ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

Body 8 až 10, 14 a 31 odůvodnění směrnice 2008/48 uvádějí: „(8) Je důležité, aby trh nabízel dostatečný stupeň ochrany spotřebitele, a zajistil tak důvěru spotřebitelů. […] (9) Úplná harmonizace je nezbytná pro zajištění vysoké a rovnocenné úrovně ochrany zájmů všech spotřebitelů ve Společenství a pro vytvoření skutečného vnitřního trhu. Členským státům by proto nemělo být povoleno zachovávat ani zavádět jiná vnitrostátní ustanovení, než která jsou stanovena v této směrnici. […] (10) […] touto směrnicí by […] nemělo být dotčeno uplatňování ustanovení této směrnice členskými státy v oblastech, které nespadají do oblasti její působnosti, je-li to v souladu s právem Společenství. Členské státy by tak mohly zachovat nebo zavést vnitrostátní právní předpisy, které odpovídají této směrnici nebo některým z jejích ustanovení, pro úvěrové smlouvy mimo oblast její působnosti, například na úvěrové smlouvy na částky nižší než 200 EUR nebo vyšší než 75000 EUR. Členské státy by dále mohly uplatňovat ustanovení této směrnice na vázané úvěry, které nepokrývá definice smlouvy o vázaném úvěru stanovená v této směrnici. […] […] (14) Úvěrové smlouvy týkající se poskytnutí úvěru zajištěného nemovitostí by měly být z oblasti působnosti této směrnice vyňaty. Tento druh úvěru má velmi specifickou povahu. Z oblasti působnosti této směrnice by měly být rovněž vyňaty úvěrové smlouvy, jejichž účelem je financování nabytí nebo zachování vlastnických práv k pozemku nebo ke stávající či projektované budově. Úvěrové smlouvy by však neměly být z oblasti působnosti této směrnice vyňaty jen proto, že jejich účelem je obnova nebo zvýšení hodnoty stávající budovy. […] (31) Aby se spotřebitel mohl seznámit se svými právy a povinnostmi podle úvěrové smlouvy, měla by tato smlouva jasně a výstižně uvádět veškeré nezbytné informace.“
5

Článek 8 uvedeného nařízení, nadepsaný „Přechodné období“, stanoví: „1. Smlouvy o veřejných službách se uzavírají v souladu s pravidly stanovenými tímto nařízením. Zakázky na služby a veřejné zakázky na služby, jak jsou definovány ve směrnici [Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. 2004, L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19)] nebo [ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004, L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132)], v přepravě cestujících autobusem či tramvají se zadávají v souladu s postupy stanovenými podle těchto směrnic, pokud nemají podobu koncesí na služby, jak jsou definovány v uvedených směrnicích. Mají-li být smlouvy uzavřeny v souladu se směrnicemi [2004/17] nebo [2004/18], nepoužijí se odstavce 2 až 4 tohoto článku. 2. Aniž je dotčen odstavec 3, musí být uzavírání smluv o veřejných službách v přepravě po železnici a po silnici uvedeno do souladu s článkem 5 tohoto nařízení do 3. prosince 2019. Během tohoto přechodného období přijmou členské státy opatření, aby postupně dosáhly souladu s článkem 5, a tím se vyhnuly vážným strukturálním problémům, zejména v souvislosti s přepravní kapacitou. Do šesti měsíců od konce první poloviny přechodného období předloží členské státy Komisi zprávu o pokroku zdůrazňující provádění postupného uzavírání smluv o veřejných službách v souladu s článkem 5. Na základě zpráv o pokroku od členských států může Komise navrhnout členským státům vhodná opatření. 3. Pro účely použití odstavce 2 se neberou v úvahu smlouvy o veřejných službách uzavřené v souladu s [unijním] právem a vnitrostátním právem a) před 26. červencem 2000 na základě spravedlivého nabídkového řízení; b) před 26. červencem 2000 na základě jiného řízení než spravedlivého nabídkového řízení; c) od 26. července 2000 a přede dnem 3. prosince 2009 na základě spravedlivého nabídkového řízení; d) od 26. července 2000 a přede dnem 3. prosince 2009 na základě jiného řízení než spravedlivého nabídkového řízení. Smlouvy uvedené v písmenu a) zůstávají v platnosti do uplynutí doby jejich platnosti. Smlouvy uvedené v písmenech b) a c) zůstávají v platnosti do uplynutí doby jejich platnosti, ale ne déle než po dobu 30 let. Smlouvy uvedené v písmenu d) zůstávají v platnosti do uplynutí doby jejich platnosti, pokud mají omezenou dobu trvání srovnatelnou s dobami trvání uvedenými v článku 4. Smlouvy o veřejných službách zůstávají v platnosti do uplynutí doby jejich platnosti, pokud by jejich ukončení mělo nežádoucí právní nebo hospodářské dopady a pokud k tomu Komise dala svůj souhlas. […]“
15

