Sbí rka soudních roz hodnutí  
Věc T-6 1 8 / 1 5  
Udo Voigt  
proti  
E v ropskému parlamentu  
„Člen Evropského parlamentu – Odmítnutí poskytnout prostory Parlamentu – Státní příslušníci třetí 
země – Odepření vstupu do budov Parlamentu – Článek 21 Listiny základních práv – Diskriminace na 
základě etnického původu – Diskriminace na základě státní příslušnosti – Přípustnost žalobního 
důvodu – Diskriminace na základě politických názorů“ 
Shrnutí – rozsudek Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 20. listopadu 2017 
1. Soudní řízení — Návrh na zahájení řízení — Formální požadavky — Jasné a přesné uvedení 
dovolávaných žalobních důvodů 
[Statut Soudního dvora, čl. 21 první pododstavec a čl. 53 první pododstavec; jednací řád 
Tribunálu, čl. 76 písm. d)] 
2. Soudní řízení — Organizační procesní opatření — Písemné otázky položené účastníkům řízení — 
Posuzovací pravomoc unijního soudu 
(Jednací řád Tribunálu, čl. 89 odst. 3) 
3. Soudní řízení — Návrh na zahájení řízení — Formální požadavky — Určení předmětu sporu — 
Stručný popis dovolávaných žalobních důvodů — Abstraktní vyjádření — Nepřípustnost 
[Statut Soudního dvora, čl. 21 první pododstavec a čl. 53 první pododstavec; jednací řád 
Tribunálu, čl. 76 písm. d)] 
4. Soudní řízení — Návrh na zahájení řízení — Formální požadavky — Stručný popis dovolávaných 
žalobních důvodů — Nezbytnost výslovného odkazu na ustanovení, na nichž se zakládá žaloba — 
Neexistence — Meze — Dovolávání se porušení Smluv jako základu žaloby — 
Nedostatečná přesnost 
[Statut Soudního dvora, čl. 21 první pododstavec a čl. 53 první pododstavec; jednací řád 
Tribunálu, čl. 76 písm. d)] 
5. Právo Evropské unie — Zásady — Rovné zacházení — Pojem 
(Listina základních práv Evropské unie, článek 21) 
6. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Právní zájem na podání žaloby — 
Podmínka — Žaloba, která můžepřinést prospěch straně, která ji podala — Rozsah 
(Článek 263 SFEU) 
CS 
ECLI:EU:T:2017 :821 1 
SHRNU TÍ – VĚCT-618/15  
VOIGT V.PARLAMENT  
7. Právo Evropské unie — Výklad — Metody — Výklad aktu s obecnou působností — 
Připsání odlišného významu různým výrazům použitým v předpise 
8. Právo Evropské unie — Zásady — Rovné zacházení — Rovné zacházení s osobami bez ohledu na 
jejich rasu nebo etnický původ — Pojem „etnický původ“ 
9. Právo Evropské unie — Zásady — Rovné zacházení — Diskriminace na základě státní 
příslušnosti — Zákaz — Působnost — Rozdílné zacházení mezi státními příslušníky členských států 
a státními příslušníky třetích zemí — Vyloučení 
(Článek 18 první pododstavec SFEU; Listina základních práv Evropské unie, čl. 21 odst. 2) 
10. Soudní řízení — Předložení nových žalobních důvodů vprůběhu řízení — Podmínky — 
Žalobní důvod založený na skutečnostech, které vyšly najevo v průběhu řízení 
(Jednací řád Tribunálu, čl. 84 odst. 1) 
11. Soudní řízení — Projednávání věcí před Tribunálem — Ochrana účastníkůřízení před zneužitím 
procesních písemností — Rozsah 
(Jednací řád Tribunálu, článek 89) 
12. Žaloba na neplatnost — Žalobní důvody — Zneužití pravomoci — Pojem — Rozhodnutí o odepření 
vstupu do prostor Parlamentu státním příslušníkůmtřetích zemí 
(Článek 263 SFEU) 
13. Evropský parlament — Pravomoci — Vnitřní organizace — Pravomoc odepřít vstup do prostor 
Parlamentu členům politické strany ze třetí země 
[Článek 14 a čl. 15 odst. 6 písm. d) SEU; čl. 230 první pododstavec SFEU; jednací řád Evropského 
parlamentu, články 22, 115 a 157] 
