ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 112/31

Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2019 Banco Santander, S.A. proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 15. listopadu 2018 ve věci T-228/10, Banco Santander, S.A. v. Evropská komise

(Věc C-52/19 P)

(2019/C 112/37)

Jednací jazyk: španělština

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Banco Santander, S.A. (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání

— Zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018;

— vyhovět žalobě na neplatnost a s konečnou platností zrušit napadeného rozhodnutí; a

— uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Dne 15. listopadu 2018 vydal Tribunál rozsudek ve věci T-227/10, Banco Santander, S.A. v. Evropská komise (1), proti kterému je namířen tento kasační opravný prostředek. Rozsudek zamítá žalobu navrhovatelky směřující proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. října 2009 (2) o „finančním goodwillu“ podle článku 12.5 španělského Ley de Impuesto sobre Sociedades (zákon o dani z příjmu právnických osob).

Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelka vznáší jediný důvod vycházející z nesprávných právních posouzení, kterými je stižen napadený rozsudek, při výkladu čl. 107 odst. 1 SFEU v souvislosti s pojmem „selektivita“.

Konkrétně tvrdí, že napadený rozsudek pochybil takto:

— při určení referenčního systému v první fázi analýzy selektivity;

— při určení cíle, se kterým se srovnávají různé skutkové a právní ve druhé fázi analýzy selektivity;

— v důsledku toho pochybil také při naložení důkazního břemene a uplatnění zásady proporcionality;

— podpůrně, v analýze týkající se údajného nedostatku důkazu vztahu mezi nemožností podniků fúzovat v zahraničí a nabývat podíly v zahraničí; a

— podpůrně odmítnutím oddělitelnosti opatření v závislosti na procentním podílu kontroly;

— zachováním právně nesprávného odůvodnění rozsudek nahrazuje v několika uvedených bodech odůvodnění rozhodnutí odůvodněním odlišným a vlastním, čímž se dopouští dalších nesprávných právních posouzení.

(1) Rozsudek ze dne 15. listopadu 2018, Banco Santander v. Komise (T-227/10, nezveřejněný, EU:T:2018:785).

(2) Rozhodnutí Komise 2011/5/ES ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. L 7, s. 48).
C 112/30

Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2019 World Duty Free Group, S.A., dříve Autogrill España, S.A., proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 15. listopadu 2018 ve věci T-219/10, RENV, World Duty Free Group v. Komise

(Věc C-51/19 P)

(2019/C 112/36)

Jednací jazyk: španělština

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): World Duty Free Group, S.A., dříve Autogrill España, S.A. (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, a A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Vedlejší účastníci řízení v prvním stupni podporující žalobkyni: Španělské království, Spolková republika Německo a Irsko

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018;

— vyhověl žalobě na neplatnost a vydal konečné rozhodnutí zrušující napadené rozhodnutí a

— uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Dne 15. listopadu 2018 vynesl Tribunál rozsudek ve věci T-219/10 RENV, World Duty Free Group, S.A. v. Evropská komise (1), proti kterému směřuje tento kasační opravný prostředek. Rozsudkem byla zamítnuta žaloba navrhovatelky proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. října 2009 (2) o „finančním goodwillu“, upraveném v čl. 12 odst. 5 španělského zákona o dani z příjmů právnických osob.

Na podporu kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatelka jediný důvod kasačního opravného prostředku, týkající se nesprávného právního posouzení, jehož se měl Tribunál v napadeném rozsudku dopustit při výkladu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie v souvislosti s pojmem „selektivita“.

Navrhovatelka konkrétně uvádí, že se Tribunál v napadeném rozsudku dopustil nesprávného posouzení

— při vymezování referenčního systému v první fázi posuzování selektivity;

— při vymezování cíle, na jehož základě srovnával různé skutkové a právní případy ve druhé fázi posuzování selektivity;

— v důsledku toho i při rozhodování, komu přísluší důkazní břemeno, a při uplatňování zásady proporcionality;

— podpůrně, při své analýze vztahující se k údajné neexistenci důkazů příčinné souvislosti mezi nemožností podniků fúzovat v zahraničí a nabytím podílů v zahraničních podnicích a

— podpůrně, tím, že nepřipustil oddělitelnost opatření v závislosti na kontrolním podílu.

— Napadený rozsudek nejenže obsahuje právně nesprávné odůvodnění, ale v několika ze shora uvedených bodů nahrazuje odůvodnění rozhodnutí vlastním a odlišným odůvodněním, takže trpí nesprávným právním posouzením i v dalších aspektech.

