122.

Pokud jde o otázky relevantní v projednávané věci, v bodech 16 až 33 odůvodnění se uvádí: „(16) Jedna zúčastněná strana uvedla, že rozdělení výrobního odvětví Unie na jednotlivé segmenty a zeměpisné pokrytí vzorku znamená, že tento vzorek není statisticky reprezentativní. V tomto ohledu se připomíná, že odvětví výroby keramických obkládaček v Unii je velmi roztříštěné a zahrnuje více než 500 výrobců. Rovněž bylo zjištěno, že výrobci jsou zastoupeni ve všech třech segmentech výrobního odvětví (tj. velké, střední a malé společnosti). K tomu, aby bylo zajištěno, že v analýze újmy nepřevládají výsledky velkých společností, nýbrž že byla náležitě zohledněna situace malých společností, na něž společně připadá největší podíl výroby v Unii, usuzovalo se, že by ve vzorku měly být zastoupeny všechny segmenty, tj. malé, střední a velké společnosti. V rámci každého segmentu byly vybrány největší společnosti za předpokladu, že bylo možno zajistit reprezentativnost ze zeměpisného hlediska. (17) Jedna zúčastněná strana rovněž uvedla, že Komise neprokázala, že vzorek je reprezentativní i po odstoupení polského výrobce, a že vzorek byl každopádně nedostatečně reprezentativní, pokud jde o objem prodeje na trhu Unie. (18) Je pravda, že se jeden polský výrobce rozhodl ukončit spolupráci, a musel být proto ze vzorku vyloučen. Není však nezbytně nutné, aby vzorek zohledňoval přesné zeměpisné rozložení a váhu vyrábějících členských států, aby byl reprezentativní. Vzhledem ke skutečnosti, že zeměpisné rozložení je pouze jedním z činitelů, které je nutno vzít v úvahu, aby byla zajištěna reprezentativnost, takovýto přístup by nebyl z administrativního hlediska možný. Spíše postačuje, aby vzorek do značné míry odrážel podíly hlavních dotčených vyrábějících zemí. Na základě tohoto kritéria bylo zjištěno, že odstoupení polské společnosti neovlivnilo celkovou reprezentativnost vzorku. Potvrzuje se proto, že vzorek výrobců v Unii byl dostatečně reprezentativní ve smyslu článku 17 základního nařízení. (19) Pokud jde o tvrzení týkající se celkové reprezentativnosti vzorku, připomíná se, že vzhledem ke skutečnosti, že výrobní odvětví Unie je velmi roztříštěné, je nevyhnutelné, aby společnosti ve vzorku představovaly relativně malou část celkové výroby v Unii. V článku 17 základního nařízení je každopádně stanoveno, že šetření může být omezeno na vzorky, které jsou statisticky reprezentativní nebo které představují největší reprezentativní objem výroby, prodeje nebo vývozu, který může být přiměřeně přezkoumán, aniž by však byla uvedena konkrétní kvantitativní prahová hodnota, pokud jde o výši takovéhoto reprezentativního objemu. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzuje, že vybraný vzorek je reprezentativní ve smyslu článku 17 základního nařízení. (20) Jedna zúčastněná strana uvedla, že Komise nezařadila do vzorku výrobce v Unii, kteří nabízejí nízké prodejní ceny a kteří jsou usazeni v zemích, jako Polsko a Česká republika; takto získaný vzorek prý proto není reprezentativní, pokud jde o průměrné prodejní ceny výrobců v Unii. (21) Pokud jde o výše uvedené tvrzení, Komise zjistila, že průměrné prodejní ceny vzorku výrobního odvětví Unie byly ve stejném rozmezí jako průměrné prodejní ceny ve veřejně dostupných statistikách. V každém případě, a jak je vysvětleno ve 125. bodě odůvodnění, se šetřením prokázalo, že i při zohlednění veřejně dostupných cen v případě těchto zemí by se konečná zjištění významně nezměnila. (22) Řada stran podala připomínky k metodice použité při výběru vzorku výrobního odvětví Unie v porovnání s výběrem vzorku čínských vývozců, který byl založen výhradně na objemu vývozu. (23) Co se týká různých metodik použitých při výběru vzorku výrobců v Unii na straně jedné a čínských vyvážejících výrobců na straně druhé, je nutno podotknout, že metodiky byly použity v souladu s cíli výběru vzorku. Pokud jde o výrobní odvětví Unie, Komise musela posoudit situaci celého výrobního odvětví, a proto byla zvolena