STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY

JULIANE KOKOTT

přednesené dne 23. září 2004( )

Věc C-398/03

E. Gavrielides Oy

[Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingin hallinto‑oikeus (Finsko)]

„Směrnice 90/642/EHS – Stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů – Vinné listy“





I – Úvod

1. Předmětem projednávané žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce je výklad směrnice 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu( ) (dále jen „směrnice 90/642“). Předmětem původního řízení u Helsingin hallinto‑oikeus (správní soud v Helsinkách) je stížnost dovozce vinných listů proti dvěma rozhodnutím finské celní správy. Těmito rozhodnutími byl dovozci zakázán dovoz vinných listů s odůvodněním, že obsahovaly rezidua pesticidů v míře, která překračovala maximální přípustný limit. Předkládající soud klade otázku, zda je směrnice 90/642 použitelná na vinné listy.

II – Právní rámec

A – Právo Společenství

2. Článek 1 odst. 1 směrnice 90/642 ve znění směrnice 97/41/ES( ) (dále jen „směrnice 97/41/ES“) zní:

„Tato směrnice se vztahuje na produkty ze skupin uvedených ve sloupci 1 přílohy I a jejichž příklady jsou vyjmenovány ve sloupci 2, pokud produkty z těchto skupin nebo části produktů uvedené ve sloupci 3 mohou obsahovat určitá rezidua pesticidů.

Tato směrnice se vztahuje také na tytéž produkty po sušení, zpracování nebo po přidání do složené potraviny, pokud mohou obsahovat určitá rezidua pesticidů.“

3. Článek 3 odst. 1 směrnice 90/642 ve znění směrnice 97/41 zní následovně:

„Skupiny produktů podle článku 1 nebo případně jejich části nesmějí po svém uvedení do oběhu obsahovat množství reziduí pesticidů vyšší než limity stanovené v seznamu v příloze II. […]“

4. Článek 5 směrnice zní:

„Členské státy nesmějí zakázat na svém území uvedení produktů podle článku 1 do oběhu nebo mu bránit z důvodu přítomnosti reziduí pesticidů, jestliže množství těchto reziduí v produktech či v částech dotyčných produktů nebo na jejich povrchu nepřekračuje maximální limity stanovené v seznamu podle článku 1.“

5. Příloha I směrnice obsahuje seznam skupin produktů a produktů, pro které platí maximální limity pesticidů. Tento seznam je vytvořen ve formě tabulky se třemi sloupci. Název sloupce 1 tabulky je „Skupina produktů“, sloupce 2 „Produkty zahrnuté do skupin“ a sloupce 3 „Části produktů, na které se vztahují maximální limity“.

6. V příloze II směrnice jsou pro produkty přílohy I uvedeny maximální limity pro jednotlivé pesticidy v mg/kg.

7. Vinné listy nejsou výslovně uvedeny ani v příloze I, ani v příloze II směrnice.

8. Příloha I směrnice uvádí ve sloupci 1 mimo jiné skupinu produktů „Bobuloviny a drobné ovoce“. V této skupině uvádí sloupec 2 mimo jiné „Hrozny stolní a moštové“. Ve sloupci 1 přílohy 1 je uvedena rovněž skupina produktů „Listová zelenina a čerstvé bylinky“, ve které jsou ve sloupci 2 uvedeny jako produkty mimo jiné salát a podobná zelenina, špenát a bylinky.

9. Podle přílohy II směrnice ve znění směrnice 98/82/ES( ) a 2000/42/ES( ) představuje přípustný maximální limit pro skupinu produktů „Listová zelenina a čerstvé bylinky“ 0,05 mg/kg chlorpyrifu a 0,02 mg/kg fenarimolu. Pro hrozny stolní a moštové představuje přípustný maximální limit 0,5 mg/kg chlorpyrifu a 0,3 mg/kg fenarimolu.

B – Vnitrostátní právo

10. Ustanovení směrnice byla provedena rozhodnutím č. 896/99 finského ministerstva obchodu a průmyslu. Ani toto rozhodnutí neobsahuje výslovnou úpravu týkající se vinných listů. Krom toho rozhodnutí převzalo ustanovení směrnice týkající se skupin produktů a příslušných maximálních limitů.

