 15 000 u všech vypouštění mimo citlivé oblasti nebo v rozmezí od 2 000 a 10 000 u všech vypouštění do sladkých vod a do ústí řek, vybaveny stokovými soustavami a musely odpadní vody podrobit sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění nejpozději do 31. prosince 2005.

(1) Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26.
—

nesprávně pochopil kritérium „nezávisle na vůli majitele ochranné známky“ a „překážku“ ve smyslu čl. 19 odst. 1 dohody TRIPS, a to zejména tím, že se nedotázal, zda by bylo nerozumné vyrábět a uvádět na trh nové výrobky, ale na to, zda to bylo nemožné,
CS Úřední věstník Evropské unie C 302/16

Kasační opravný prostředek podaný dne 15. června 2015 Slovenskou poštou a. s. proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 25. března 2015 ve věci T-556/08, Slovenská pošta v. Komise

(Věc C-293/15 P)

(2015/C 302/21)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Slovenská pošta a. s. (zástupci: O. W. Brouwer a A.A.J. Pliego Selie, advokáti)

Další účastnice řízení: Evropská komise, Slovenská republika, Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s., ID Marketing Slovensko s.r.o. (dříve TNT Post Slovensko s.r.o.)

Návrhová žádání

Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

1) částečně nebo v plném rozsahu zrušil napadený rozsudek a vydal konečný rozsudek o žalobě s tím, že v plném rozsahu či částečně zruší napadené rozhodnutí, nebo – podpůrně – vrátil věc Tribunálu, a

2) uložil Komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem, včetně nákladů vynaložených vedlejšími účastníky řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Tribunál zamítl žalobu znějící na zrušení rozhodnutí Evropské komise C(2008) 5912 ze dne 7. října 2008 o slovenských právních předpisech týkajících se služeb hybridní pošty, určeného Slovenské republice.

Slovenská pošta a.s. navrhuje, aby Soudní dvůr

(i) v plném rozsahu či částečně zrušil výše uvedený rozsudek Tribunálu na základě těchto důvodů: i. první důvod: nesprávné právní posouzení, uplatnění nesprávného důkazního standardu a nesprávné rozdělení důkazního břemene, ke kterým došlo na základě závěru, že Slovenská republika porušila čl. 86 odst. 1, ve spojení s článkem 82 ES; a. nesprávné právní posouzení spočívající v závěru, že poskytování výlučného práva může samo o sobě představovat porušení čl. 86 odst. 1 ES ve spojení s článkem 82 ES; b. nesprávné právní posouzení, uplatnění nesprávného důkazního standardu a nesprávné rozdělení důkazního břemene, ke kterým došlo na základě závěru, že Slovenská republika porušila čl. 86 odst. 1 ve spojení s článkem 82 ES tím, že omezila služby poskytované konečným uživatelům. ii. druhý důvod: nesprávné právní posouzení, nedostatečná míra přezkumu a zkreslení důkazů při posouzení a akceptování definice relevantního trhu, kterou navrhla Evropská komise; a. nesprávné právní posouzení a nedostatečná míra přezkumu při akceptování toho, že relevantní trh integrovaných služeb hybridní pošty lze definovat na základě (údajné) existence poptávky a nabídky samotné služby; b. zkreslení důkazů a nedostatečná míra přezkumu, ke kterým došlo na základě závěru, že na základě důkazů předložených Komisí lze usoudit na převládající poptávku na trhu.

(ii) vydal konečný rozsudek o žalobě, kterým bude v plném rozsahu či částečně zrušeno napadené rozhodnutí, nebo – podpůrně – vrátil věc Tribunálu;
1.

Tribunál uvedl jako jediné odůvodnění chybějící rozlišovací způsobilosti ochranné známky „BE HAPPY“ to, že by mohla být vnímána jako propagační slogan. To je v přímém rozporu s judikaturou Soudního dvora Evropské unie, podle níž právě toto samo o sobě nestačí k odmítnutí existence rozlišovací způsobilosti.
2)

Byla by odpověď na první otázku jiná, kdyby majitel ochranné známky v zemi vývozu i v zemi dovozu uváděl léčivý přípravek na trh v baleních o dvou různých velikostech (balení po 10 kusech a balení po 1 kuse) a dovozce by nakupoval v zemi vývozu balení po 10 kusech a přebaloval je do balení po 1 kuse, na něž by před jejich uvedením na trh v zemi dovozu opětovně umístil ochrannou známku?
3)

