STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY

VERICI TRSTENJAK

přednesené dne 14. května 2009 ( 1 )

Věc C-199/08

Erhard Eschig

v.

UNIQA Sachversicherung AG

„Pojištění právní ochrany — Směrnice 87/344/EHS — Článek 4 odst. 1 — Právo pojištěného na svobodný výběr advokáta — Smluvní omezení — Více pojištěných osob poškozených toutéž událostí — Výběr právního zástupce pojistitelem“

I – Úvod

1. Předmětem tohoto řízení je předběžná otázka podaná rakouským Oberster Gerichtshof (dále jen „předkládající soud“) ohledně výkladu směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany ( 2 ). Předběžná otázka se týká čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344, který stanoví, že je-li třeba obrátit se na advokáta nebo na jinou osobu, která má podle vnitrostátního práva vhodnou kvalifikaci (dále bude pro advokáta nebo jinou osobu s vhodnou kvalifikací podle vnitrostátního práva používán nadřazený pojem „právní zástupce“) k obhajování a zastupování pojištěného nebo k hájení jeho zájmů při soudním nebo správním řízení, musí mít pojištěný možnost si takového právního zástupce svobodně vybrat.

2. Důvodem pro vznik sporu v původním řízení bylo odmítnutí žalované v původním řízení uhradit žalobci v původním řízení náklady na advokáta, na kterého se obrátil v souvislosti s úpadkem dvou podniků poskytujících služby spojené s cennými papíry. Žalovaná v původním řízení to odůvodnila tím, že podle všeobecných pojistných podmínek obsažených ve smlouvě náleží právo zvolit právního zástupce jí, protože několik jejích pojištěnců bylo poškozeno úpadkem, a tudíž se jedná o případ takzvané hromadné škody.

3. Předkládající soud se táže, zda je třeba čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 vykládat tak, že brání výkladu vnitrostátního ustanovení, podle kterého může pojistitel do smlouvy na pojištění právní ochrany zahrnout klauzuli, která ho v pojistných událostech, ve kterých je poškozen větší počet pojištěných toutéž událostí, opravňuje k výběru právního zástupce, a tím omezuje právo jednotlivého pojištěného na svobodný výběr právního zástupce (dále jen „klauzule o hromadné škodě“).

II – Právní rámec

A – Právo Společenství

4. Podle německé jazykové verze ( 3 ) jedenáctého bodu odůvodnění směrnice 87/344 zájmy osob pojištěných na krytí výloh právní ochrany předpokládají, že pojištěný si může sám zvolit advokáta nebo jinou osobu s kvalifikací uznanou právními předpisy jednotlivých členských států k zastupování při soudním nebo správním řízení, a to kdykoli dojde ke střetu zájmů.

5. Podle dvanáctého bodu odůvodnění směrnice 87/344 by členským státům měla být dána možnost zprostit pojišťovny povinnosti umožnit pojištěnému tento svobodný výběr advokáta, jestliže je pojištění právní ochrany omezeno na případy vznikající při provozu silničních vozidel na jejich území a jestliže jsou splněny další omezující podmínky.

6. Článek 3 směrnice 87/344 zní: „(1) Pojištění právní ochrany musí být předmětem samostatné smlouvy oddělené od smlouvy vypracované pro jiná pojistná odvětví, nebo předmětem zvláštní části sdružené smlouvy, ve které musí být specifikována povaha pojištění právní ochrany a uvedena, pokud to členský stát vyžaduje, odpovídající výše pojistného. (2) Každý členský stát učiní nezbytná opatření, aby zajistil, že pojišťovny usazené na jeho území podle volby učiněné členským státem nebo, pokud s tím členský stát souhlasí, podle vlastní volby přijmou alespoň jedno z těchto alternativních řešení: a) pojišťovna zajistí, aby žádný z jejích zaměstnanců zabývajících se vyřizováním nároků na úhradu výloh právní ochrany nebo právním poradenstvím pro toto odvětví nevykonával současně podobnou činnost — ani pro jiné odvětví provozované pojišťovnou, pokud se jedná o kompozitní pojišťovnu, — ani, bez ohledu na to, zda se jedná o kompozitní nebo specializovaný podnik, v jiném podniku s finančními, obchodními nebo administrativními vazbami na pojišťovnu a provozujícím jedno nebo více jiných odvětví pojištění uvedených ve směrnici 73/239/EHS; b) pojišťovna pověří vyřizováním nároků na úhradu výloh právní ochrany jinou pojišťovnu s vlastní právní subjektivitou. Tato pojišťovna musí být uvedena ve zvláštní smlouvě nebo ve zvláštní části sdružené smlouvy uvedené v odstavci 1. Jestliže tato pojišťovna se samostatnou právní subjektivitou má vazby na jiný podnik, který provozuje jedno nebo více odvětví pojištění podle bodu A přílohy směrnice 73/239/EHS, nesmějí zaměstnanci pojišťovny zabývající se zpracováním nároků z pojistných událostí nebo právním poradenstvím spojeným s tímto zpracováním současně vykonávat stejnou nebo podobnou činnost v tomto jiném podniku. Členský stát může navíc stanovit stejné podmínky i pro členy vedení pojišťovny; c) pojišťovna smluvně zajistí pojištěnému právo vybrat si od okamžiku, kdy mu vzniká vůči pojistiteli právo vyžadovat od pojistitele činnost, k ochraně svých zájmů advokáta podle vlastní volby nebo, pokud to vnitrostátní právo připouští, jinou náležitě kvalifikovanou osobu. (3) Ať je přijato jakékoli řešení, považují se zájmy osob majících pojištění právní ochrany podle této směrnice za zabezpečené rovnocenným způsobem.“