III – Skutkový základ sporu a předběžné otázky

11. Společnost E. Gavrielides Oy (dále jen „Gavrielides“) chtěla v březnu 2002 dovézt do Finska jednu dodávku plněných vinných listů a v červenci 2002 jednu dodávku vinných listů nakládaných ve slaném nálevu.

12. V laboratoři finské celní správy byly provedeny zkoušky těchto produktů na rezidua pesticidů. Analýza ukázala, že plněné vinné listy obsahují 0,28 mg/kg chlorpyrifu, vinné listy v solném nálevu obsahují 0,11 mg/kg chlorpyrifu a 0,14 mg/kg fenarimolu.

13. Na základě těchto výsledků zakázala celní správa rozhodnutími ze dne 29. července 2002 a 12. srpna 2002 (dále jen „sporná rozhodnutí“) dovoz, uvedení na trh, nabízení k prodeji, jakož i jakoukoli další formu převodu těchto produktů. Uvedla, že přípustný maximální limit u vinných listů je 0,05 mg/kg chlorpyrifu a 0,02 mg/kg fenarimolu. Přípustné maximální limity pesticidů jsou upraveny v rozhodnutí č. 896/99 finského ministerstva obchodu a průmyslu, které provedlo směrnici 90/642/EHS. Tyto stanovené maximální hodnoty vyplývají ze zařazení vinných listů do skupiny produktů „Listová zelenina a čerstvé bylinky“. Pro vinné listy platí stanovený maximální limit pro bylinky, který je 0,05 mg/kg chlorpyrifu a 0,02 mg/kg fenarimolu.

14. Gavrielides podala k předkládajícímu soudu žalobu na zrušení sporných rozhodnutí.

15. Usnesením ze dne 22. září 2003 předložil předkládající soud Soudnímu dvoru podle článku 234 ES následující předběžné otázky:

„1. Je třeba čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu, v platném znění, vykládat v tom smyslu, že se směrnice použije na vinné listy?

Pokud je tomu tak:

2. Je třeba přílohu I směrnice vykládat v tom smyslu, že vinné listy mají být zařazeny do skupiny produktů ,Listová zelenina a čerstvé bylinky‘ a přílohu II v tom smyslu, že vinné listy mají být zařazeny mezi ‚Bylinky, ostatní‘?

3. Do které kategorie produktů a do které rubriky je třeba zařadit vinné listy, pokud nemají být zařazeny do položky ‚Bylinky, ostatní‘?“

IV – Právní posouzení

A – Vyjádření účastníků řízení

16. Finská vláda považuje výčet produktů v přílohách směrnice 90/642 za demonstrativní. Má za to, že vinné listy je třeba zařadit do skupiny produktů „Listová zelenina a čerstvé bylinky“ a jako odůvodnění odkazuje na návrh Komise s názvem „Classification of (minor) crops not listed in the Appendix of Council Directive 90/642/EEC“( ), ve kterém jsou na straně 107 vinné listy zařazeny jako bylinky.

17. Gavrielides a řecká vláda považují výčet produktů ve směrnici 90/642 za taxativní. Vinné listy zde nejsou výslovně uvedeny, a směrnice proto není na vinné listy použitelná. Podle názoru řecké vlády vyplývá nedemonstrativní povaha výčtu produktů z preambule směrnice, ve které je ve dvacátém bodu odůvodnění uvedeno, že jsou plánované změny seznamů produktů. Z toho vyplývá taxativní povaha výčtu. Gavrielides tvrdí, že na vinné listy je použitelný pouze článek 14 nařízení (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002( ). Toto nařízení zakazuje uvedení do oběhu produktů, které jsou zdraví škodlivé. V případě sporných produktů přitom riziko pro zdraví představuje až denní spotřeba ve výši nejméně několika kilogramů produktů. V případě potvrzení použitelnosti směrnice 90/642 není každopádně možné podle názoru Gavrielides a řecké vlády zařadit vinné listy do skupiny produktů „Listová zelenina a čerstvé bylinky“. Naopak, stejné maximální limity pesticidů by musely platit pro všechny části rostliny, takže by musel být v projednávaném případě povolen stejný maximální limit pro vinné listy, který platí pro hrozny.

