10

V bodech 22 až 30 uvedeného usnesení Soud své rozhodnutí odůvodnil následujícím způsobem: „22 Soud uvádí, že, jak tvrdí žalobkyně, doručení [sporného] rozhodnutí společností poskytující [expresní] poštovní služby, jakou je společnost DHL, není uvedeno mezi způsoby doručování stanovenými v pravidle 61 odst. 2 nařízení č. 2868/95. Krom toho je třeba konstatovat, že ani [OHIM], ani žalobkyně, která dokonce výslovně tvrdí, že dodání společností DHL nepředstavuje doručení poštou, netvrdí, že zásilka DHL doručená žalobkyni dne 28. října 2005 byla zaslána formou doporučeného dopisu, ani že ostatně společnost DHL je oprávněna provádět takové zásilky v Německu a nakonec ani že [sporné] rozhodnutí bylo mimoto doručeno žalobkyni jedním z jiných způsobů upravených v pravidle 61 odst. 2 nařízení č. 2868/95 a v pravidlech 62 až 66 téhož nařízení. V tomto ohledu je třeba ostatně uvést, že průvodní dopis zásilky DHL doručené žalobkyni žádným způsobem neuvádí, že se jedná o doporučený dopis, ale zdůrazňuje, že uvedená zásilka je ‚doručena výlučně prostřednictvím DHL‘. 23 Z výše uvedeného vyplývá, že [sporné] rozhodnutí nebylo žalobkyni doručeno v souladu s požadavky vyplývajícími z použití pravidel 61 a 62 nařízení č. 2868/95. 24 Na rozdíl od toho, co tvrdí žalobkyně, tato okolnost nemůže nicméně vést k závěru, že projednávaná žaloba byla podána ve lhůtě k tomu stanovené. 25 Je totiž třeba připomenout, že podle pravidla 68 nařízení č. 2868/95, nazvaného ‚Vady doručování‘, ‚[d]ošel-li dokument adresátovi, avšak [OHIM] není schopen prokázat, že byl řádně doručen, nebo pokud nebyly dodrženy předpisy týkající se doručování, považuje se dokument za doručený dnem, který stanovil [OHIM] jako den obdržení‘. 26 Toto ustanovení vykládané ve svém celku musí být chápáno v tom smyslu, že [OHIM] přiznává možnost stanovit datum, ke kterému dokument došel adresátovi, pokud není schopen prokázat, že byl řádně doručen, nebo pokud nebyly dodrženy předpisy týkající se doručování, a že přiznává tomuto důkazu právní účinky řádného doručení [rozsudek Soudu ze dne 19. dubna 2005, Success Marketing v. OHIM – Chipita (PAN & CO), T-380/02 a T-128/03, Sb. rozh. s. II-1233, bod 64]. 27 V projednávaném případě je přitom mezi účastníky řízení nesporné, že žalobkyně obdržela zásilku DHL dne 28. října 2005, jak ostatně potvrzuje průvodka uchovávaná v kanceláři odvolacích senátů. 28 Podle pravidla 68 nařízení č. 2868/95 se tak [sporné] rozhodnutí považuje za doručené žalobkyni dne 28. října 2005, takže domněnku stanovenou v pravidle 62 odst. 3 nařízení č. 2868/95 v projednávaném případě nelze použít. Toto je ostatně v souladu s pravidlem 70 odst. 2 nařízení č. 2868/95, podle kterého ‚[j]e-li touto skutečností doručení, považuje se za rozhodnou skutečnost přijetí doručovaného dokumentu, není-li stanoveno jinak‘. Rovněž podle ustálené judikatury týkající se čl. 230 pátého pododstavce ES, v případě, kdy napadený akt byl oznámen adresátovi, lhůta pro podání žaloby začíná běžet dnem jeho obdržení uvedeným adresátem (viz v tomto smyslu rozsudek Soudu ze dne , Bayer v. Komise, T-12/90, Recueil, s. II-219, bod 19, potvrzený v rámci kasačního opravného prostředku rozsudkem Soudního dvora ze dne , Bayer v. Komise, C-195/91 P, Recueil, s. I-5619). 29 Za těchto podmínek je s přihlédnutím k tomu, že v souladu s čl. 63 odst. 5 nařízení č. 40/94 je žalobu třeba podat Soudu ve lhůtě dvou měsíců od doručení rozhodnutí odvolacího senátu, prodloužené o jednotnou lhůtu deseti dnů z důvodu vzdálenosti na základě čl. 102 odst. 2 jednacího řádu, třeba konstatovat, že lhůta pro podání žaloby proti [spornému] rozhodnutí uplynula dne 9. ledna 2006. 30 Projednávaná žaloba, podaná dne 16. ledna 2006, je tedy podána po lhůtě k tomu stanovené a musí být odmítnuta jako nepřípustná.“