3

Článek 5 loi no 2000-108, du 10 février 2000, relative à la modernisation et au développement du service public de l’électricité (zákon č. 2000-108 ze dne 10. února 2000 o modernizaci a rozvoji veřejné služby zásobování elektřinou, JORF ze dne 11. února 2000, s. 2143), ve znění loi no 2006-1537, du 7 décembre 2006, relative au secteur de l’énergie (zákon č. 2006-1537 ze dne 7. prosince 2006 o odvětví energie, JORF ze dne 8. prosince 2006, s. 18531, dále jen „zákon č. 2000-108“), stanoví: „I.- Náklady připadající na úkoly veřejné služby, jimiž jsou pověřeny subjekty činné v odvětví energetiky, jsou plně kompenzovány. Tyto náklady zahrnují: a) V oblasti výroby elektřiny: 1. Dodatečné náklady, které případně plynou z provádění ustanovení článků 8 a 10 ve srovnání s náklady ušetřenými Électricité de France [SA (EDF) (dále jen ‚Électricité de France‘)] nebo případně ve srovnání s náklady ušetřenými nezestátněnými distributory uvedenými v článku 23 loi no 46-628 du 8 avril 1946 [sur la nationalisation de l’électricité et du gaz (zákon č. 46-628 ze dne 8. dubna 1946 o zestátnění elektřiny a plynu, JORF ze dne 9. dubna 1946, s. 2651)], kteří by byli dotčeni. Ušetřené náklady se vypočítávají s ohledem na tržní ceny elektřiny nebo v případě nezestátněných distributorů s ohledem na prodejní sazby uvedené v článku 4, a to v poměru k podílu elektřiny získané za tyto sazby na celkových dodávkách a po odečtení množství elektřiny získaného na základě výše uvedených článků 8 a 10. Stejné hodnoty ušetřených nákladů slouží jako základ pro určení kompenzovaných dodatečných nákladů, jsou-li dotyčná zařízení provozována Électricité de France nebo nezestátněným distributorem. Je-li předmět smluv nákup elektřiny vyrobené ve výrobním zařízení, které se nachází v oblasti, jež není napojena na kontinentální metropolitní soustavu, dodatečné náklady se vypočítávají ve vztahu k podílu na výrobě elektřiny za regulované prodejní sazby elektřiny; [...] Tyto náklady se vypočítávají na základě náležitého účetnictví vedeného subjekty, které je nesou. Toto účetnictví, vypracované podle pravidel stanovených Commission de régulation de l’énergie [Energetická regulační komise], je na náklady subjektů, kteří nesou tyto náklady, kontrolováno jejich auditorem nebo v případě státních podniků jejich veřejným účetním. […] Ministr energetiky stanoví výši nákladů na návrh Commission de régulation de l’énergie předkládaný jednou ročně. Kompenzace těchto nákladů ve prospěch subjektů, které je nesou, je zajištěna prostřednictvím příspěvků splatných konečnými spotřebiteli elektřiny, kteří se nacházejí v tuzemsku. Částka výše uvedených příspěvků je vypočítána podle množství spotřebované elektřiny. […] Výše příspěvku, který mají za odběrné místo zaplatit koneční spotřebitelé uvedení v čl. 22 odst. I prvním pododstavci, nesmí přesáhnout 500000 eur. Stejný strop se vztahuje na příspěvek splatný podniky uvedenými v čl. 22 odst. I druhém pododstavci za trakční elektřinu spotřebovanou v tuzemsku a na příspěvek splatný podniky uvedenými v čl. 22 odst. II čtvrtém pododstavci za elektřinu spotřebovanou odběrateli z elektricky propojené soustavy. Výše příspěvku použitelná na každou kilowatthodinu se vypočítává tak, aby příspěvky pokryly veškeré náklady uvedené v písm. a) a b), jakož i náklady na správu vynaložené Caisse des dépôts et consignations [Státní depozitní pokladna], jež jsou uvedeny níže, a rozpočet vnitrostátního ochránce práv v oblasti energetiky. Ministr energetiky stanoví tuto částku na základě návrhu Commission de régulation de l’énergie předkládaného jednou ročně. Výše ročního příspěvku, stanovená pro daný rok, je použitelná pro následující období, nenabude-li účinnosti nová vyhláška pro příslušný rok. [...] Příspěvky oprávněných konečných spotřebitelů, kteří využili svých práv přiznaných v čl. 22 odst. III a jsou zásobováni prostřednictvím veřejné přenosové soustavy nebo veřejné distribuční soustavy, jsou vybírány subjektem pověřeným správou soustavy, ke které jsou tito spotřebitelé připojeni, a to formou dodatečného poplatku k sazbám za používání soustav. […] Skutečně vybrané příspěvky jsou prostřednictvím Caisse des dépôts et consignations vypláceny subjektům, které nesou náklady na veřejnou službu. [...] Caisse des dépôts et consignations vyplácí vybrané částky čtyřikrát ročně subjektům, které nesou náklady uvedené v bodech 1° a 2° písm. a) a b). Vnitrostátnímu ochránci práv v oblasti energetiky vyplácí částku rovnající se výši jeho rozpočtu každý rok k 1. lednu. Caisse des dépôts et consignations vede záznamy o těchto jednotlivých operacích na zvláštním účtu. Náklady na správu vynaložené Caisse des dépôts et consignations stanoví každý rok ministři hospodářství a energetiky. Aniž je dotčeno uplatnění sankcí stanovených v článku 41, tak v případě, že příspěvek není zaplacen nebo je zaplacen jen částečně ve lhůtě dvou měsíců ode dne jeho splatnosti, Commission de régulation de l’énergie zašle upomínku společně s penále za opožděnou platbu ve výši 10 % z částky splatného příspěvku. [...] Neodpovídá-li výše vybraných příspěvků zjištěné výši ročních nákladů, úprava se provede následující rok na základě nákladů, které mají být zaplaceny za tento rok. Nejsou-li splatné částky uhrazeny během roku, jsou přičteny k částce nákladů za následující rok. Commission de régulation de l’énergie ve své výroční zprávě každoročně hodnotí fungování systému týkajícího se nákladů na veřejnou službu zásobování elektřinou, jež jsou uvedeny v tomto odstavci I. [...] III.- V případě, že poplatník nezaplatí příspěvky stanovené výše v odstavci I [...], ministr energetiky uloží správní sankci za podmínek stanovených článkem 41 tohoto zákona. IV.- Vládní nařízení přijaté na základě stanoviska Conseil d’État stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.“