Vzhledem k tomu, že věc je znovu projednávána u posledně uvedeného soudu, tento soud upřesňuje, že v této fázi řízení se spor týká pouze otázky, zda je třeba dotyčné lodní trupy zařadit jakožto plavidla pro námořní plavbu do podpoložek 89012010 a 89019010 KN, nebo jakožto plavidla nikoli pro námořní plavbu do podpoložek 89012090, 89019091 a 89019099 KN. V tomto případě lze uvedené lodní trupy zařadit do posledních tří podpoložek, jelikož mohou být použity jako trupy pro plavbu po vnitrozemských vodních cestách. Pokud by se však prokázalo, že uvedené lodní trupy mohou být použity také jako trupy pro plavidla pro námořní plavbu, bylo by nutné provést jejich zařazení jako takových.
26

Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že přímá souvislost existuje, když se dvě plnění vzájemně podmiňují (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 3. března 1994, Tolsma, C‑16/93, EU:C:1994:80, body 13 až 20, a ze dne 16. října 1997, Fillibeck, C‑258/95, EU:C:1997:491, body 15 až 17), a sice že jedno plnění se uskuteční pouze za podmínky, že se uskuteční druhé a naopak (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 23. listopadu 1988, Naturally Yours Cosmetics, 230/87, EU:C:1988:508, bod 14, a ze dne 2. června 1994, Empire Stores, C‑33/93, EU:C:1994:225, bod 16).
1

Svým kasačním opravným prostředkem se Credito Fondiario SpA domáhá zrušení usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 19. listopadu 2018, Credito Fondiario v. Jednotný výbor pro řešení krizí (T‑661/16, nezveřejněné, dále jen „napadené usnesení“, nezveřejněné, EU:T:2018:806), kterým Tribunál zamítl její žalobu znějící na zrušení rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (dále jen „výbor“), přijatého na jeho výkonném zasedání konaném dne 15. dubna 2016, o příspěvcích předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (dále jen „fond“) (SRB/ES/SRF/2016/06) (dále jen „první sporné rozhodnutí“) a rozhodnutí výboru, přijatého na jeho výkonném zasedání konaném dne 20. května 2016 o úpravě příspěvků předem na rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí, jež doplňuje první sporné rozhodnutí (SRB/ES/SRF/2016/13) (dále jen „druhé sporné rozhodnutí“ a společně s prvním sporným rozhodnutím „sporná rozhodnutí“), v rozsahu, v němž se jí týkají, a dále určení protiprávnosti čl. 5 odst. 1 písm. f) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44, a tisková oprava Úř. věst. 2015, L 149, s. 23), jakož i jeho přílohy I, nebo popřípadě celého nařízení v přenesené pravomoci.
13

V roce 1990 dotyčná poté, co pobývala a pracovala v Rakousku, přenesla své bydliště do Německa, kde od té doby pobývá a kde až do roku 2013 vykonávala výdělečnou činnost. V Rakousku získala 59 měsíců a v Německu 235 měsíců pojištění.
39

Kromě toho s ohledem na skutečnost, že se směrnice 97/13 použije na stávající a současně i budoucí povolení, jak vyplývá z bodu 26 jejího odůvodnění, článek 22 této směrnice zavedl přechodný režim pro povolení platná ke dni vstupu této směrnice v platnost. Zaprvé se podle odstavce 1 tohoto článku poskytuje dodatečná lhůta jednoho roku, která uplyne dne 1. ledna 1999, aby stávající povolení byla uvedena do souladu se směrnicí. Zadruhé je v odstavci 2 uvedeného článku stanovena možnost prodloužit platnost podmínek souvisejících se stávajícími povoleními, avšak s výhradou, že tyto podmínky nepřiznávají zvláštní nebo výlučná práva, která byla nebo mají být podle unijního práva zrušena a že se toto prodloužení platnosti nedotkne práv, která pro jiné podniky vyplývají z unijního práva. Konečně odstavec 3 téhož článku stanoví, že dotčené povinnosti musí být uvedeny do souladu s uvedenou směrnicí do 1. ledna 1999, jinak budou neúčinné, ledaže by dotčený členská stát na žádost získal od Komise odklad tohoto data.
43

