ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 326/13

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht München (Německo) dne 1. července 2022 – Generalstaatsanwaltschaft München v. HF

(Věc C-435/22)

(2022/C 326/19)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Oberlandesgericht München

Účastníci původního řízení

Žalobce: Generalstaatsanwaltschaft München

Žalovaný: HF

Předběžná otázka

Musí být článek 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích podepsané dne 19. června 1990 v Schengenu (dále jen „ÚSD“) ve spojení s článkem 50 Listiny základních práv Evropské unie (1) vykládán v tom smyslu, že tyto právní normy brání vydání státního příslušníka třetí země, který není občanem Unie ve smyslu článku 20 SFEU, ze strany orgánů smluvního státu této úmluvy a členského státu EU do třetího státu, pokud dotyčná osoba již byla za tytéž činy, na které se vztahuje žádost o vydání, pravomocně odsouzena některým jiným členským státem Evropské unie a tento rozsudek byl vykonán a pokud by rozhodnutí zamítnout vydání této osoby do třetího státu bylo možné pouze s vědomím, že dojde k porušení dvoustranné smlouvy o vydávání uzavřené s tímto třetím státem?

(1) Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.
4.

Brání čl. 3 odst. 1 a články 4 a 5 směrnice 93/13/EHS, jakož i směrnice 2005/29/ES vnitrostátní judikatuře, podle které neuplatnění záporné marže ve smyslu zvláštní regulace IRPH není – navzdory povinnosti uložené v preambuli oběžníku španělské centrální banky – zneužívající praktikou, když je IRPH méně výhodný než všechny stávající RPSN a na trh byl uváděn, jako kdyby byl stejně výhodný jako EURIBOR, aniž byla zohledněna nutnost připočítat zápornou marži, takže v konečném důsledku by smluvní vztah mohl být ukončen pro neplatnost ujednání, v nichž se stanoví jeho uplatnění, a banky by se měly v budoucnu zdržet jeho uplatňování, protože nabízení této služby zranitelným spotřebitelům na trhu může ovlivnit ekonomické chování a mohlo by být prohlášeno jeho nezačleňování do obchodních smluv pro nekalost, neboť již byl zahrnut do ceny úroků?
C 340/20

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 20. června 2022 – Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance v. Manitou BF SA

(Věc C-407/22)

(2022/C 340/26)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Conseil d'État

Účastníci původního řízení

Navrhovatel: Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance

Odpůrkyně: Manitou BF SA

Předběžná otázka

Brání článek 49 Smlouvy o fungování Evropské unie právním předpisům členského státu upravujícím režim daňové integrace, na jejichž základě může integrující mateřská společnost provést neutralizaci opětovně zahrnutého podílu výdajů a nákladů ve vztahu k dividendám, které obdržela od rezidentních společností zúčastněných na integraci, jakož i – za účelem zohlednění rozsudku Soudního dvora ze dne 2. září 2015, Groupe Steria SCA (C-386/14) – ve vztahu k dividendám, které obdržela od dceřiných společností se sídlem v jiném členském státě, které, pokud by byly rezidenty, by objektivně byly způsobilé pro režim integrace na základě volby, ale které nárok na tuto neutralizaci odpírají rezidentní mateřské společnosti, která se navzdory existence kapitálových vazeb s jinými rezidentními entitami umožňujících vytvoření integrované daňové skupiny nerozhodla pro příslušnost k takové skupině, a to jak ve vztahu k dividendám, které jí vyplácejí její rezidentní dceřiné společnosti, tak ve vztahu k dividendám pocházejícím od dceřiných společností usazených v jiných členských státech, které splňují jiná kritéria způsobilosti než rezidentství?
C 340/21

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 20. června 2022 – Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance v. Bricolage Investissement France SA

(Věc C-408/22)

(2022/C 340/27)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Conseil d'État