(1) Rozsudek ze dne 15. listopadu 2018, World Duty Free Group v. Komise (T-219/10 RENV, EU:T:2018:784).

(2) Rozhodnutí Komise 2011/5/EU ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. L 2011, s. 7).
1)

Látka, která není vedlejším produktem ve smyslu směrnice 2008/98 (1), per definitionem také není považována za vedlejší produkt živočišného původu ve smyslu nařízení č. 1069/2009 (2), a tedy není podle čl. 1 odst. 3 nařízení č. 1013/2006 (3) vyloučena z oblasti působnosti posledně uvedeného nařízení? Nebo není vyloučeno, že látka spadá do definice vedlejších produktů živočišného původu ve smyslu nařízení o vedlejších produktech živočišného původu z roku 2009, pokud tato látka nesplňuje podmínky čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/98 a tudíž bez dalšího nespadá do působnosti nařízení č. 1013/2006?
1.

První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se měl dopustit Tribunál stran své pravomoci. Tento důvod má dvě části. — První část se týká předmětu žaloby. Rada tvrdí, že Tribunál tím, že ve výroku zrušil „rozhodnutí, kterými se v roce 2014 snižuje počet dnů dovolené za kalendářní rok [žalobců]“, implicitně uložil Komisi, aby pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku opětovně stanovila počet dnů dovolené za kalendářní rok, na které by měli žalobci nárok před změnou služebního řádu. Tribunál tímto postupem, a aniž by změnil předmět žaloby, překročil svou pravomoc. Pokud takové změna není možná, žaloba měla být prohlášena za nepřípustnou. — Ve druhé části Rada tvrdí, že Tribunál tím, že konstatoval přípustnost návrhového žádání žalobců směřujícího k výjimečnému zpochybnění legality režimu dovolené za kalendářní rok v celém rozsahu, který je vymezen v článku 6 přílohy X služebního řádu úředníků, zejména toho režimu, který se použije od roku 2016, a nikoli pouze prováděcího ustanovení, které Komise stanovila v rozhodnutí o stanovení dnů dovolené žalobců za rok 2014, nezohlednil rozsah své pravomoci, což je v rozporu s ustálenou judikaturou, podle níž musí být dosah námitky protiprávnosti omezen na to, co je nezbytné pro vyřešení sporu, a musí existovat přímá právní vazba mezi napadeným individuálním rozhodnutím a obecným aktem, kterého se výjimka dotýká.
C 131/27

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 8. února 2019 — Viasat UK Ltd, Viasat Inc. v. Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

(Věc C-100/19)

(2019/C 131/33)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Cour d'appel de Bruxelles

Účastníci původního řízení

Navrhovatelky: Viasat UK Ltd, Viasat Inc.

Odpůrce: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

Vedlejší účastníci řízení: Inmarsat Ventures Ltd c.o., Eutelsat SA

Předběžné otázky

1) Musí být čl. 4 odst. 1 písm. c) bod ii), čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 626/2008/ES ze dne 30. června 2008 o výběru a povolování soustav poskytujících družicové pohyblivé služby (MSS) (1) vykládány v tom smyslu, že v případě, že se prokáže, že provozovatel vybraný v souladu s hlavou II tohoto rozhodnutí neposkytl družicové pohyblivé služby prostřednictvím družicového pohyblivého systému ke dni stanovenému v čl. 4 odst. 1 písm. c) bodu ii) tohoto rozhodnutí, musí příslušné orgány členských států uvedené v čl. 8 odst. 1 téhož rozhodnutí odmítnout udělit tomuto provozovateli povolení k provozu pozemských komplementárních komponentů z důvodu, že tento provozovatel nesplnil závazek přijatý v žádosti?

2) V případě záporné odpovědi na první otázku, musí být tato ustanovení vykládána v tom smyslu, že ve stejném kontextu mohou příslušné orgány členských států uvedené v čl. 8 odst. 1 téhož rozhodnutí odmítnout udělit tomuto provozovateli povolení k provozu pozemských komplementárních komponentů z toho důvodu, že nesplnil závazek pokrytí ke dni 13. června 2016?

