Věc T-210/01

General Electric Company

v.

Komise Evropských společenství

„Žaloba na neplatnost – Hospodářská soutěž – Rozhodnutí Komise prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem – Nařízení (EHS) č. 4064/89 – Trhy v oblasti letectví – Nabytí společnosti Honeywell společností General Electric – Vertikální integrace – Spojené prodeje – Vylučující účinky – Horizontální překrytí – Práva obhajoby“

Rozsudek Soudu (druhého rozšířeného senátu) ze dne 14. prosince 2005

Shrnutí rozsudku

1. Žaloba na neplatnost – Předmět – Rozhodnutí v oblasti kontroly spojování podniků – Rozhodnutí založené na několika bodech odůvodnění, z nichž každý sám by postačoval k odůvodnění jeho výroku – Kritéria neslučitelnosti se společným trhem splněná ve vztahu k alespoň jednomu relevantnímu trhu – Neopodstatněná žaloba

(Článek 230 ES; nařízení Rady č. 4064/89 čl. 2 odst. 1 písm. a) a odst. 3)

2. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Hospodářské posouzení –Diskreční posuzovací pravomoc – Soudní přezkum – Rozsah – Meze

(Nařízení Rady č. 4064/89, čl. 2)

3. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Posouzení slučitelnosti se společným trhem – Neexistence domněnky

(Nařízení Rady č. 4064/89)

4. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Posouzení slučitelnosti se společným trhem – Analýza předpokládaného vývoje na dotčeném trhu – Nutnost důkladné analýzy – Soudní přezkum – Rozsah

(Nařízení Rady č. 4064/89, čl. 2 odst. 2 a 3)

5. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Posouzení slučitelnosti se společným trhem – Spojení konglomerátního typu – Pojem – Zohlednění pravděpodobnosti vytvoření nebo posílení dominantního postavení na daném trhu jedním z podniků účastnících se spojení – Přípustnost – Možnost Komise opřít se o předvídatelné chování spojené entity – Podmínky – Předložení důkladné analýzy opírající se o přesvědčivé důkazy

(Nařízení Rady č. 4064/89 čl. 2 odst. 2 a 3)

6. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Posouzení slučitelnosti se společným trhem – Spojení konglomerátního typu – Zohlednění předvídatelného protisoutěžního chování – Přípustnost – Neexistence povinnosti Komise posoudit jeho pravděpodobnost s ohledem na rizika vyplývající z jeho přijetí podnikem

(Čl. 82 ES ; nařízení Rady 4064/89, čl.2 odst. 2 a 3)

7. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Posouzení slučitelnosti se společným trhem – Kritéria – Vytvoření nebo posílení dominantního postavení zásadně narušujícího účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu – Kumulativní charakter – Vzájemné působení – Povinnost formálně přiřadit úvahy vztahující se k prvnímu kritériu, které jsou ale rovněž relevantní s ohledem na druhé kritérium, k tomuto druhému kritériu – Neexistence

(Čl. 82 ES a 253 ES; nařízení Rady č. 4064/89, čl. 2 odst. 2 a 3)

8. Hospodářská soutěž – Dominantní postavení – Pojem

(Čl. 82 ES)

9. Hospodářská soutěž – Dominantní postavení – Vymezení podle velmi významného podílu na trhu – Posouzení zvýšení podílů na trhu podléhajícím nabídkovým řízením charakterizovaném zadáváním omezeného počtu zakázek velké hodnoty

(Čl. 82 ES)

10. Hospodářská soutěž – Dominantní postavení – Existence – Dopad účinné hospodářské soutěže na dotčeném trhu – Neexistence v případě přítomnosti podniku, který se může chovat, aniž by tuto skutečnost musel brát v úvahu – Finanční ústupky přiznané za účelem dosažení úspěchu v některých nabídkových řízeních týkajících se výrobků vyšší hodnoty – Neexistence dopadu

(Čl. 82 ES)

11. Hospodářská soutěž – Předpisy Společenství – Použití Komisí – Nezávislost na posouzeních orgánů třetích států

12. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Posouzení slučitelnosti se společným trhem – Protisoutěžní účinky vyplývající z přímého vertikálního vztahu – Účinky závisející na budoucím chování spojené entity – Povinnost Komise vycházet z přesvědčivých důkazů, pokud jde o pravděpodobnost tvrzeného protisoutěžního chování – Důkazní svoboda

(Nařízení Rady č. 4064/89)

13. Hospodářská soutěž – Dominantní postavení pro prodej stěžejních komponentů – Odmítnutí prodeje – Zneužití

(Čl. 82 ES)

14. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Prokázání existence chování v blízké budoucnosti, které vytváří nebo posiluje dominantní postavení – Povinnost vycházet z přesvědčivých důkazů

(Nařízení Rady č. 4064/89)

15. Řízení – Předkládání nových žalobních důvodů v průběhu řízení – Nové žalobní důvody – Pojem – Odpověď na otázku položenou Soudem jako organizační procesní opatření – Vyloučení

(Jednací řád Soudu, čl. 48 a 64 odst. 3)

16. Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozhodnutí, které se liší od rozhodnutí, které bylo přijato dříve ve věci týkající se podobných nebo totožných situací nebo situací se stejnými hospodářskými subjekty – Působnost

(Čl. 253 ES)

17. Hospodářská soutěž – Pravidla Společenství – Provedení – Pravidla, která za tímto účelem přijala Komise – Povinnost Komise postupovat v souladu s těmito pravidly – Sdělení o definici trhu – Působnost

(Čl. 82 ES; sdělení 97/C 372/03)

18. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Sdělení o definici relevantního trhu – Kritéria – Nahraditelnost výrobků – Pojem

(Nařízení Rady č. 4064/89 ; sdělení Komise 97/C 372/03, bod 36)

19. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Posouzení slučitelnosti se společným trhem – Trh charakterizovaný nepřímou a relativně slabou hospodářskou soutěží – Nabytí podnikem v dominantním postavení jeho jediného soutěžitele – Přípustnost – Podmínky – Prokázání neexistence jakékoli účinné hospodářské soutěže na trhu před spojením

(Čl. 82 ES ; nařízení Rady č. 4064/89)

20. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Přezkum Komisí – Závazky dotyčných podniků, jež mohou vést ke slučitelnosti oznámeného spojení se společným trhem

(Nařízení Rady č. 4064/89)

21. Řízení – Návrh na zahájení řízení – Formální požadavky – Určení předmětu sporu – Stručný popis dovolávaných žalobních důvodů

(Jednací řád Soudu čl. 44, odst. 1)

22. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Správní řízení – Přístup ke spisu – Dodržování práv obhajoby – Meze

(Nařízení Rady č. 4064/89)

23. Hospodářská soutěž – Správní řízení – Přístup ke spisu – Rozlišení podle důkazů v neprospěch nebo ve prospěch toho, proti komu je řízení vedeno

24. Hospodářská soutěž – Správní řízení – Přístup ke spisu – Dodržování práv obhajoby – Meze

25. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Správní řízení – Přístup ke spisu – Odepření práva na přístup v období mezi vydáním rozhodnutí o zahájení řízení a oznámením námitek – Porušení práv obhajoby – Neexistence

[Nařízení Rady č. 4064/89, čl. 6 odst. 1 písm. c)]

26. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Správní řízení – Přístup ke spisu – Právo na přístup účastníků spojení ke spisu po částech v průběhu celého řízení – Neexistence

(Nařízení Rady č. 4064/89, čl. 18 odst. 1)

27. Hospodářská soutěž – Spojování podniků – Správní řízení – Krátké mezitímní lhůty v průběhu řízení – Zohlednění požadavku rychlosti pro účely posouzení dodržování práv obhajoby

(Nařízení Rady č. 4064/89; nařízení Komise č. 447/98, čl. 13 a 21)

28. Hospodářská soutěž – Správní řízení – Činnost úředníka pro slyšení – Rozhodnutí, kterým se mění jeho statut vydané v průběhu řízení – Přímé nahrazení dřívější funkce novou funkcí

(Rozhodnutí Komise 2001/462, čl. 2 odst. 1 a 2)

29. Právo Společenství – Zásady – Základní práva – Dodržování zajišťované soudy Společenství – Zohlednění Evropské úmluvy o ochraně lidských práv

(Čl. 6 odst. 2 EU)

1. V rozsahu, v němž některé důvody zmíněné v rozhodnutí mohou samy o sobě právně dostačujícím způsobem odůvodnit toto rozhodnutí, nemají vady, kterými mohou být postiženy ostatní důvody aktu, v žádném případě dopad na jeho výrok.

Mimoto, pokud je výrok rozhodnutí Komise založen na několika bodech odůvodnění, z nichž každý by sám o sobě postačoval k odůvodnění tohoto výroku, je v zásadě namístě zrušit tento akt, pouze pokud každý z těchto bodů je postižen protiprávností. V takovém případě vada nebo jiná protiprávnost, která postihuje pouze jediný z bodů odůvodnění, nemůže postačovat k odůvodnění zrušení sporného rozhodnutí, jelikož nemohla mít rozhodující vliv na výrok přijatý orgánem.

Toto pravidlo se použije zejména v kontextu rozhodnutí v oblasti kontroly spojování podniků. V tomto ohledu Komise musí zakázat spojení, pokud toto spojení splňuje kritéria čl. 2 odst. 3 nařízení č.4064/89. Z čl. 2 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení přitom vyplývá, že Komise při posouzení spojení vezme v úvahu zejména potřebu zachování a rozvoje účinné hospodářské soutěže na společném trhu, mimo jiné vzhledem ke struktuře všech relevantních trhů. Posouzení Komise, zda tak spojení vytváří nebo posiluje jedno nebo několik dominantních postavení, v jejichž důsledku by byla významně narušena účinná hospodářská soutěž, musí být prováděno s odkazem na podmínky existující na každém z těchto trhů, jež mohou být oznámeným spojením dotčeny. Jestliže zjistí, že jsou vůči jednomu z relevantních trhů uvedená kritéria splněna, spojení musí být prohlášeno za neslučitelné se společným trhem.

Z toho vyplývá, že takové rozhodnutí by mohlo být zrušeno pouze tehdy, bylo-li by namístě konstatovat, nejen že některé z jeho důvodů jsou postiženy protiprávností, ale i že případné důvody, které nejsou takto postiženy, nestačí k odůvodnění neslučitelnosti oznámeného spojení se společným trhem. Toto zjištění nicméně nevylučuje nezbytnost přezkoumat, zda se určité aspekty hospodářské soutěže identifikované v napadeném rozhodnutí vzájemně posilují, takže by bylo nepřirozené posuzovat je každý samostatně.

(viz body 42–45, 48, 734)

2. Komise má určitý prostor pro volné uvážení v hospodářské oblasti pro účely uplatnění hmotněprávních pravidel nařízení č. 4064/89 o kontrole spojování podniků, zvláště jeho článku 2. Z toho vyplývá, že přezkum soudu Společenství je omezen na ověření věcné správnosti skutkových zjištění a neexistence zjevně nesprávného posouzení.

Pokud jde o povahu tohoto přezkumu, existuje zásadní rozlišení jednak mezi skutkovými údaji a zjištěními, na jejichž případnou nesprávnost může soud poukázat s přihlédnutím k argumentům a důkazním materiálům, které mu jsou předloženy, a jednak hospodářskými posouzeními.

Komisi sice musí být přiznán určitý prostor pro volné uvážení pro účely uplatnění hmotněprávních pravidel nařízení č. 4064/89, neznamená to však, že soud Společenství nesmí přezkoumávat právní kvalifikaci údajů hospodářské povahy provedenou Komisí. Soud Společenství totiž musí zejména ověřit nejen věcnou správnost dovolávaných důkazních materiálů, jejich věrohodnost a jejich soudržnost, ale rovněž přezkoumat, zda tyto skutečnosti představují veškeré relevantní údaje, jež musí být při posuzování komplexní situace vzaty v úvahu, a zda o ně lze opřít závěry, které z nich byly vyvozeny.

(viz body 60, 62–63, 253)

3. Nařízení Rady č. 4064/89 o kontrole spojování podniků nestanoví žádnou domněnku, pokud jde o slučitelnost oznámeného spojení podniků se společným trhem, takže nelze mít za to, že by Komise měla v případě pochybností schválit spojení, které posuzuje. V každém případě je na Komisi, aby si vytvořila jasný názor na uvedenou slučitelnost a v důsledku toho rozhodla.

(viz bod 61)

4. S ohledem na určitý prostor pro volné uvážení, který má Komise v hospodářské oblasti pro účely uplatnění hmotněprávních pravidel nařízení č. 4064/89 o kontrole spojování podniků, účinný soudní přezkum je o to nezbytnější, provádí-li Komise analýzu předpokládaného vývoje na trhu, ke kterému by zamýšleným spojením mohlo dojít.

Taková analýza předpokládaného vývoje musí být provedena velmi obezřetně, neboť nejde o zkoumání událostí v minulosti, k nimž často existuje řada poznatků umožňujících porozumět jejich příčinám, ani o zkoumání událostí v přítomnosti, ale o odhad událostí, ke kterým dojde v budoucnu s větší či menší pravděpodobností, pokud není přijato rozhodnutí, jímž je zamýšlené spojení zakázáno nebo jímž jsou upřesněny jeho podmínky. Analýza předpokládaného vývoje spočívající ve zkoumání, jak by spojení mohlo změnit faktory určující stav hospodářské soutěže na daném trhu, aby bylo možné zjistit, zda by z něho vyplývalo významné narušení účinné hospodářské soutěže, vyžaduje představu různých řetězení příčin a následků, aby bylo možno vyjít z těch nejpravděpodobnějších.