7. Článek 4 směrnice 87/344 stanoví: „(1) Každá smlouva na pojištění právní ochrany musí výslovně uznávat, že a) je-li třeba obrátit se na advokáta nebo na jinou osobu, která má podle vnitrostátního práva vhodnou kvalifikaci k obhajování a zastupování pojištěného nebo k hájení jeho zájmů při jakémkoli soudním nebo správním řízení, musí mít pojištěný možnost si takového advokáta nebo jinou osobu svobodně vybrat; b) pojištěný musí mít možnost svobodně si vybrat advokáta, nebo jestliže tomu dá přednost, v rozsahu umožněném vnitrostátním právem jakoukoli jinou náležitě kvalifikovanou osobu k hájení svých zájmů, kdykoli dojde ke střetu zájmů. (2) Advokátem se rozumí jakákoli osoba oprávněná vykonávat svou profesní činnost pod jedním z názvů uvedených ve směrnici Rady 77/249/EHS.“

8. Článek 5 směrnice 87/344 zní: „(1) Kterýkoli členský stát může pojištění právní ochrany vyjmout z uplatňování čl. 4 odst. 1, jsou-li současně splněny všechny následující podmínky: a) pojištění je omezeno na případy vzniklé z používání silničních vozidel na území dotyčného členského státu; b) pojištění je spojeno se smlouvou o poskytnutí asistence v případě nehody nebo poruchy silničního vozidla; c) pojistitel právní ochrany ani pojistitel asistence neprovozují žádné odvětví pojištění odpovědnosti; d) jsou přijata opatření, aby právní poradenství a zastupování každé ze sporných stran v případě sporu bylo vykonáváno zcela nezávislými advokáty, pokud mají tyto strany pojištění právní ochrany u stejného pojistitele. (2) Výjimkou poskytnutou pojišťovně členským státem podle odstavce 1 není dotčeno uplatňování čl. 3 odst. 2.“

B – Vnitrostátní právo

9. Vnitrostátní právní rámec je tvořen § 158k a §158p zákona o pojistné smlouvě z roku 1958 (dále jen „VersVG“). Ustanovení § 158k VersVG zní: „(1) Pojištěný je oprávněn vybrat si ke svému zastupování v soudním nebo správním řízení osobu oprávněnou na základě své profese zastupovat účastníky řízení. Krom toho si pojištěný k dalšímu hájení svých právních zájmů může svobodně vybrat advokáta, jestliže u pojistitele vznikl střet zájmů. (2) V pojistné smlouvě může být dohodnuto, že pojištěný si k zastupování v soudním nebo správním řízení může zvolit pouze osobu oprávněnou na základě své profese zastupovat účastníky řízení se sídlem kanceláře v místě soudního nebo správního orgánu příslušného k řízení v prvním stupni. V případě, že v tomto místě nemají sídlo své kanceláře alespoň čtyři takové osoby, musí být právo volby rozšířeno na osoby z obvodu příslušného soudu prvního stupně, ve kterém se uvedený orgán nachází. (3) Požaduje-li pojištěný zajištění právního zástupce v soudním nebo správním řízení, musí být informován o právu podle odstavce 1 první věty; v případě střetu zájmů je třeba informovat o právu podle odstavce 1 druhé věty. Pověřila-li pojišťovna vyřízením nároků na náhradu škody jinou pojišťovnu (§158j druhá věta), vztahuje se informační povinnost na tuto pojišťovnu.“

C – Všeobecné podmínky pojištění právní ochrany

10. Všeobecné podmínky pojištění právní ochrany jsou vzorové podmínky vypracované rakouskou asociací pojišťoven. Článek 6.7.3 těchto podmínek, ve znění platném v roce 1995 (dále jen „ARB 1995“), zní: „Pokud více pojištěných k hájení svých právních zájmů požívá pojistné ochrany z jedné nebo několika pojistných smluv a pokud jejich zájmy na základě téže nebo obdobné příčiny směřují proti témuž odpůrci nebo týmž odpůrcům, je pojistitel oprávněn své plnění prozatím omezit na mimosoudní obranu právních zájmů pojištěných a vedení nezbytných vzorových procesů jím vybranými právními zástupci. Jestliže nebo jakmile pojištění nejsou těmito opatřeními dostatečně chráněni proti ztrátě svých nároků, zejména hrozícím promlčením, přebírá nadto pojistitel také náklady na společné žaloby nebo další společné formy mimosoudní a soudní obrany zájmů jím vybranými právními zástupci.“

III – Skutkový stav, původní řízení a předběžné otázky

11. Žalobce v původním řízení Dr. Eduard Eschig uzavřel s žalovanou v původním řízení, společností UNIQA Sachversicherung AG, pojištění právní ochrany, a dohodli se na použitelnosti ARB z roku 1995.

12. Žalobce v původním řízení investoval peníze ve dvou podnicích poskytujících služby spojené s cennými papíry. Tyto podniky se dostaly do úpadku. Tímto úpadkem byl dotčen žalobce v původním řízení a několik tisíc dalších investorů. Žalobce v původním řízení pověřil advokátní kancelář sídlící v místě svého bydliště, aby jej zastupovala, zejména v insolvenčním řízení zahájeném ohledně majetku těchto podniků, v trestním řízení vedeném proti orgánům těchto podniků a v řízení vedeném proti Rakouské republice ve věci zanedbání dohledu nad finančním trhem.

13. Žalobce v původním řízení požádal žalovanou v původním řízení o přislíbení krytí nákladů na již uskutečněné a budoucí kroky svých advokátů. To žalovaná v původním řízení odmítla. Poukazovala na skutečnost, že je u ní pojištěno přibližně 180 poškozených. Článek 6.7.3 ARB 1995 v takovém případě stanovil, že pojištěnci mohou být místo samostatných řízení odkázáni na vzorová řízení, příp. na kolektivní žaloby, a že v takovém případě má právo vybrat právního zástupce pojistitel. Není tudíž povinna k úhradě nákladů jím zahájeného samostatného řízení.

14. Nato žalobce v původním řízení podal proti žalované v původním řízení žalobu jednak na určení, že žalovaná je povinna krýt náklady na úkony jeho advokátů ve výše uvedených a budoucích řízeních, a jednak na určení, že článek 6.7.3 ARB z roku 1995 je neúčinný, a tudíž není součástí smlouvy o pojištění právní ochrany. Žalobce v původním řízení neuspěl se svým návrhem ve dvou stupních. Soudy v obou stupních rozhodly, že výklad § 158k VersVG, podle kterého je přípustná klauzule o hromadné škodě, jako je článek 6.7.3 ARB 1995, je slučitelný s čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344.