Kromě toho by takové vyloučení bylo v rozporu s cílem stanoveným v článku 151 směrnice 2009/138, který spočívá v zabránění jakékoli diskriminaci osob, které podávají návrh na náhradu škody. Pokud by totiž takové osoby poté, co jednaly se zástupcem dotyčné pojišťovny a ověřily s ním možnost domáhat se náhrady škody, byly povinny doručit návrh na zahájení řízení této neživotní pojišťovně v jejím domovském členském státu, a nikoli jejímu zástupci v hostitelském členském státě, čelily by dodatečným a nákladným formalitám zejména v souvislosti s nezbytností provádět překlady, a v důsledku toho by mohly vzniknout náklady, které jsou v nepoměru vzhledem k částce požadované z titulu náhrady škody.
a)

nesmí být v době převodu mladší 55 let, ale nesmí ještě být v běžném věku odchodu do důchodu, anebo nesmí být v době převodu o více než deset let mladší, než je běžný věk odchodu do důchodu v dotyčném členském státě;
40

Ze samotného znění čl. 62 odst. 1 a 2 nařízení č. 883/2004 však vyplývá, že i když určité aspekty výpočtu dávek v nezaměstnanosti – a to konkrétně rozhodnutí, že bude tento výpočet vycházet z výše předchozího výdělku – skutečně spadají do pravomoci členských států, nic to nemění na tom, že v případě, že členský stát učiní takovou volbu ve svých právních předpisech, tato ustanovení zaručují, že bude zohledněn výlučně výdělek dotčené osoby z posledního zaměstnání vykonávaného podle těchto právních předpisů (obdobně viz rozsudek ze dne 21. března 2018, Klein Schiphorst, C‑551/16, EU:C:2018:200, bod 46).
5

Body 10 a 17 až 19 odůvodnění směrnice 2004/38 uvádějí: „(10) Při výkonu svého práva pobytu by se však osoby v počáteční fázi svého pobytu neměly stát nepřiměřenou zátěží pro systém sociální pomoci hostitelského členského státu. Proto by právo pobytu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků delší než tři měsíce mělo podléhat určitým podmínkám. […] (17) Trvalý pobyt občanů Unie, kteří se rozhodli usadit v hostitelském členském státě dlouhodobě, by posílil pocit občanství Unie a představuje klíčový faktor podporující sociální soudržnost, která je jedním ze základních cílů Unie. Právo trvalého pobytu by tedy mělo být stanoveno pro všechny občany Unie a jejich rodinné příslušníky, kteří v hostitelském členském státě pobývají v souladu s podmínkami stanovenými touto směrnicí nepřetržitě po dobu pěti let, aniž by byli vyhoštěni. (18) Aby se trvalý pobyt stal opravdovým prostředkem integrace do společnosti hostitelského členského státu, ve kterém občan Unie žije, nemělo by být již jednou nabyté právo trvalého pobytu svázáno s žádnými dalšími podmínkami. (19) Je třeba zachovat určité zvláštní výhody přiznané občanům Unie, kteří jsou zaměstnanými osobami nebo osobami samostatně výdělečně činnými, a jejich rodinným příslušníkům, jež jim mohou umožnit nabytí práva trvalého pobytu ještě před dovršením pěti let pobytu v hostitelském členském státě, neboť se jedná o nabytá práva přiznaná [nařízením č. 1251/70] a [směrnicí 75/34].“
35

V tomto směru vysvětlil, že v konečném důsledku upřednostnil dočasné odnětí svobody O. Junqueras Viese před jeho právem na politickou účast na práci Evropského parlamentu, a to za účelem zachování cíle trestního řízení vedeného mimo jiné i proti dotyčné osobě, jenž by byl nenávratně ohrožen, kdyby bylo posledně uvedené povoleno opustit území Španělska. Tribunal Supremo (Nejvyšší soud) má v tomto směru za to, že je nutno odlišovat na jedné straně zvolení O. Junqueras Viese do Poslanecké sněmovny, po kterém mu mohlo být bez jakýchkoliv problémů povoleno dostavit se do sídla tohoto legislativního orgánu a následně se vrátit do vězení, a jeho zvolení do Evropského parlamentu na straně druhé. Pokud by se totiž dotyčná osoba zúčastnila prvního zasedání tohoto orgánu v novém volebním období, musela by opustit území Španělska, což by vedlo ke ztrátě kontroly nad vazbou, která je na ni uvalena, a to v situaci omezené justiční spolupráce v trestních věcech zavedené v rámci Evropské unie.
19)