(1) Úř. věst. L 172, s. 15.
1)

Brání ustanovení článku 2 a článku 273 směrnice Rady 2006/112 ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), článku 50 Listiny základních práv Evropské unie a článku 325 SFEU, za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je vnitrostátní právní úprava dotčená v původním řízení, na jejímž základě mohou současně nastat následující situace: — zaplacení částky za škodu způsobenou trestným činem stanovenou v průběhu předběžného vyšetřování na základě jiného titulu, než je daňová pohledávka; — uskutečnění dodatečné daňové kontroly prováděné souběžně s trestním řízením, v němž byla proti obžalovanému daňovému poplatníkovi vznesena obžaloba pro trestný čin daňového úniku, která k jeho tíži stanoví dodatečné daňové povinnosti jak za dané období, tak i částku, která již byla poskytnuta státním orgánům v průběhu předběžného vyšetřování, přičemž však rozhodnutí o správní stížnosti podané proti aktům vydaným během této kontroly bylo přerušeno až do ukončení trestního stíhání; — ukončení trestního řízení u soudu prvního stupně odsouzením obžalovaného mimo jiné také ke společné a nerozdílné povinnosti k zaplacení celé částky, která byla v průběhu předběžného vyšetřování určena jako splatná všemi obžalovanými, a to navzdory tomu, že k tíži dotyčného poplatníka byla stanovena pouze ta část dlužné částky, kterou tento daňový poplatník již zaplatil, a do jaké míry má kumulace těchto situací ve vztahu k dotčenému daňovému poplatníkovi nadměrnou povahu?
C 164/15

Kasační opravný prostředek podaný dne 30. ledna 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 21. listopadu 2018 ve věci T-587/16, HM v. Evropská komise

(Věc C-70/19 P)

(2019/C 164/17)

Jednací jazyk: němčina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: T. S. Bohr, G. Gattinara, zmocněnci)

Další účastnice řízení: HM

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2018 ve věci T-587/16, HM v. Evropská komise;

— vrátil věc zpět Tribunálu;

— rozhodl, že o nákladech prvostupňového řízení a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Evropská komise předkládá dva důvody kasačního opravného prostředku.

Ve svém prvním důvodu kasačního opravného prostředku, který tvoří tři části, Evropská komise vytýká Tribunálu, že se dopustil nesprávného právního posouzení stran rozdělení pravomocí mezi výběrovou komisí a Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO).

V první části tohoto důvodu Evropská komise tvrdí, že Tribunál se dopustil pochybení při právní kvalifikaci napadeného aktu, tj. rozhodnutí EPSO ze dne 17. srpna 2015, kterým bylo rozhodnuto o tom, že žádost o přezkum podaná žalobcem nebude postoupena výběrové komisi z důvodu opožděnosti. Toto sdělení bylo učiněno v rámci pravomoci, kterou úřadu EPSO svěřuje bod 3.1.3. obecných pravidel platných pro otevřená výběrová řízení, který se týká korespondence s uchazeči.

Ve druhé části tohoto důvodu Evropská komise vytýká Tribunálu, že se dopustil nesprávného právního posouzení při svém výkladu obecných pravidel. Evropská komise má za to, že bod 3.4.3. těchto obecných pravidel je třeba vykládat nejen ve spojení s bodem 3.1.3., ale i s ohledem na znění a účely bodu 3.4.3., který svěřuje úřadu EPSO pravomoc v oblasti postupu interního přezkumu.

Ve třetí části tohoto důvodu Evropská komise vytýká Tribunálu, že se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu článku 7 přílohy III služebního řádu úředníků. Podle ní je sporné sdělení opatřením správně-technické povahy, které má za cíl zaručit uplatňování jednotných kritérií v rámci výběrových řízení v souladu s výše uvedeným čl. 7 odst. 1. Evropská komise má za to, že výše uvedená kvalifikace je rovněž v souladu s úlohou úřadu EPSO, který napomáhá výběrové komisi, jak bylo uvedeno v rozsudku Tribunálu T-361/10 P, Evropská komise v. Pachitis (1).

Ve druhém důvodu kasačního opravného prostředku Evropská komise vytýká Tribunálu, že se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu žalobního důvodu, který se týkal nedostatku pravomoci autora aktu. Evropská komise má za to, že Tribunál v projednávané věci nepřezkoumal, zda by byl v případě, že by došlo k nápravě vady nedostatku pravomoci, přijat akt s týmž nebo jiným obsahem. Bez provedení tohoto přezkumu nemohl podle Evropská komise Tribunál napadený akt zrušit.