(viz bod 64)

5. Spojení konglomerátního typu jsou ta spojení, která nezpůsobují horizontální překrytí mezi účastníky spojení ani vertikální vztahy mezi těmito účastníky v úzkém slova smyslu. I když obecně takováto spojení nemají protisoutěžní účinky, v určitých případech nicméně takovéto účinky mít mohou. Dospěje-li tedy Komise v rámci analýzy pravděpodobných dopadů spojení konglomerátního typu k závěru, že se vzhledem ke konglomerátním účinkům, které zjistila, v relativně blízké budoucnosti s největší pravděpodobností vytvoří nebo posílí dominantní postavení, v jehož důsledku dojde na dotčeném trhu k významnému narušení účinné hospodářské soutěže, musí toto spojení zakázat

V tomto ohledu spojení konglomerátního typu vytvářejí určité zvláštní problémy, zejména jelikož jednak analýza takového spojení může zahrnovat analýzu předpokládaného vývoje zohledňující období rozšířené do budoucna, a jednak chování spojené entity může z velké části určit účinky tohoto spojení. Řetězení příčin a následků tak v návaznosti na takovéto spojení může být špatně zjistitelné, nejisté a obtížně prokazatelné. V tomto kontextu je kvalita důkazních materiálů předložených Komisí k odůvodnění rozhodnutí, jímž je spojení prohlášeno za neslučitelné se společným trhem, obzvláště důležitá, neboť tyto materiály mají podpořit posouzení Komise, podle nichž by, pokud by nebylo přijato takové rozhodnutí, byl scénář hospodářského vývoje, o nějž se tento orgán opírá, hodnověrný.

(viz body 65–66)

6. V rámci analýzy dopadů spojení konglomerátního typu provedené Komisí musí být pravděpodobnost určitého budoucího chování přezkoumána vcelku, tedy s přihlédnutím jak k podnětům vedoucím k takovému chování, tak k faktorům vedoucím k jejich oslabení či dokonce vyloučení, včetně případného protiprávního charakteru tohoto chování.

Nicméně požadavek, aby Komise u každého plánovaného spojení zkoumala, v jakém rozsahu by byly oslabeny či dokonce vyloučeny podněty k protisoutěžnímu chování z důvodu protiprávnosti dotčeného chování, pravděpodobnosti jeho odhalení a jeho stíhání příslušnými orgány jak na úrovni Společenství, tak na úrovni vnitrostátní a možných sankcí, by odporoval preventivnímu cíli nařízení č. 4064/89. Z toho vyplývá, že Komise musí v zásadě zohlednit případný protiprávní, a tedy sankcí postižitelný, charakter chování jakožto faktor způsobilý oslabit nebo dokonce vyloučit podněty podniku chovat se daným způsobem. Naproti tomu toto posledně uvedené posouzení nevyžaduje vyčerpávající a podrobné zkoumání právních úprav různých právních řádů, jež by mohly být použity, a represivní politiky uplatňované těmito právními řády, jelikož analýza směřující k prokázání pravděpodobné existence protiprávního jednání a k ujištění, že toto protiprávní jednání bude podléhat sankci ve více právních řádech, by byla příliš spekulativní.

Jelikož Komise může, aniž by vedla v tomto ohledu zvláštní a důkladné šetření, určit protiprávní charakter dotčeného chování s ohledem na článek 82 ES nebo jiná ustanovení práva Společenství, která má pravomoc použít, přísluší jí tento charakter konstatovat a zohlednit ho pro účely svého posouzení pravděpodobnosti tohoto chování ze strany spojené entity.

Jestliže je Komise v tomto ohledu oprávněna vycházet ze stručné analýzy legality dotčeného chování a ze stupně pravděpodobnosti, že bude potlačeno, založené na poznatcích, které má k dispozici v okamžiku přijetí svého rozhodnutí v oblasti kontroly spojování podniků, přísluší jí nicméně v rámci jejího posouzení identifikovat chování, které předpokládá, případně vyhodnotit a zohlednit odrazující účinek, který by mohl mít případně zjevně nebo velmi pravděpodobně nedovolený charakter tohoto chování s ohledem na právo Společenství.

(viz body 70–75, 303–304, 424–425, 468)

7. Článek 2 odst. 2 a 3 nařízení č. 4064/89 o kontrole spojování podniků stanoví dvě kumulativní kritéria, z nichž první spočívá ve vytvoření nebo posílení dominantního postavení a druhé ve skutečnosti, že jím bude hospodářská soutěž na společném trhu významně narušena. Proto může být spojení zakázáno pouze tehdy, jsou-li obě dvě kritéria stanovená čl. 2 odst. 3 splněna.

Nicméně zneužití dominantního postavení může představovat skutečnost, že podnik v dominantním postavení toto postavení posílí tak, že takto dosažený stupeň dominance významně narušuje hospodářskou soutěž, tedy že ponechává dále existovat jen podniky, jejichž chování závisí na chování dominantního podniku. Z toho vyplývá, že posílení dominantního postavení může samo o sobě významně narušovat hospodářskou soutěž, a to tak že může samo o sobě být zneužitím tohoto postavení.

Posílení nebo vytvoření dominantního postavení ve smyslu čl. 2 odst. 3 nařízení č. 4064/89 tak může a fortiori v některých případech odpovídat prokázání významného narušení účinné hospodářské soutěže. Toto zjištění neznamená, že druhé kritérium uložené článkem 2 nařízení č. 4064/89 z právního hlediska splývá s prvním kritériem, ale výlučně to, že z téže skutkové analýzy trhu může vyplývat, že jsou obě kritéria splněna.

Okolnosti, kterých se Komise může dovolávat za účelem prokázání stupně nesvobody jednání soutěžitelů podniku, aby dospěla k závěru, že došlo k vytvoření nebo k posílení dominantního postavení tohoto posledně uvedeného podniku, jsou často tytéž jako ty, které jsou relevantní pro účely posouzení, zda v důsledku tohoto vytvoření nebo tohoto posílení bude významně narušena účinná hospodářská soutěž na společném trhu. Okolnost, která se významně dotýká svobody soutěžitelů určovat svou obchodní politiku autonomním způsobem, totiž může mít za důsledek rovněž narušení účinné hospodářské soutěže.

Z toho vyplývá, že pokud z bodů odůvodnění rozhodnutí konstatujícího neslučitelnost oznámeného spojení se společným trhem, dokonce i těch věnovaných formálně analýze vytvoření nebo posílení dominantního postavení vyplývá, že toto spojení bude mít významné protisoutěžní účinky, není namístě se domnívat, že je toto rozhodnutí postiženo protiprávností pouze z toho důvodu, že Komise výslovně a specificky nepřiřadila svůj popis těchto skutečností ke druhému kritériu článku 2 nařízení č. 4064/89, ať už jde o povinnost uvést odůvodnění stanovenou v článku 253 ES, nebo o věc samou. Opačný přístup by totiž vedl k tomu, že by Komisi byla uložena čistě formální povinnost nutící ji dovolávat se dvakrát týchž úvah, zaprvé v její analýze vytvoření nebo posílení dominantního postavení na relevantním trhu a zadruhé s ohledem na významné narušení hospodářské soutěže na společném trhu.

(viz body 84, 86–89)

8. Dominantní postavení je prokázáno skutečností, že dotyčný podnik má hospodářskou sílu, která mu umožňuje bránit zachování účinné hospodářské soutěže na relevantním trhu tím, že mu poskytuje možnost jednat do značné míry nezávisle na jeho soutěžitelích, zákaznících a nakonec i spotřebitelích. V tomto ohledu Komise nepotřebuje prokázat, že soutěžitelé podniku budou byť i jen v budoucnosti z trhu vyloučeni k tomu, aby prokázala existenci tohoto postavení.

(viz body 85, 114, 243)

9. Jestliže se význam podílů na trhu může na jednotlivých trzích lišit, velmi významné podíly představují samy o sobě, s výjimkou výjimečných okolností, důkaz existence dominantního postavení. Tak tomu může být v případě 50% podílu na trhu.

Co se však týče trhu charakterizovaného zadáváním omezeného počtu zakázek velké hodnoty, okolnost, že daný podnik vyhrál poslední nabídková řízení, nutně neznamená, že některý z jeho soutěžitelů nevyhraje příští nabídkové řízení. Za podmínky, že soutěžitel má konkurenceschopný výrobek a že jiné faktory nehrají rozhodujícím způsobem ve prospěch prvního podniku, může vždy získat významnou zakázku a najednou značně zvýšit své podíly na trhu.

Nicméně toto zjištění neodůvodňuje závěr, že podíly na trhu nemají téměř žádnou hodnotu za účelem posouzení síly jednotlivých výrobců na trhu této povahy, zvláště pokud jsou tyto podíly relativně stabilní nebo ukazují tendenci růstu síly podniku. I na trhu podléhajícímu nabídkovým řízením představuje skutečnost, že si výrobce zachová nebo dokonce zvýší své podíly na trhu během období několika po sobě následujících let důkaz o síle na trhu. Nastává totiž nutně okamžik, kdy rozdíl mezi podílem na trhu výrobce a podílem na trhu jeho soutěžitelů již nemůže být připisován omezenému počtu nabídkových řízení tvořících nabídku na trhu.

(viz body 115, 149–151, 540, 571)

10. Skutečnost, že podnik je donucen snížit své ceny pod tlakem cenového snížení jeho soutěžitelů, je obecně neslučitelná s nezávislým chováním charakteristickým pro dominantní postavení.

Nicméně, dokonce i existence účinné hospodářské soutěže na daném trhu nevylučuje existenci dominantního postavení na tomto trhu, přičemž uvedené postavení je především charakterizováno schopností chovat se v rámci své tržní strategie bez nutnosti přihlížet k této hospodářské soutěži a bez utrpění škody z důvodu tohoto chování. Případná existence hospodářské soutěže na trhu je sice relevantní okolností zejména pro účely posouzení existence dominantního postavení, ale není sama o sobě okolností v tomto ohledu určující.

Na trhu, který se týká výrobků, které jsou prodávány v rámci nabídkových řízení, které se konají pravidelně, z nichž každé se týká prodejů vysoké hodnoty a která jsou charakterizována opakovanými jednáními, tak dochází ze strany uchazečů o zakázku nezbytně k finančním ústupkům, ať už v jakékoliv formě, jelikož tento jev je nedílnou součástí takového vyjednávacího procesu. V takovém kontextu pouhá skutečnost, že podnik navrhl slevy, aby získal určitá nabídková řízení, není sama o sobě neslučitelná s existencí jeho dominantního postavení.

(viz body 116–117, 184, 215, 249)

11. Skutečnost, že příslušné orgány jednoho nebo několika třetích států posuzují otázku určitým způsobem v rámci jejich vlastních řízení nestačí sama o sobě pro vyvrácení odlišného posouzení případně učiněného příslušnými orgány Společenství. Skutečnosti a argumenty předložené v rámci správního řízení na úrovni Společenství, jakož i použitelné právní předpisy, nejsou nezbytně totožné s těmi, které byly zohledněny dotčenými orgány třetích států a jejich posouzení se proto mohou lišit. Jestliže se některý z účastníků řízení domnívá, že odůvodnění závěru orgánů třetího státu je zvláště relevantní a použitelné v řízení Společenství, může se ho vždy dovolávat ve věci samé, ale důkazní síla tohoto odůvodnění nemůže být určující.

(viz bod 179)

12. Protisoutěžní účinky spojení vyplývající z přímého vertikálního vztahu dodavatele a zákazníka závisí na budoucím chování spojené entity, bez kterého by tento aspekt spojení neměl žádný negativní důsledek. Je tedy věcí Komise předložit přesvědčivé důkazy ohledně pravděpodobnosti tohoto chování.

V určitých případech mohou tyto důkazy představovat hospodářské studie stanovící pravděpodobný vývoj situace na trhu a uvádějící existenci podnětu spojené entity vedoucího k danému chování.

Nicméně, jelikož zásadou, která v právu Společenství převažuje, je zásada důkazní svobody, nedostatek tohoto druhu důkazů není sám o sobě rozhodující. Zvláště v situaci, kdy je zjevné, že obchodní zájem podniku vede rozhodujícím způsobem k takovému určitému chování, jako je využití možnosti narušovat činnost podniku soutěžitele, se Komise nedopouští zjevně nesprávného posouzení, když se domnívá, že skutečné přijetí předvídaného chování spojenou entitou je pravděpodobné. V takovém případě mohou pouhé hospodářské a obchodní okolnosti daného případu představovat přesvědčivé důkazy vyžadované judikaturou.

(viz body 295–297, 433)

13. I když dominantní postavení nemůže podnik zbavovat práva chránit si své vlastní obchodní zájmy, určitá chování představují zneužití, jestliže jejich specifickým účelem je posílení tohoto dominantního postavení a jeho zneužití. Odmítnutí podniku, který má dominantní postavení, prodávat stěžejní komponent jeho soutěžitelům, je tak samo o sobě zneužitím tohoto postavení.

(viz bod 306)

14. V rámci analýzy dopadů spojení provedené Komisí je věcí Komise prokázat, pokud jde o budoucí vývoj trhu, na základě přesvědčivých důkazních materiálů a dostatečného stupně pravděpodobnosti ohledně budoucího vývoje trhu nejen, že k případnému chování, které předvídá, dojde v relativně blízké budoucnosti, ale mimoto, že toto chování povede v relativně blízké budoucnosti k vytvoření nebo posílení dominantního postavení. Nestačí, že Komise poukáže na řadu logických, ale hypotetických fází, u kterých se obává, že jejich praktické uskutečnění bude mít negativní důsledky pro hospodářskou soutěž na řadě různých trhů. Naopak jí přísluší specificky zanalyzovat pravděpodobný vývoj každého trhu, na kterém zamýšlí prokázat vytvoření nebo posílení dominantního postavení v důsledku oznámeného spojení, na podporu čehož musí předložit přesvědčivé důkazy.