Aby se mohli spotřebitelé rozhodovat na základě úplné znalosti věci, měli by před uzavřením úvěrové smlouvy získat přiměřené informace o podmínkách a nákladech úvěru a o svých povinnostech, přičemž by měli mít možnost vzít si tyto informace s sebou a posoudit je. Pro zajištění co největší průhlednosti a srovnatelnosti nabídek by tyto informace měly zahrnovat především roční procentní sazbu nákladů úvěru určovanou stejným způsobem v celém Společenství. Jelikož roční procentní sazba nákladů může být v této fázi uvedena pouze pomocí příkladu, měl by být tento příklad reprezentativní. Proto by měl odpovídat například průměrné délce trvání a celkové částce úvěru poskytnutého pro uvažovaný druh úvěrové smlouvy a případně koupenému zboží. Při určování reprezentativního příkladu by se mělo rovněž přihlédnout k četnosti určitých druhů úvěrových smluv na konkrétním trhu. Pokud jde o výpůjční úrokovou sazbu, četnost splátek a kapitalizaci úroků, měli by věřitelé používat svou obvyklou metodu výpočtu pro dotyčný spotřebitelský úvěr. […]
27

Rozsudkem ze dne 12. června 2018 Bezirksgericht Graz-Ost (okresní soud pro Štýrský Hradec-východ) žalobu NK v plném rozsahu zamítl. Tento soud měl za to, že smlouva dotčená v původním řízení spadá do působnosti FAGG, neboť se netýká výstavby nové budovy ve smyslu § 1 odst. 2 bodu 7 tohoto zákona. Stejně tak měl za to, že v souladu s § 18 odst. 1 bodem 3 FAGG nemají MS a AS právo odstoupit od smlouvy, jelikož stavební plán individuálního domu musí být sestaven podle konkrétních přání dotčených osob. Uvedený soud však rozhodl, že vzhledem k tomu, že informační povinnosti stanovené v § 4 odst. 1 bodech 8 a 10 FAGG nebyly splněny, nemají MS a AS povinnost zaplatit žádnou odměnu podle § 16 odst. 1 FAGG.
12

Jedna z těchto intervencí, nazvaná „první opatření“ nebo „opatření č. 1“, spočívala v tom, že holding FSIH v roce 2006 převedl podíl ve výši 49,9 %, který držel od roku 2003 ve společnosti Duferco US, na společnost DII. K tomuto převodu podílu došlo v kontextu jednání předcházejících nabytí podílu skupiny NLMK ve skupině Duferco prostřednictvím holdingu SIF, přičemž skupina NLMK vyjádřila přání, aby kontrolu nad veškerými akciemi společnosti Duferco US vykonával holding SIF. Aby se holding FSIH vyvázal ze společnosti Duferco US, poskytl dne 14. června 2006 společnosti DII opci na odkup jeho akcií ve společnosti Duferco US, přičemž tato opce byla následně převedena na společnost Ultima, která ji uplatnila a přistoupila ke koupi celého podílu holdingu FSIH ve společnosti Duferco US za částku 125,85 milionu amerických dolarů (USD) (přibližně 95 milionů eur).
38

Dále opačný výklad by ohrozil cíle sledované mimo jiné nařízeními č. 561/2006 a č. 165/2014, a zvláště cíle týkající se bezpečnosti silničního provozu a zlepšení pracovních podmínek řidičů. Takový výklad by přitom nejenže připravil kontrolní orgány členských států o možnost ujistit se o dodržování zejména doby řízení, přerušení práce nebo doby odpočinku, které jsou upraveny v nařízení č. 561/2006, v situaci, kdy relevantní údaje nemohly být zaznamenány do digitálního tachografu, ale mohl by rovněž případně ospravedlnit úmyslné nezaznamenání takových údajů.
12

