Keywords

Summary



Keywords

1. Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Akty, které se jich bezprostředně a osobně dotýkají – Normativní akt – Směrnice

(Čl. 230 pododstavec 4 ES a článek 249 ES)

2. Žaloba na neplatnost – Žaloba podaná evropským hospodářským zájmovým sdružením – Přípustnost – Podmínky

(Čl. 230 pododstavec 4 ES; nařízení Rady č. 2137/85)

3. Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Akty, které se jich bezprostředně a osobně dotýkají – Směrnice o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků – Žaloba evropského hospodářského zájmového sdružení seskupujícího sdružení podniků vyrábějících chemické výrobky – Nepřípustnost

(Čl. 230 pododstavec 4 ES; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/15)

4. Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Akty, které se jich bezprostředně a osobně dotýkají – Směrnice o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků – Akt, který se může bezprostředně nebo osobně dotýkat některých subjektů z důvodů smluv uzavřených před jeho účinností – Podmínky

(Čl. 230 pododstavec 4 ES; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/15)

5. Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Akty, které se jich bezprostředně a osobně dotýkají – Žaloba podaná sdružením podniků, které se účastnilo procesu přijímání aktu – Přípustnost – Podmínky

(Čl. 230 pododstavec 4 ES)

6. Evropská společenství – Soudní přezkum legality aktů orgánů Společenství – Akty s obecnou působností – Povinnost vnitrostátních soudů používat vnitrostátní procesní předpisy způsobem umožňujícím zpochybnit legalitu aktů Společenství s obecnou působností – Zahájení řízení o žalobě na neplatnost před soudem Společenství v případě nepřekonatelných překážek na úrovni vnitrostátních procesních předpisů – Vyloučení

(Čl. 230 pododstavec 4 ES)

Summary

1. Článek 230 čtvrtý pododstavec Smlouvy o ES sice výslovně neupravuje přípustnost žalob na neplatnost podaných jednotlivci proti směrnici, ale pouze tato okolnost není dostačující, aby byly takové žaloby prohlášeny za nepřípustné. Krom toho orgány Společenství nemohou samotnou volbou formy dotčeného aktu vyloučit soudní ochranu, kterou toto ustanovení Smlouvy jednotlivcům zaručuje. Proto skutečnost, že napadený akt má svou povahou obecnou působnost a že nepředstavuje rozhodnutí ve smyslu článku 249 ES, sama o sobě nepostačuje k vyloučení možnosti, aby proti němu podal jednotlivec žalobu na neplatnost.

(viz body 34, 37)

2. Přípustnost žaloby na neplatnost podané sdružením založeným za účelem podpory kolektivních zájmů určité kategorie procesních subjektů závisí na okolnosti, není-li dán vlastní zájem na podání žaloby, zda by tuto žalobu mohli členové takového sdružení podat individuálně. Toto řešení je třeba přijmout rovněž v případě evropského hospodářského zájmového sdružení (EHZS), které má, ve smyslu článku 3 nařízení č. 2137/85 o EHZS, za cíl pouze usnadňovat nebo rozvíjet hospodářskou činnost svých členů za účelem zvýšení jejich hospodářských výsledků, takže má jen pomocnou povahu.

(viz bod 43)

3. Žaloba na neplatnost podaná evropským hospodářským zájmovým sdružením seskupujícím dvě sdružení podniků vyrábějící chemické výrobky proti směrnici 2003/15, kterou se mění směrnice 76/768 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků, je nepřípustná.

Negativní účinky, které mají zákazy zavedené uvedenou směrnicí a označování, které tato směrnice ohledně neexistence zkoušek na zvířatech povoluje, na soutěžní postavení podniků zastoupených dotčenými sdruženími je totiž necharakterizují vůči ostatním podnikům, které nedodávají do kosmetického odvětví nebo které se omezují na tento trh, ale neprovádějí zkoušky svých přísad na zvířatech nebo nepoužívají látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci. V tomto ohledu k tomu, aby byly některé subjekty aktem osobně dotčeny, nestačí, že jsou tímto aktem obecné působnosti hospodářsky více dotčeny než jejich soutěžitelé.