(viz body 327, 429, 433, 464)

15. To, že Soud zohlední odpovědi účastníka řízení na dotazy položené jakožto organizační procesní opatření založená na čl. 64 odst. 3 jednacího řádu Soudu, jestliže další účastníci řízení měli případně možnost zaujmout k těmto skutečnostem při jednání své stanovisko, neporušuje článek 48 tohoto řádu.

(viz bod 505)

16. Ze skutečnosti, že, na rozdíl od toho, co platí v případě, že rozhodnutí zapadá do ustálené rozhodovací praxe, Komise nemůže odůvodnit rozhodnutí pouze stručně, ale musí jej odůvodnit výslovně, pokud hodlá rozšířit dosah praxe, nelze vyvodit, že Komise musí mimo to, že odůvodní své rozhodnutí odkazem na spis věci, které se týká, specificky uvést důvody, proč došla k závěru odlišnému od závěru v dřívější věci, která se týkala podobných nebo totožných situací nebo stejných hospodářských subjektů.

(viz bod 513)

17. Komise se nemůže odchýlit od pravidel, které si sama stanovila. V rozsahu, v němž tedy sdělení o definici relevantního trhu pro účely práva hospodářské soutěže Společenství kogentně uvádí metodu, kterou Komise hodlá definovat trhy v budoucnu a nevyhrazuje žádný prostor pro posouzení, je Komise skutečně povinna vzít toto sdělení v úvahu.

Za okolností, kdy se ve sdělení vyjadřuje prostřednictvím výrazů, které jí ponechávají možnost zvolit si mezi druhy důkazů nebo přístupů, které mohou být v teorii relevantní, ty, které jsou za okolností dané věci nejvhodnější, si Komise zachovává velkou svobodu jednání.

V tomto ohledu Komise se ve sdělení o definici trhu nezavázala použít konkrétní a zvláštní metodu pro účely posouzení zastupitelnosti na straně poptávky. Naopak konstatovala, že přístup, který přijme, se bude muset lišit v závislosti na okolnostech každého individuálního případu a vyhradila si tak významnou část svého prostoru pro volné uvážení, aby mohla s každým případem zacházet náležitým způsobem.

(viz body 516, 519)

18. Pokud je o přezkum slučitelnosti spojení se společným trhem Komisí, jelikož bod 36 sdělení o definici relevantního trhu pro účely práva hospodářské soutěže Společenství upřesňuje, že „[f]unkční zaměnitelnost nebo podobnost charakteristických znaků nemohou samy o sobě být dostatečnými kritérii, protože reakce zákazníků na změny relativních cen může být určena také jinými úvahami“, z této citace a contrario vyplývá, že v některých případech nebo dokonce obecně s výhradou zvláštních okolností uvádějících opak, výrobky, které jsou funkčně zaměnitelné a které mají podobné charakteristické znaky, jsou zastupitelné.

(viz bod 524)

19. V oblasti použití článku 82 ES konstatování existence dominantního postavení samo o sobě neznamená žádnou výtku dotyčnému podniku, ale znamená pouze, že tento podnik bez ohledu na příčiny takového postavení nese zvláštní odpovědnost, že jeho chování nebude na újmu účinné a nenarušené hospodářské soutěži na společném trhu. Mimoto pojem „zneužití“ ve smyslu článku 82 ES je pojmem objektivním, který se týká chování podniku v dominantním postavení, které může ovlivnit strukturu trhu, na němž je právě v důsledku přítomnosti tohoto podniku stupeň hospodářské soutěže již oslabený, a jehož účinkem je bránění, za použití prostředků odlišných od těch, které jsou používány při běžné soutěži výrobků nebo služeb na základě plnění hospodářských subjektů, zachování stupně hospodářské soutěže, který ještě na trhu existuje, nebo rozvoji této hospodářské soutěže.

V situaci, kdy je existující hospodářská soutěž na relevantním trhu pouze nepřímá a již relativně slabá, je skutečnost, že podnik nabude jediného soutěžitele, který ještě uskutečňuje prodeje na tomto trhu, zvláště škodlivá. Per analogiam je namístě uplatnit výše uvedené zásady zakotvené v kontextu zákazu zneužívání dominantního postavení na příbuzný právní rámec kontroly spojování podniků, maje za to, že čím dominantnější podnik je, tím více nese zvláštní odpovědnost zdržet se jakéhokoli jednání, které by dále mohlo oslabit nebo tím spíše vyloučit hospodářskou soutěž, která ještě na trhu existuje.

Z toho vyplývá, že za takových okolností je věcí účastníků spojení předložit důkazy prokazující neexistenci jakékoli účinné hospodářské soutěže na trhu před spojením.

(viz body 549–551)

20. V rámci nařízení č. 4064/89 o kontrole spojování podniků je Komise oprávněna přijmout jen ty závazky, které mohou učinit oznámené spojením slučitelným se společným trhem. V tomto ohledu je třeba se domnívat, že strukturální závazky navržené účastníky splňují toto kritérium jen tehdy, pokud je Komise schopna dojít s jistotou k závěru, že je bude možné provést a že nové obchodní struktury, které vzniknou, budou dostatečně funkční a trvalé, aby v relativně blízké budoucnosti nemohlo dojít k posílení dominantního postavení nebo narušení účinné hospodářské soutěže, jimž mají závazky zabránit.

(viz body 555, 612)

21. Za účelem zajištění právní jistoty a řádného výkonu spravedlnosti je třeba pro to, aby byla žaloba přípustná, aby hlavní skutkové a právní okolnosti, na kterých je založena, vyplývaly, přinejmenším stručně, ale uceleně a srozumitelně, z textu samotné žaloby. V tomto ohledu ačkoliv obsah žaloby lze podpořit a doplnit v konkrétních bodech odkazy na výňatky z písemností, které tvoří její přílohu, obecný odkaz na ostatní písemná vyjádření, byť přiložená k žalobě, nemůže zhojit neexistenci základních prvků právní argumentace, které musejí být uvedeny v samotné žalobě.

(viz bod 592)

22. Účelem postupu, který se vztahuje na přístup ke spisu ve věcech hospodářské soutěže je umožnit osobám, kterým je určeno oznámení námitek, seznámit se s důkazními materiály obsaženými ve spisu Komise, aby se tyto osoby mohly užitečně vyjádřit k závěrům, ke kterým Komise dospěla na základě těchto důkazů. Právo přístupu ke spisu je odůvodněno nezbytností zajistit dotyčným podnikům možnost užitečně se bránit proti námitkám vzneseným vůči nim v uvedeném oznámení.

Nicméně přístup k určitým dokumentům může být odepřen, zejména k dokumentům nebo k jejich částem obsahujícím obchodní tajemství jiných podniků, interním dokumentům Komise, informacím umožňujícím určit totožnost stěžovatelů, kteří si nepřejí, aby byla odhalena jejich totožnost, jakož i k informacím sděleným Komisí s výhradou zachování jejich důvěrného charakteru.

Ačkoliv podniky mají právo na ochranu svého obchodního tajemství, toto právo musí být vyváženo zaručením práv obhajoby. Komise tak může být povinna uvést odporující si zájmy v soulad tím, že připraví nedůvěrné verze dokumentů obsahujících obchodní tajemství nebo jiné citlivé údaje. Stejné zásady jsou použitelné na přístup ke spisu ve věcech spojování podniků přezkoumávaných v rámci nařízení č. 4064/89 o kontrole spojování podniků, i když uplatnění těchto zásad může být přiměřeně přizpůsobeno požadavku rychlosti, který charakterizuje obecnou systematiku uvedeného nařízení. Není namístě uplatnit odlišnou nebo vyšší úroveň ochrany, pokud jde o práva obhajoby v oblasti spojování podniků, než v oblasti porušení práva.

(viz body 629–631)

23. Ve správním řízení v oblasti hospodářské soutěže je namístě rozlišovat mezi důkazy výlučně v neprospěch a dokumenty ve prospěch toho, proti komu je vedeno řízení nebo které obsahují důkazy ve prospěch. Důkazy v neprospěch jsou relevantní jen v rozsahu, v němž je Komise převezme, v kterémžto případě je jejich sdělení zásadní, ale jestliže nejsou takto převzaty, jejich nesdělení nemá žádný dopad na legalitu řízení. Naopak, jestliže se ukáže, že podnik neměl ve stadiu správního řízení přístup k dokumentu v jeho prospěch, tedy důkazu, který mohl být užitečný pro jeho obranu a na základě kterého mohlo správního řízení skončit jiným výsledkem v případě, že by se podnik tohoto důkazu mohl dovolávat, odůvodnění rozhodnutí dotčené tímto dokumentem musí být v zásadě považováno za vadné.

(viz bod 649)

24. Žádost o důvěrné zacházení může odůvodnit odepření přístupu k takovým dokumentům pocházejícím od třetích osob, jako jsou stížnosti v řízení v oblasti hospodářské soutěže. Podnik v dominantním postavení na trhu totiž může přijmout odvetná opatření vůči svým soutěžitelům, dodavatelům nebo zákazníkům, kteří spolupracovali při šetření vedeném Komisí a za takovýchto podmínek třetí podniky předají Komisi v průběhu jejího šetření dokumenty, o kterých mají za to, že by jejich předání mohlo vést k represáliím vůči nim, jen tehdy, pokud vědí, že jejich žádost o důvěrné zacházení bude vzata v úvahu.

(viz bod 650)

25. Právo být vyslechnut se v řízení v oblasti hospodářské soutěže vztahuje pouze k námitkám, které Komise hodlá přijmout.

Jelikož účelem rozhodnutí o zahájení řízení na základě čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení č. 4064/89 o kontrole spojování podniků není sdělit účastníkům námitky, ale pouze předběžně oznámit vážné pochybnosti, které má Komise a které ji vedou k zahájení druhé fáze šetření, podnik tak nemůže tvrdit, že neexistence přístupu ke spisu před zasláním oznámení námitek narušila jeho možnost se bránit. To, že podnik měl totiž příležitost předložit své písemné a ústní připomínky k oznámení námitek poté, co měl přístup ke správnímu spisu Komise, mu umožnilo včas vyjádřit svůj názor na přijaté námitky.

(viz body 692–693)

26. Ačkoliv znění čl. 18 odst. 1 nařízení č. 4064/89 o kontrole spojování podniků znamená, že účastníkům spojení musí být již od zahájení řízení umožněno předložit připomínky, neznamená, že Komise musí umožnit přístup ke svému správnímu spisu v tomto ranném stadiu. Potřeba stran mít přístup ke správnímu spisu Komise, aby se mohly v konečném výsledku bránit proti námitkám vzneseným Komisí v oznámení námitek, nesmí být vykládána tak, že ukládá Komisi, aby jim umožňovala přístup ke svému spisu po částech v průběhu celého řízení, což by pro orgán znamenalo nepřiměřenou zátěž.

(viz bod 694)

27. Aby Komise mohla dodržovat časový rozvrh stanovený nařízením č. 4064/89 o kontrole spojování podniků, je nezbytné, aby mezitímní lhůty stanovené v každém stadiu řízení byly rovněž krátké. Tato okolnost činí již pojmově méně příznivými podmínky, za kterých musejí všichni účastníci řízení pracovat, ale prospěch pokud jde o rychlost řízení jako celku byl zákonodárcem považován za odůvodňující tyto oběti, zejména za účelem zohlednění obchodního zájmu účastníků oznámeného spojení dokončit jejich záměr co možná nejrychleji. V tomto ohledu je nezbytné při posuzování údajných porušení práv obhajoby v rámci řízení podle nařízení č. 4064/89 zohlednit požadavek rychlosti, který charakterizuje obecnou systematiku uvedeného nařízení.

Mimoto na základě článku 21 nařízení č. 447/98 o oznamováních, lhůtách a slyšeních stanovených v nařízení č. 4064/89, použitelného zejména na lhůtu pro odpověď na oznámení námitek stanovenou v souladu s článkem 13 téhož nařízení, Komise zohledňuje čas nezbytný pro vypracování prohlášení a naléhavost věci. Je tak věcí Komise uvést v co největší možné míře do souladu práva obhajoby oznamujících stran a nezbytnost rychle přijmout konečné rozhodnutí.

Za těchto podmínek se účastníci oznámeného spojení mohou dovolávat krátkosti lhůt, které měli k dispozici v rámci tohoto řízení, pouze v rozsahu, v němž jsou tyto lhůty nepřiměřené délce trvání řízení jako celku.

(viz body 701–703)

28. Jestliže postavení úředníka pro slyšení bylo vstupem v platnost rozhodnutí 2001/462 o mandátu úředníků pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže změněno, zejména v rozsahu, v němž se v souladu s čl. 2 odst. 2 tohoto rozhodnutí nyní přiřazuje ze správních důvodů ke členu Komise odpovědnému za otázky hospodářské soutěže namísto ke generálnímu ředitelství pro hospodářskou soutěž, z tohoto rozhodnutí jasně vyplývá, že nová funkce úředníka pro slyšení přímo nahrazuje dřívější funkci téhož názvu na základě rozhodnutí 94/810. Za těchto podmínek je namístě se domnívat, že při neexistenci rozhodnutí o ukončení jeho mandátu v souladu s čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 2001/462 zůstal dřívější úředník pro slyšení ve funkci po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.

Tento výklad výše uvedených ustanovení je posílen objektivní nezbytností, která existovala, pokud jde o funkci úředníka pro slyšení, zajistit funkční kontinuitu v souladu se zásadou řádné správy. Ke vstupu rozhodnutí 2001/462 v platnost došlo nezbytně v okamžiku, kdy již některá řízení probíhala. Jestliže by účinkem vstupu rozhodnutí 2001/462 v platnost při neexistenci jmenování nového úředníka pro slyšení bylo, že by žádná osoba nebyla oprávněna tuto funkci zajišťovat, pokračování v těchto řízeních by nebylo možné, čímž by byla jak ustanovení nařízení č. 4064/89, tak i ustanovení rozhodnutí 2001/462 zbavena svého užitečného účinku, pokud jde o tato řízení. Úředník pro slyšení ve funkci v okamžiku vstupu rozhodnutí 2001/462 v platnost zůstal tudíž oprávněn k výkonu této funkce až do odvolání, přinejmenším pro účely ukončení řízení, které již bylo zahájeno.