Magyar Köztársaság rendőrségének csapatszolgálati Szabályzata kiadásáról szóló 11/1998 ORFK utasítás (pokyn č. 11/1998 národního velitelství policie o úpravě služby jednotek policie Maďarské republiky) ze dne 23. dubna 1998 stanoví: „[…] 12. […] […] Pohotovostní služba policejní jednotky Účelem pohotovostní služby je udržování policejních jednotek v takovém stavu, aby mohly zahájit plnění svých povinností co nejrychleji. To zahrnuje utvoření policejní jednotky, její ubytování a zásobování, v případě nutnosti formování týmů nebo skupin týmů, zajištění materiálních zdrojů nezbytných pro operaci policejní jednotky, přípravu jednotky a její udržení na úrovni akceschopnosti. 14. Policejní jednotce může být uložena pohotovostní služba, a to buď předem plánovaným způsobem, pokud je úkol předvídatelný, nebo prostřednictvím pohotovostního přeložení. K posledně uvedenému případu může dojít zejména tehdy, pokud již byl úkol zadán stávající pohotovostní službě a je nezbytné zajistit novou pohotovostní službu, avšak není možné nebo by nepostačovalo přidělení policejních sil vykonávajících své činnosti v jiných formách služby. […] 17. Stupeň připravenosti policejní jednotky vykonávající pohotovostní službu je odrazem rychlosti, s jakou je tato jednotka schopna začít se zvláštním úkolem, který jí byl svěřen. To závisí na rozsahu, v němž velitel policejního orgánu předem stanovil podmínky nezbytné k zahájení plnění úkolu. V závislosti na existenci těchto podmínek se může policejní jednotka nacházet v obecném či zvýšeném stavu pohotovosti. […] 19. Pohotovostní služba začíná tehdy, když je dosaženo požadovaného stupně pohotovosti, a trvá, dokud stupeň pohotovosti není ukončen nebo dokud nedojde k přeměně uvedené služby na jinou činnost. Policejní jednotka, která plní pohotovostní službu, musí být v takovém stavu, aby byla akceschopná do patnácti minut v případě zvýšené pohotovosti nebo do jedné hodiny v případě všeobecné pohotovosti. Tyto obvyklé lhůty mohou být velitelem policejních jednotek, který nařídil využití policejní jednotky, zkráceny v závislosti na povaze stanoveného úkolu nebo stavu připravenosti jednotky.“
10

Navrhovatelka v původním řízení si prostřednictvím pořadatele zájezdů L’TUR Tourismus AG zarezervovala let s přestupem z města Jerez de la Frontera (Španělsko) do Frankfurtu nad Mohanem (Německo) přes Madrid (Španělsko). Tento let s přestupem, na nějž byla učiněna jediná rezervace, sestával z prvního úseku, kterým byl let číslo IB 8505 zajišťovaný společností Air Nostrum z města Jerez de la Frontera do Madridu s plánovaným odletem dne 3. října 2015 ve 13:35 hodin a plánovaným přistáním téhož dne ve 14:45 hodin, a z druhého úseku, kterým byl let číslo AB 5325 z Madridu do Frankfurtu nad Mohanem s plánovaným odletem dne 3. října 2015 ve 20:00 hodin a plánovaným přistáním téhož dne ve 22:40 hodin.
5

HB a IC, kteří mají italskou státní příslušnost, jsou bývalými zaměstnanci italského veřejného sektoru. INPS oběma vyplácí starobní důchod. Po přemístění bydliště do Portugalska požádali v průběhu roku 2015 INPS, aby jim na základě článku 18 a čl. 19 odst. 2 italsko-portugalské smlouvy vyplácel hrubou částku jejich měsíčního starobního důchodu bez srážky daně prováděné Italskou republikou. INPS tyto žádosti zamítl s tím, že na rozdíl od italských poživatelů důchodu v soukromém sektoru musejí být podle článku 19 italsko-portugalské smlouvy zaměstnanci italského veřejného sektoru, kteří odešli do důchodu, zdaněni v Itálii a jedině v tomto smluvním státě. HB a IC podali proti těmto rozhodnutím žaloby k předkládajícímu soudu, kterým je Corte dei conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia (Účetní dvůr – soudní senát pro region Apulie, Itálie).
27

V projednávaném případě byla faktura z důvodu sporu mezi účastníky řízení vystavena až v roce 2011. Tento soud tedy konstatuje, že společnosti Eurovia mohl nárok na odpočet DPH vzniknout až v tomto okamžiku a že lhůta pro uplatnění tohoto nároku na odpočet musí být počítána od okamžiku, kdy byla částka DPH dotčená v původním řízení odvedena do státní pokladny a byla vystavena faktura. Stanovisko správce daně se mu jeví být v rozporu se zásadou neutrality DPH, jelikož uplatnění nároku na odpočet DPH je odepřeno z důvodu restriktivního výkladu toho, co představuje datum uskutečnění plnění, aniž by byly zohledněny zvláštnosti projednávané věci.
5