1. Viz znění rozhodnutí. 
(viz bod 24) 
2. Viz znění rozhodnutí. 
(viz bod 35) 
3. Viz znění rozhodnutí. 
(viz bod 39) 
4. Ikdyž žalobce není povinen v rámci žaloby na neplatnost výslovně uvést konkrétní právní pravidlo, 
zněhož jeho žalobní důvod vychází, musí být splněna podmínka, že jeho argumentace je dostatečně 
jasná na to, aby odpůrce a unijní soud mohli toto pravidlo bez obtížíurčit. V tomto ohledu 
představuje dovolávání se „porušení Smluv“ pouze generický případ podání žaloby na neplatnost, 
o které může unijní soud rozhodovat, avšak nemůže představovat identifikaci právního základu 
žalobního důvodu. 
(viz body 43, 44) 
ECLI:EU:T:2017 :821 2 
SHRNU TÍ – VĚCT-618/15 
VOIGT V.PARLAMENT 
5. Viz znění rozhodnutí. 
(viz body 49, 98) 
6. Žalobce není oprávněn k podání žaloby v zájmu práva nebo orgánů a na podporu žaloby na 
neplatnost se může dovolávat pouze vytýkaných skutečností, které se ho osobně dotýkají. Tento 
požadavek však nelze chápat tak, že unijní soudce uznává přípustnost žalobního důvodu pouze za 
podmínky, že souvisí s osobní situací samotného žalobce. Vytýkané skutečnosti žalobce jsou ve 
skutečnosti přípustné, pokud na jejich základě může být rozhodnuto o zrušení, ze kterého může mít 
žalobce prospěch. 
(viz bod 71) 
7. Používají-li se v tomtéž předpise s obecnou působností dva různé výrazy, pak s ohledem na vnitřní 
konzistenci a právní jistotu nelze takovým výrazům připisovat stejný význam. To platí tím spíše, když 
mají tyto pojmy různé významy v běžném jazyce. 
(viz bod 75) 
8. Ačkoli státní příslušnost představuje právní a politickou vazbu, která existuje mezi jednotlivcem 
a svrchovaným státem, pojem etnický původ vychází z myšlenky, že společenské skupiny sdílejí 
myšlenku příslušnosti k témuž národu, či sdílejí společné náboženské vyznání, jazyk, původ daný 
kulturou a tradicemi a určité prostředí života. 
(viz bod 76) 
9. Článek 18 první pododstavec SFEU se nachází ve druhé části této Smlouvy, nadepsané „Zákaz 
diskriminace a občanství Unie“. Toto ustanovení se vztahuje na situace, které spadají do rozsahu 
působnosti unijního práva, v nichž je státní příslušník jednoho členského státu podroben ve srovnání 
spříslušníkem jiného členského státu diskriminačnímu zacházení pouze na základě své státní 
příslušnosti. Tento článek se tedy nemá použít v případě eventuálního rozdílného zacházení mezi 
státními příslušníky členských států a státními příslušníky třetích zemí. Proto, jelikožčl. 21 odst. 2 
Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán tak, že má stejnou působnost jako čl. 18 první 
pododstavec SFEU, se státní příslušník třetí země nemůže dovolávat čl. 21 odst. 2 Listiny. 
(viz body 80–82) 
10. Viz znění rozhodnutí. 
(viz bod 87) 
11. Každá věc podaná k Tribunálu má svůj vlastní spis, který obsahuje zejména procesní písemnosti 
a podání předložené účastníky řízení v předmětné věci, a každý z těchto spisů je zcela samostatný. 