15. Předkládající soud, který rozhoduje o opravném prostředku „Revision“, má pochybnosti ohledně výkladu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344. Na jedné straně článek 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 stanoví právo na svobodný výběr právního zástupce. To podporuje názor žalobce v původním řízení. Na druhé straně v pojistných událostech, ve kterých je poškozen větší počet pojištěných toutéž událostí, lze na jeho základě odvodit přípustnost klauzule o hromadné škodě. Náklady společného právního zástupce v případě vzorového řízení nebo kolektivní žaloby více pojištěnců jsou podstatně nižší než náklady v případě podávání samostatných žalob. Taková úspora nákladů je nezbytná i z hlediska zájmu pojišťovací společnosti.

16. V případě, že tento výklad § 158 k VersVG je slučitelný s čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344, by mělo být určeno, podle jakých kritérií je třeba případy hromadné škody odlišit od ostatních případů. Předkládající soud má pochybnosti, zda je taková klauzule, jako je článek 6.7.3 ARB z roku 1995, podle které má pojistitel právo vybrat právního zástupce v případě, že je poškozeno více pojištěnců, slučitelná se směrnicí 87/344.

17. Předkládající soud přerušil původní řízení a předložil Soudnímu dvoru následující předběžné otázky: „1) Je třeba čl. 4 odst. 1 směrnice 87/344 vykládat tak, že brání klauzuli obsažené ve všeobecných pojistných podmínkách pojistitele právní ochrany, která pojistitele v pojistných událostech, ve kterých je poškozen větší počet pojištěných toutéž událostí (například insolvencí podniku poskytujícího služby spojené s cennými papíry), opravňuje k výběru právního zástupce, a tím omezuje právo jednotlivého pojištěného na svobodný výběr advokáta? 2) V případě záporné odpovědi na první otázku: za jakých podmínek se jedná o případ ‚hromadné škody‘, která ve smyslu uvedené směrnice (resp. jejího doplnění) umožňuje přiznat právo na výběr právního zástupce pojistiteli namísto pojištěného?“

IV – Řízení před Soudním dvorem

18. Předkládací usnesení ze dne 23. dubna 2008 bylo kanceláři Soudního dvora doručeno dne .

19. Žalobce a žalovaná v původním řízení, vláda Rakouské republiky a vláda České republiky, jakož i Komise Evropských společenství předložili písemná vyjádření.

20. Jednání, které se konalo dne 11. března 2009, se účastnili a svá vyjádření doplnili zástupci žalobce a žalobkyně v původním řízení, vlády Rakouské republiky a vlády České republiky, jakož i Komise.

V – Hlavní argumenty zúčastněných

21. Všichni zúčastnění se shodují na tom, že účelem směrnice 87/344 mělo být odstranění překážek přístupu na trh v oblasti pojištění právní ochrany, které vyplývaly z vnitrostátních právních předpisů v oblasti ochrany před střetem zájmů. Před přijetím směrnice 87/344 platil v Německu takzvaný požadavek specializace, který bránil pojišťovnám z jiných členských států v přístupu na trh. Aby byl ulehčen přístup na trh pro pojišťovny z ostatních členských států a současně byla zajištěna ochrana před střetem zájmů, byla v čl. 3 odst. 2 směrnice 87/344 stanovena tři strukturálně alternativní řešení k předcházení střetu zájmů, mezi která patří zaprvé personální oddělení vyřizování pojistných případů v odvětví pojištění právní ochrany a v ostatních odvětvích pojištění, zadruhé pověření jiné pojišťovny vyřizováním nároků a zatřetí forma, podle které má pojištěnec právo vlastního výběru právního zástupce.

22. Zúčastnění se dále shodují na tom, že pokud navzdory strukturální úpravě podle čl. 3 odst. 2 směrnice 87/344 dojde ke konkrétnímu střetu zájmů, zaručuje čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 87/344 za účelem ochrany pojištěnců právo na svobodný výběr právního zástupce.

23. Rozdílné postoje ovšem zastávají zúčastnění k výkladu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344.

24. Podle žalobce v původním řízení, Rakouské republiky a České republiky zaručuje čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 ve správním i soudním řízení právo na svobodný výběr právního zástupce, které nezávisí na výběru některého z uvedených alternativních řešení ani na existenci konkrétního střetu zájmů. Žalobce v původním řízení tvrdí, že ze samostatné povahy práva na svobodný výběr právního zástupce podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 vyplývá, že toto právo nezávisí na existenci střetu zájmů, má však díky jeho omezení na správní a soudní řízení užší oblast působnosti než čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 87/344. Rakouská republika poukazuje na to, že právo svobodně zvolit právního zástupce bylo sice oproti původnímu návrhu směrnice omezeno na správní a soudní řízení, v tomto omezeném rámci je mu však přiznáván samostatný význam.

25. Podle žalobce v původním řízení, Rakouské republiky a České republiky nepřipouští znění čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 87/344, aby pojistitel vybíral právního zástupce namísto pojištěného.

26. Možnost omezení nemůže být vyvozena ani z článku 5 směrnice 87/344. V některých členských státech nabízely před přijetím směrnice 87/344 autokluby svým členům podporu prostřednictvím vlastního právního zástupce v právních sporech týkajících se dopravních nehod. Článek 5 směrnice 87/344 představuje výjimku umožňující pokračování v této praxi.

27. Restriktivní výklad, příp. teleologické omezení, čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 je třeba ve vztahu k případům hromadné škody odmítnout. Žalobce v původním řízení poukazuje na skutečnost, že v době přijetí směrnice 87/344 nebyly případy hromadné škody neznámy. Oblast působnosti čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 proto nemůže být omezena s ohledem na novost případů hromadné škody. Rakouská republika v této souvislosti poukázala na neurčitost pojmu „hromadná škoda“. Závěrem žalobce v původním řízení a Česká republika uvedli mnoho nevýhod, které by mohly pro pojištěného vyplývat z používání této klauzule o hromadné škodě.

28. Žalobce v původním řízení, Rakouská republika a Česká republika navrhují odpovědět na první předběžnou otázku v tom smyslu, že čl. 4 odst. 1 směrnice 87/344 brání omezení práva pojištěného svobodně si vybrat právního zástupce.