Účastníci původního řízení

Navrhovatel: Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance

Odpůrkyně: Bricolage Investissement France SA

Předběžná otázka

Brání článek 49 Smlouvy o fungování Evropské unie právním předpisům členského státu upravujícím režim daňové integrace, na jejichž základě může integrující mateřská společnost provést neutralizaci opětovně zahrnutého podílu výdajů a nákladů ve vztahu k dividendám, které obdržela od rezidentních společností zúčastněných na integraci, jakož i – za účelem zohlednění rozsudku Soudního dvora ze dne 2. září 2015, Groupe Steria SCA (C-386/14) – ve vztahu k dividendám, které obdržela od dceřiných společností se sídlem v jiném členském státě, které, pokud by byly rezidenty, by objektivně byly způsobilé pro režim integrace na základě volby, ale které nárok na tuto neutralizaci odpírají rezidentní mateřské společnosti, která se navzdory existence kapitálových vazeb s jinými rezidentními entitami umožňujících vytvoření integrované daňové skupiny nerozhodla pro příslušnost k takové skupině, a to jak ve vztahu k dividendám, které jí vyplácejí její rezidentní dceřiné společnosti, tak ve vztahu k dividendám pocházejícím od dceřiných společností usazených v jiných členských státech, které splňují jiná kritéria způsobilosti než rezidentství?
2)

Je s tímto cílem slučitelné, aby vlkovi obecnému byla poskytnuta odlišná ochrana podle toho, zda se nachází severně nebo jižně od řeky Douro, s ohledem na to, že (i) z vědeckého hlediska je toto rozlišování v současné době považováno za nevhodné, (ii) že hodnocení stavu jeho ochrany ve třech oblastech, které ve Španělsku obývá, tedy v alpínské, atlantské a středomořské, je v období 2013-2018 nepříznivé, (iii) že se jedná o přísně chráněný druh prakticky ve všech členských státech a zejména v Portugalsku, s nímž je dotčená oblast sdílena, a (iv) na judikaturu SDEU o přirozeném areálu rozšíření a území oblasti, které je třeba zohlednit při posuzování stavu jeho ochrany, přičemž by bylo více v souladu s touto směrnicí, při zohlednění čl. 2 odst. 3, aby byl vlk obecný zařazen do příloh II a IV bez rozlišení oblastí severně a jižně od řeky Douro tak, aby jeho odebrání z volné přírody a usmrcení bylo možné pouze v případě, že neexistuje jiné uspokojivé řešení za podmínek a požadavků, které jsou stanoveny v článku 16? V případě, že bude odlišné zacházení považováno za odůvodněné,
D)

Brání ustanovení 5 dohody připojené ke směrnici Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS takové vnitrostátní právní úpravě, která nestanoví žádné omezení (ani co do počtu, ani co do délky trvání, ani co do důvodů) pro výslovné nebo implicitní obnovení určité dočasné smlouvy, jako je nestálá smlouva na dobu neurčitou ve veřejném sektoru, ale stanoví pouze omezení délky trvání řetězení takové smlouvy s jinými dočasnými smlouvami?
D)

Brání ustanovení 5 dohody připojené ke směrnici Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS takové vnitrostátní právní úpravě, která nestanoví žádné omezení (ani co do počtu, ani co do délky trvání, ani co do důvodů) pro výslovné nebo implicitní obnovení určité dočasné smlouvy, jako je nestálá smlouva na dobu neurčitou ve veřejném sektoru, ale pouze stanoví omezení délky trvání řetězení takové smlouvy s jinými dočasnými smlouvami?
2-

Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení také při výkladu čl. 2 odst. 1 a čl. 17 odst. 1 nařízení č. 1150/2000, ve spojení s čl. 217 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (2) ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, a s čl. 325 Smlouvy FEU, který ukládá členským státům bojovat proti podvodům a jiným protiprávním jednáním ohrožujícím finanční zájmy Unie, tím, že rozhodl, že Česká republika nestanovila dotčené clo opožděně, když toto stanovení neučinila ve dnech následujících po návratu zástupkyně českého celního úřadu, která se účastnila inspekční cestu provedenou Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) v Laosu v listopadu 2007 (důvod směřující proti bodům 94 až 126 napadeného rozsudku). Tribunál tak nesprávně posoudil použitelnost právního rámce v tom smyslu, že tento právní rámec měl České republice umožnit vyčkat až do okamžiku, kdy OLAF poskytne důkazy shromážděné během mise (a nesplnit tak povinnost stanovit nároky Unie na vlastní zdroje), a to na úkor finančních zájmů Unie. Tribunál měl vykládat použitelné právo Unie v tom smyslu, že Česká republika byla v rámci zásady řádné péče neprodleně po návratu její zástupkyně z inspekční cesty povinna požádat OLAF o důkazy shromážděné během této cesty, což by jí umožnilo stanovit nárok Unie na vlastní zdroje ve dnech následujících po návratu české zástupkyně z inspekční cesty do Laosu.
1)

Musí být unijní právo, zejména článek 183 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) (dále jen „směrnice o DPH“); zásady efektivity a rovnocennosti, přímého účinku a proporcionality, a rozsudek Soudního dvora ze dne 23. dubna 2020 ve spojených věcech C-13/18 a C-126/18 Sole-Mizo a Dalmandi Mezőgazdasági (dále jen „rozsudek Sole-Mizo a Dalmandi Mezőgazdasági“), za okolností, kdy se podle práva členského státu úroky z částky nadměrného odpočtu odpočitatelné DPH (dále jen „úroky z DPH“), který nemohl být vrácen z důvodu „podmínky zaplacení protiplnění“, vypočítají za použití úrokové sazby, která nesporně pokrývá krátkodobé úvěrové úroky na peněžním trhu a která je stanovena ve výši základní sazby centrální banky zvýšené o dva procentní body, ve vztahu ke zdaňovacímu období DPH tak, že se tyto úroky počítají od dne následujícího po dni podání přiznání k DPH, v němž osoba povinná k dani uvedla nadměrný odpočet DPH, který musel být z důvodu podmínky „zaplacení protiplnění“ převeden do následujícího zdaňovacího období, do posledního dne pro podání následujícího přiznání k DPH, vykládáno v tom smyslu, že brání takové praxi členského státu, jako je praxe o jakou se jedná v projednávané věci, která neumožňuje kromě úroků z DPH vyplatit osobě povinné k dani úroky, jež mají nahradit škodu, která jí vznikla měnovým znehodnocením, jež nastalo v důsledku času, který uplynul od tohoto zdaňovacího období do skutečného zaplacení těchto úroků?
2)

a) Vyžaduje respektování práv na obhajobu, zejména práva osoby na předložení připomínek před přijetím jakéhokoli aktu, který nepříznivě zasahuje do jejího právního postavení, jež představuje základní zásadu unijního práva, aby v případě, kdy dlužník nezaplatí celní dluh ve stanovené lhůtě a vymáhání je vedeno proti ručiteli, dala celní správa ručiteli předtím příležitost užitečně vyjádřit své stanovisko ke skutečnostem, na kterých celní správa zamýšlí založit své rozhodnutí o vymáhání platby? b) Má na odpověď na otázku 2 a) vliv skutečnost, že dlužník celního dluhu měl před sdělením částky cla příležitost užitečně vyjádřit své stanovisko? c) V případě kladné odpovědi na otázku 2 a), kterému z rozhodnutí, jež nepříznivě zasahuje do právního postavení ručitele, musí předcházet kontradiktorní fáze výměny vyjádření: rozhodnutí celní správy o započtení cla a oznámení celního dluhu dlužníkovi, nebo rozhodnutí o vymáhání platby vůči ručiteli?
b)

Spadá do působnosti těchto pojmů odvolání, po přijetí vnitřního řádu právnické osoby, v projednávané věci EOPPEP, zaměstnanců této právnické osoby z řídících funkcí, aniž by tyto funkce byly odstraněny z organizační struktury, neboť tyto funkce jim byly dočasně přiděleny po začlenění právnických osob soukromého práva, EKEPIS a EKEP, do dotčeného subjektu, takže lze mít za to, že před jejich odvoláním vznikla povinnost informovat zaměstnance a projednat je s nimi?
1)