(viz body 719–720)

29. Základní práva jsou nedílnou součástí obecných právních zásad, jejichž dodržování soud Společenství zajišťuje. Za tímto účelem Soudní dvůr a Soud vycházejí z ústavních tradic společných členským státům, jakož i z poznatků, které skýtají mezinárodně právní instrumenty týkající se ochrany lidských práv, na jejichž tvorbě členské státy spolupracovaly nebo k nimž přistoupily. Zvláštní význam přísluší v této souvislosti Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod. Krom toho podle čl. 6 odst. 2 EU „Unie ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod podepsanou v Římě dne 4. listopadu 1950 a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako obecné zásady práva Společenství“.

(viz bod 725)

ROZSUDEK SOUDU (druhého rozšířeného senátu)

14. prosince 2005 ( )

„Žaloba na neplatnost – Hospodářská soutěž – Rozhodnutí Komise prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem – Nařízení (EHS) č. 4064/89 – Trhy v oblasti letectví – Nabytí společnosti Honeywell společností General Electric – Vertikální integrace – Spojené prodeje – Vylučující účinky – Horizontální překrytí – Práva obhajoby“

Ve věci T‑210/01,

General Electric Company, se sídlem ve Fairfield, Connecticut (Spojené státy), zastoupená N. Greenem, C. Booth, QC, J. Simor, K. Bacon, barristers, S. Baxterem, solicitor, L. Vogelem a J. Vogelem, advokáty, jakož i původně M. Van Kerckhovem, advokátem, poté J. O’Leary, solicitor, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,

žalobkyně,

proti

Komisi Evropských společenství, zastoupené R. Lyalem, P. Hellströmem a F. Siredey-Garnier, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,

žalované,

podporované

Rolls-Royce plc, se sídlem v Londýně (Spojené království), zastoupenou A. Renshawem, solicitor,

a

Rockwell Collins, Inc., se sídlem v Cedar Rapids, Iowa (Spojené státy), zastoupenou T. Soamesem, J. Daviesem a A. Ryanem, solicitors, a P. D. Camesascou, advokátem,

vedlejšími účastnicemi,

jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/134/ES ze dne 3. července 2001 prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.2220 – General Electric/Honeywell) (Úř. věst. 2004, L 48, s. 1),

SOUD PRVNÍHO STUPNĚ

EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ (druhý rozšířený senát),

ve složení J. Pirrung, předseda, V. Tiili, A. W. H. Meij, M. Vilaras a N. J. Forwood, soudci,

vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada,

s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 27. května 2004,

vydává tento

Rozsudek

Právní rámec

1 Nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 395, s. 1, opravy v Úř. věst. 1990, L 257, s. 13; Zvl. vyd. 08/01, s. 31), ve znění naposledy nařízení Rady (ES) č. 1310/97 ze dne 30. června 1997 (Úř. věst. L 180, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 164, dále jen v opraveném a novelizovaném znění „nařízení č. 4064/89“), v čl. 2 odst. 2 a 3 uvádí:

„2. Spojení, která nevytvářejí ani neposilují dominantní postavení, v jehož důsledku by byla významně narušena účinná hospodářská soutěž na společném trhu nebo na jeho podstatné části, se prohlásí za slučitelná se společným trhem.

3. Spojení, která vytvářejí nebo posilují dominantní postavení, v jehož důsledku je významně narušena účinná hospodářská soutěž na společném trhu nebo na jeho podstatné části, se prohlásí za neslučitelná se společným trhem.“

Skutečnosti předcházející sporu

2 General Electric Company (dále jen „GE“ nebo „žalobkyně“) je diverzifikovaná průmyslová společnost, která působí zejména v oblastech leteckých motorů, domácích spotřebičů, informačních služeb, energetických systémů, osvětlení, průmyslových systémů, lékařských systémů, plastů, televizního vysílání a finančních a dopravních služeb.

3 Honeywell International, Inc. je společnost, která působí zejména na trzích leteckých výrobků a služeb, automobilových výrobků, elektronických přístrojů, speciálních chemických výrobků, vysoce účinných polymerů, dopravních a energetických systémů a ostrahy pro obytné nebo průmyslové budovy.

4 Dne 22. října 2000 GE a Honeywell uzavřely dohodu, podle které měla GE nabýt veškerý kapitál Honeywell (dále jen „spojení“), která se měla stát 100% dceřinou společností GE.

5 Dne 5. února 2001 Komise formálně obdržela oznámení spojení v souladu s článkem 4 nařízení č. 4064/89.

6 Dne 1. března 2001 se Komise, majíc za to, že spojení spadalo do působnosti nařízení č. 4064/89, rozhodla zahájit přezkumné řízení podle čl. 6 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení a článku 57 dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP) (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).

7 Dne 15. března 2001 GE a Honeywell společně předložily Komisi své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení.

8 Dne 8. května 2001 Komise zaslala GE oznámení námitek (dále jen „ON“), na které posledně uvedená odpověděla dne 24. května 2001.

9 Ve dnech 29. a 30. května 2001 se GE a Honeywell zúčastnily slyšení u Komise.

10 Dne 14. a 28. června 2001 GE a Honeywell společně postupně navrhly dvě skupiny závazků určených k tomu, aby se spojení stalo přijatelným pro Komisi.

11 Dne 3. července 2001 Komise přijala rozhodnutí 2004/134/ES (věc COMP/M.2220 – General Electric/Honeywell) (Úř. věst. 2004, L 48, s. 1) prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem a dohodou o EHP (dále jen „napadené rozhodnutí“).

Napadené rozhodnutí

12 Výrok napadeného rozhodnutí zní následovně:

„Článek 1

Spojení, v rámci kterého [GE] nabývá kontrolu nad společností Honeywell International Inc., se prohlašuje za neslučitelné se společným trhem a dohodou o EHP.

Článek 2

Rozhodnutí je určeno

[GE]

[…]“

13 Odůvodnění napadeného rozhodnutí může být shrnuto následujícím způsobem.

14 Podle Komise zaujímala sama GE již před spojením dominantní postavení na světových trzích s proudovými motory pro velká obchodní letadla a pro velká regionální letadla (viz body 45 až 83 a 84 až 87 odůvodnění napadeného rozhodnutí, jakož i body 107 až 229 odůvodnění). Pevnost jejího postavení na trhu, společně s finanční silou a vertikální integrací v oblasti poskytování leasingu letadel, patří mezi prvky, které umožnily shledat existenci dominantního postavení žalobkyně na těchto trzích. Přezkum rovněž prokázal, že Honeywell je již hlavním dodavatelem leteckých a neleteckých výrobků (body 241 až 275 odůvodnění), jakož i proudových motorů pro podniková letadla a zařízení na spouštění proudových motorů, zejména proudových motorů pro velká obchodní letadla, přičemž posledně uvedená zařízení jsou stěžejní pro výrobu proudových motorů (body 331 až 340 odůvodnění).

15 Spojením činností těchto dvou společností by došlo k vytvoření dominantního postavení na několika trzích. Komise se zejména domnívala, že by došlo k posílení již existujícího dominantního postavení GE na světovém trhu s proudovými motory pro velká obchodní letadla z důvodu „vertikálních“ účinků spojení vyplývajících z integrace činnosti společnosti GE spočívající ve výrobě těchto proudových motorů s činností společnosti Honeywell spočívající ve výrobě zařízení na spouštění těchto motorů (body 419 až 427 odůvodnění napadeného rozhodnutí). Došla rovněž k závěru, že by došlo k vytvoření dominantních postavení na různých světových trzích s leteckými a neleteckými výrobky, na kterých měla Honeywell silné postavení již před spojením z důvodu dvou druhů tzv. „konglomerátních“ účinků. Podle Komise tyto účinky zaprvé vyplývaly z procesu, zvaného „přesouvání podílů na trhu“ (share shifting) spočívajícího v rozšíření finanční síly GE Capital, společnosti, která je součástí skupiny žalobkyně, na tyto trhy, jakož i v obchodních výhodách vyplývajících z činnosti spočívající v nákupu a poskytování letadel na leasing, především GE Capital Aviation Services (GECAS), která je rovněž společností skupiny žalobkyně (body 342 až 348 a 405 až 411 odůvodnění). Zadruhé Komise shledala účinky vyplývající z budoucí praxe spojených prodejů spojené entity – čistých, technických a smíšených – zahrnujících jednak proudové motory dřívější společnosti GE a jednak letecké a neletecké výrobky dřívější společnosti Honeywell (body 349 až 404 odůvodnění). Komise měla za to, že budoucí praxe takových spojených prodejů by rovněž posílila již existující dominantní postavení GE na trhu s proudovými motory pro velká obchodní letadla.

16 Mimoto Komise došla k závěru, že by došlo k posílení již existujícího dominantního postavení GE na světovém trhu s proudovými motory pro velká regionální letadla, jakož i k vytvoření dominantního postavení spojené entity na světovém trhu s proudovými motory pro podniková letadla, zejména z důvodu „horizontálních překrytí“, jelikož obě dvě společnosti, GE a Honeywell, již působily na těchto trzích před spojením jakožto výrobci (body 428 až 431 a 435 až 437 odůvodnění napadeného rozhodnutí). Rovněž měla za to, že by došlo k vytvoření dominantního postavení z důvodu horizontálního překrytí mezi oběma účastníky oznámeného spojení na světovém trhu s malými lodními turbínami na plyn (body 468 až 477 odůvodnění).

17 Jelikož Komise považovala závazky navržené účastníky spojení za nedostatečné pro vyřešení všech problémů s hospodářskou soutěží vyplývajících ze spojení (body 500 až 533 a 546 až 563 odůvodnění napadeného rozhodnutí), došla tak v bodě 567 odůvodnění tohoto rozhodnutí k závěru, že by spojení vytvořilo nebo posílilo několik dominantních postavení, v jejichž důsledku by byla významně narušena účinná hospodářská soutěž na společném trhu, a že proto musí být prohlášeno za neslučitelné se společným trhem v souladu s čl. 8 odst. 3 nařízení č. 4064/89.

Řízení

18 Návrhem došlým kanceláři Soudu dne 12. září 2001 podala žalobkyně projednávanou žalobu. Ve stejný den podala žalobu proti napadenému rozhodnutí rovněž Honeywell (věc T‑209/01).

19 Podáními došlými kanceláři Soudu dne 11. ledna, 15. a 16. ledna 2002, Rolls-Royce Plc, Rockwell Collins Inc. (dále jen „Rockwell“) a Thales SA navrhly vstoupit do probíhajícího řízení jako vedlejší účastnice na podporu Komise.

20 Žalobkyně požádala o důvěrné zacházení ve vztahu k vedlejším účastnicím s některými informacemi obsaženými v písemnostech žalobkyně a Komise.

21 Usnesením ze dne 26. června 2002 předseda prvního senátu Soudu povolil vedlejší účastenství Rolls-Royce a Rockwell. Stejným usnesením bylo povoleno důvěrné zacházení navrhované žalobkyní, s výhradou spisů těchto vedlejších účastnic. V souladu s čl. 116 odst. 6 jednacího řádu Soudu bylo na základě zprávy k jednání v ústní části řízení povoleno vedlejší účastenství Thales.

22 Rozhodnutím Soudu ze dne 13. září 2004 (Úř. věst. C 251, s. 12) bylo změněno složení senátů Soudu tak, že soudce zpravodaj byl přidělen k druhému senátu, kterému v důsledku toho byla projednávaná věc přidělena.

23 Podle článku 14 jednacího řádu a na návrh druhého senátu Soud rozhodl, po slyšení účastníků řízení v souladu s článkem 51 uvedeného řádu, o postoupení věci rozšířenému soudnímu kolegiu.

24 Dopisem došlým kanceláři Soudu dne 2. února 2004 se Thales vzdala svého vedlejšího účastenství. Usnesením ze dne 23. března 2004 vzal předseda druhého rozšířeného senátu Soudu po slyšení ostatních účastníků řízení toto vzdání se na vědomí.

25 Dopisem ze dne 17. března 2004 žalobkyně navrhla spojení projednávané věci s věcí T‑209/01. Předseda druhého rozšířeného senátu postoupil rozhodnutí o případném společném projednání tomuto kolegiu v souladu s článkem 50 jednacího řádu.

26 Na základě zprávy soudce zpravodaje se Soud rozhodl zahájit ústní část řízení a v rámci organizačních procesních opatření stanovených v článku 64 jednacího řádu položil účastníkům řízení dotazy. Rovněž tak byla požádána Komise, aby před jednáním předložila některé dokumenty. Účastníci řízení těmto žádostem vyhověli.

27 Řeči účastníků řízení a jejich odpovědi na otázky Soudu byly vyslechnuty na jednání konaném dne 27. května 2004. Na konci tohoto jednání byla ústní část řízení skončena.

28 Dopisem ze dne 8. června 2004 žalobkyně doručila kanceláři Soudu návrh na znovuotevření ústní části řízení, jakož i doplňující vyjádření k některým aspektům věci, ke kterým bylo připojeno několik nových dokumentů. Usnesením ze dne 8. července 2004 Soud rozhodl znovu otevřít ústní část řízení v souladu s článkem 62 jednacího řádu.

29 Po slyšení účastníků řízení přijal Soud organizační procesní opatření v souladu s článkem 64 jednacího řádu spočívající v založení dokumentů a vyjádření doručených žalobkyní dne 8. června 2004 do soudního spisu. Vyjádření Komise a vedlejších účastnic k relevanci uvedených materiálů byla rovněž založena do soudního spisu.