29. Žalovaná v původním řízení tvrdí, že cílem směrnice 87/344 není zajistit pojištěnému právo svobodně si vybrat právního zástupce.

30. Vzhledem k tomu, že článek 3 směrnice 87/344 upravuje tři alternativy k předcházení střetu zájmů a žádná z nich nemá být upřednostňována, nemůže být čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 vykládán tak, že v každém případě přiznává právo na svobodný výběr právního zástupce.

31. To dokládá již znění jedenáctého bodu odůvodnění směrnice 87/344, podle nějž je toto právo přiznáváno v každém případě střetu zájmů. Z toho a contrario vyplývá, že nedojde-li ke střetu zájmů, nevzniká právo na svobodný výběr právního zástupce.

32. To potvrzuje i výjimka upravená v článku 5 směrnice 87/344. Ukazuje, že jsou přípustné výjimky z práva svobodného výběru právního zástupce. Článek 5 směrnice 87/344 nepředstavuje absolutní výjimku, ale pouze její příklad. Vzhledem k nezohlednění hromadných škod je třeba v zájmu pojištěných použít obdobného výkladu, příp. analogie k článku 5 směrnice 87/344. Rakousko již takovou zákonnou výjimku týkající se místního omezení práva na svobodný výběr právního zástupce upravilo v § 158k odst. 2 VersVG.

33. To je také v souladu s effet utile této směrnice. Rozhodující je, na základě kterého výkladu lze dosáhnout největšího praktického užitku. V oblasti pojišťovnictví by měla být dávána přednost zájmům pojištěných jako celku. Cílem by tudíž mělo být zajistit co nejširší rovné zacházení s pojištěnými a všem pojištěným rovným způsobem a co nejefektivněji zpřístupnit kapitál, který je k dispozici. Vzhledem k zájmu poskytnout každému spotřebiteli cenově dostupnou právní ochranu je nutné přijmout zvláštní ustanovení pro případy hromadné škody.

34. Na případy hromadné škody nebylo v době přijetí směrnice 87/344 ještě pamatováno.

35. Kromě toho žalovaná v původním řízení upozorňuje na účinky nepřípustnosti klauzule o hromadné škodě. V této souvislosti nejprve poukazuje na soutěžní vztahy mezi pojišťovnami a financováním nákladů soudního řízení. Zadruhé poukazuje na to, že rozsah krytí poskytovaného pojišťovnou není směrnicí 87/344 upraven. Nepřípustnost klauzule o hromadné škodě by tak mohla vést k vyloučení některých rizik a stanovení stropu krytí

36. Nakonec poukazuje žalovaná v původním řízení na výhody klauzule o hromadné škodě.

37. Žalovaná v původním řízení navrhuje, aby Soudní dvůr odpověděl na první otázku tak, že čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 je třeba vykládat v tom smyslu, že v případech hromadné škody je třeba přenesení výběru právního zástupce z pojištěného na pojišťovnu považovat za přípustné.

38. Ohledně druhé otázky žalovaná v původním řízení uvádí, že za hromadnou škodu se považují ty případy, kdy více osob utrpělo škodu, kterou je třeba, alespoň abstraktně, z hlediska procesní ekonomie projednat ve společném řízení nebo ve vzorovém řízení. V této souvislosti je třeba zohlednit, zda se jedná o případ škodné události velkého rozsahu, zda jsou jednotlivé pojištěné osoby škodou bezprostředně dotčeny, zda se jedná o škodu stejné povahy, zda má stejný právní základ a zda je povinná osoba v podstatě stejná.

39. Podle Komise nemůže být požadavek svobodného výběru právního zástupce podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 považován za specifický cíl směrnice. V opačném případě by neměly první dvě strukturální alternativy uvedené v čl. 3 odst. 2 směrnice 87/344 žádný význam. Nejednalo by se pak o alternativní řešení, ale o pouhá doplňující opatření.

40. Komise připomíná, že směrnice 87/344 se v tomto bodě liší od původního návrhu Komise. Tento návrh upravoval nepodmíněné právo na svobodný výběr právního zástupce. Zákonodárce Společenství však tento návrh zcela nepřevzal. Zejména svobodný výběr právního zástupce byl omezen na soudní a správní řízení.

41. Také jedenáctý bod odůvodnění směrnice svědčí pro takový výklad. V zájmu pojištěného tudíž je to, aby si vždy, když dojde ke střetu zájmů, mohl sám vybrat právního zástupce.

42. Komise je toho názoru, že směrnice 87/344 nestanoví žádné nepodmíněné právo na svobodný výběr právního zástupce. Právo vyplývající z čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 tak může podléhat omezení, pokud je to v zájmu jednotlivých pojištěných osob.

43. Nic nenasvědčuje tomu, že předmětem úvah při přijímání směrnice byly hromadné škody. Směrnice 87/344 tudíž nezakazuje používání klauzule o hromadné škodě, pokud je zaručena ochrana pojištěných osob.

44. Pokud se jedná o otázku, na základě jakých kritérií se stanoví, že se jedná o případ hromadné škody, není v projednávaném případě s nejméně 16000 poškozenými o této věci pochyb, a tudíž není nutné na tuto otázku odpovídat.

45. Na první otázku navrhuje Komise odpovědět tak, že čl. 4 odst. 1 směrnice 87/344 je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání klauzuli, která pojistitele v pojistných událostech, ve kterých je poškozen větší počet pojištěných stejnou událostí, opravňuje k výběru právního zástupce, a tím omezuje právo jednotlivého pojištěného na svobodný výběr právního zástupce.

VI – Právní otázky

A – První předběžná otázka

46. První otázka předkládajícího soudu se týká výkladu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344. Táže se, zda je toto ustanovení třeba vykládat tak, že brání výkladu ustanovení vnitrostátního práva, jako je § 158 k VersVG, podle kterého je ve smlouvě na pojištění právní ochrany přípustná klauzule o hromadné škodě.