Krom toho okolnost, že tytéž podniky jsou v určitých zemích nejdůležitějšími podniky v odvětví, nemůže vést k závěru, že patří k okruhu hospodářských subjektů, které jsou individualizované a identifikovatelné na základě kritérií vztahujících se k dotčeným výrobkům nebo k vykonávaným hospodářským činnostem, jestliže může být obchodní činnost a priori vykonávána jakýmkoli podnikem, který se může aktuálně či potenciálně nacházet v totožné situaci jako tyto podniky.

Stejně tak, existence právní ochrany, jako je patent, know-how a obchodní tajemství podniků zastoupených sdruženími, které jsou členy žalujícího sdružení, je nemůže charakterizovat vůči ostatním výrobcům chemických výrobků dotčených směrnicí 2003/15. Jednak se posledně uvedení výrobci mohou stejně tak dovolávat uvedené ochrany ve svůj prospěch, jelikož výroba výrobků a jejich uvádění na trh probíhají často pod ochranou práv z duševního vlastnictví. Jednak, i když každý patent označuje výrobek, který chrání, uvedená směrnice nezamezuje použití specifického patentu, takže případné dotčení práv z duševního vlastnictví vyplývá pouze z neosobní okolnosti spočívající v tom, že jsou vyráběny látky používané kosmetickým průmyslem.

(viz body 46–47, 49, 57)

4. Aby tvrzení smluvních závazků vedlo k přípustnosti žaloby na neplatnost proti normativnímu aktu, jako je směrnice 2003/15, kterou se mění směrnice 76/768 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků, podle čl. 230 čtvrtého pododstavce ES, je zaprvé třeba, aby ustanovení vyšší právní síly oproti dotčenému aktu zavazovalo orgány, aby specificky přihlédly k situaci žalujících podniků oproti ostatním osobám dotčeným tímto aktem. Zadruhé je třeba, aby uvedené podniky měly již uzavřené smlouvy, jejichž plnění, stanovenému pro období provádění napadeného aktu, bylo v plném rozsahu nebo částečně zamezeno.

(viz bod 53)

5. Jestliže skutečnost, že sdružení podniků hrálo roli v postupu, který vedl k přijetí aktu s obecnou působností, může odůvodnit přípustnost žaloby na neplatnost podané uvedeným sdružením proti takovému aktu, ačkoli členské podniky tohoto sdružení nejsou bezprostředně a osobně tímto aktem dotčeny, skutečnost dobrovolné účasti na přípravě aktu legislativní povahy v rámci postupu, který neupravuje účast jednotlivců, nemůže na rozdíl od postupu, který takovou účast upravuje, založit právo podat žalobu proti tomuto aktu.

(viz body 63–65)

6. Vedle toho, že je věcí členských států stanovit systém žalobních prostředků a řízení, které umožní zajistit dodržování práva na účinnou soudní ochranu a vyplnit případně mezery ve Smlouvách v tomto ohledu, není přípustný výklad pravidel o přípustnosti uvedených v článku 230 Smlouvy o ES, podle kterého by musela být žaloba na neplatnost prohlášena za přípustnou, pokud je prokázáno po konkrétním přezkumu vnitrostátních procesních pravidel soudcem Společenství, že tato pravidla nedovolují jednotlivci podat žalobu, která mu umožňuje zpochybnit platnost napadeného aktu Společenství. Taková právní úprava by totiž v každém jednotlivém případě vyžadovala, aby soudce Společenství přezkoumával a vykládal vnitrostátní procesní právo, což by překročilo jeho pravomoci v rámci kontroly legality aktů Společenství.

(viz bod 70)