30 Na žádost Soudu účastníci řízení předložili doplňující vyjádření a dokumenty vztahující se k dotazům položeným žalobkyní v jejích počátečních vyjádřeních. Tyto materiály byly rovněž založeny do soudního spisu.

31 Ústní část řízení byla poté znovu skončena dne 23. listopadu 2004.

Návrhová žádání účastníků řízení

32 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

– zrušil napadené rozhodnutí;

– uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

33 Komise podporovaná Rolls-Royce a Rockwell navrhuje, aby Soud:

– zamítl žalobu;

– uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.

Právní otázky

34 Ve svých písemnostech žalobkyně vznáší řadu otázek týkajících se rozsahu její žaloby, rozsahu přezkumu Soudu a obecných kritérií uplatněných Komisí v napadeném rozhodnutí. Úvodem budou přezkoumány tyto otázky.

35 Žalobkyně zpochybňuje zjištění učiněné Komisí v napadeném rozhodnutí použité jako výchozí bod pro ostatní aspekty analýzy hospodářské soutěže, podle kterého měla žalobkyně před spojením dominantní postavení na trhu s proudovými motory pro velká obchodní letadla. Tento aspekt bude přezkoumán nejdříve.

36 Žalobkyně rovněž vyvrací závěry Komise týkající se vertikálního překrytí, konglomerátních účinků a horizontálních překrytí způsobených spojením. Tyto otázky budou přezkoumány postupně na druhém, třetím a čtvrtém místě.

37 Žalobkyně se nakonec dovolává procesních vad postihujících napadené rozhodnutí. Tyto aspekty budou přezkoumány naposledy.

A – Úvodní otázky

1. K návrhu na spojení

38 Je třeba konstatovat, že spojení dvou věcí, ve kterých jsou odlišné žalobkyně, nemůže měnit rozsah žaloby podané samostatně každou z nich, neboť by došlo k porušení nezávislosti a autonomie jejich odlišných žalob (rozsudek Soudního dvora ze dne 21. června 2001, Moccia Irme a další v. Komise, C‑280/99 P až C‑282/99 P, Recueil, s. I‑4717, body 61 až 68, zvláště bod 66).

39 Soud se domnívá, že není namístě spojit projednávanou věc s věcí T‑209/01 zejména s ohledem na rozdílný rozsah obou žalob. Návrh v tomto smyslu podaný žalobkyní v jejím dopise ze dne 17. března 2004 se tedy zamítá.

2. Ke vzájemnému vztahu mezi jednotlivými body odůvodňujícími závěr Komise, pokud jde o neslučitelnost spojení se společným trhem

a) Argumenty účastníků řízení

40 Žalobkyně uvádí, že Komise ve své žalobní odpovědi zdůraznila, že body jejího odůvodnění v napadeném rozhodnutí se vzájemně posilují, takže by bylo nepřirozené posuzovat každý z nich samostatně. Není tak možné v projednávané věci uplatnit per analogiam řešení, které vyplývá z rozsudku Soudu ze dne 22. října 2002, Schneider Electric v. Komise (T‑310/01, Recueil, s. II‑4071), podle kterého pochybení postihující analýzu Komise týkající se některých přezkoumávaných trhů nestačí k odůvodnění zrušení rozhodnutí, pokud se posledně uvedené zakládá rovněž na analýze jiných trhů, která se jeví jako opodstatněná. Při jednání v tomto ohledu zdůraznila, že Soud nemůže nahradit posouzení spojení Komisí svým vlastním posouzením. V případě, že rozhodne, že některé důvody napadeného rozhodnutí jsou postiženy protiprávností, zatímco ostatní nikoliv, nebude věcí soudu Společenství posoudit, zda opodstatněné body odůvodnění stačí k odůvodnění závěru Komise, pokud jde o neslučitelnost oznámeného spojení se společným trhem.

41 Komise připomíná, že napadené rozhodnutí je založeno na kombinaci skutkových a právních okolností, které se doplňují a zahrnují horizontální účinky, vertikální účinky a konglomerátní účinky. Komise nicméně zdůrazňuje, že každá z těchto okolností sama o sobě odůvodňuje zákaz spojení.

b) Závěry Soudu

42 Nejprve je třeba poznamenat, že v rozsahu, v němž některé důvody zmíněné v rozhodnutí mohou samy o sobě právně dostačujícím způsobem odůvodnit toto rozhodnutí, nemají vady, kterými mohou být postiženy ostatní důvody aktu, v žádném případě dopad na jeho výrok (viz obdobně rozsudek Soudního dvora ze dne 12. července 2001, Komise a Francie v. TF1, C‑302/99 P a C‑308/99 P, Recueil, s. I‑5603, body 26 až 29).

43 Mimoto, pokud je výrok rozhodnutí Komise založen na několika bodech odůvodnění, z nichž každý by sám o sobě postačoval k odůvodnění tohoto výroku, je v zásadě namístě zrušit tento akt, pouze pokud každý z těchto bodů je postižen protiprávností. V takovém případě vada nebo jiná protiprávnost, která postihuje pouze jediný z bodů odůvodnění, nemůže postačovat k odůvodnění zrušení sporného rozhodnutí, jelikož nemohla mít rozhodující vliv na výrok přijatý orgánem (viz obdobně rozsudek Soudu ze dne 14. května 2002, Graphischer Maschinenbau v. Komise, T‑126/99, Recueil, s. II‑2427, body 49 až 51, a uvedená judikatura).

44 Toto pravidlo se použije zejména v kontextu rozhodnutí v oblasti kontroly spojování podniků (viz v tomto smyslu rozsudek Schneider Electric v. Komise, bod 40 výše, body 404 až 420).

45 V tomto ohledu je namístě připomenout, že Komise musí zakázat spojení, pokud toto spojení splňuje kritéria čl. 2 odst. 3 nařízení č. 4064/89. Z čl. 2 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení přitom vyplývá, že Komise při posouzení spojení vezme v úvahu zejména potřebu zachování a rozvoje účinné hospodářské soutěže na společném trhu, mimo jiné vzhledem ke struktuře všech relevantních trhů. Posouzení Komise, zda tak spojení vytváří nebo posiluje jedno nebo několik dominantních postavení, v jejichž důsledku by byla významně narušena účinná hospodářská soutěž, musí být prováděno s odkazem na podmínky existující na každém z těchto trhů, jež mohou být oznámeným spojením dotčeny. Jestliže zjistí, že jsou vůči jednomu z relevantních trhů uvedená kritéria splněna, spojení musí být prohlášeno za neslučitelné se společným trhem.

46 V projednávané věci Komise v bodě 567 odůvodnění napadeného rozhodnutí upřesnila, že „bylo namístě shledat, že zamýšlené spojení by vedlo k vytvoření nebo posílení dominantního postavení na trzích s motory [velkých obchodních letadel], motory [velkých] regionálních letadel, motory podnikových letadel, leteckými a neleteckými výrobky, jakož i malými lodními turbínami na plyn, v jehož důsledku by byla významně narušena hospodářská soutěž na společném trhu.“

47 Je nutno konstatovat, že napadené rozhodnutí nestanoví pořadí problémů s hospodářskou soutěží shledaných na každém z trhů, které Komise zkoumala a které poté vyjmenovala v rámci svého závěru, který je uveden v předchozím bodě. Naopak a s ohledem zejména na znění článku 2 nařízení č. 4064/89, je tento závěr nutno chápat pouze v tom smyslu, že na každém z vyjmenovaných trhů by oznámené spojení vedlo k vytvoření nebo případně k posílení dominantního postavení na tomto trhu, v jehož důsledku by byla významně narušena účinná hospodářská soutěž na společném trhu.

48 S ohledem na předcházející je třeba se domnívat, že napadené rozhodnutí by mohlo být zrušeno pouze tehdy, bylo-li by namístě konstatovat nejen, že některé z jeho důvodů jsou postiženy protiprávností, ale mimoto, že případné důvody, které nejsou takto postiženy, nestačí k odůvodnění neslučitelnosti oznámeného spojení se společným trhem. Toto zjištění nicméně nevylučuje nezbytnost přezkoumat, zda se určité aspekty hospodářské soutěže identifikované v napadeném rozhodnutí vzájemně posilují, jak tvrdí Komise ve své žalobní odpovědi, takže by bylo nepřirozené posuzovat je každý samostatně.

3. K navrženým závazkům

49 Pokud jde nejprve o platnost druhé skupiny závazků ze dne 28. června 2001, je nesporné, že účastníci spojení předložili dne 14. června 2001 první skupinu závazků (viz body 485 až 533 odůvodnění napadeného rozhodnutí). Komise tvrdí, aniž by jí žalobkyně v tomto ohledu oponovala, že uvedený den byl posledním dnem pro navržení závazků v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 447/98 ze dne 1. března 1998 o oznamováních, lhůtách a slyšeních stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 61, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 284). Nicméně účastníci spojení navrhli druhou skupinu závazků dne 28. června 2001 (viz body 534 až 566 odůvodnění napadeného rozhodnutí), uvádějíce, že tyto závazky nahrazují závazky navržené dne 14. června 2001.

50 V tomto ohledu je namístě konstatovat, že jediné rozdíly mezi oběma skupinami závazků se týkají závazku vztahujícího se ke způsobu chování GECAS a strukturálních závazků vztahujících se k zamýšleným převodům určitých činností Honeywell na jednotlivých trzích s leteckými a neleteckými výrobky. Případný dopad těchto rozdílů bude přezkoumán v rámci meritorního přezkumu konglomerátních účinků.

51 Zpochybňujíc ve své žalobě odmítnutí Komise zohlednit závazky týkající se způsobu chování, žalobkyně rovněž při jednání uvedla, že tímto odmítnutím Komise negativně ovlivnila celé správní řízení a zbavila účastníky spojení možnosti navrhnout závazky způsobilé vyřešit problémy s hospodářskou soutěží vyplývající z horizontálních překrytí identifikované Komisí. S ohledem na velmi široký dosah tohoto tvrzení, je namístě ho přezkoumat v rámci tohoto úvodního oddílu.

52 V tomto ohledu Komise ve svém ON ze dne 8. května 2001 v projednávané věci jasně uvedla námitky týkající se všech protisoutěžních důsledků spojení a zejména těch týkajících se horizontálních a vertikálních účinků vyplývajících ze spojení, uvedených následně v napadeném rozhodnutí (viz zejména body 118 až 122, 124 až 126, 459 až 468, 469 až 471, 473, 474, 578 až 586 a 612 až 633 uvedeného ON). Je namístě konstatovat, že za účelem odpovědi na námitky Komise uvedené v ON žalobkyně navrhla zejména strukturální závazky dne 14. června 2001, které Komise přezkoumala a poté odmítla, protože jejich uskutečnění bránily praktické úvahy. Před Soudem žalobkyně nepředložila ani důkazy, ani argumenty za účelem zvláštního vysvětlení, v čem bylo odmítnutí těchto závazků protiprávní nebo neodůvodněné (viz zejména body 487, 555 a následující, 564 in fine, a 610 dále). Jelikož dotčené závazky obsahovaly technické a obchodní mezery, takže je Komise nepovažovala za dostatečné, aby jí umožnily schválit spojení v projednávané věci, tyto mezery nemohou být přičítány Komisi, ani konkrétněji případné zdrženlivosti z její strany připustit potenciální účinnost ostatních závazků týkajících se způsobu chování. Bylo totiž věcí účastníků oznámeného spojení předložit úplné a v zásadě ze všech hledisek účinné závazky do 14. června 2001.

53 V rámci svých vyjádření v návaznosti na znovuotevření ústní části řízení žalobkyně opravila svou odpověď na dotaz při jednání, když připustila, že ji Komise ve skutečnosti informovala dne 22. června 2001 o důvodech, proč její závazky předložené dne 14. června 2001 musí být odmítnuty. Poté tvrdila, že v ní Komise vyvolala dojem, že stačí posílit její závazek, pokud jde o budoucí jednání GECAS, aby bylo spojení prohlášeno za slučitelné se společným trhem. Na podporu svého tvrzení předložila v tomto pozdním stádiu řízení dvě tiskové zprávy ze dne 14. a 18. června 2001 a článek ze dne 11. února 2002 o obsahu schůzky s členem Komise pověřeným hospodářskou soutěží. Žalobkyně v podstatě tvrdí, že jí Komise poskytla ujištění, které u ní založilo legitimní očekávání.

54 Nejprve je namístě konstatovat, že znovuotevření soudního řízení bylo požadováno žalobkyní, pokud jde o závazky, výlučně proto, aby jí bylo umožněno opravit skutkovou chybu zmíněnou v předchozím bodě. V rozsahu, v němž se dovolává svých kontaktů s Komisí, jsou tak její vyjádření opožděná, a proto nepřípustná. Navíc argumentace týkající se legitimního očekávání předložená poprvé při jednání představuje nový žalobní důvod a musí být odmítnuta v souladu s čl. 48 odst. 2 jednacího řádu.

55 V každém případě právo dovolávat se zásady ochrany legitimního očekávání se vztahuje na každého jednotlivce, který se nachází v situaci, ze které vyplývá, že u něj správní orgán Společenství založil podložené naděje (rozsudky Soudního dvora ze dne 11. března 1987, Van den Bergh en Jurgens v. Komise, 265/85, Recueil, s. 1155, bod 44, a ze dne 26. června 1990, Sofrimport v. Komise, C‑152/88, Recueil, s. I‑2477, bod 26). V projednávaném případě kontakty, kterých se žalobkyně dovolává, ke kterým došlo mezi ní a službami Komise po předložení první skupiny závazků dne 14. června 2001 ohledně možnosti, že bude předložena nová skupina závazků odlišná v určitých ohledech od první skupiny, nemohly takovéto naděje, a tedy ani legitimní očekávání založit.

56 Z předcházejícího vyplývá, že argumenty týkající se závazků předložené žalobkyní při jednání a v rámci znovuotevření ústní části řízení musejí být zamítnuty.