47. Podle mého názoru je třeba na tuto otázku odpovědět kladně, a to z následujících důvodů. Zaprvé, čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 nestanoví žádnou výjimku v případě hromadné škody (1). Zadruhé, celková struktura směrnice 87/344 podporuje názor, že právo na svobodný výběr právního zástupce v soudním a správním řízení podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 má nezávislou povahu (2). Zatřetí, článek 5 směrnice 87/344 nemůže být obdobně použit v případech hromadné škody (3). Začtvrté, nejsou splněny předpoklady teleologického omezení čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 (4).

1. Znění čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344

48. Podle čl. 4 dost. 1 písm. a) směrnice 87/344 musí každá smlouva na pojištění právní ochrany výslovně uznávat, že je-li třeba obrátit se na právního zástupce k obhajování a zastupování pojištěného nebo k hájení jeho zájmů při soudním nebo správním řízení, musí mít pojištěný možnost si takového právního zástupce svobodně vybrat.

49. Ze znění čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 vyplývá, že možnost výběru je omezena na soudní nebo správní řízení. V rámci tohoto omezení však není patrná žádná výjimka v případě hromadné škody. Podle zásady ubi lex non distinguit, nec nos distinguere debemus brání znění čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 rozlišování mezi případy hromadných škod a ostatními případy. Znění čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 tudíž hovoří proti přípustnosti klauzule o hromadné škodě, podle které má právo zvolit právního zástupce pojistitel, a nikoliv pojištěný.

2. Samostatný význam práva na svobodný výběr právního zástupce v soudním a správním řízení

50. Podle názoru žalované v původním řízení a Komise nemá právo na svobodný výběr právního zástupce podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 samostatný význam. Vzhledem k tomu, že se na podporu svého názoru odvolávají na systematiku, účel a vývoj směrnice 87/344, budu se nejdříve stručně zabývat historií vzniku, účelem a obsahem této směrnice.

51. Směrnice 87/344 patří mezi ty směrnice ( 4 ), kterými měl být usnadněn přístup na trh v oblasti přímého pojištění ( 5 ). V oblasti pojištění právní ochrany vyplývala omezení přístupu na trh z různých právních předpisů členských států k předcházení střetu zájmů ( 6 ).

52. Ke střetu zájmů mohlo docházet zejména, pokud pojišťovna nabízela pojištění z více odvětví pojištění. Pokud pojišťovna nabízela například pojištění odpovědnosti a pojištění právní ochrany, nebylo možné vyloučit, že bude v případě sporu vystupovat jak na straně osoby odpovědné za škodu, tak na straně poškozeného ( 7 ).

53. Za účelem předcházení střetu zájmů platil v Německu požadavek specializace. Jelikož pojišťovny ve většině ostatních členských států byly organizovány jako kompozitní pojišťovny, nesplňovaly požadavek specializace. Požadavek specializace tudíž bránil těmto pojišťovnám v přístupu na trh.

54. Toto omezení přístupu na trh mělo být odstraněno směrnicí 87/344, přičemž měly být vytvořeny záruky k předcházení střetu zájmů ( 8 ). V této souvislosti je třeba čl. 3 odst. 2 směrnice 87/344 považovat za ustanovení, které stanoví tři strukturální alternativy, jejichž cílem je předcházení střetu zájmů: — první řešení podle písm. a) v podstatě stanoví, že žádný ze zaměstnanců pojišťovny zabývajících se vyřizováním nároků na úhradu výloh právní ochrany nebo právním poradenstvím pro toto odvětví nesmí současně vykonávat podobnou činnost (dále jen „model zvláštní příslušnosti“); — podle druhého řešení stanoveného pod písm. b) musí být vyřizováním nároků na úhradu výloh právní ochrany pověřena jiná pojišťovna s vlastní právní subjektivitou (dále jen „model externalizace“); — podle řešení upraveného pod písm. c) musí pojišťovna smluvně zajistit pojištěnému právo vybrat si od okamžiku, kdy mu vzniká vůči pojistiteli právo vyžadovat od něj činnost, k ochraně svých zájmů právního zástupce podle vlastní volby nebo, pokud to vnitrostátní právo připouští, jinou náležitě kvalifikovanou osobu (dále jen „model právního zastoupení“).

55. Podle čl. 3 odst. 3 směrnice 87/344 je jakékoli z uvedených řešení považováno za rovnocenný způsob zabezpečení zájmů osob majících pojištění právní ochrany. Členské státy zajistí, aby pojišťovny mající sídlo na jejich území používaly alespoň jedno z alternativních řešení. Mohou se však rozhodnout, které alternativní řešení zvolí, nebo zda umožní pojišťovně vybrat z více než jednoho alternativního řešení.

56. Vedle strukturálních opatření k předcházení střetu zájmů podle čl. 3 odst. 2 směrnice 87/344 stanoví navíc čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 87/344 ochranu před konkrétním střetem zájmů. Podle tohoto ustanovení má pojištěný v případě střetu zájmů právo svobodně si vybrat právního zástupce.

57. Na rozdíl od názoru žalované v původním řízení a názoru Komise nevyplývá ani ze vztahu práva na svobodný výběr právního zástupce v soudním a správním řízení podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 ke strukturálním opatřením k předcházení střetu zájmů a), ani z jeho vztahu k právu na svobodný výběr právního zástupce v případě střetu zájmů b), ani z cíle směrnice 87/344 c), ani z vývoje směrnice 87/344 d), že toto právo nemá samostatný význam.

a) Vztah práva na svobodný výběr právního zástupce v soudním a správním řízení podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 ke strukturálním opatřením k předcházení střetu zájmů podle čl. 3 odst. 2 směrnice 87/344

58. Žalovaná v původním řízení a Komise uvádějí, že právo na svobodný výběr právního zástupce v soudním a správním řízení podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 má spojitost pouze s čl. 3 odst. 2 písm. c) směrnice 87/344 a je pouze zvláštní formou modelu právního zastoupení. Pokud by byl právu na svobodný výběr právního zástupce přiznán samostatný význam, použil by se vždy model právního zastoupení podle čl. 3 odst. 2 písm. c) směrnice 87/344. Zbylá dvě alternativní řešení, tj. model zvláštní příslušnosti podle čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice 87/344 a model externalizace podle čl.3 odst. 2 písm. b) směrnice 87/344, by se tak neuplatnila.