18. Podle názoru Komise neobsahuje směrnice žádná kogentní ustanovení pro vinné listy. Pro přijetí vinných listů do směrnice chyběly dosud vědecké výzkumy. Směrnice však nebrání zařazení vinných listů členskými státy mezi ostatní bylinky při dodržení článků 28 ES a 30 ES. U návrhu Komise z roku 1999 s názvem „Classification of (minor) crops not listed in the Appendix of Council Directive 90/642/EEC“( ) se jedná pouze o vyjádření názorů úředníků Komise. Dokument nebyl Komisi předložen ke schválení, chybí mu proto právní závaznost. Komise však rovněž odmítá zařazení vinných listů do produktu hrozny stolní a moštové. Rozdíly mezi hrozny a listy vinné révy jsou příliš velké. Ostatně účelem přílohy I směrnice není úplná harmonizace.

B – Zaujetí stanoviska

19. Předkládající soud se chce položenými otázkami dozvědět, zda se směrnice 90/642 použije na výslovně neuvedené vinné listy, a pokud ano, do které skupiny produktů, popř. do kterého produktu je třeba vinné listy zařadit.

20. Pro zodpovězení předběžných otázek je třeba nejdříve přezkoumat, zda sloupec 2 přílohy I směrnice 90/642, ve kterém jsou vyjmenovány produkty, na něž se směrnice vztahuje, má taxativní či demonstrativní povahu.

21. Jestliže by byl výčet produktů ve sloupci 2 taxativní, jak tvrdí Gavrielides a řecká vláda, směrnice 90/642 by se na vinné listy nepoužila, jelikož vinné listy nejsou výslovně ve směrnici uvedeny. Jestliže by byl výčet produktů pouze demonstrativní, muselo by být dále přezkoumáno, zda mohou být vinné listy zahrnuty do některé skupiny produktů, popř. do produktu přílohy I.

22. Znění směrnice nasvědčuje vyloučení taxativní povahy výčtu produktů ve sloupci 2. Článek 1 odst. 1 směrnice totiž výslovně stanoví, že se směrnice vztahuje na produkty, které náležejí ke skupinám uvedeným ve sloupci 1 přílohy I a jejichž příklady( ) jsou uvedeny ve sloupci 2. Podle znění směrnice je tedy výčet produktů ve sloupci 2 pouze demonstrativní, a nikoli taxativní.

23. Komise odkazuje pro zodpovězení otázky ohledně kvalifikace, zda je výčet produktů taxativní či demonstrativní, na rozsudek Soudního dvora ve věci Cacchiarelli a Stanghellini. V tomto rozsudku Soudní dvůr konstatoval, že směrnice Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu( ) se nepoužije na brambory, jelikož brambory nejsou uvedeny v příloze I této směrnice.( ) Toto odůvodnění však není možné přenést na projednávaný případ, jelikož se obě směrnice liší již zněním. Článek 1 směrnice 76/895 stanovoval, že se směrnice vztahuje „na produkty určené k lidské spotřebě […], které jsou uvedeny pod položkami společného celního sazebníku v příloze I“. Příloha této směrnice potom rovněž vyjmenovává pouze jednotlivé produkty, nikoli však skupiny produktů. Příloha směrnice 76/895 má tímto již podle svého znění taxativní povahu.

24. Směrnice 90/642 hrála ve věci Cacchiarelli a Stanghellini roli pouze ohledně použitelnosti na některé pesticidy. Co se týče povahy výčtu produktů uvedených směrnicí 90/642, nebylo v tomto rozsudku učiněno žádné zjištění.

25. Pro demonstrativní povahu výčtu produktů ve sloupci 2 přílohy I směrnice 90/642 svědčí rovněž systematický výklad. Pokud by byl výčet produktů ve sloupci 2 taxativní, nebylo by třeba systematizace do dvou oddělených sloupců v rubrikách „skupiny produktů“ ve sloupci 1 a „produkty zahrnuté do skupin“ ve sloupci 2. Postačilo by uvést pouze jednotlivé produkty jako v případě směrnice 76/895( ).