Vztahuje se čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (1): a. na návrh na změnu práva na styk s dítětem ve smyslu čl. 2 bodu 10 uvedeného nařízení podaný nositelem uvedeného práva na styk s dítětem na základě soudního rozhodnutí s odloženým účinkem odůvodněným zájmy dětí, které je však konečné a nabylo právní moci, vydaného ve státě předchozího obvyklého bydliště dětí více než čtyři měsíce před zahájením řízení u soudu podle čl. 9 odst. 1, b. a to při vyloučení principiální příslušnosti stanovené v článku 8 uvedeného nařízení, i když bod 12 odůvodnění uvedeného nařízení upřesňuje, že „pravidla pro určení příslušnosti ve věcech rodičovské zodpovědnosti stanovená tímto nařízením jsou formulována s ohledem na nejlepší zájmy dítěte, zejména na blízkost[; to znamená,] že příslušným by měl být především soud členského státu, ve kterém má dítě své obvyklé bydliště, s výjimkou určitých případů změny bydliště dítěte (…)“?
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 31. května 2022 – NM v. Autoridade Tributária e Aduaneira

(Věc C-349/22)

(2022/C 359/27)

Jednací jazyk: portugalština

Předkládající soud

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Účastníci původního řízení

Žalobce: NM

Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

Předběžná otázka

Brání článek 110 SFEU takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 8 odst. 1 písm. d) CISV (Código do Imposto Sobre Veículos – zákon o dani z vozidel), která pro osobní automobily, které splňují určitá environmentální kritéria, stanoví snížení částky daně za propuštění motorových vozidel do oběhu (ISV) na 25 %, zůstává v platnosti a vztahuje se ve znění platném od 1. ledna 2021 – které je restriktivnější než předchozí – jak na nová tuzemská vozidla, tak na ojetá vozidla z jiných členských států Evropské unie poprvé registrovaná v Portugalsku po tomto datu, přičemž se na tato vozidla vztahuje stejný daňový režim, ale vytváří situaci, která může být považována za nerovnou mezi ojetými vozidly se stejnou dobou používání, která splňují méně náročná dříve platná environmentální kritéria, ale nesplňují kritéria nového zákona, v závislosti na tom, zda a) byla původně uvedena na trh a registrována v Portugalsku před datem vstupu nového znění zákona v platnost, přičemž v takovém případě se na ně vztahuje snížení daně na 25 %, které lze chápat tak, že se promítá do kupní ceny ojetých vozidel, nebo b) byla registrována v jiném členském státě v době platnosti předchozího znění zákona a byla propuštěna do oběhu v Portugalsku po tomto datu, přičemž v takovém případě se uplatní daň ve výši 100 %?
5.

Pokud ano a s ohledem na přednost unijního práva, jaké procesní úkony by v takovém případě měli soudci soudů, které mají být zrušeny, provést? Jaké důsledky by to mělo pro procesní rozhodnutí soudu, který má být zrušen, ve věcech, které musí být dokončeny, a pro konečná rozhodnutí v těchto věcech?
C 359/30

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 10. června 2022 – LR v. Ministero dell'Istruzione, Ufficio scolastico regionale Lombardia, Ufficio scolastico regionale Friuli Venezia

(Věc C-377/22)

(2022/C 359/34)

Jednací jazyk: italština

Předkládající soud

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: LR

Žalovaní: Ministero dell'Istruzione, Ufficio scolastico regionale Lombardia, Ufficio scolastico regionale Friuli Venezia