59. Tento přístup není přesvědčivý.

60. Modelu zvláštní příslušnosti podle čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice 87/344 a modelu externalizace podle čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice 87/344 zůstane zachována vlastní oblast působnosti i v tom případě, že z čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 bude vyvozeno samostatné právo na svobodný výběr právního zástupce v soudním a správním řízení.

61. Model právního zastoupení podle čl. 3 odst. 2 písm. c) směrnice 87/344 jde totiž obsahově dále než čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344. Článek 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 stanoví právo na svobodný výběr právního zástupce pouze v případě zahájení soudního nebo správního řízení. Naproti tomu podle modelu právního zastoupení podle čl. 3 odst. 2 písm. c) směrnice 87/344 má pojištěný právo vybrat si právního zástupce od okamžiku, kdy mu vzniká vůči pojistiteli právo vyžadovat od něj činnost, tj. ještě před zahájením správního a soudního řízení ( 9 ).

62. I když je oblast působnosti modelu zvláštní příslušnosti a modelu externalizace za předpokladu uznání existence samostatného práva na svobodný výběr právního zástupce v soudním a správním řízení omezena, zůstává jim stále ještě vlastní oblast působnosti.

63. Naproti tomu podle výkladu žalované v původním řízení a Komise by čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 neměl žádnou vlastní oblast působnosti. Zvolením modelu právního zastoupení vzniká právo svobodně si vybrat právního zástupce již před zahájením správního nebo soudního řízení. Pokud by měl být čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 používán pouze v případě volby modelu právního zastoupení, nemělo by toto ustanovení žádnou platnost ( 10 ).

64. S ohledem na zásadu římského práva ut res magis valeat quam pereat, podle které má být dávána přednost výkladu, který každému článku přiznává samostatný význam, před výkladem, který každému článku samostatný význam upírá, hovoří vztah mezi čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 ve prospěch výkladu, podle kterého má být čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 chápán jako samostatné právo na svobodnou volbu právního zástupce.

b) Vztah práva na svobodný výběr právního zástupce podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 a ochrany v případě konkrétního střetu zájmů podle čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 87/377

65. Ve prospěch samostatného významu práva na svobodný výběr právního zástupce ve správním a soudním řízení podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 hovoří podle mého názoru i existence čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 87/344, který stanoví právo na svobodný výběr právního zástupce v případě konkrétního střetu zájmů. Pokud by byl čl. 4 odst. 1 písm. a) omezen pouze na případy konkrétního střetu zájmů, neměl by již čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 vedle čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 87/344 žádný samostatný význam.

c) Cíl směrnice 87/344

66. Samostatný význam čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 nelze zpochybnit ani poukazem na cíl směrnice 87/344.

67. Pokud se žalovaná v původním řízení dovolává zaprvé toho, že hlavním cílem směrnice 87/344 bylo odstranění překážek přístupu na trh, přičemž bylo nezbytné harmonizovat právní úpravu ochrany osob pojištěných pro případ právní ochrany před střetem zájmů a kromě toho neměla být těmto pojištěným přiznána žádná práva nebo záruky, není její argumentace přesvědčivá.

68. Hlavním cílem směrnice 87/344 je nepochybně odstranění překážek přístupu na trh prostřednictvím harmonizace pravidel upravujících ochranu v případě střetu zájmů. Tím ovšem není per se vyloučeno, že by předměty úpravy směrnice nemohly vycházet z ochrany před střetem zájmů.

69. Zadruhé žalovaná v původním řízení a Komise ve svých písemných vyjádřeních poukázaly na to, že body odůvodnění směrnice 87/344 odkazují pouze na cíl ochrany proti střetu zájmů.

70. Ani tento argument není dostatečně přesvědčivý. Především je třeba poukázat na to, že cíle směrnice, kterými jsou členské státy podle čl. 249 odst. 3 ES vázány, jsou obsaženy v článcích dotčené směrnice. Samostatný odkaz v bodech odůvodnění směrnice není předpokladem závaznosti těchto cílů.

71. Kromě toho odkaz na německé znění jedenáctého bodu odůvodnění směrnice 87/344 vzhledem k tomu, že se toto znění od ostatních znění liší, nemůže odůvodnit zúžené chápání čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344. Podle ostatních jazykových verzí předpokládá zájem pojištěného, že si může sám zvolit advokáta nebo jinou osobu, která má podle vnitrostátního práva vhodnou kvalifikaci k obhajování a zastupování pojištěného nebo k hájení jeho zájmů při jakémkoli soudním nebo správním řízení, a pokud dojde ke střetu zájmů ( 11 ). V ostatních jazykových verzích je tak v jedenáctém bodě odůvodnění výslovně poukázáno na zájem pojištěného zvolit si při soudním nebo správním řízení právního zástupce, a to nezávisle na ochraně před střetem zájmů ( 12 ).

d) Vývoj směrnice 87/344

72. Komise dále argumentuje tím, že z vývoje směrnice 87/344 vyplývá, že na rozdíl od původního návrhu směrnice nelze hovořit o uceleném právu na svobodný výběr právního zástupce. Nakonec bylo stanoveno neomezené právo na svobodný výběr právního zástupce ( 13 ).

73. Ani tento argument není dostatečně přesvědčivý. Jak již bylo uvedeno výše, bylo právo na svobodný výběr právního zástupce sice v konečném znění jazykově upraveno a omezeno na zastupování v soudním a správním řízení. Z toho ovšem nelze vyvodit, že by volba právního zástupce, omezená na soudní a správní řízení, nemohla mít, vedle cíle předcházení střetu zájmů, samostatný význam. Kromě toho lze z vývoje směrnice snadno vyvodit závěr, že ačkoliv byl původní cíl svobodné volby právního zástupce omezen na soudní a správní řízení, v této omezené formě nezávisí na existenci střetu zájmů. Ani z původního návrhu směrnice předloženého Komisí ( 14 ), ani z dalších dokumentů z legislativního procesu ( 15 ) nevyplývají indicie pro to, že by v čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 měl být stanoven pouze další nástroj pro předcházení střetu zájmů, a nikoliv samostatné právo na výběr právního zástupce ( 16 ).

e) Dílčí závěr

74. Jako dílčí závěr tudíž konstatuji, že postavení čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 v celkové struktuře směrnice 87/344 a cíle této směrnice podporují samostatný význam práva na svobodný výběr právního zástupce ve správním a soudním řízení a vývoj směrnice takový závěr přinejmenším nevylučuje ( 17 ).

