57

Ohledně porušení práva společnosti Schneider na obhajobu vycházejícího z analýzy dopadu spojení na francouzské sektorové trhy a opatření k nápravě navržených žalobkyní, rozsudek Schneider I uvedl následující: „444 Komise byla povinna […] obzvláště jasně upřesnit problémy hospodářské soutěže vyvolané navrženou transakcí, aby umožnila oznamujícím stranám předložit užitečně a v dané lhůtě návrhy na převod aktiv, které by případně umožnily dosáhnout slučitelnosti spojení se společným trhem. 445 […] ze znění rozhodnutí nevyplývá, že by se oznámení námitek [ze dne 3. srpna 2001] s dostatečnou jasností a přesností zabývalo posílením postavení společnosti Schneider vůči francouzským distributorům elektrických zařízení nízkého napětí, které by vyplývalo nejen z připojení prodejů společnosti Legrand na trzích se součástkami panelových rozváděčů elektřiny, ale rovněž z dominantního postavení společnosti Legrand v segmentech ultra-terminálních elektrických zařízení. Je třeba zejména poznamenat, že obecný závěr oznámení námitek uvádí různé vnitrostátní sektorové trhy dotčené spojením […], aniž by nicméně prokázal, že postavení jedné z obou oznamujících stran na daném výrobkovém trhu by jakkoliv podporovalo postavení druhé strany na jiném sektorovém trhu. […] 453 […] oznámení námitek neumožnilo společnosti Schneider, aby v celém rozsahu zhodnotila problémy hospodářské soutěže, které Komise z důvodu spojení identifikovala […] na francouzském trhu elektrických zařízení nízkého napětí na úrovni distribuce. 454 Z toho vyplývá, že právo společnosti Schneider na obhajobu bylo porušeno v několika ohledech. 455 Společnost Schneider byla nejdříve zbavena možnosti účelně věcně zpochybnit tvrzení Komise, podle kterého bylo ve Francii na úrovni distribuce posíleno dominantní postavení společnosti Schneider v odvětví součástek pro distribuční a koncové panelové rozváděče z důvodu dominantního postavení společnosti Legrand v odvětví ultra-terminálních zařízení. 456 Společnost Schneider tak neměla ani ve své odpovědi na oznámení námitek, ani v průběhu jednání dne 21. srpna 2001 příležitost předložit své připomínky v tomto ohledu. 457 Pokud by tomu tak nebylo, mohla Komise své stanovisko změnit, nebo naopak posílit prokazování svého tvrzení novými skutečnostmi, takže Rozhodnutí mohlo být v každém případě rozdílné. 458 Dále je třeba vycházet z toho, že společnost Schneider neměla příležitost předložit účelně a v přiměřené lhůtě návrhy na převod aktiv v dostatečném rozsahu, který by umožnil vyřešit problémy hospodářské soutěže identifikované Komisí na relevantních francouzských sektorových trzích. 459 Soud v tomto ohledu uvádí, že společnost Schneider na jednání zdůraznila, že skutečně nemohla včas předložit opatření k nápravě problémů hospodářské soutěže, díky nimž nenapadla Rozhodnutí. 460 Společnost Schneider tak mohla být nepřímo zbavena možnosti získat souhlas, jenž by Komise mohla udělit navrženým nápravným opatřením, pokud by oznamující strany měly možnost předložit v přiměřené lhůtě návrhy oddělení v rozsahu, který by postačoval pro vyřešení všech problémů hospodářské soutěže, jež Komise identifikovala na úrovni distribuce ve Francii. 461 Dopad těchto vad je o to závažnější, že opatření k nápravě, jak Komise opakovaně uvedla na jednání, představují jediný způsob, jak zabránit prohlášení o neslučitelnosti spojení spadajícího pod čl. 2 odst. 3 nařízení. 462 Vzhledem k tomu, že Rozhodnutí je v důsledku toho stiženo porušením práva na obhajobu, je namístě žalobní důvod přijmout. 463 Rozhodnutí musí být za těchto podmínek zrušeno, aniž by bylo třeba rozhodnout o dalších žalobních důvodech a argumentech vyjádřených společností Schneider na podporu její žaloby, které směřují zejména proti posouzení ze strany Komise návrhů na převod aktiv předložených společností Schneider k dosažení slučitelnosti spojení se společným trhem. 464 Podle článku 233 ES je Komise povinna přijmout nezbytná opatření, aby vyhověla tomuto zrušujícímu rozsudku. 465 Tato opatření k výkonu rozsudku musí respektovat důvody, které představují nezbytnou oporu výroku rozsudku (rozsudek Soudního dvora ze dne 26. dubna 1988, Asteris a další v. Komise, 97/86, 99/86, 193/86 a 215/86, Recueil, s. 2181, bod 27). Relevantní důvody tohoto rozsudku zejména požadují, za předpokladu, že bude znovu zahájen přezkum slučitelnosti oznámeného spojení, že společnost Schneider bude schopna ve vztahu k dotčeným vnitrostátním sektorovým trhům, ohledně kterých nebyla tímto rozsudkem zrušena hospodářská analýza obsažená v Rozhodnutí, a sice francouzským sektorovým trhům, užitečně uplatnit svoji obhajobu a případně navrhnout nápravná opatření odpovídající na námitky, které Komise učinila a dříve upřesnila.“