Navíc z odkazu na vnitrostátní rozhodnutí, jakož i ze zmínky o „přesných informacích“ a „závažných a věrohodných důkazech nebo stopách“ v čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931 vyplývá, že má za cíl chránit dotčené osoby tím, že zajistí, že k jejich zařazení do seznamu osob, skupin a subjektů zapojených do teroristických činů dojde pouze na dostatečně pevném skutkovém základě, a že zmíněný společný postoj chce dosažení tohoto cíle zajistit tím, že stanoví požadavek rozhodnutí přijatého vnitrostátním orgánem. Zmíněná ochrana dotčených osob přitom není zpochybněna, jestliže rozhodnutí vnitrostátního orgánu není přijato v rámci řízení, jímž mají být uloženy trestní sankce, ale v rámci řízení, jehož cílem je uložit opatření preventivního typu. Tato ochrana dotčených osob je taktéž zajištěna, jestliže rozhodnutí přijaté vnitrostátním orgánem není rozhodnutím, jímž se zahajuje vyšetřování, ale rozhodnutím, jímž jsou vyvozovány důsledky z šetření, a dotčené osobě je ukládáno opatření preventivního typu, které nepředstavuje odsuzující rozhodnutí v trestní věci. Tento závěr je potvrzen skutečností, že se zápis do sporného seznamu může zakládat též na sankci nařízené Radou bezpečnosti Organizace spojených národů. V rozsahu, v němž takovéto sankce nemají zpravidla trestní povahu, je totiž takové zmrazení finančních prostředků, jaké bylo uloženo vnitrostátním rozhodnutím, zcela srovnatelné se sankcí, o níž rozhodla Rada bezpečnosti.

Co se týče přiměřenosti ponechání organizace na seznamu osob, skupin a subjektů zapojených do teroristických činů, články 5 a 6 nařízení č. 2580/2001 stanoví možnost schválit použití zmrazených finančních prostředků pro nezbytné potřeby či úhradu některých závazků a udělit zvláštní povolení k uvolnění zmrazených finančních prostředků nebo jiných finančních nebo hospodářských zdrojů. Kromě toho je toto ponechání pravidelně prověřováno, aby se zajistilo, že osoby a entity, které již neodpovídají kritériím pro zařazení do sporného seznamu, z něj budou vyňaty.

Článek 253 ES, který stanoví, že právní akty orgánů Unie musí obsahovat odůvodnění, nelze vykládat v tom smyslu, že požaduje, aby Rada zevrubně odpovídala na vyjádření předložená určitou osobou při jejím vyslechnutí před přijetím rozhodnutí, které se jí týká. Jestliže jsou v odůvodnění oznámeném této osobě uvedeny jednotlivé a konkrétní důvody, jež vedly Radu – v souladu s čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, na základě informací považovaných vnitrostátním orgánem za spolehlivé – k názoru, že zmíněná osoba byla zapojena do financování terorismu, je tato osoba s to pochopit, co je jí vytýkáno.

Z odstavce 1 písm. c) rezoluce 1373 (2001) Rady bezpečnosti Organizace spojených národů a z čl. 2 odst. 1 a 3 nařízení č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu vyplývá, že zmrazení finančních prostředků osob zapojených do teroristických činů představuje pravidlo. Proto nelze Radě vytýkat, že neuvedla doplňující důvody, jež by mohly vést k názoru, že by dotyčná osoba měla být skutečně podrobena opatření směřujícímu ke zmrazení finančních prostředků.

(viz body 141, 142, 144)