Body 22, 44 a 47 až 49 odůvodnění směrnice 2009/73 uvádějí: „(22) Zajištění dodávek energie je zásadním prvkem veřejné bezpečnosti, a nutně tedy souvisí s účinným fungováním vnitřního trhu se zemním plynem a s integrací izolovaných trhů se zemním plynem členských států. […] […] (44) Plnění požadavků kladených na veřejné služby je základním požadavkem této směrnice a je důležité, aby tato směrnice, která bere v úvahu cíle ochrany spotřebitelů, bezpečnosti dodávek, ochrany životního prostředí a stejné úrovně hospodářské soutěže ve všech členských státech, stanovila společné minimální normy dodržované všemi členskými státy. Je důležité, aby požadavky na veřejné služby mohly být vykládány na vnitrostátním základě s přihlédnutím k vnitrostátním podmínkám a s výhradou dodržování práva [Evropské unie]. […] (47) Požadavky na veřejnou službu a společné minimální standardy, které z nich vyplývají, je třeba dále posílit, aby se zajistilo, že hospodářská soutěž bude přinášet prospěch a spravedlivé ceny všem spotřebitelům, obzvláště zranitelným zákazníkům. Požadavky na veřejnou službu by měly být definovány na vnitrostátní úrovni s přihlédnutím k vnitrostátní situaci; členské státy by však měly dodržovat právní předpisy [Evropské unie]. Občané Evropské unie a, pokud to členské státy pokládají za vhodné, malé podniky by měly mít možnost využívat záruk souvisejících s veřejnými službami, a to především pokud jde o bezpečnost dodávek a přiměřené sazby. […] [S]potřebitelé [by] měli mít přístup ke svým údajům o spotřebě, souvisejícím cenám a nákladům na služby […] (48) Tato směrnice by měla zohledňovat především zájmy spotřebitelů a nejdůležitějším úkolem plynárenských podniků by mělo být zajištění kvality služeb. Stávající práva spotřebitelů je třeba posílit a zaručit a měla by zahrnovat větší transparentnost. […] Práva spotřebitelů by měly vymáhat členské státy nebo, pokud takto daný členský stát stanovil, jeho regulační orgány. (49) Je třeba, aby spotřebitelé měli k dispozici jasné a srozumitelné informace o svých právech ve vztahu k odvětví energetiky. […]“
46

Kdyby se však u posledně zmíněných léčivých přípravků povolilo, aby příbalová informace obsahovala vedle informací vyjmenovaných v článku 69 směrnice 2001/83 i pokyny k dávkování, mělo by to za následek nejasné, nejisté a nedůsledné rozlišení mezi těmito léčivými přípravky a léčivými přípravky, které vyžadují registraci, a mohlo by to v konečném důsledku uvést uživatele v omyl, pokud jde o vlastnosti dotyčného léčivého přípravku.
13

Zaprvé měl Úřad v podstatě za to, že pokud jde o „hračky“ náležející do třídy 28 Niceské dohody, trojrozměrný tvar předmětu umožňuje, aby tento předmět fungoval jako hračka, jejímž charakteristickým rysem je, že se vždy vrátí do svého stabilního bodu rovnováhy. Všechny prvky dotčeného označení tak byly koncipovány za účelem dosažení tohoto technického výsledku, to znamená, že plní technickou funkci. Rozumný a informovaný spotřebitel tedy podle Úřadu vnímá dotčené označení jako tvar nezbytný k dosažení technického výsledku sledovaného předmětem, který toto označení označuje.
14

Předkládající soud poukazuje na to, že Soudní dvůr se ve své judikatuře nevyjádřil specificky ke sporným složkám ceny, a uvádí, že za účelem vyřešení sporu je třeba určit, zda lze o těchto složkách mít za to, že patří do kategorie nevyhnutelných a předpokládaných příplatků ve smyslu čl. 23 odst. 1 druhé věty nařízení č. 1008/2008, nebo do kategorie volitelných příplatků ve smyslu čtvrté věty tohoto ustanovení. V posledně uvedeném případě se předkládající soud táže, zda volitelný příplatek může označovat poplatek, kterému se většina spotřebitelů může vyhnout.