S ohledem na skutečnost, že rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU vytvářejí asymetrii mezi — základem pro výpočet upraveným v čl. 10a odst. 5 písm. a) a b) [směrnice 2003/87/ES], jelikož do těchto základů nezahrnují emise z výroby elektřiny související se spalováním odpadních plynů a z kombinované výroby tepla, které se uskutečňují v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice a — kritérií stanovenými v čl. 10a odst. 1 a 4 uvedené směrnice pro bezplatné přidělování povolenek na emise, které tuto kategorii zahrnují, a) je rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 ve spojení s čl. 3 písm. u) a třetím pododstavcem in fine uvedeného čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/78/ES, jestliže je v nich uvedeno, že emise vyprodukované při spalování odpadních plynů a nebo při výrobě tepla v zařízeních, ve kterých se vyrábí elektřina a jež jsou zařazeny do přílohy I uvedené směrnice, jsou v každém případě pro účely stanovení maximální hranice emisí pro průmyslové odvětví emisemi „výrobců elektřiny“, a proto jsou vyloučeny z tohoto výpočtu? b) Je i v případě záporné odpovědi na předchozí otázku rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES nebo s cíli této směrnice, jestliže vylučují ze základu pro výpočet maximální hranice průmyslových emisí, kterou upravuje uvedené ustanovení, emise z výroby elektřiny na základě odpadních plynů a z kombinované výroby tepla vyprodukované v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice, kterým však lze přidělit bezplatné povolenky na emise v souladu s čl. 10a odst. 1 až 4 téže směrnice?
1)

Pokud veřejnoprávní subjekt vykonává činnost spočívající v poskytování přístupu k silnici zpoplatněné mýtem a pokud se v daném členském státě vyskytují soukromé subjekty, které vybírají mýto na různých zpoplatněných silnicích na základě dohody s dotčeným veřejnoprávním subjektem podle vnitrostátních právních předpisů, musí být druhý pododstavec čl. 13 [odst. 1] směrnice Rady 2006/112/ES (1) vykládán v tom smyslu, že dotčený veřejnoprávní subjekt je nutné považovat za konkurující dotčeným soukromým provozovatelům, a že pokud by s tímto veřejnoprávním subjektem nebylo zacházeno jako s osobou povinnou k dani, je nutné mít za to, že by to vedlo k výraznému narušení hospodářské soutěže bez ohledu na skutečnost, že a) neexistuje a nemůže existovat žádná skutečná hospodářská soutěž mezi daným veřejnoprávním subjektem a dotčenými soukromými provozovateli a b) neexistuje žádný důkaz o jakékoli reálné možnosti, že by jakýkoli soukromý provozovatel mohl vstoupit na trh za účelem výstavby a provozu zpoplatněné silnice, která by konkurovala zpoplatněné silnici provozované veřejnoprávním subjektem?
3)

S ohledem na skutečnost, že rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU vytvářejí asymetrii mezi — základem pro výpočet upraveným v čl. 10a odst. 5 písm. a) a b) [směrnice 2003/87/ES], jelikož do těchto základů nezahrnují emise z výroby elektřiny související se spalováním odpadních plynů a z kombinované výroby tepla, které se uskutečňují v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice a — kritérií stanovenými v čl. 10a odst. 1 a 4 uvedené směrnice pro bezplatné přidělování povolenek na emise, které tuto kategorii zahrnují, a) je rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 ve spojení s čl. 3 písm. u) a třetím pododstavcem in fine uvedeného čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/78/ES, jestliže je v nich uvedeno, že emise vyprodukované při spalování odpadních plynů anebo při výrobě tepla v zařízeních, ve kterých se vyrábí elektřina a jež jsou zařazeny do přílohy I uvedené směrnice, jsou v každém případě pro účely stanovení maximální hranice emisí pro průmyslové odvětví emisemi „výrobců elektřiny“, a proto jsou vyloučeny z tohoto výpočtu? b) Je i v případě záporné odpovědi na předchozí otázku rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES nebo s cíli této směrnice, jestliže vylučují ze základu pro výpočet maximální hranice průmyslových emisí, kterou upravuje uvedené ustanovení, emise z výroby elektřiny na základě odpadních plynů a z kombinované výroby tepla vyprodukované v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice, kterým však lze přidělit bezplatné povolenky na emise v souladu s čl. 10a odst. 1 až 4 téže směrnice?