ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. července 2019 — Evropská komise v. NEX International Limited, dříve Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd

(Věc C-39/18 P) (1)

(„Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví úrokových derivátů denominovaných v japonských jenech - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Odpovědnost podniku za jeho úlohu v usnadnění kartelové dohody - Výpočet pokuty - Povinnost uvést odůvodnění“)

(2019/C 305/15)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: B. Mongin, M. Farley, T. Christoforou a V. Bottka, zmocněnci)

Další účastnice řízení: NEX International Limited, dříve Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (zástupci: C. Riis-Madsen, advokát a S. Frank, advokát)

Výrok

1) Kasační opravný prostředek se zamítá.

2) Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

(1) Úř. věst. C 142, 23.4.2018.
Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království — Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

(Věc C-316/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Výdaje za správu nadačního fondu, který provádí investice za účelem pokrytí nákladů všech plnění uskutečněných osobou povinnou k dani na výstupu - Režijní výdaje“)

(2019/C 305/26)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci původního řízení

Odvolatelka: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Žalobce: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

Výrok

Článek 168 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že osoba povinná k dani, která vykonává jak činnosti podléhající DPH, tak i činnosti od této daně osvobozené, která přijímané dary a granty investuje tak, že je vloží do fondu, a která příjmy generované tímto fondem používá k pokrytí nákladů všech těchto činností, nemůže jakožto režijní výdaje odpočíst DPH odvedenou na vstupu a vztahující se k výdajům spojeným s tímto investováním.

(1) Úř. věst. C 249, 16.7.2018.
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. července 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessisches Finanzgericht — Německo) — Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung v. Hauptzollamt Frankfurt am Main

(Věc C-26/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Články 202 a 203 - Dovozní clo - Vznik celního dluhu z důvodu porušení celních předpisů - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 2 odst. 1 písm. d) a článek 30 - DPH při dovozu - Uskutečnění zdanitelného plnění - Pojem „dovoz“ zboží - Požadavek vstupu zboží do hospodářského oběhu Evropské unie - Přeprava tohoto zboží do jiného členského státu, než ve kterém vznikl celní dluh“)

(2019/C 305/14)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Hessisches Finanzgericht

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung

Žalovaný: Hauptzollamt Frankfurt am Main

Výrok

Článek 2 odst. 1 písm. d) a článek 30 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že při dopravení zboží na území Evropské unie nepostačuje, že v souvislosti s tímto zbožím byly porušeny celní předpisy v daném členském státě, což vedlo v tomto členském státě ke vzniku celního dluhu při dovozu, aby bylo možné mít za to, že uvedené zboží v tomto členském státě vstoupilo do hospodářského oběhu Unie, je-li prokázáno, že totéž zboží bylo přepraveno do jiného členského státu jakožto do jeho konečného místa určení, kde bylo spotřebováno, přičemž povinnost k DPH při dovozu u tohoto zboží tedy vznikla až v posledně uvedeném členském státě.

(1) Úř. věst. C 152, 30.4.2018.
C 383/20

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. září 2019 – HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH v. Rada Evropské unie, Evropská komise

(Věc C-123/18 P) (1)

(„Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice - Náhrada újmy, která navrhovatelce údajně vznikla v důsledku zařazení jejího jména na seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Žaloba na náhradu újmy - Podmínky vzniku mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie - Pojem „dostatečně závažné porušení normy unijního práva“ - Posouzení - Pojem „vlastněná nebo ovládaná společnost“ - Povinnost uvést odůvodnění“)

(2019/C 383/20)

Jednací jazyk: němčina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (zástupce: M. Schlingmann, Rechtsanwalt)

Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a M. Bishop, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: původně R. Tricot, M. Kellerbauer a C. Zadra, poté R. Tricot, C. Hödlmayr a C. Zadra, zmocněnci)

Výrok

1) Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 13. prosince 2017, HTTS v. Rada (T-692/15, EU:T:2017:890), se zrušuje.

2) Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

3) O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

(1) Úř. věst. C 161, 7.5.2018.
—

tím, že v oblasti izolace výskytu nezajistila, aby byly neprodleně odstraněny alespoň všechny rostliny, o nichž bylo zjištěno, že jsou napadeny organismem Xylella fastidiosa, pokud se nacházejí v rámci zamořené zóny do vzdálenosti 20 km od hranice uvedené zamořené zóny se zbytkem území Unie, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 2 písm. c) prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 ze dne 18. května 2015 o opatřeních proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et al.) do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie, ve znění prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/764 ze dne 12. května 2016, a
C 383/18

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court - Irsko) – Nalini Chenchooliah v. Minister for Justice and Equality