4. K důkaznímu standardu a rozsahu přezkumu vykonávaného soudem Společenství

a) Argumenty účastníků řízení

57 Žalobkyně tvrdí, že účinkem takového spojení konglomerátní povahy, jako je spojení oznámené v projednávané věci, je jen zřídkakdy vytvoření nebo posílení dominantního postavení na rozdíl od spojení horizontální či vertikální povahy. Jakékoli odlišné tvrzení vyžaduje proto zvláštně přesvědčivé důkazy o zvláštním mechanismu narušujícím hospodářskou soutěž.

58 Ve svých vyjádřeních ke spisům vedlejších účastnic, jakož i při jednání se žalobkyně v tomto ohledu opírá o rozsudek Soudu ze dne 25. října 2002, Tetra Laval v. Komise (T‑5/02, Recueil, s. II‑4381) za účelem zdůraznění, že k prokázání konglomerátních účinků je zapotřebí důkladného a přesvědčivými důkazy podpořeného přezkumu, že zohlednění budoucího chování vyžaduje zvláštní obezřetnost a že analýza Komise musí být zvláště hodnověrná, pokud jde o účinky, které nastanou po uplynutí určitého období. Rovněž uvedla, že podle uvedeného rozsudku je věcí Komise zohlednit odrazující účinek, který může pro podnik vyplývat ze zákazu zneužití dominantního postavení stanoveného v článku 82 ES.

59 Podle Komise a vedlejších účastnic ani nařízení č. 4064/89, ani judikatura nevyžadují vyšší úroveň důkazů, pokud jde o spojení konglomerátní povahy.

b) Závěry Soudu

Obecné úvahy

60 Je třeba nejprve připomenout, že Komise má určitý prostor pro volné uvážení v hospodářské oblasti pro účely uplatnění hmotněprávních pravidel nařízení č. 4064/89, zvláště jeho článku 2. Z toho vyplývá, že přezkum soudu Společenství je omezen na ověření věcné správnosti skutkových zjištění a neexistence zjevně nesprávného posouzení (rozsudky Soudního dvora ze dne 31. března 1998, Francie a další v. Komise, zvaný „Kali & Salz“, C‑68/94 a C‑30/95, Recueil, s. I‑1375, body 223 a 224, a ze dne 15. února 2005, Komise v. Tetra Laval, C‑12/03 P, Recueil, s. I‑987, bod 38).

61 Navíc nařízení č. 4064/89 nestanoví domněnku, pokud jde o slučitelnost nebo neslučitelnost oznámeného spojení podniků se společným trhem. Není namístě se domnívat, že Komise je v případě pochybností povinna schválit spojení, které spadá do její pravomoci, ale spíše, že musí vždy učinit spolehlivé rozhodnutí, ať již ve prospěch nebo v neprospěch spojení (viz v tomto smyslu rozsudek Tetra Laval v. Komise, bod 58 výše, bod 120).

62 Pokud jde o povahu přezkumu soudu Společenství, je třeba zdůraznit zásadní rozlišení, které existuje mezi jednak skutkovými údaji a zjištěními, na jejichž případnou nesprávnost může soud poukázat s přihlédnutím k argumentům a důkazním materiálům, které mu jsou předloženy, a jednak hospodářskými posouzeními.

63 Komisi sice musí být přiznán určitý prostor pro volné uvážení pro účely uplatnění hmotněprávních pravidel nařízení č. 4064/89, neznamená to však, že soud Společenství nesmí přezkoumávat právní kvalifikaci údajů hospodářské povahy provedenou Komisí. Soud Společenství totiž musí zejména ověřit nejen věcnou správnost dovolávaných důkazních materiálů, jejich věrohodnost a jejich soudržnost, ale rovněž přezkoumat, zda tyto skutečnosti představují veškeré relevantní údaje, jež musí být při posuzování komplexní situace vzaty v úvahu, a zda o ně lze opřít závěry, které z nich byly vyvozeny (rozsudek Komise v. Tetra Laval, bod 60 výše, bod 39).

64 Jestliže tyto zásady platí pro všechna hospodářská posouzení, účinný soudní přezkum je o to nezbytnější, provádí-li Komise analýzu předpokládaného vývoje na trhu, ke kterému by zamýšleným spojením mohlo dojít. Jak Soudní dvůr uvedl ve svém rozsudku Komise v. Tetra Laval, bod 60 výše (body 42 a 43), taková analýza předpokládaného vývoje, jaká je nezbytná pro kontrolu spojení, musí být provedena velmi obezřetně, neboť nejde o zkoumání událostí v minulosti, k nimž často existuje řada poznatků umožňujících porozumět jejich příčinám, ani o zkoumání událostí v přítomnosti, ale o odhad událostí, ke kterým dojde v budoucnu s větší či menší pravděpodobností, pokud není přijato rozhodnutí, jímž je zamýšlené spojení zakázáno nebo jímž jsou upřesněny jeho podmínky (viz v tomto smyslu rozsudek Tetra Laval v. Komise, bod 58 výše, bod 155). Analýza předpokládaného vývoje spočívající ve zkoumání, jak by spojení mohlo změnit faktory určující stav hospodářské soutěže na daném trhu, aby bylo možné zjistit, zda by z něho vyplývalo významné narušení účinné hospodářské soutěže, vyžaduje představu různých řetězení příčin a následků, aby bylo možno vyjít z těch nejpravděpodobnějších.

Posouzení konglomerátních účinků

65 Spojení konglomerátního typu jsou ta spojení, která nezpůsobují horizontální překrytí mezi účastníky spojení ani vertikální vztahy mezi těmito účastníky v úzkém slova smyslu. I když obecně takováto spojení nemají protisoutěžní účinky, v určitých případech nicméně takovéto účinky mít mohou (rozsudek Tetra Laval v. Komise, bod 58 výše, bod 142). Dospěje-li tedy Komise v rámci analýzy pravděpodobných dopadů spojení konglomerátního typu k závěru, že se vzhledem ke konglomerátním účinkům, které zjistila, v relativně blízké budoucnosti s největší pravděpodobností vytvoří nebo posílí dominantní postavení, v jehož důsledku dojde na dotčeném trhu k významnému narušení účinné hospodářské soutěže, musí toto spojení zakázat (rozsudek Tetra Laval v. Komise, bod 58 výše, bod 153, a uvedená judikatura).

66 V tomto ohledu Soudní dvůr rovněž poznamenal ve svém rozsudku Komise v. Tetra Laval, bod 60 výše, že spojení konglomerátního typu vytvářejí určité zvláštní problémy zejména jelikož jednak analýza takového spojení může zahrnovat analýzu předpokládaného vývoje zohledňující období rozšířené do budoucna a jednak jelikož chování spojené entity může z velké části určit účinky tohoto spojení. Řetězení příčin a následků tak v návaznosti na takovéto spojení může být špatně zjistitelné, nejisté a obtížně prokazatelné. V tomto kontextu je kvalita důkazních materiálů předložených Komisí k odůvodnění rozhodnutí, jímž je spojení prohlášeno za neslučitelné se společným trhem, obzvláště důležitá, neboť tyto materiály mají podpořit posouzení Komise, podle nichž by, pokud by nebylo přijato takové rozhodnutí, byl scénář hospodářského vývoje, o nějž se tento orgán opírá, hodnověrný (rozsudek Komise v. Tetra Laval, bod 60 výše, bod 44; viz rovněž v tomto smyslu rozsudek Tetra Laval v. Komise, bod 58 výše, bod 155).

67 V projednávaném případě se Komise v napadeném rozhodnutí domnívala, že spojení by zaprvé vedlo k přímé vertikální integraci mezi výrobou spouštěčů motorů a výrobou motorů, zadruhé by mělo konglomerátní účinky a zatřetí by vedlo k horizontálnímu překrytí na některých trzích.

68 Z popisu konglomerátních účinků v napadeném rozhodnutí v podstatě vyplývá, že podle Komise by spojení ihned či přinejmenším v krátké době změnilo podmínky hospodářské soutěže na určitých trzích z důvodu těchto účinků, a vedlo by tak k vytvoření nebo posílení dominantního postavení na těchto trzích z důvodu síly a obchodních možností, které vyplývají z dominantního postavení již existujícího na prvním trhu (viz body 325 a následující, a 399 a následující dále). Je nicméně nutno konstatovat, že tyto důsledky by spojení mělo jen tehdy, pokud by se spojená entita v návaznosti na spojení chovala určitým způsobem, což Komise považuje za pravděpodobné. Podle Komise se jedná o předpokládané rozšíření na nové trhy v návaznosti na určité obchodní praktiky škodlivé pro hospodářskou soutěž, které Komise identifikovala u jednoho či druhého účastníka spojení před tímto spojením.

69 Za těchto podmínek je věcí Komise předložit přesvědčivé důkazy na podporu jejího závěru, že chování spojené entity, které je předvídáno, by bylo pravděpodobně uskutečněno. V případě neexistence tohoto chování by spojení postavení obou účastníků spojení na sousedních, ale odlišných trzích nemohlo vést k vytvoření nebo posílení dominantních postavení, jelikož by tato postavení neměla obchodní dopad mezi sebou navzájem.

Posouzení faktorů způsobilých odradit spojenou entitu od určitého chování předpokládaného v napadeném rozhodnutí

70 Ve svém rozsudku Tetra Laval v. Komise, bod 58 výše, se Soud domníval, že jestliže je třeba zohlednit objektivní podněty vedoucí k protisoutěžnímu chování, které by vznikly na základě spojení, Komise je rovněž povinna přezkoumat, v jakém rozsahu by uvedené podněty byly oslabeny nebo dokonce vyloučeny z důvodu protiprávnosti dotčeného chování zejména s ohledem na zákaz zneužívání dominantních postavení stanovený v článku 82 ES, pravděpodobnost jeho odhalení a jeho stíhání příslušnými orgány jak na úrovni Společenství, tak na úrovni vnitrostátní a peněžité sankce, které by z toho mohly plynout (bod 159 rozsudku). Ve svých vyjádřeních ke spisům vedlejších účastnic se žalobkyně dovolávala této judikatury na podporu své argumentace, podle které by určité praktiky považované Komisí jako způsobilé vytvořit nebo posílit dominantní postavení nebyly ve skutečnosti uskutečněny.

71 Soudní dvůr v tomto ohledu v rámci kasačního opravného prostředku ve svém rozsudku Komise v. Tetra Laval, bod 60 výše (body 74 až 78) rozhodl, že se Soud právem domníval, že pravděpodobnost takového budoucího chování musí být přezkoumána vcelku, tedy s přihlédnutím jak k podnětům vedoucím k takovému chování, tak k faktorům vedoucím k jejich oslabení či dokonce vyloučení, včetně případného protiprávního charakteru tohoto chování.

72 Rozhodl však rovněž, že požadavek, aby Komise u každého plánovaného spojení zkoumala, v jakém rozsahu by byly oslabeny či dokonce vyloučeny podněty k protisoutěžnímu chování z důvodu protiprávnosti dotčeného chování zejména s ohledem na zákaz zneužívání dominantních postavení stanovený v článku 82 ES, pravděpodobnosti jeho odhalení a jeho stíhání příslušnými orgány jak na úrovni Společenství, tak na úrovni vnitrostátní a možných sankcí, by odporoval preventivnímu cíli nařízení č. 4064/89. V důsledku toho došel k závěru, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení tím, že odmítl závěry Komise ohledně protisoutěžního chování nové entity dotčeného v uvedené věci (rozsudek Komise v. Tetra Laval, bod 60 výše, body 76 a 77).

73 Z předcházejícího vyplývá, že Komise musí v zásadě zohlednit případný protiprávní, a tedy sankcí postižitelný, charakter chování jakožto faktor způsobilý oslabit nebo dokonce vyloučit podněty podniku chovat se daným způsobem. Naproti tomu toto posledně uvedené posouzení nevyžaduje vyčerpávající a podrobné zkoumání právních úprav různých právních řádů, jež by mohly být použity, a represivní politiky uplatňované těmito právními řády, jelikož analýza směřující k prokázání pravděpodobné existence protiprávního jednání a k ujištění, že toto protiprávní jednání bude podléhat sankci ve více právních řádech, by byla příliš spekulativní.

74 Jelikož Komise může, aniž by vedla v tomto ohledu zvláštní a důkladné šetření určit protiprávní charakter dotčeného chování s ohledem na článek 82 ES nebo jiná ustanovení práva Společenství, která má pravomoc použít, přísluší jí tento charakter konstatovat a zohlednit ho pro účely svého posouzení pravděpodobnosti tohoto chování ze strany spojené entity (viz v tomto smyslu rozsudek Komise v. Tetra Laval, bod 60 výše, bod 74).

75 Jestliže je Komise v tomto ohledu oprávněna vycházet ze stručné analýzy legality dotčeného chování a ze stupně pravděpodobnosti, že bude potlačeno, založené na poznatcích, které má k dispozici v okamžiku přijetí svého rozhodnutí v oblasti kontroly spojování podniků, přísluší jí nicméně v rámci jejího posouzení identifikovat chování, které předpokládá, a případně vyhodnotit a zohlednit odrazující účinek, který by mohl mít případně zjevně nebo velmi pravděpodobně nedovolený charakter tohoto chování s ohledem na právo Společenství.

76 Je tak namístě dále v tomto rozsudku přezkoumat, zda Komise založila svou analýzu předpokládaného vývoje na pravděpodobnosti konglomerátních účinků na dostatečně pevných základech při zohlednění výše uvedených pravidel v tomto ohledu.