Uvedené je vyjádřeno v bodě 25 prováděcích předpisů k jednacímu řádu Tribunálu. Je však pravda, že 
až na výjimečné případy, v nichž by zpřístupnění dokumentu mohlo ohrozit řádný výkon spravedlnosti, 
mohou účastníci řízení volně zpřístupňovat vlastní spisy účastníka řízení osobám nezúčastněným na 
tomto řízení. Ve stejném smyslu můžeúčastník řízení v jednom řízení s toutéž výhradou souhlasit 
s tím, že spis účastníka řízení, který předložil v rámci tohoto řízení, bude použit jiným účastníkem 
řízení v této věci v rámci jiného řízení. 
(viz body 91, 92) 
ECLI:EU:T:2017 :821 3 
SHRNU TÍ – VĚCT-618/15  
VOIGT V.PARLAMENT  
12. Rozhodnutí je stiženo vadou spočívající ve zneužití pravomoci pouze tehdy, jeví-li se na základě 
objektivních, relevantních a shodujících se nepřímých důkazů, že bylo přijato za účelem dosažení 
jiných než uváděných cílů. 
O tento případ se nejednalo, když předseda Parlamentu přijal rozhodnutí, kterým bylo členům nebo 
stoupencům ruské politické strany zabráněno ve vstupu do prostor orgánu, v nichž hodlali vyjádřit 
svůj názor během politické schůze, a nespoléhal na schopnost zásahu bezpečnostních služeb, neboť 
uvedené rozhodnutí bylo přijato ve zvláštním kontextu, kterým se v té době vyznačovaly politické 
vztahy mezi Ruskou federací a Unií. Platí to tím spíše, že uvedené rozhodnutí, které souviselo 
s dotčeným kontextem, mělo pouze dočasnou povahu. 
(viz body 102, 110, 118) 
13. Článek 22 jednacího řádu Evropského parlamentu přiznává předsedovi orgánu pravomoc 
nezbytnou k zajištění všeobecné bezpečnosti v prostorách Parlamentu, k zamezení jakém ukoli 
narušení řádného průběhu parlamentních činností nebo k zastavení tohoto narušení i k ochraně 
důstojnosti orgánu. Mimoto Parlament není povinen podporovat ve svých infrastrukturách politické 
činnosti určité strany z některé třetí země. 
Parlament tudíž není povinen přijímat členy nebo stoupence takové strany, aby mohli vyjadřovat své 
názory v jeho prostorách. Obecně z článku 14 SEU vyplývá, že právo podílet se na výkonu legislativních 
a rozpočtových funkcí, funkce politické kontroly a poradní funkce v rámci Parlamentu je vyhrazeno 
zástupcůmobčanů Unie voleným ve všeobecných a přímých volbách svobodným a tajným hlasováním, 
kdežto zvláštní ustanovení, jako jsou čl. 15 odst. 6 písm. d) SEU a čl. 230 první pododstavec SFEU, 
specificky zaručují právo předsedy Evropské rady a Komise být v Parlamentu vyslechnut. Navíc, i když 
článek 115 jednacího řádu Parlamentu stanoví, že rozpravy jsou veřejné a schůze výborů jsou rovněž 
zpravidla veřejné, článek 157 uvedeného jednacího řádu uvádí, že zástupci veřejnosti, kterým byl 
dovolen vstup na galerie, musí během jednání v tichosti sedět. Ze systematiky smluv a jejich 
prováděcích předpisů i z nezbytnosti zajistit svobodný výkon pravomocí svěřených Parlamentu rovněž 
vyplývá, že Parlament není místem, kde by měla široká veřejnost neomezenou možnost vyjádřit svůj 
názor. 
(viz bod 112) 
ECLI:EU:T:2017 :821 4