26. Směrnice 90/642 v příloze II nadto stanoví pro několik skupin produktů záchytný maximální limit pro produkty výslovně nezahrnuté do skupiny produktů, např. ve skupině produktů „bobuloviny a drobné ovoce“ maximální limit pro produkty označené jako „ostatní“ (bobuloviny). Toto rovněž prokazuje demonstrativní povahu výčtu produktů ve sloupci 2 přílohy I, neboť při taxativní povaze výčtu by nebylo třeba žádného záchytného maximálního limitu pro produkty jiné než výslovně uvedené.

27. V případě skupiny produktů „Listová zelenina a čerstvé bylinky“ nasvědčuje rovněž samotné znění sloupce 2 tomu, že produkty tam uvedené jsou uvedené příkladmo. Směrnice totiž mluví o „Salátu a podobné zelenině“ a v příloze II o „ostatních“ bylinkách.

28. Výčet produktů ve sloupci 2 přílohy 1 směrnice 90/642 nemá tedy taxativní, ale pouze demonstrativní povahu.

29. Nehledě na to, že vinné listy nejsou ve sloupci 2 uvedeny, směrnice by tedy mohla být na ně použitelná, pokud by vinné listy mohly být zařazeny do jedné ze skupin produktů, popř. do rubriky jednoho z produktů. Toto je třeba následně přezkoumat.

30. Prima facie přichází v úvahu zařazení do skupiny produktů „listová zelenina a čerstvé bylinky“, jelikož se u vinných listů tak jako u salátu, špenátu a bylinek, které jsou uvedeny jako příklady pro tuto skupinu produktů, jedná o listy vhodné pro spotřebu.

31. Rovněž co se týče použití spotřebitelem, druhu a předpokládaného množství spotřeby, jsou vinné listy zcela srovnatelné se salátem nebo bylinkami.

32. Při posouzení otázky, zda může být produkt zařazen do skupiny produktů, je však třeba ve smyslu teleologického výkladu zohlednit rovněž cíle sledované směrnicí. Účelem směrnice je jednak ochrana životního prostředí a lidí.( ) Krom toho však vychází směrnice z toho, že ochrana rostlin před škodlivými organismy chemickými pesticidy je nezbytná, aby se zvýšila produktivita zemědělství.( )

33. Při stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů se usilovalo o rovnováhu mezi těmito dvěma protichůdnými cíly směrnice tím, že byly stanoveny maximální limity na co nejnižší hodnotě z hlediska správné zemědělské praxe.( ) Uvedené „maximální limity představují použití minimálních množství pesticidů potřebných pro dosažení přiměřené regulace, aplikovaných takovým způsobem, že množství reziduí je co nejmenší a je toxikologicky přijatelné“.( )

34. Při stanovení maximálních hodnot bylo tedy přihlédnuto k tomu, jaké minimální množství pesticidů vyžaduje jednotlivá skupina produktů, popř. jednotlivý produkt pro dosažení přiměřeného výnosu. Minimální množství nezbytné k účinnému boji se škůdci se liší podle druhu rostliny. To nabízí rovněž vysvětlení pro to, proč pro podobné rostliny, jako např. rybíz a ostružiny, které jsou podobné co do druhu a předpokládaného množství spotřeby spotřebitelů (a tím příjmu škodlivých látek), byly stanoveny různé maximální limity.

35. Z toho vyplývá, že při zařazení do skupiny produktů je třeba vzít v úvahu zvláštnosti rostlin ohledně jejich potřeby použití pesticidů. Zařazení do skupiny produktů je možné pouze tehdy, pokud mezi dvěma rostlinami existuje taková podobnost, že je možno vycházet z toho, že jsou rostliny vystaveny podobným útokům škodlivých organismů a plevelů, a mají tedy podobnou potřebu použití pesticidů pro dosažení přiměřené produktivity. Skutečnost, že jsou dva produkty podobné pouze ohledně druhu a množství spotřeby spotřebitelem, jako vinné listy a salát či bylinky, není naproti tomu dostačující pro společné zařazení do skupiny produktů.