Předběžná otázka

Aniž je dotčena možnost posouzení roků služby odpracovaných žalobkyní ve Spojeném království ve smyslu unijního práva, a to i přes vystoupení Spojeného království z Evropské unie, musí být čl. 45 odst. 1 a 2 SFEU a čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení č. 492/2011 (1) vykládány v tom smyslu, že brání takovému ustanovení, jako je čl. 1 odst. 6 nařízení vlády s mocí zákona č. 126/2019, přeměněného se změnami zákonem č. 159/2019, podle něhož se pro účely účasti v mimořádném výběrovém řízení pro přijetí pedagogických pracovníků italských středních škol na dobu neurčitou považují za platné pouze roky dočasné služby, které uchazeči odpracovali v národních státních středních školách, a nikoli také v institucích stejné úrovně v jiných evropských státech, a to s ohledem na specifický účel dotčeného řízení, kterým je boj proti fenoménu zaměstnávání na dobu určitou v Itálii? Za předpokladu, že Soudní dvůr neshledá, že je italská právní úprava abstraktně v rozporu s unijním právním rámcem, lze opatření, která tato právní úprava stanoví, považovat za přiměřená, a to konkrétně ve vztahu k výše uvedenému cíli obecného zájmu, jehož má být dosaženo?

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie (Úř. věst. 2011, L 141, s. 1).
1)

Musí být čl. 3 odst. 5 a 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (1), který vyžaduje, aby práva spotřebitele energie (malého podniku) v případě změny dodavatele energie byla uplatňována v souladu se zásadou, podle které by měl mít oprávněný zákazník možnost snadno změnit dodavatele, a aby změna byla provedena bez diskriminace z hlediska nákladů, úsilí či času, vykládán v tom smyslu, že brání možnosti uložit spotřebiteli energie smluvní pokutu za ukončení smlouvy o dodávkách energie uzavřené na dobu určitou, pokud si spotřebitel přeje změnit dodavatele energie, a to bez ohledu na výši vzniklé škody (čl. 483 § 1 a čl. 484 § 1 a 2 ustawy z dnia 23 kwietnia 1964 r. – Kodeks cywilny (zákon ze dne 23. dubna 1964 – Občanský zákoník)), aniž by v energetickém zákoně (čl. 4j odst. 3a ustawy z dnia 10 kwietnia 1997 r. – Prawo energetyczne (zákon ze dne 10. dubna 1997 – Energetický zákon)) byla stanovena kritéria pro výpočet těchto poplatků nebo pro jejich zmírnění?
E)

Je přeměna smlouvy na stálou smlouvu podle rámcové dohody připojené ke směrnici 1999/70/ES a judikatury SDEU, která ji vykládá, nevyhnutelná na základě zásady přednosti unijního práva i v případě, že by byla považována za odporující článku 23 odst. 2 a článku 103 odst. 3 španělské Ústavy, pokud jsou tyto ústavní normy vykládány v tom smyslu, že přístup ke všem pracovním místům ve veřejné správě, včetně smluvního zaměstnávání, je možný pouze poté, co uchazeč uspěje ve výběrovém řízení, v němž se uplatní zásady rovnosti, uznání zásluh, způsobilosti a veřejnosti? Vzhledem k tomu, že je možný jiný výklad, kterým se řídí Tribunal Constitucional (Ústavní soud, Španělsko), je třeba uplatnit na ústavní normy státu zásadu konformního výkladu tak, aby bylo povinné zvolit výklad, který zajistí jejich slučitelnost s unijním právem, přičemž se v tomto případě má za to, že čl. 23 odst. 2 a čl. 103 odst. 3 Ústavy nezavazují k uplatnění zásad rovnosti, uznání zásluh a způsobilosti na postupy při přijímání zaměstnanců?
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 3. června 2022 – Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) v. Buongiorno Myalert SA

(Věc C-361/22)

(2022/C 368/21)

Jednací jazyk: španělština

Předkládající soud

Tribunal Supremo

Účastnice původního řízení

Navrhovatelka: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex)

Odpůrkyně: Buongiorno Myalert SA

Předběžná otázka

Je třeba čl. 6 odst. 1 písm. c) směrnice 89/104/ES (1) vykládat v tom smyslu, že do omezení práv z ochranné známky implicitně zahrnuje obecnější jednání, na které nyní odkazuje čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice (EU) 2015/2436 (2), a to užívat „ochrannou známku za účelem označení výrobků nebo služeb jako výrobků nebo služeb pocházejících od vlastníka této ochranné známky nebo odkazu na ně jako na výrobky nebo služby daného vlastníka“?

