CS Úřední věstník Evropské unie C 419/28

Kasační opravný prostředek podaný dne 28. července 2016 mobile.de GmbH, dříve mobile.international GmbH proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. května 2016 ve spojených věcech T–322/14 a T–325/14, mobile.international v. EUIPO – Rezon

(Věc C-418/16 P)

(2016/C 419/37)

Jednací jazyk: němčina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: mobile.de GmbH, dříve mobile.international GmbH (zástupce: T. Lührig, advokát)

Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Rezon OOD

Návrhová žádání

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu (osmého senátu) vydaný dne 12. května 2016 ve spojených věcech T–322/14 a T–325/14 a

— uložil Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví náhradu nákladů řízení

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 57 odst. 2 nařízení o ochranné známce (1) ve spojení s pravidlem 22 odst. 2 a pravidlem 40 odst. 6 prováděcího nařízení (2), neboť v rozporu se všeobecně uznávanými výkladovými zásadami právní nauky vykládá pojem „důkaz o užívání“ stanovený v čl. 57 odst. 2 nařízení o ochranné známce odlišně, než jak je stanoveno v pravidlu 22 odst. 2 a pravidlu 40 odst. 6 prováděcího nařízení. Rozdílný výklad téhož pojmu uvedeného v nařízení o ochranné známce a v prováděcím nařízení není slučitelný se zásadou právní jistoty a jasnosti. Dále Tribunál nezohledňuje to, že pravidlo 40 odst. 2 a pravidlo 22 odst. 2 prováděcího nařízení vylučují v řízení o prohlášení neplatnosti opožděné předložení důkazů a že EUIPO nemá žádný prostor pro uvážení. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek má za to, že ustanovení čl. 57 odst. 1 nařízení o ochranné známce by bylo použitelné pouze tehdy, pokud by je EUIPO již uplatnilo, čímž z něj nemůže vycházet rozhodnutí odvolacího senátu ani Tribunálu.

Napadené rozhodnutí je rovněž v rozporu s čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce, neboť se tribunál dopustil nesprávného právního posouzení použitelnosti čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce, i když uplatnění pravidla 40 odst. 6 a pravidla 22 odst. 2 prováděcího nařízení v řízení o prohlášení neplatnosti brání systematický výklad pravidla 50 odst. 1 třetí pododstavec prováděcího nařízení.

Kromě toho nejsou splněny ani podmínky stanovené v čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce, neboť vedlejší účastnice řízení neuvedla v rámci celého řízení žádný oprávněný důvod pro opožděné předložení výpočtů, které měla k dispozici od samého počátku. Tribunál tím rovněž nesprávně uplatnil čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce, neboť fáze řízení a okolnosti přímo vylučují zohlednění opožděně předložených důkazů. Tribunál navíc zkreslil skutečnosti tím, že nesprávně vymezil skutkový stav, čímž v případě výpočtů předložených před odvolacím senátem nešlo o „doplňující“ nebo „znázorňující“ důkazy.

Tribunál nezkoumal fonetické ani pojmové rozdíly od skutečně používaných označení a v zásadě se nezaměřil na celkový dojem, ale na jednotlivé části, čímž nesprávně uplatnil čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce.

Tribunál zjevně zohlednil irelevantní důkazy, přestože tyto nebyly datovány nebo nebyly z rozhodného období. Tím se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení čl. 57 odst. 2 nařízení o ochranné známce ve spojení s pravidlem 22 odst. 3 a 4 prováděcího nařízení.

Tribunál měl nesprávně za to, že nemusí zkoumat námitku zneužití práva. Námitku zániku práv v důsledku jejich dlouhodobého neuplatňování Tribunál vůbec nepřezkoumal.

Konečně je napadené rozhodnutí v rozporu s čl. 64 odst. 1 nařízení o ochranné známce, když měl Tribunál nesprávně za to, že odvolací senát mohl zrušit a vrátit k dalšímu projednání rozhodnutí zrušovacího oddělení pouze stran služeb „reklamy ve spojení s vozidly“, a pokud jde o jiné služby, jejichž používání nebylo prokázáno, měl pravomocně rozhodnout a otevřeně konstatovat v pravomocném výroky částečné zamítnutí návrhů na prohlášení neplatnosti pro nedostatek důkazů o užívání.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).

(2) Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1).