31

Za těchto okolností se Fővárosi Törvényszék (soud hlavního města Budapešti) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky: „1) Brání právo na spravedlivý proces, které je podle článku 47 [Listiny] uznáno jako obecná právní zásada, a základní zásady právní jistoty, proporcionality a ochrany legitimního očekávání postupu daňové správy členského státu, která v rámci dodatečné kontroly daňového přiznání poplatníka – aniž konstatuje, že by tento poplatník porušil nějaké konkrétní ustanovení právních předpisů o účetnictví nebo nějaké hmotněprávní ustanovení týkající se daně, které byla předmětem kontroly, nebo aniž upraví výši dlužné daně s ohledem na obsah daňového přiznání za zdaňovací období, k nimž se vztahuje hospodářská činnost – bez odůvodnění vyvodí existenci daňového nedoplatku poplatníka, a to pouze proto, že uvedený poplatník své daňové přiznání nesepsal způsobem, který daňová správa očekávala, a sice v souladu se dvěma zásadami daňového práva, které patří mezi účetní zásady stanovené zákonem dotyčného členského státu o účetnictví, ale vyhotovil jej dle vlastního uvážení na základě jiných zásad, které považoval za relevantní pro účtování své hospodářské činnosti? 2) Lze [čl. 2 odst. 3 a článek 31 čtvrté směrnice] vykládat s ohledem na právo na spravedlivý proces, které je zakotveno v článku 47 Listiny, a na zásady právní jistoty, proporcionality a ochrany legitimního očekávání, které jsou považovány za obecné zásady unijního práva, v tom smyslu, že pokud daňová správa v případě hospodářské činnosti, jež se vztahuje k několika zdaňovacím obdobím, uplatní jiné účetní zásady než poplatník, a některé položky proto v průběhu času zaúčtuje odlišně, což se dotkne i daňových přiznání za předchozí a následující zdaňovací období, je povinna rozšířit i rozsah kontroly, a to na zdaňovací období, k nimž se hospodářská činnost vztahuje, a která jsou tudíž dotčena závěry souvisejícími se zdaňovacími obdobími, jež jsou předmětem kontroly? Musí daňová správa v rámci dodatečné kontroly daňového přiznání poplatníka zohlednit ve zdaňovacím období, které je předmětem kontroly, položky pozměněné dodatečným daňovým přiznáním, které se týkají předchozího zdaňovacího období, takovým způsobem, že u poplatníka konstatuje v důsledku platby daně před datem splatnosti přeplatek, nebo je v souladu s výše uvedenými zásadami a se zákazem zneužití práva, který je stanoven v článku 54 Listiny, postup daňové správy, která konstatuje, že poplatník má navzdory tomuto přeplatku daňový dluh? 3) Lze mít za to, že přiměřenou sankcí za volbu případně nesprávné účetní metody je konstatování daňového nedoplatku považovaného za daňový dluh ve spojení s vyměřením daňové pokuty uložené s ohledem na tento dluh, i kdyby výše této pokuty činila pouhých 10 % [dluhu], a úroků z prodlení, jestliže daň, která je předmětem daného sporu, byla zaplacena před datem splatnosti a až do konce předmětného řízení byla tato částka evidována na běžném daňovém účtu žalobkyně jako přeplatek, a maďarské státní pokladně tedy nevznikla žádná ztráta na daňových příjmech, a neexistují žádné náznaky zneužití? 4) Lze zásadu (ochrany) legitimního očekávání vykládat v tom smyslu, že její objektivní základ, tj. očekávání poplatníka v souvislosti s účetními záznamy, je dán za situace, kdy daňová správa provedla u poplatníka již dříve kontrolu, při níž měla za to – ačkoliv v tomto směru neuvedla žádná konkrétní zjištění nebo to lze usuzovat jen z jejího implicitního jednání – že doklady, účetní knihy a evidence jsou vyhotoveny a vedeny v souladu s příslušnými požadavky, nebo se poplatník může dovolávat zásady ochrany legitimního očekávání pouze tehdy, když daňová správa provede dodatečnou kontrolu daňových přiznání týkajících se jednoho nebo více ukončených zdaňovacích období, která se vztahuje na všechny druhy daní a poplatků, a výslovně vyjádří ve vztahu k účetní praxi poplatníka kladné stanovisko? Postupuje daňová správa v souladu se zásadami právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, pokud v pozdějším rozhodnutí vyvodí z nesrovnalostí v účetnictví daňové důsledky a dovolává se přitom toho, že předchozí kontrola byla jen formální či neúplná nebo toho, že pozitivní stanovisko nebylo zaujato výslovně, aby nemusela připustit, že žalobkyně mohla důvodně očekávat, že její dřívější účetní praxe byla správná?“