(Věc C-94/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Článek 21 SFEU - Právo občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členského státu - Směrnice 2004/38/ES - Článek 3 odst. 1 a články 15, 27, 28, 30 a 31 - Pojem „oprávněná osoba“ - Státní příslušník třetí země, který je manželem či manželkou občana Unie, jenž vykonal právo volného pohybu - Návrat občana Unie do členského státu, jehož je státním příslušníkem, kde vykonává trest odnětí svobody - Požadavky uložené hostitelskému členskému státu na základě směrnice 2004/38/ES při přijímání rozhodnutí o vyhoštění uvedeného státního příslušníka třetí země“)

(2019/C 383/18)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court (Irsko)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Nalini Chenchooliah

Žalovaný: Minister for Justice and Equality

Výrok

Článek 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že se použije na rozhodnutí o vyhoštění přijaté vůči státnímu příslušníkovi třetí země z důvodu, že tento státní příslušník již nemá právo pobytu na základě této směrnice, v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, kdy tento státní příslušník uzavřel manželství s občanem Unie v okamžiku, kdy tento občan využíval práva volného pohybu tak, že se spolu s uvedeným státním příslušníkem přestěhoval do hostitelského členského státu a pobýval tam, přičemž tento občan se následně vrátil do členského státu, jehož je státním příslušníkem. Z toho vyplývá, že příslušné záruky stanovené v článcích 30 a 31 směrnice 2004/38 se uplatní při přijímání takového rozhodnutí o vyhoštění, v souvislosti s nímž nelze v žádném případě zakázat vstup do země.

(1) Úř. věst. C 152, 30.4.2018.
1)

Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládána v tom smyslu, že zdravotní stav pracovníka, který byl uznán za mimořádně citlivého na pracovní rizika ve smyslu vnitrostátního práva, jenž tomuto pracovníkovi nedovoluje zastávat určitá pracovní místa, jelikož by to znamenalo riziko pro jeho zdraví nebo pro jiné osoby, spadá pod pojem „zdravotní postižení“ ve smyslu této směrnice pouze tehdy, pokud tento stav způsobuje omezení schopností vyplývající především z dlouhodobého fyzického, duševního nebo psychického postižení, které v interakci s různými překážkami může bránit plnému a účinnému zapojení dotčené osoby do profesního života na rovnoprávném základě s ostatními pracovníky. Je věcí vnitrostátního soudu ověřit, zda jsou ve věci v původním řízení tyto podmínky splněny.
C 399/16

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. září 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal - Spojené království) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Henrika Dakneviciute

(Věc C-544/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Samostatná výdělečná činnost - Státní příslušnice členského státu, která ukončila výkon samostatné výdělečné činnosti z důvodu fyzických omezení vyplývajících z pokročilého stadia těhotenství a situace po narození dítěte - Zachování postavení osoby samostatně výdělečně činné“)

(2019/C 399/18)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal

Účastníci původního řízení

Žalobce: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Žalovaná: Henrika Dakneviciute

Výrok

Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že žena, která přestala vykonávat samostatnou výdělečnou činnost z důvodů fyzických omezení vyplývajících z pokročilého stadia těhotenství a situace po narození dítěte, si zachovává postavení osoby samostatně výdělečně činné, pokud v přiměřené době po narození dítěte obnoví tuto činnost nebo zahájí jinou samostatnou výdělečnou či závislou činnost.

(1) Úř. věst. C 436, 3.12.2018.
C 423/7

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal - Spojené království) – Safeway Ltd v. Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

(Věc C-171/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Článek 119 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 141 ES) - Pracovníci a pracovnice - Stejná odměna - Soukromý zaměstnanecký penzijní plán - Standardní věk odchodu do důchodu určený v závislosti na pohlaví - Datum přijetí opatření, kterými je obnoveno rovné zacházení - Retroaktivní sjednocení důchodového věku na úroveň, která platila pro dříve znevýhodněnou kategorii osob“)

(2019/C 423/08)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: Safeway Ltd

Další účastník: Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

Výrok

Článek 119 Smlouvy o ES (po změně článek 141 ES) musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že neexistuje objektivní odůvodnění, brání tomu, aby bylo v rámci penzijního plánu za účelem ukončení diskriminace, která je v rozporu s tímto ustanovením a pramení z toho, že se stanovený důchodový věk liší podle pohlaví, přijato opatření, které se zpětnou účinností sjednocuje pro období od oznámení tohoto opatření do jeho přijetí důchodový věk pro pojištěnce pojištěné podle tohoto plánu na úroveň, která dříve platila pro znevýhodněnou kategorii pojištěnců, pokud je takové opatření povoleno vnitrostátním právem a stanovami upravujícími tento penzijní plán.