(1) ECLI:EU:T:2011:742.
1.

a) zrušil usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 13. prosince 2018 ve věci T-739/17; b) prohlásil žalobu za přípustnou a v případě, že by měl Soudní dvůr za to, že mu stav věci umožňuje ve věci rozhodnout, v souladu s návrhovými žádáními obsaženými v žalobě ze dne 7. listopadu 2017, jež byla v plném rozsahu zachována, — zrušil prováděcí rozhodnutí Evropská komise (EU) 2017/1442 ze dne 31. července 2017, kterým se stanoví závěry o nejlepších dostupných technikách (BAT) podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU pro velká spalovací zařízení (1), v rozsahu, v němž jsou přijaty a stanoveny úrovně emisí spojené s BAT (BAT-AEL) pro emise NOX (článek 1, příloha bod 2.1.3., tabulka 3) a pro emise rtuti (článek 1, příloha bod 2.1.6., tabulka 7), které vznikají při spalování černého a hnědého uhlí; — podpůrně, zrušil prováděcí rozhodnutí 2017/1442 jako celek; — uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení; c) pokud by měl Soudní dvůr za to, že mu stav věci neumožňuje ve věci rozhodnout, pokud jde o návrhová žádání v bodu 1 b), vrátil věc k rozhodnutí Tribunálu Evropské unie;
1)

Je s články 10 a 14 směrnice 1999/31/ES (1) v souladu takový výklad zastávaný odvolacím soudem, kterým dochází k retroaktivnímu uplatnění článků 15 a 17 legislativního nařízení č. 36/2003, kterým se do vnitrostátního právního rámce provádějí výše uvedená ustanovení [unijního práva], zejména pak v části, v níž je stanoveno prodloužení následné péče z deseti na třicet let, a to s tím důsledkem, že již existující skládky, které již mají povolení k provozu, bezpodmínečně podléhají takto uloženým povinnostem?
C 164/36

Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2019 společnostmi Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 13. prosince 2018 ve věci T-165/16, Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise

(Věc C-205/19 P)

(2019/C 164/38)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ryanair DAC, dříve Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (zástupci: E. Vahida, advokát, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

Další účastnice řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie

Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 ve věci T-165/16, a

— zrušil čl. 1 odst. 4 a články 2 až 4 rozhodnutí Komise (EU) 2016/287 (1) ze dne 15. října 2014 o státní podpoře SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu k opětovnému posouzení, a v každém případě

— uložil Komisi náhradu nákladů, které navrhovatelky vynaložily v řízení o tomto kasačním opravném prostředku a v řízení před Tribunálem ve věci T-165/16.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Navrhovatelky tvrdí, že by měl být napadený rozsudek zrušen z následujících důvodů.

Zaprvé, Tribunál nesprávně uplatnil článek 41 Listiny základních práv EU a právo navrhovatelek na obhajobu v řízení před Komisí. Tribunál pochybil, když odlišil zvláštní práva podle čl. 41 odst. 2 Listiny a všeobecné právo na řádnou správu zakotvené v čl. 41 odst. 1 Listiny; nesprávně konstatoval, že práva podle čl. 41 odst. 2 Listiny se neuplatní na šetření ve věcech státní podpory; nesprávně konstatoval, že mezi čl. 41 odst. 1 a 2 Listiny a články 107 a 108 SFEU je rozpor, a nesprávně konstatoval, že navrhovatelky mohly být při šetření považovány pouze za zdroj informací.

Zadruhé, Tribunál porušil čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož nesprávně vyložil pojem „výhoda“. Tribunál dospěl k nesprávnému závěru, že při uplatňování kritéria tržně jednajícího hospodářského subjektu neexistuje hierarchie metodik mezi srovnávací analýzou a jinými metodami; nesprávně konstatoval, že se Komise mohla odchýlit od srovnávací analýzy a odmítnout srovnávací důkazy, které předložily navrhovatelky; dospěl k nesprávnému závěru, že Komise se při uplatňování kritéria inkrementální ziskovosti nemusí ubezpečit, že očekávané inkrementální náklady a očekáváné inkrementální příjmy nesouvisející s leteckou dopravou odrážejí, jak by letiště provozoval tržně jednající hospodářský subjekt.