3. Analogické použití článku 5 směrnice 87/344 v případě hromadné škody

75. Žalovaná v původním řízení se dovolává toho, že z článku 5 směrnice 87/344 vyplývá, že právo na svobodný výběr právního zástupce podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 lze omezit. To je také třeba odmítnout. Z článku 5 směrnice 87/344 nelze ani přímo, ani na základě analogie dovodit možnost omezit svobodný výběr právního zástupce v případě hromadné škody.

76. Zaprvé, článek 5 směrnice 87/344 stanoví úzce omezenou výjimku z práva na svobodnou volbu právního zástupce. V článku 5 směrnice 87/344 je výslovně uvedeno, že členský stát může právo na svobodný výběr právního zástupce omezit pouze tehdy, jsou-li současně splněny všechny podmínky stanovené v článku 5. Ze znění článku 5 směrnice 87/344 tudíž vyplývá, že se nejedná o demonstrativní výčet.

77. Za další, toto ustanovení představuje zvláštní pravidlo určené pro konkrétní případ, a proto na něj nelze použít analogii. Bylo přijato na žádost některých členských států, aby byl zachován status quo pro pojištění právní ochrany související s dopravními nehodami, které nabízely britské a nizozemské automotokluby ( 18 ).

78. Dále, existence úzce omezeného, samostatného pravidla, na které nelze použít analogii, hovoří podle mého názoru spíše proti obecné možnosti omezit právo podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 než v její prospěch.

4. Teleologické omezení práva na svobodný výběr právního zástupce podle čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice 87/344 v případě hromadné škody

79. Žalovaná v původním řízení a Komise se na závěr dovolávají skutečnosti, že hromadné škody nebyly v době přijetí směrnice 87/344 ještě známy. Právo na svobodný výběr právního zástupce podle čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice 87/344 nelze tudíž použít v případě hromadné škody.

80. Také tuto argumentaci je třeba odmítnout. Jelikož znění čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 nestanoví žádnou výjimku pro případ hromadných škod, požaduje žalovaná v původním řízení a Komise alespoň teleologické omezení tohoto ustanovení. To ovšem předpokládá, že znění čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 je v rozporu s vůlí zákonodárce příliš široké. Takový závěr však v projednávané věci nelze učinit.

81. Zaprvé se nelze ze skutkového hlediska domnívat, že hromadné škody byly pro zákonodárce Společenství neznámé. Fenomén hromadných škod se nevyskytuje pouze ve finančním sektoru. Žalobce v původním řízení správně poukázal na to, že směrnice byla přijata až po takzvané aféře Contergan, resp. Thalidomid ( 19 ).

82. Pokud žalovaná v původním řízení z právního hlediska tvrdí, že je třeba zohlednit možné podávání kolektivních žalob v rakouském civilním právu procesním, stačí uvést, že toto vyjádření směřuje k potenciální budoucí možnosti ( 20 ), a již z toho důvodu nemůže v projednávané věci odůvodňovat teleologické omezení. Také skutečnost, že Komise v oblasti práva hospodářské soutěže ( 21 ) a ochrany spotřebitele ( 22 ) zjistila možnosti ve prospěch hromadné žaloby, neodůvodňuje teleologické omezení. Bude-li v budoucnosti považováno za potřebné změnit v tomto směru ustanovení směrnice 87/344, bude v pravomoci zákonodárce Společenství změnit odpovídajícím způsobem ustanovení směrnice 87/344.

83. Také mám vážné pochybnosti o tom, zda se lze domnívat, že čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 zachází příliš daleko.

84. Zaprvé, obsah pravidla zakotveného v čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 je omezený. Stanoví pouze to, že právo svobodného výběru právního zástupce vzniká tehdy, když se pojištěný obrátí na právního zástupce k obhajování a zastupování nebo k hájení jeho zájmů při soudním nebo správním řízení. Na druhou stranu podmínky, za kterých pojištěnému vzniká vůči pojišťovně právo na právního zástupce, nejsou v čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 stanoveny. S výhradou příslušných kogentních ustanovení práva Společenství a vnitrostátního práva jsou tudíž tyto podmínky stanoveny ve smlouvě na pojištění právní ochrany.

85. Zadruhé, směrnice 87/344 obsahuje pouze několik zvláštních pokynů ohledně obsahových náležitostí smlouvy na pojištění právní ochrany. Není zejména stanoveno, které oblasti musí být do pojištění právní ochrany povinně zahrnuty. S výhradou vnitrostátních předpisů záleží tedy na pojišťovnách, zda vyloučí oblasti citlivé na hromadné škody, příp. budou požadovat vyšší pojistné na krytí škod v těchto oblastech ( 23 ).

86. Ochrana pojišťovny, pokud jde o stabilitu výše pojistného a předvídatelnou strukturu nákladů, kterou požaduje žalovaná, nemusí být tudíž nezbytně dosahována prostřednictvím omezení svobodné volby právního zástupce.

5. Závěr

87. Na závěr je třeba konstatovat, že čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 je třeba vykládat tak, že brání výkladu vnitrostátního ustanovení, jako je § 158 VersVG, podle kterého může být ve smlouvě na pojištění právní ochrany stanoveno, že v pojistných událostech, ve kterých je poškozen větší počet pojištěných toutéž událostí, má právo vybrat právního zástupce pojistitel, a nikoliv pojištěný.