36. Tyto úvahy hovoří proti zařazení vinných listů do skupiny produktů „Listová zelenina a čerstvé bylinky“. Vinná réva a saláty nebo bylinky jsou totiž příliš rozdílné jak ohledně druhu rostliny, tak ohledně pěstování, aby na vinné listy mohly být použity bez vědeckého odůvodnění maximální hodnoty stanovené zvlášť pro saláty a bylinky v závislosti na jejich potřebě pesticidů. Směrnice 90/642 rovněž ve své preambuli připomíná, že stanovení závazných maximálních limitů vyžaduje zdlouhavé technické zkoumání.( )

37. Nic jiného nevyplývá ani z návrhu Komise „Classification of (minor) crops no listed in the Appendix of Council Directive 90/642/EEC“( ), na který odkázala finská vláda. Tento dokument obsahuje návrhy pro zařazení produktů, které nebyly výslovně uvedeny v příloze I směrnice 90/642. Co se týče vinných listů, je na straně 107 navrženo zařazení jako bylinky do skupiny produktů „Listová zelenina a čerstvé bylinky“. Tento návrh Komise je součástí širšího dokumentu s názvem „Guidelines for the generation of data concerning residues as provided in Annex II part A, section 6 and Annex II, section 8 of Directive 91/414/EEC concerning the placing of plant protection products on the market“( ). V úvodu dokumentu je však uvedeno, že se jedná pouze o vyjádření názorů služeb Komise. Jeho záměrem není vyvolat právně závazné účinky. Na to poukázala rovněž Komise ve svém písemném vyjádření předloženém v projednávané věci. Tento návrh Komise by nanejvýše bylo možno považovat za odborné stanovisko k otázce kvalifikace stejného zařazení bylinek a vinných listů. Dokument však nelze považovat za znaleckou zprávu, jelikož z tohoto dokumentu nevyplývá, jak a popřípadě na základě kterých výzkumů dospěla Komise k navrženému zařazení.

38. Vinné listy tedy není možné zařadit do skupiny produktů „Listová zelenina a čerstvé bylinky“.

39. Do úvahy však přichází rovněž zařazení vinných listů do skupiny produktů „Bobuloviny a drobné ovoce“ a tam do rubriky produktu „Hrozny stolní a moštové“, jak navrhuje Gavrielides a řecká vláda v případě použití směrnice.

40. Takové řešení by bylo podpořeno skutečností, že vinné listy a hrozny jsou části stejné rostliny. Mohly by tedy být rovněž identické ohledně množství pesticidů nezbytného pro úspěšné pěstování.

41. Proti tomuto zařazení však mluví především znění. U listů se nejedná o bobule nebo o hrozny.

42. Argument Komise, že listy vinné révy není možno považovat za víno stolní a moštové, jelikož sloupec 3 přílohy I směrnice 90/642, ve kterém jsou uvedeny části produktu, na které se vztahují maximální limity, vyjímá stopky hroznů, a proto je třeba vyjmout i listy, není naproti tomu přesvědčivý. Ve sloupci 3 jsou vyjmuty části produktu, u nichž se předpokládá, že neslouží ke spotřebě, jako právě stopky, jelikož jejich kontaminace škodlivými látkami nevede k zatížení lidského organismu, a proto se při měření nemusí zohledňovat.

43. Při posouzení, zda listy hroznů mají podléhat stejným maximálním hodnotám pesticidů jako hrozny stolní a moštové, je však třeba vzít především v úvahu, že cílem směrnice 90/642 je co největší ochrana lidí a životního prostředí.( ) Zda tento cíl připustí zařazení vinných listů jako hrozny stolní a moštové a tím zároveň relativně vysoký maximální limit reziduí, není možno určit bez vědeckého posouzení. Okamžik sklizně listů a hroznů by mohl být rozdílný, pro pěstování vinné révy zaměřené na sklizeň listů by mohla být nezbytná menší množství pesticidů než při pěstování vinné révy určené pro pěstování hroznů. Tyto pochybnosti by měly být odstraněny prostřednictvím vědeckých výzkumů na úrovni Společenství a vinné listy by měly být zahrnuty do přílohy při změně směrnice. Samotné zařazení cestou výkladu textů bez vědeckého podkladu není možné. Vinné listy nemohou být tedy zařazeny ani do skupiny produktů hroznů stolních a moštových.

44. Závěrem je tedy nutno konstatovat, že výčet produktů v příloze I směrnice 90/642 nemá taxativní povahu. Vinné listy však nemohou být na základě výše uvedených důvodů zařazeny ani do skupiny produktů „Listová zelenina a čerstvé bylinky“, ani do skupiny produktů „Bobuloviny a drobné ovoce – Hrozny stolní a moštové“. Žádná jiná ze skupin produktů nepřipadá v úvahu. Vinné listy tak nespadají do rozsahu působnosti směrnice.