(1) Rozhodnutí Komise (EU) 2016/287 ze dne 15. října 2014 o státní podpoře SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), kterou Německo poskytlo společnosti Flughafen Altenburg-Nobitz GmbH a společnosti Ryanair Ltd. (oznámeno pod číslem C(2014) 7369) (Úř. věst. 2016, L 59, s. 22).
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené kr lovství) dne 15. března 2019 — Blackrock Investment Management (UK) Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-231/19)

(2019/C 172/24)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Účastnice původního řízení

Odvolatelka: Blackrock Investment Management (UK) Limited

Odpůrkyně: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Předběžné otázky

Při správném výkladu čl. 135 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES (1), za situace, kdy jediné plnění ve formě služeb v oblasti správy ve smyslu tohoto článku je poskytnuto poskytovatelem, který je třetí stranou, správci fondu a je využito tímto správcem fondu pro správu fondů kolektivního investování (dále jen „FKI“) a pro správu jiných fondů, které nejsou fondy kolektivního investování (dále jen „jiné fondy než FKI“):

a) Podléhá toto jediné plnění jednotné sazbě daně? Pokud je odpověď kladná, jak má být tato jednotná sazba určena? nebo

b) Má být úplata za toto jediné plnění rozdělena podle využití služeb v oblasti správy (například s odkazem na hodnotu fondů ve správě ve FKI a ve správě jiných fondů než FKI), takže část jediného plnění bude osvobozena od daně a část bude zdanitelná?

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).
Žaloba podaná dne 8. března 2019 — Evropská komise v. Finská republika

(Věc C-217/19)

(2019/C 172/23)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes, E. Ljung Rasmussen, zmocněnci)

Žalovaná: Finská republika

Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

— určil, že Finská republika tím, že od roku 2011 opakovaně udělila povolení k jarnímu lovu samců kajky mořské (Somateria mollissima) v regionu Ålandy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 4 a čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (1) ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků;

— uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Od roku 2011 regionální vláda Ålandských ostrovů, které jsou autonomním regionem Finska, opakovaně každý rok povolovala „výjimku pro jarní lov“ samců kajky mořské v celkovém počtu 2000 až 3800 ptáků v průběhu dvou až tří týdnů v květnu. Toto období se překrývá s obdobím rozmnožování kajky mořské.

Lov během období rozmnožování zakazuje čl. 7 odst. 4 směrnice 2009/147/ES.

Finsko tvrdí, že jarní lov kajky mořské na Ålandských ostrovech je odůvodněn výjimkou upravenou v čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice 2009/147/ES. Podle judikatury Soudního dvora platí, že důkazní břemeno k prokázání toho, že jsou splněny podmínky tohoto ustanovení, nesou členské státy.

Komise má za to, že Finsko zaprvé neprokázalo, že by režim výjimky představoval „rozumné využívání“ ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice 2009/147/ES. Finsko zejména nepředložilo spolehlivé vědecké důkazy, které by doložily, že je zajištěno, že se relevantní populace kajky mořské udrží na uspokojivé úrovni.

Zadruhé, Finsko neprokázalo, že se povolený jarní lov týká využívání ptáků pouze v „malém množství“ podle čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice 2009/147/ES.

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. 2010, L 20, s. 7).
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 26. února 2019 — Pfizer Consumer Healthcare Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-182/19)

(2019/C 172/21)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Pfizer Consumer Healthcare Ltd

Žalovaní: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Předběžná otázka

Je prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1140 (1) ze dne 8. července 2016 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury neplatné v rozsahu, v němž zařazuje pod kód KN 3824, konkrétně 38249096, výrobky, které:

i. jsou složeny z materiálu podobného obinadlu, v němž jsou „tepelné terčíky“ obsahující chemické látky,

ii. působí podobně jako zábal, ale mají i další přínosy,

iii. prostřednictvím exotermické chemické reakce tlumí bolest, zmírňují ztuhlost a podporují hojení tkání (což bylo ověřeno v řadě klinických testů),

iv. jsou upravené ve formě nebo v balení pro drobný prodej a

v. jsou výslovně prezentované a uváděné na trh jako výrobky určené k léčebným účelům, které vyvolávají účinky uvedené v bodě (iii) výše, na základě chemických látek představujících materiál nebo komponent, který jim propůjčuje podstatný charakter, a nikoliv pod číslo 3005 [na základě znění příslušných čísel a příslušných poznámek ke třídě nebo kapitole nebo vysvětlivek podle všeobecného pravidla pro výklad 1, přičemž uplatnění všeobecného pravidla pro výklad 3(a) vyžaduje zařazení v souladu s nejspecifičtějším popisem, nebo jinak]?

(1) Úř. věst. 2016, L 189, s. 1.