B – Druhá předběžná otázka

88. Vzhledem k tomu, že druhá otázka byla položena pouze podpůrně, není třeba na ni odpovídat.

VII – Závěry

89. S ohledem na výše uvedené navrhuji Soudnímu dvoru, aby na předběžné otázky položené předkládajícím soudem odpověděl takto: „Článek 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany je třeba vykládat tak, že brání výkladu vnitrostátního ustanovení, jako je § 158 rakouského zákona o pojistné smlouvě, podle kterého může být ve smlouvě na pojištění právní ochrany zahrnuta klauzule, podle které v pojistných událostech, ve kterých je poškozen větší počet pojištěných toutéž událostí, má pojistitel, a nikoliv pojištěný právo vybrat právního zástupce k zastupování, k obhajování nebo k hájení zájmů pojištěného při soudním nebo správním řízení.“

( 1 ) – Původní jazyk: němčina.

( 2 ) – Úř. věst. L 185, s. 77; Zvl. vyd. 06/01, s. 187.

( 3 ) – V německé jazykové verzi se jedenáctý bod odůvodnění od ostatních jazykových verzí výrazně odchyluje. Tímto odchýlením se budu zabývat v bodě 71 tohoto stanoviska.

( 4 ) – Viz první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (Úř. věst. L 228, s. 3; Zvl. vyd. 06/01, s. 14); druhá směrnice Rady 88/357/EHS ze dne o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního, kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb a kterou se mění směrnice 73/239/EHS (Úř. věst. L 172, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 198); druhá směrnice Rady 90/619/EHS ze dne o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění (životního pojištění), kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb a kterou se mění směrnice 79/267/EHS (Úř. věst. L 330, s. 50).

( 5 ) – Ohledně stanovení cíle viz třetí bod odůvodnění směrnice 87/344; viz též Bähr, G. W., „Der Rechtsrahmen für Niederlassungen von europäischen Versicherungsunternehmen in Deutschland – zugleich Anmerkungen zur Corporate Compliance für Niederlassungen“, v: Liber amicorum für Gerrit Winter, Verlag Versicherungswirtschaft, 2007, s. 191 až 208.

( 6 ) – Viz čtvrtý bod odůvodnění směrnice 87/344.

( 7 ) – Viz Cerveau, B., a Margeat, H., „Commentaire de la directive du Conseil des Communautés européennes portant coordination des dispositions législatives réglementaires et administratives concernant l’assurance protection juridique“, Gazette du Palais, 1987, s. 580 a 581.

( 8 ) – Viz osmý bod odůvodnění směrnice 87/344.

( 9 ) – Ohledně otázky výkladu pojmu „soudní řízení“ viz Blundell, H., „Free to choose? Before the event legal expenses insurance and freedom of choice“, Journal of Personal Injury Law, 2004, s. 93 a násl.

( 10 ) – Viz Cerveau, B. a Margeat, H. (již uvedeni v poznámce 7 tohoto stanoviska), s. 584.

( 11 ) – To potvrzuje, že německé znění obsahuje výchozí chybu a na ní navazující další chybu. Výchozí chybou bylo, že slovní spojení týkající se zastoupení v soudním a správním řízení nebylo chápáno jako vyjádření jedné samostatné alternativy [jako je tomu v čl. 4 odst. 1 písm. a)], ale jako doplňující popis kvalifikace „jiné osoby“. Následně byla slova, která v jiných jazykových verzích vyjadřují alternativní vztah mezi oběma skupinami případů (například „et chaque fois“ ve francouzské verzi a „and whenever“ v anglické verzi) chybně přeložena jako „a to vždy“.

( 12 ) – Viz francouzskou a anglickou jazykovou verzi zmíněnou v poznámce 11 tohoto stanoviska. Rozbor zejména italské, portugalské, rumunské, slovenské a španělské jazykové verze vede ke stejnému výsledku.

( 13 ) – Srovnej článek 5 návrhu směrnice Komise ze dne 18. července 1979, KOM 79/396 v konečném znění, Úř. věst. C 198, s. 2.

( 14 ) – Viz poznámku pod čarou 13.

( 15 ) – Viz stanovisko Hospodářského a sociálního výboru k návrhu směrnice o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany ze dne 19. listopadu 1980, Úř. věst. C 348, s. 22; stanovisko Evropského parlamentu k návrhu Komise Evropských společenství Radě pro směrnici o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany ze dne , Úř. věst. C 260, s. 78; pozměněný návrh směrnice Rady o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany KOM (82) 43 v konečném znění ze dne , Úř. věst. C 78, s. 9.

( 16 ) – Viz Fenyves, A., „Zur Zulässigkeit“ der ‚Massenschadenklausel‘ in der Rechtsschutzversicherung, Versicherungsrundschau, 2006, s. 22 a 25, který poukázal na to, že historický výklad není příliš přínosný.

( 17 ) – Obdobně v podstatě také Paris, C., „Le régime de l'assurance protection juridique“, Collection des thèses, Édition Larcier, 2004, s. 67, podle něhož čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 87/344 poskytuje samostatnou záruku, která nesmí být zaměněna se strukturálními opatřeními podle čl. 3 odst. 2 směrnice 87/344.

( 18 ) – Cerveau, B.a Margeat, H. (uvedený již v poznámce 7 tohoto stanoviska), s. 584; Fenyves, A. (uvedený již v poznámce 16 tohoto stanoviska), s. 23.

( 19 ) – V tomto případě se jednalo o lék obsahující účinnou látku Thalidomid, který byl uveden koncem 50. let na trh především v Německu a ve Spojeném království a byl příčnou vzniku vývojových vad u nenarozených dětí.

( 20 ) – K procesním podmínkám žalob více poškozených: Rechberger, W. H., „Zur Einführung eines ‚Gruppenverfahrens‘ in Österreich“, v: Rechtsschutz gestern, heute, morgen, v: Festgabe zum 80. Geburtstag von Rudolf Machacek und Franz Matscher, Neuer Wissenschaftlicher Verlag, 2008, s. 861 až 869.

( 21 ) – Bílá kniha Komise ze dne 2. dubna 2008 o žalobách o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel ES, KOM(2008) 165 v konečném znění.

( 22 ) – Zelená kniha Komise ze dne 27. listopadu 2008 o kolektivním odškodnění spotřebitelů, KOM(2008) 794 v konečném znění.

( 23 ) – Viz Paris, C. (uvedený již v poznámce pod čarou 15 tohoto stanoviska), s. 70.