5. K neexistenci prokázání významného narušení účinné hospodářské soutěže

a) Argumenty účastníků řízení

77 Žalobkyně uvádí, že podle čl. 2 odst. 3 nařízení č. 4064/89 musí Komise proto, aby zakázala spojení, zaprvé prokázat, že toto spojení vytváří nebo posiluje dominantní postavení, a zadruhé, že toto dominantní postavení významně narušuje účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu. Kumulativní charakter těchto kritérií je potvrzen přípravnými pracemi na nařízení č. 4064/89, ze kterých vyplývá, že druhé kritérium bylo zavedeno na návrh Hospodářského a sociálního výboru a na návrh francouzské vlády. Tento charakter byl potvrzen Soudem zejména v rozsudku ze dne 19. května 1994, Air France v. Komise (T‑2/93, Recueil, s. II‑323, bod 79), a v rozsudku Tetra Laval v. Komise, bod 58 výše.

78 Splnění všech těchto kritérií musí být prokázáno Komisí. Zejména Komisi přísluší prokázat, že protisoutěžní účinky nastanou s velkou pravděpodobností, a nikoliv prokázat jen to, že mohou nastat, dále vyčíslit tyto účinky a prokázat, že vyplynou ze spojení, a ne z již dříve existujících tržních podmínek. Tento požadavek je obzvláště relevantní v případech, kdy je spojení, jako v projednávaném případě, spojením konglomerátní povahy, v jehož případě je připuštěno, že má jen zřídkakdy protisoutěžní účinky.

79 Podle žalobkyně, s přihlédnutím k napadenému rozhodnutí, Komise nepřezkoumala, zda spojením dojde k významnému narušení účinné hospodářské soutěže. Pokud jde o každý z trhů, u kterých se Komise domnívá, že dojde k vytvoření nebo posílení dominantního postavení, omezila se totiž na přijetí závěru, v rámci obecných tvrzení bez uvedení číselných údajů, o vyloučení soutěžitelů na těchto trzích a negativním dopadu na hospodářskou soutěž.

80 Žalobkyně tvrdí, že jediná zmínka o druhém kritériu článku 2 nařízení č. 4064/89 se v napadeném rozhodnutí objevuje v obecném závěru obsaženém v bodě 567 odůvodnění. Je zjevné, že se Komise omezila na předpoklad, že údajné vytvoření nebo údajné posílení dominantních postavení na relevantních trzích bude mít automaticky protisoutěžní účinky vyžadované druhým kritériem článku 2 uvedeného nařízení.

81 Komise ostatně nemůže tvrdit, že splnění tohoto druhého kritéria bylo implicitně prokázáno v rámci přezkumu vytvoření nebo posílení dominantních postavení. Nestačí „recyklovat“ skutečnosti použité za účelem prokázání dominantního postavení a použít je bez další analýzy za účelem odůvodnění závěru o významném narušení. Nevyhnutelným důsledkem takové neexistence analýzy je zrušení napadeného rozhodnutí. Žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí musí být postačující samo o sobě. Nesmějí být proto zohledněny důkazní materiály předložené Komisí a vedlejšími účastnicemi po tomto rozhodnutí.

82 Neexistence jakýchkoliv úvah o použití druhého kritéria článku 2 nařízení č. 4064/89 krom toho představuje zjevné porušení povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž neumožňuje žalobkyni, aby byla informována o důvodech, proč má Komise za to, že spojení představuje de facto významné narušení účinné hospodářské soutěže.

83 Komise připouští existenci akademické debaty o výlučné nebo duální povaze článku 2 nařízení č. 4064/89, ale uplatňuje, že její význam je omezený. Domnívá se, že je třeba přikládat význam kritériu vytvoření nebo posílení dominantního postavení a narušení hospodářské soutěže posuzovat jako jeho důsledek. V každém případě i kdyby kritérium bylo duální, Komise a Rockwell se domnívají, že pravděpodobné účinky spojení byly v projednávaném případě přezkoumány důkladně a podrobně.

b) Závěry Soudu

84 Z dnes již dobře ustálené judikatury Soudu vyplývá, že čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení č. 4064/89 stanoví dvě kumulativní kritéria, z nichž první spočívá ve vytvoření nebo posílení dominantního postavení a druhé ve skutečnosti, že jím bude hospodářská soutěž na společném trhu významně narušena (viz, v tomto smyslu, rozsudky Soudu Air France v. Komise, bod 77 výše, bod 79; ze dne 27. listopadu 1997, Kaysersberg v. Komise, T‑290/94, Recueil, s. II‑2137, bod 156, a Tetra Laval v. Komise, bod 58 výše, bod 146). Proto může být spojení zakázáno pouze tehdy, jsou-li obě dvě kritéria stanovená čl. 2 odst. 3 splněna.

85 V tomto ohledu je třeba připomenout, že dominantní postavení, na které se vztahuje čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení č. 4064/89, se týká situace, v níž jeden nebo více podniků má hospodářskou sílu, která jim umožňuje bránit zachování účinné hospodářské soutěže na relevantním trhu tím, že jim poskytuje možnost jednat do značné míry nezávisle na jejich soutěžitelích, zákaznících a nakonec i spotřebitelích (rozsudek Soudu ze dne 25. března 1999, Gencor v. Komise, T‑102/96, Recueil, s. II‑753, bod 200).

86 Je namístě rovněž uvést, že v kontextu zneužití dominantního postavení ve smyslu článku 82 ES se Soudní dvůr domníval, že zneužití dominantního postavení může představovat skutečnost, že podnik v dominantním postavení toto postavení posílí tak, že takto dosažený stupeň dominance významně narušuje hospodářskou soutěž, tedy že ponechává dále existovat jen podniky, jejichž chování závisí na chování dominantního podniku (rozsudek Soudního dvora ze dne 21. února 1973, Europemballage a Continental Can v. Komise, 6/72, Recueil, s. 215, bod 26). Z této judikatury vyplývá, že posílení dominantního postavení může samo o sobě významně narušovat hospodářskou soutěž, a to tak, že může samo o sobě být zneužitím tohoto postavení.

87 Posílení nebo vytvoření dominantního postavení ve smyslu čl. 2 odst. 3 nařízení č. 4064/89 tak může a fortiori v některých případech odpovídat prokázání významného narušení účinné hospodářské soutěže. Toto zjištění neznamená, že druhé kritérium uložené článkem 2 nařízení č. 4064/89 z právního hlediska splývá s prvním kritériem, ale výlučně to, že z téže skutkové analýzy trhu může vyplývat, že jsou obě kritéria splněna.

88 Okolnosti, kterých se Komise může dovolávat za účelem prokázání stupně nesvobody jednání soutěžitelů podniku, aby dospěla k závěru, že došlo k vytvoření nebo k posílení dominantního postavení tohoto posledně uvedeného podniku, jsou často tytéž jako ty, které jsou relevantní pro účely posouzení, zda v důsledku tohoto vytvoření nebo tohoto posílení bude významně narušena účinná hospodářská soutěž na společném trhu. Okolnost, která se významně dotýká svobody soutěžitelů určovat svou obchodní politiku autonomním způsobem, totiž může mít za důsledek rovněž narušení účinné hospodářské soutěže.

89 Z toho vyplývá, že pokud z bodů odůvodnění rozhodnutí konstatujícího neslučitelnost oznámeného spojení se společným trhem, dokonce i těch věnovaných formálně analýze vytvoření nebo posílení dominantního postavení vyplývá, že toto spojení bude mít významné protisoutěžní účinky, není namístě se domnívat, že je toto rozhodnutí postiženo protiprávností pouze z toho důvodu, že Komise výslovně a specificky nepřiřadila svůj popis těchto skutečností ke druhému kritériu článku 2 nařízení č. 4064/89, ať už jde o povinnost uvést odůvodnění stanovenou v článku 253 ES nebo o věc samou. Opačný přístup by totiž vedl k tomu, že by Komisi byla uložena čistě formální závazná povinnost nutící ji dovolávat se dvakrát týchž úvah, zaprvé v její analýze vytvoření nebo posílení dominantního postavení na relevantním trhu a zadruhé s ohledem na významné narušení hospodářské soutěže na společném trhu.

90 V projednávaném případě Komise výslovně v bodě 567 odůvodnění napadeného rozhodnutí tvrdila, že „pro všechny tyto důvody“ by zamýšlené spojení vedlo k vytvoření nebo posílení dominantního postavení na několika rozdílných trzích, v jehož důsledku by byla významně narušena účinná hospodářská soutěž na společném trhu (viz citace in extenso v bodě 46 výše). V rozporu s tím, co tvrdí žalobkyně v tomto ohledu a v souladu se stanoviskem Komise vyjádřeným před Soudem, zejména při jednání, z tohoto obecného závěru vyplývá, že obě kritéria článku 2 nařízení č. 4064/89 jsou splněna s ohledem na každý z výslovně uvedených trhů, a nikoliv na základě kumulovaného účinku zjištění týkajících se všech těchto trhů (viz 47 výše).

91 V každém případě Komise na několika místech napadeného rozhodnutí výslovně konstatovala, že vytvoření nebo posílení dominantního postavení spojené entity na některých trzích by významně narušilo hospodářskou soutěž. Zejména zvláštní úvahy obsažené v napadeném rozhodnutí, pokud jde o okamžité účinky spojení na trh s proudovými motory pro velká regionální letadla, stačí k prokázání, že posílení dominantního postavení žalobkyně na tomto trhu by mělo za důsledek, že by účinná hospodářská soutěž na společném trhu byla významně narušena (viz body 428 a následující odůvodnění napadeného rozhodnutí).

B – K již existujícímu dominantnímu postavení na trhu s proudovými motory pro velká obchodní letadla

1. Úvod

92 V napadeném rozhodnutí se Komise domnívala, že žalobkyně měla před spojením dominantní postavení na trhu s proudovými motory pro velká obchodní letadla, což žalobkyně zpochybňuje. Komise opírá tento závěr v podstatě o významnost podílů žalobkyně na trhu posuzovaných za tímto účelem společně s podíly společného podniku CFMI, jehož je součástí se společností Snecma (body 45 až 83 odůvodnění napadeného rozhodnutí), o obchodní výhody vyplývající z vertikální integrace činnosti spočívající ve výrobě motorů pro velká obchodní letadla s finanční silou GE Capital, s nákupní činností a poskytováním letadel na leasing GECAS (body 107 až 145 odůvodnění), o analýzu soutěžní situace na trhu (body 163 až 170 odůvodnění) a konečně o neexistenci soutěžního a obchodního tlaku ze strany soutěžitelů a zákazníků žalobkyně (body 173 až 228 odůvodnění). Existence tohoto dříve existujícího dominantního postavení žalobkyně je základním prvkem analýzy Komise, jelikož na něm závisí několik částí argumentace napadeného rozhodnutí, zejména části uvedené v následujícím bodě.

93 Zaprvé, vertikální překrytí vyplývající z nabytí činnosti Honeywell spočívající ve výrobě spouštěčů žalobkyní by podle Komise vedlo k posílení již existujícího dominantního postavení žalobkyně na trhu s proudovými motory pro velká obchodní letadla. Zadruhé, analýza Komise týkající se vytvoření dominantního postavení na různých trzích s leteckými a neleteckými výrobky na základě vlivu, který je žalobkyně schopna vykonávat prostřednictvím obchodní síly svých dceřiných společností, závisí na existenci dominantního postavení na trhu s proudovými motory pro velká obchodní letadla. Zatřetí možnost, která podle Komise existuje, uskutečňovat v budoucnosti spojené prodeje, závisí na existenci uvedeného dominantního postavení a jejím důsledkem by bylo zejména jeho posílení.

94 Je tedy namístě přezkoumat samostatně v tomto oddílu opodstatněnost napadeného rozhodnutí, pokud jde o existenci dominantního postavení žalobkyně na trhu s proudovými motory pro velká obchodní letadla a opodstatněnost těchto třech částí napadeného rozhodnutí dále v rozsudku.

2. Argumenty účastníků řízení

95 Podle žalobkyně se Komise nesprávně domnívá, že GE měla před spojením dominantní postavení na trhu s motory pro velká obchodní letadla [a sice letadla s více než 100 místy k sezení, doletem více než 2 000 námořních mil a náklady převyšujícími 35 milionů amerických dolarů (USD)]. GE připomíná, že dominantní postavení vyplývá ze síly dotčeného podniku, která mu umožňuje chovat se na trhu nezávisle. Situace převládající na relevantním trhu tak, jak byla konstatována v rozhodnutí Komise z poslední doby v oblasti letectví, prokazuje, že GE není schopna se chovat nezávisle a že její hlavní soutěžitelé, zejména Rolls-Royce a Pratt & Whitney (dále jen „P & W“), nejsou v nebezpečí, že budou vyloučeni z trhu. Celá analýza Komise by se zhroutila v důsledku neexistence již stávajících dominantních postavení GE.

96 Pokud jde o použití číselných údajů o podílech na trhu uvedených v napadeném rozhodnutí Komisí žalobkyně zaprvé uvádí, že podíly na trhu jsou omezeně použitelné za účelem posouzení dominantního postavení na trhu podléhajícímu nabídkovým řízením. Jak vyplývá z praxe Komise v odvětví letectví, trh s motory letadel je trhem podléhajícím nabídkovým řízením, na kterém dodavatelé podávají nabídky pro málo časté zakázky vysoké hodnoty. Pro každou novou platformu letadla si konstruktéři letadel zvolí jeden nebo několik motorů vyvinutých speciálně pro tuto platformu. V důsledku toho bez ohledu na zisk dosažený v minulosti má každý soutěžitel mající výrobek k nabídnutí silný podnět podat nabídku při příštím nabídkovém řízení. Původní podíly na trhu tak přesně neodrážejí intenzitu hospodářské soutěže existující na trhu, jak to ukazuje nedávná historie tohoto průmyslu. Žalobkyně odmítá analýzu, podle které postačuje vlastnictví 50 % podílů na trhu s proudovými motory pro velká obchodní letadla k prokázání dominantního postavení.