45. Zde uvedený výklad směrnice 90/642 vede zajisté k závěru, že rozsah působnosti směrnice neumožňuje harmonizaci ohledně všech rostlinných produktů. Proti tomuto výkladu by mohlo být tedy namítáno, že je v rozporu s dalším cílem směrnice, totiž se zajištěním volného pohybu zboží ve Společenství.( ) Výše uvedené úvahy ale ukázaly, že právě tento výklad zohledňuje rovněž ostatní cíle sledované směrnicí, a tím uvádí všechny cíle směrnice do rovnováhy.

46. Je třeba rovněž konstatovat, že nepoužitelnost směrnice 90/642 neznamená, že je platná jakákoli vnitrostátní právní úprava, nýbrž pouze taková, která je obecně v souladu s právem Společenstvím, zejména s články 28 ES a 30 ES. Případná relevantní ustanovení nařízení č. 178/2002( ), zejména článek 14, nejsou naproti tomu v projednávaném případě použitelná, jelikož podle článku 65 nařízení vstoupí v platnost teprve 1. ledna 2005.

47. Podle článku 28 ES jsou v rámci obchodu mezi členskými státy zakázána množstevní omezení dovozu, jakož i veškerá opatření s rovnocenným účinkem. Podle ustálené judikatury Soudního dvora je každou obchodní úpravu členských států, která je způsobilá, přímo či nepřímo, skutečně nebo potenciálně narušit obchod uvnitř Společenství, třeba považovat za opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením.( ) Obchodní úprava může spočívat rovněž ve správní praxi.( ) Zda ve Finsku existuje obecná správní praxe ohledně podmínek pro povolení dovozu vinných listů, není možné ze žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce zjistit. Avšak ani individuální správní akty nesmí být v rozporu s článkem 28 ES, který zakládá práva jednotlivců, jejichž právní ochrana nemůže být závislá na tom, zda jsou porušena individuálním nebo obecným ustanovením vnitrostátního práva.( ) Sporná správní rozhodnutí, která činí dovoz vinných listů závislý na určitém maximálním limitu reziduí, narušuje obchod uvnitř Společenství, a představují tedy opatření s rovnocenným účinkem.

48. Podle článku 28 ES zakázaná omezení však mohou být podle článku 30 ES, zejména z důvodu ochrany lidského zdraví, odůvodněná. Podle judikatury Soudního dvora přísluší členským státům, aby rozhodly o úrovni, v jaké chtějí zajistit ochranu zdraví a života lidí. Přitom mají širokou diskreční pravomoc, musí však zohlednit požadavky volného pohybu zboží.( ) Ve svém rozsudku Heijn, jehož předmětem byla rovněž vnitrostátní právní úprava reziduí pesticidů v potravinách, vycházel Soudní dvůr rovněž ze široké diskreční pravomoci členských států a rozhodl, že vnitrostátní právní úprava může zohlednit rovněž klimatické podmínky, stravovací návyky obyvatel, jakož i jejich zdravotní stav.( )

49. Podle ustálené judikatury Soudního dvora však musejí členské státy při výkonu své diskreční pravomoci týkající se ochrany zdraví zohlednit rovněž zásadu přiměřenosti, která vyplývá z druhé věty čl. 30 ES. Vnitrostátní opatření se tak musejí omezit na to, co je k ochraně zdraví obyvatel skutečně nezbytné; musejí představovat taková opatření k dosažení tohoto cíle, která omezují obchod uvnitř Společenství co nejméně.( )

50. Předkládající soud bude tedy muset přezkoumat, jaké maximální limity reziduí pesticidů u vinných listů jsou nezbytné z hlediska ochrany lidského zdraví. Bude při tom muset vzít rovněž v úvahu, zda a v jakém rozsahu je použití pesticidů při pěstování vinných listů nezbytné.( )

V – Závěry

51. Na základě výše uvedených důvodů navrhuji Soudnímu dvoru zodpovědět předběžné otázky Helsingin hallinto‑oikeus následovně:

„Směrnice Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu, v platném znění, se na vinné listy nepoužije.“