(1) Úř. věst. C 190, 4.6.2018.
1)

Článek 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní soud – poté, co konstatoval, že některá ujednání úvěrové smlouvy indexované na cizí měnu a úročené sazbou přímo navázanou na mezibankovní sazbu dotyčné měny mají zneužívající povahu – měl v souladu s vnitrostátním právem za to, že tato smlouva nemůže bez těchto ujednání nadále existovat z důvodu, že by jejich zrušení mělo za následek změnu povahy hlavního předmětu uvedené smlouvy.
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal in Northern Ireland - Spojené království) – Ermira Bajratari v. Secretary of State for the Home Department

(Věc C-93/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Směrnice 2004/38/ES - Právo pobytu státního příslušníka třetího státu, který je příbuzným v přímé vzestupné linii nezletilých občanů Unie - Článek 7 odst. 1 písm. b) - Podmínka dostatečných prostředků - Prostředky představující příjmy ze zaměstnání vykonávaného bez dokladu o povolení k pobytu a pracovního povolení“)

(2019/C 413/08)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal in Northern Ireland

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Ermira Bajratari

Žalovaný: Secretary of State for the Home Department

za účasti: Aire Centre

Výrok

Článek 7 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že nezletilý občan Unie má dostatečné prostředky, aby se během svého pobytu nestal nepřiměřenou zátěží pro systém sociální pomoci hostitelského členského státu, i když tyto prostředky pocházejí z příjmů ze zaměstnání vykonávaného nezákonně jeho otcem, státním příslušníkem třetího státu, jenž v tomto členském státě není držitelem dokladu o povolení k pobytu a pracovního povolení.

(1) Úř. věst. C 152, 30.4.2018.
C 413/6

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof - Německo) – Finanzamt Trier v. Cardpoint GmbH, právní nástupce společnosti Moneybox Deutschland GmbH

(Věc C-42/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Šestá směrnice 77/388/EHS - Osvobození od daně - Článek 13 část B písm. d) bod 3 - Operace týkající se plateb - Služby poskytované ze strany společnosti bance, jež souvisí s provozováním bankomatů“)

(2019/C 413/06)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Bundesfinanzhof

Účastníci původního řízení

Žalobce: Finanzamt Trier

Žalovaná: Cardpoint GmbH, právní nástupce společnosti Moneybox Deutschland GmbH

Výrok

Článek 13 část B písm. d) bod 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že operace týkající se plateb osvobozená od daně z přidané hodnoty, na kterou se vztahuje toto ustanovení, nezahrnuje služby poskytované bance provozující bankomaty, jež spočívají v uvedení těchto bankomatů do provozu a zajišťování jejich chodu, ve vkládání peněz do těchto bankomatů, v instalaci hardwaru a softwaru do těchto bankomatů za účelem čtení údajů z bankovních karet, v předání žádosti o schválení výběru hotovosti bance, která vydala použitou bankovní kartu, ve vydání požadované hotovosti a v zaznamenání výběrových transakcí.

(1) Úř. věst. C 152, 30.4.2018.
C 432/10

Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. listopadu 2019 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia - Itálie) – Eni SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, dříve Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18)

(Spojené věci C-364/18 a C-365/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Směrnice 94/22/ES - Energetika - Podmínky udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků - Poplatky - Metody výpočtu - Indexy QE a Pfor - Diskriminační charakter“)

(2019/C 432/10)

Jednací jazyk: italština

Předkládající soud

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Účastníci původního řízení

(Věc C-364/18)

Žalobkyně: Eni SpA

Žalovaný: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

za účasti: Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, dříve Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico, Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Regione Calabria, Comune di Ravenna, Assomineraria

(Věc C-365/18)

Žalobkyně: Shell Italia E & P SpA

Žalovaný: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, dříve Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico

za účasti: Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Assomineraria

Výrok

Článek 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků, ve spojení s šestým bodem odůvodnění této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž se výše poplatků, které mají uhradit držitelé koncesí na těžbu zemního plynu, vypočítá na základě indexu, který je založen na cenách ropy a dalších paliv ve středním či delším časovém horizontu, a nikoli na základě indexu odrážejícího krátkodobou tržní cenu zemního plynu.

(1) Úř. věst. C 294, 20.8.2018.
1)

Francouzská republika tím, že ode dne 1. ledna 2010 systematicky a trvale překračovala roční mezní hodnoty pro oxid dusičitý (NO2) ve dvanácti francouzských aglomeracích a oblastech kvality ovzduší, a sice Marseille (FR03A02), Toulon (FR03A03), Paříž (FR04A01), Auvergne-Clermont-Ferrand (FR07A01), Montpellier (FR08A01), Toulouse Midi-Pyrénées (FR12A01), RUZ Reims Champagne-Ardenne (FR14N10), Grenoble Rhône-Alpes (FR15A01), Štrasburk (FR16A02), Lyon-Rhône-Alpes (FR20A01), regionální urbanizovaná zóna (RUZ) Vallée de l’Arve Rhône-Alpes (FR20N10) a Nice (FR24A01) a tím, že ode dne 1. ledna 2010 systematicky a trvale překračovala hodinové mezní hodnoty pro NO2 ve dvou aglomeracích a oblastech kvality ovzduší, a sice Paříž (FR04A01) a Lyon Rhône-Alpes (FR20A01) nadále od tohoto data neplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 13 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu ve spojení s přílohou XI této směrnice, a to od vstupu těchto mezních hodnot v platnost v roce 2010. Francouzská republika ode dne 11. června 2010 neplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 23 odst. 1 uvedené směrnice ve spojení s její přílohou XV, a konkrétně povinnost – stanovenou v čl. 23 odst. 1 druhém pododstavci téže směrnice – dbát na to, aby bylo období překročení mezních hodnot co možná nejkratší.
C 423/15

Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. října 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato - Itálie) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl v. Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute

(Věc C-569/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 1151/2012 - Článek 4 písm. c) a čl. 7 odst. 1 písm. e) - Režimy jakosti zemědělských produktů a potravin - Spravedlivá hospodářská soutěž - Mozzarella di bufala Campana CHOP - Povinnost oddělit prostory, v nichž se vyrábí „Mozzarella di bufala Campana CHOP““)

(2019/C 423/18)

Jednací jazyk: italština

Předkládající soud

Consiglio di Stato

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl

Žalovaní: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute

za účasti: Consorzio di Tutela del Formaggio Mozzarella di Bufala Campana

Výrok

Článek 4 písm. c) a čl. 7 odst. 1 písm. e) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin, jakož i specifikace produktu „Mozzarella di bufala Campana CHOP“ musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která stanoví, že výroba sýru „Mozzarella di bufala Campana CHOP“ musí probíhat v prostorách, které jsou určeny výlučně k této výrobě, a to i v rámci jednoho závodu, a ve kterých je zakázáno uchovávat a skladovat mléko pocházející z chovů, které nespadají do systému kontroly chráněného označení původu (CHOP) „Mozzarella di bufala Campana“, je-li tato právní úprava nezbytným a přiměřeným prostředkem ochrany jakosti takového produktu či zajištění kontroly specifikace tohoto CHOP, což musí ověřit předkládající soud.

(1) Úř. věst. C 436, 3.11.2018.
1)

Není již namístě odpovídat na otázky položené Izbou Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (pracovněprávní a sociálněprávní kolegium) Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud, Polsko) ve věci C 585/18 ani na první otázku položenou tímto soudem ve věcech C 624/18 a C 625/18.
Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. prosince 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia - Španělsko) – Antonio Bocero Torrico (C-398/18), Jörg Paul Konrad Fritz Bode (C-428/18) v. Instituto Nacional de la Seguridad Social, Tesorería General de la Seguridad Social

(Spojené věci C-398/18 a C-428/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Předčasný starobní důchod - Vznik nároku - Příslušející částka důchodu, která musí přesahovat zákonnou minimální částku - Zohlednění pouze důchodu nabytého v dotyčném členském státě - Nezohlednění starobního důchodu nabytého v jiném členském státě - Rozdílné zacházení s pracovníky, kteří vykonali své právo na volný pohyb“)

(2020/C 36/06)

Jednací jazyk: španělština

Předkládající soud

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Účastníci původního řízení

Žalobci: Antonio Bocero Torrico (C-398/18), Jörg Paul Konrad Fritz Bode (C-428/18)

Žalovaní: Instituto Nacional de la Seguridad Social, Tesorería General de la Seguridad Social

Výrok

Článek 5 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která jako podmínku pro odchod pracovníka do předčasného starobního důchodu stanoví, že částka důchodu, která má být vyplácena, musí přesahovat minimální částku důchodu, která by tomuto pracovníkovi příslušela při dosažení zákonného věku pro odchod do důchodu podle této právní úpravy, je-li tento „důchod, který má být vyplácen“ chápán jako důchod k tíži pouze tohoto členského státu, přičemž je vyloučen důchod, který by uvedený pracovník mohl pobírat z titulu dávky stejného druhu od jiného nebo jiných členských států.

(1) Úř. věst. C 294, 20.8.2018.

Úř. věst. C 364, 8.10.2018.
1)

Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby se strany transakce, jejímž cílem je převod vlastnického práva k nemovitostem, dohodly na ujednání, podle kterého nabyvatel ponese zcela nebo zčásti náklady na administrativní formality v souvislosti s touto transakcí, zejména náklady související s prvním zápisem těchto nemovitostí do vnitrostátního katastru nemovitostí. Samotná existence takového ujednání v synallagmatické smlouvě o budoucí smlouvě o prodeji nemovitostí však není rozhodující pro to, zda má nabyvatel nárok na odpočet daně z přidané hodnoty související se zaplacením nákladů plynoucích z prvního zápisu dotčených nemovitostí do vnitrostátního katastru nemovitostí.