kritéria, která zajistí co nejreprezentativnější představu o celém odvětví. Pokud jde o čínské vývozce, považovalo se za vhodné vybrat vzorek na základě největšího objemu vývozu dotčeného výrobku, a proto byli do vzorku zařazeni největší vývozci. Podotýká se rovněž, že v článku 17 základního nařízení není stanovena povinnost vybrat oba vzorky na základě stejných kritérií. V tomto případě bylo mimoto před dokončením výběru vzorku čínských vyvážejících výrobců spolupracujícím stranám v Číně a rovněž čínským orgánům umožněno, aby se k navrhovanému vzorku vyjádřily. S ohledem na složení vzorku byly obdrženy připomínky, nikoli však v souvislosti s jeho reprezentativností. (24) Po poskytnutí konečných informací uvedlo jedno sdružení dovozců, že podle článku 17 základního nařízení by měly být vzorky výrobců v Unii a vyvážejících výrobců vybrány na základě stejných kritérií. Několik čínských stran po poskytnutí konečných informací nadále tvrdilo, že se při výběru příslušných vzorku jednalo o diskriminaci mezi zacházením s čínskými vyvážejícími výrobci a výrobci v Unii. (25) V reakci na tvrzení, jež následovalo po poskytnutí konečných informací, že při výběru vzorku výrobců v Unii a vyvážejících výrobců by měla být použita stejná kritéria, se má z důvodů uvedených v 23. bodě odůvodnění za to, že vzorky mohou být vybrány na základě různých kritérií. Za této situace je toto tvrzení odmítnuto. (26) Pokud jde o skutečnost, že, jak je uvedeno v 23. bodě odůvodnění, nebyly obdrženy žádné připomínky týkající se reprezentativnosti vzorku, tyto strany tvrdí, že v době výběru vzorku nebyly čínské strany informovány o tom, že se pro výběr vzorku použijí různá kritéria, a proto tuto skutečnost nemohly připomínkovat. [...] (28) Po poskytnutí konečných informací uvedla jedna ze zúčastněných stran, že tím, že Komise při výběru vzorku přihlédla k různým segmentům, byl porušen čl. 4 odst. 1 základního nařízení, podle kterého je nutno analýzu provést ve vztahu k celému výrobnímu odvětví Unie, a nikoli určitým skupinám nebo typům společností. (29) Tvrzení, že rozdělení vzorku do tří segmentů je porušením čl. 4 odst. 1 základního nařízení, nelze uznat. Z 23. bodu odůvodnění lze vyvodit, že vybraný vzorek představoval celé výrobní odvětví Unie a nikoli pouze určitou skupinu společností, jak tvrdí dotčená strana. Kromě toho čl. 17 odst. 1 základního nařízení výslovně umožňuje použít ke zjištění újmy výběr vzorku. Toto tvrzení bylo tudíž neopodstatněné, a bylo odmítnuto. (30) Po poskytnutí konečných informací zpochybnila tatáž zúčastněná strana skutečnost, že při výběru vzorku bylo zohledněno zeměpisné rozložení, přičemž tvrdila, že Unie je jednotným trhem a že podle čl. 17 odst. 1 základního nařízení může být vzorek vybrán pouze na základě největšího reprezentativního objemu. (31) Pokud jde o tvrzení týkající se použití kritéria zeměpisného rozložení, je možné konstatovat, že se jedná o roztříštěné výrobní odvětví a že zeměpisné rozložení výrobců v členských státech slouží při posuzování reprezentativnosti společností zařazených do vzorku k tomu, aby byly zohledněny rozličné podmínky, které se mohou v Unii vyskytovat. Vzorek zahrnuje členské státy, v nichž se vyrábí přibližně 90 % výroby v Unii. Po odstoupení polské společnosti zůstala tato úroveň stále vysoká, a to přibližně na 80 %. Metodika, již Komise použila, tedy zajistila, že vzorek reprezentoval výrobu v Unii jako celek a byl v souladu s čl. 17 odst. 1 základního nařízení. Proto bylo toto tvrzení odmítnuto. (32) Po poskytnutí konečných informací tvrdila jedna zúčastněná strana, že do vzorku výrobců v Unii byly vybrány pouze střední a malé společnosti, které měly údajně vyšší náklady a ceny než velké čínské společnosti. (33) Toto tvrzení nebylo podloženo žádnými důkazy. Je třeba poznamenat, že vzorek zahrnoval společnosti ze všech segmentů. Kromě toho mohou být náklady ovlivněny i jinými činiteli, než je velikost společnosti, jako jsou náklady na suroviny, odpisy nebo využití kapacity.“