(1) První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92).

(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2436 ze dne 16. prosince 2015, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 2015, L 336, s. 1).
5.

V případě záporné odpovědi na čtvrtou otázku: Musí být čl. 101 odst. 1 SFEU, vykládaný ve smyslu rozsudku ve spojených věcech C-427/16 a C-428/16, CHEZ Elektro Bulgaria, chápán v tom smyslu, že soud legitimní cíle, které odůvodňují použití vnitrostátního ustanovení, podle nějž soud není oprávněn uložit účastníkovi řízení, který neměl ve věci úspěch, náklady odměny advokáta ve výši, která je nižší než minimální částka stanovená nařízením vydaným stavovskou organizaci advokátů, jako je Nejvyšší advokátní rada (Bulharsko) a přezkoumat její přiměřenost s ohledem na dopady na částku konkrétně stanovenou ve věci a zamítnout použití této částky, překračuje-li to, co je nezbytné k dosažení jejích cílů, nebo musí soud zásadně přezkoumat druh kritérií stanovených v nařízení pro výpočet částky a jejich podobu, a, konstatuje-li, že v určitých případech mohou být vyšší než to, co je nezbytné pro dosažení cílů, upustit od použití dotčeného pravidla ve všech případech?
Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2022 the airscreen company GmbH & Co. KG proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 7. března 2022 ve věci T-382/21, the airscreen company GmbH & Co. KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

(Věc C-320/22 P)

(2022/C 424/22)

Jednací jazyk: němčina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: the airscreen company GmbH & Co. KG (zástupci: O. Spieker, D. Mienert, J. Selbmann. advokáti)

Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Moviescreens Rental GmbH

Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodující o přijatelnosti opravných prostředků) rozhodl usnesením ze dne 28. září 2022, že opravný prostředek je nepřijatelný a že navrhovatel ponese vlastní náklady řízení.
3)

Je možné v rámci obecné ověřovací povinnosti plátce daně bez ohledu na provedení a povahu hospodářského plnění, které je uvedeno na fakturách, a s ohledem na článek 167, čl. 168 písm. a) a čl. 178 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), jakož i na zásady právní jistoty a daňové neutrality, požadovat po plátci daně, aby jako podmínku nároku na odpočet DPH – pokud v tomto ohledu neexistuje v členském státě žádné právní ustanovení – udržoval osobní kontakt s vystavitelem faktury nebo aby kontaktoval svého dodavatele pouze na oficiálně oznámenou e-mailovou adresu? Lze mít za to, že tyto okolnosti svědčí o objektivně prokázaném porušení náležité péče, kterou lze od plátce daně očekávat, s ohledem na to, že tyto okolnosti ještě neexistovaly v době, kdy plátce daně prováděl příslušná ověření před zahájením obchodního vztahu, ale jsou to prvky existujícího obchodního vztahu mezi stranami?
2)

Je s ohledem na zásadu nezbytnosti podle článku 273 směrnice [2006/112] a zásadu proporcionality podle čl. 52 odst. 1 Listiny taková právní úprava členského státu, které stanoví, že daňové identifikační číslo společnosti nebo její identifikační číslo pro účely daně z přidané hodnoty může být odňato v důsledku nesložení záruky za zaplacení daně, která byla uložena této společnosti, a to i v případě, že minimální lhůta vyžadovaná obecnými ustanoveními právní úpravy členského státu ohledně řádného svolání rozhodovacího orgánu společnosti neumožňuje tomuto orgánu odvolat, před nabytím právní moci rozhodnutí daňového orgánu, kterým byla výše uvedená záruka uložena, jednatele, u něhož existuje překážka, která vedla k uložení takové záruky, a tedy odstranit tuto překážku ve lhůtě, která by způsobila zánik povinnosti složit záruku, což by umožnilo vyhnout se odnětí daňového identifikačního čísla, v souladu se svobodou podnikání zakotvenou v článku 16 Listiny a právem na prostředek nápravy podle článku 47 Listiny?