97 Zadruhé, výpočet podílů žalobkyně na trhu v napadeném rozhodnutí je vykonstruovaný, jelikož si Komise svévolně zvolila použít určité podíly na trhu, a nikoliv jiné. Komise a Rolls-Royce se zejména dopustily chyby, když vycházely z číselných údajů týkajících se motorů aktuálně vyráběných letadel, jelikož takové vymezení vylučuje motory P & W pro letadla, která již nejsou vyráběna, a objednávky motorů pro letadla, která dosud nejsou v provozu, přičemž tato posledně uvedená skutečnost je nejvýznamnější pro účely analýzy hospodářské soutěže na trhu.

98 Žalobkyně rovněž uplatňuje, že Komise nesprávně sečetla její podíly na trhu, které jsou relativně slabé, s podíly na trhu společného podniku CFMI („50/50 joint venture“, bod 15 odůvodnění napadeného rozhodnutí; viz rovněž body 45 a 46 odůvodnění), založeného žalobkyní a francouzskou společností Snecma. Navíc, jak konstatovalo americké ministerstvo spravedlnosti, údajný silný podíl GE na trhu vyplýval především ze skutečnosti, že podnik CFMI je výhradním dodavatelem jediného letadla, a sice Boeingu B737, z obchodního hlediska nejúspěšnějšího letadla v dějinách letectví. Komise se krom toho dopustila pochybení, když žalobkyni přisoudila v plném rozsahu budoucí toky příjmů vycházející z těchto podílů na trhu. Navíc Komise nemohla, aniž by se dopustila zneužití, kombinovat podíly CFMI na trhu se svou teorií spojených prodejů, jelikož Snecma neměla zájem na prokázání cenové politiky zvýhodňující Honeywell. Tento přístup je konečně v rozporu s přístupem přijatým Komisí v jejím rozhodnutí 2000/182/ES ze dne 14. září 1999 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Věc IV/36.213/F2 – GEAE/P & W) (Úř. věst. 2000, L 58, s. 16, dále jen „rozhodnutí Engine Alliance“), kde zacházela s žalobkyní a CFMI jako s odlišnými podniky.

99 Zatřetí a v poslední řadě, pokud jde o podíly na trhu, význam těchto původních podílů na trhu byl nadhodnocen Komisí, která se nesprávně domnívá, že tyto podíly umožní žalobkyni v budoucnosti rozvoj. V tomto ohledu žalobkyně odmítá tvrzení Komise, že dochází k jevu standardizace letadlového parku letecké společnosti, na základě kterého mají letecké společnosti tendenci nakupovat své motory u jediného výrobce motorů, aby snížily náklady spojené s údržbou motorů ve svých letadlech. GE tvrdí, že účinek samotné standardizace uvnitř „rodiny“ motorů je velmi omezený a že mimoto úspěch motoru CFM56 pro Boeing B737 nepřináší žádný podnět ke koupi rodiny motorů CF6 nebo GE90. Odpovědi leteckých společností Komisi potvrzují, že pokud jde o výběr motorů, je standardizace sekundárním faktorem.

100 Mimoto, pokud jde o posouzení, že žalobkyně může jednat na relevantním trhu nezávisle, žalobkyně vytýká Komisi, že neuvedla žádnou významnou změnu v průmyslu v oblasti letectví, která by mohla odůvodnit to, že její závěry v napadeném rozhodnutí jsou přímo v rozporu se závěry přijatými v roce 1999 v rozhodnutí Engine Alliance. Žalobkyně je přitom součástí 500 nejsilnějších společností již po desetiletí a GECAS nakupuje od roku 1996 letadla spekulativně a preferenčně, aniž by hospodářská soutěž byla na základě této činnosti potlačena.

101 Napadené rozhodnutí obsahuje četné příklady prokazující, že žalobkyně se nemohla chovat nezávisle. Komise uznává, že pro platformy velkých obchodních letadel často existuje výběr motoru, což umožňuje zákazníkům využívat výhod plynoucích z hospodářské soutěže. Žalobkyně tak musela poskytnout významné slevy, aby získala zakázku na vybavení B777X Boeing, jelikož její proudový motor byl méně konkurenceschopný než motory P & W a Rolls-Royce v klasické verzi této platformy. Žalobkyně tak musela učinit rovněž vůči jedné letecké společnosti, pokud jde o Airbus A330, aby tak nahradila méně dobrou technickou pověst jednoho z jejích motorů ve srovnání s motory jejích soutěžitelů, a musela tak vyvinout nový motor. Tyto všemi uplatňované slevy prokazují existenci účinné hospodářské soutěže. Žalobkyně se v tomto ohledu dovolává rozsudku Soudního dvora ze dne 13. února 1979, Hoffmann-La Roche v. Komise (85/76, Recueil, s. 461, bod 71).

102 Mimoto žalobkyně zpochybňuje tvrzení Komise, podle kterých měla před spojením finanční sílu, která jí umožňovala poskytovat slevy a vyloučit tak její soutěžitele. Komise neprokázala, v čem tyto slevy odrážely dominantní postavení nebo vedly k oslabení nebo vyloučení soutěžitelů.

103 Pokud jde o úlohu údajně zastávanou GECAS na trhu s proudovými motory pro velká obchodní letadla, teorie Komise o „přesouvání podílů na trhu“, předložená opožděně v průběhu řízení, není důvěryhodná s ohledem na slabý podíl GECAS na trhu (méně než 10 %). V tomto ohledu žalobkyně zdůrazňuje, že jiná leasingová společnost, ILFC, je významnějším kupujícím velkých obchodních letadel nežli GECAS. Komise nezohlednila okolnost, že jiné leasingové společnosti vyrovnávají preferenci GECAS pro motory GE nebo CFMI, aby zohlednily preference uživatelů. Když Rolls-Royce uplatňuje, že nemohla „napodobit“ GECAS, neodpovídá na argument, že ona sama a jiní soutěžitelé i přes její existenci byli nadále konkurenceschopní.

104 Tato heterodoxní teorie není podpořena skutkovými okolnostmi. Komise a Rolls-Royce považovaly nesprávně GECAS za zákazníka umožňujícího uvedení letadla na trh (launch customer) a že údajné zaváděcí objednávky GECAS byly rozhodující při výběru motorů GE konstruktéry letadel. Tento závěr popírá svědectví samotných konstruktérů letadel (Bombardier, Embraer, BAe, Airbus, Fairchild Dornier a Boeing).

105 Jediný faktický důkaz předložený Komisí spočívá ve zjištění, že se po založení GECAS prodeje motorů GE u leasingových společností zvýšily o 60 %, zatímco prodej těchto motorů u leteckých společností se snížil jen o 10 %. Toto zjištění však nemůže prokazovat samo o sobě změnu celkového podílu GE na těchto trzích a ještě méně úlohu, kterou v tomto ohledu GECAS sehrála.

106 Komise rovněž zpochybnila závěry rozhodnutí Engine Alliance, podle kterých P & W a Rolls-Royce byly důvěryhodnými soutěžiteli a měly schopnost vyvinout nové motory. Žalobkyně uvádí, že rozhodnutí Engine Alliance zahrnovalo důkladný přezkum trhu s motory pro velká obchodní letadla a že Komise nikdy neuplatnila důvody vysvětlující odchýlení od svého posouzení v tomto rozhodnutí. Komise tak porušila kritérium uvedené v rozsudku Europemballage a Continental Can v. Komise, bod 86 výše, podle kterého je za účelem konstatování existence dominantního postavení povinna právně dostačujícím způsobem odůvodnit, že zbylí soutěžitelé nemohou představovat dostatečnou protiváhu.

107 Analýza Komise ohledně soutěžní situace na trhu je rovněž v rozporu s jinými rozhodnutími z poslední doby týkajícími se průmyslu v oblasti letectví, a sice rozhodnutím Komise 2001/417/ES ze dne 1. prosince 1999 prohlašujícím spojení za slučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP (Věc COMP/M.1601 – AlliedSignal/Honeywell) (Úř. věst. 2001, L 152, s. 1, dále jen „rozhodnutí AlliedSignal/Honeywell“) a rozhodnutím ze dne 11. května 2000 prohlašujícím spojení za slučitelné se společným trhem (Věc COMP/M.1745 – EADS) (dále jen „rozhodnutí EADS“), ve kterých Komise konstatovala, že jak konstruktéři letadel, tak i letecké společnosti měli významnou kupní sílu. Vzájemná závislost dodavatelů a kupujících dávala posledně uvedeným skutečnou vyrovnávací sílu, což je významný faktor hospodářské soutěže. Komise měla mimoto k dispozici důkazy, zejména prohlášení Airbus a IAE, společného podniku P & W a Rolls-Royce, potvrzující existenci této kupní síly. V tomto ohledu je relevantní skutečnost, že konstruktéři letadel neměli proti spojení námitky.

108 Mimoto Komise neposkytla žádný údaj nebo důkaz prokazující jak, proč a kdy Rolls-Royce, P & W a IAE již nebudou moci bránit současné nebo budoucí skutečné hospodářské soutěži. Důvěryhodnost a síla těchto třech společností představují hlavní prvek intenzity hospodářské soutěže na trhu s letadlovými motory. Žalobkyně předložila v odpovědi na ON znalecký posudek prokazující, že ani GE, ani P & W, ani Rolls-Royce nebyly schopny jednat navzájem nezávisle. Rolls‑Royce se omezuje na uplatnění, že nemá finanční sílu žalobkyně, ale ne že její vlastní finanční síla nebo její přístup ke kapitálu je nedostatečný, zatímco její finanční situace je dobrá, jak potvrdil jeden ze znalců, profesor Shapiro. Pokud jde o argument Rolls-Royce týkající se […]( ), tato skutečnost dokládá dobrou hospodářskou situaci.

109 Jediný hospodářský prvek podporující tvrzení Komise ohledně neschopnosti Rolls-Royce a P & W účinně konkurovat GE v budoucnosti je hospodářský model profesora Choie, objednaný Rolls‑Royce prostřednictvím znalecké kanceláře Frontier Economics (dále jen „model Choi“), od kterého přesto Komise upustila. Navíc Komise nevyvrátila oponentské analýzy znalců, které docházejí k opačným závěrům. Krom toho ani Rolls-Royce ani P & W během správního řízení nepředestřely, že v návaznosti na spojení trh opustí.

110 Komise připomíná definici dominantního postavení v judikatuře a domnívá se, že došla správně k závěru o existenci takového již existujícího postavení na relevantním trhu. V tomto ohledu je podporována Rolls-Royce.

111 Komise podotýká, že GE je zdaleka prvním dodavatelem motorů a má největší míru růstu na trhu. Tato výhoda GE bude dále zvětšena s přihlédnutím k soupisu objednávek.

112 Mimoto skutečnost, že významná část podílů GE na trhu je tvořena jedinou platformou, B737, nezbavuje hodnocení síly GE relevance.

113 Podle Komise a Rolls-Royce, existence cenových slev při koupi určitých motorů nepředstavuje znak příznivé hospodářské soutěže, neboť kupní cena neodpovídá celkovým nákladům na motory, včetně údržby. Konkrétně příklad B777X nepředstavuje příklad zdravé hospodářské soutěže, ale představuje spíše obchodní prostředky, kterými disponuje GE, zejména díky síle GE Capital a GECAS ve srovnání se svými soutěžiteli.

3. Závěry Soudu

a) Úvodní poznámky

114 Úvodem je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury je dominantní postavení prokázáno skutečností, že dotčený podnik má hospodářskou sílu, která mu umožňuje bránit zachování účinné hospodářské soutěže na relevantním trhu tím, že mu poskytuje možnost jednat do značné míry nezávisle na jeho soutěžitelích, zákaznících a nakonec spotřebitelích (viz například rozsudek Soudního dvora ze dne 9. listopadu 1983, Michelin v. Komise, 322/81, Recueil, s. 3461, bod 30; rozsudek Soudu ze dne 23. října 2003, Van den Bergh Foods v. Komise, T‑65/98, Recueil, s. II‑4653, bod 154). Je namístě bez dalšího uvést, že Komise nepotřebuje prokázat, že soutěžitelé podniku budou byť i jen v budoucnosti z trhu vyloučeni k tomu, aby prokázala existenci tohoto postavení.

115 Krom toho, jestliže se význam podílů na trhu může na jednotlivých trzích lišit, velmi významné podíly představují samy o sobě, s výjimkou výjimečných okolností, důkaz existence dominantního postavení (rozsudek Soudního dvora Hoffmann-La Roche v. Komise, bod 101 výše, bod 41, a rozsudek Soudu ze dne 28. dubna 1999, Endemol v. Komise, T‑221/95, Recueil, s. II‑1299, bod 134). Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 3. července 1991, AKZO v. Komise (C‑62/86, Recueil, s. I‑3359, bod 60) rozhodl, že tak tomu je v případě 50% podílu na trhu.

116 Mimoto, jak uvedla žalobkyně, z rozsudku Hoffmann-La Roche v. Komise, bod 101 výše (bod 71) vyplývá, že skutečnost, že podnik je donucen snížit své ceny pod tlakem cenového snížení jeho soutěžitelů, je obecně neslučitelná s nezávislým chováním charakteristickým pro dominantní postavení.

117 Nicméně dokonce i existence účinné hospodářské soutěže na daném trhu nevylučuje existenci dominantního postavení na tomto trhu, přičemž uvedené postavení je především charakterizováno schopností chovat se v rámci své tržní strategie bez nutnosti přihlížet k této hospodářské soutěži a bez utrpění škody z důvodu tohoto chování (rozsudek Hoffmann-La Roche v. Komise, bod 101 výše, bod 70, a rozsudek Soudního dvora ze dne 14. února 1978, United Brands v. Komise, 27/76, Recueil, s. 207). Případná existence hospodářské soutěže na trhu je sice relevantní okolností zejména pro účely posouzení existence dominantního postavení, ale není sama o sobě určující okolností v tomto ohledu.

118 Pokud v tomto ohledu Komise rozhoduje o slučitelnosti spojení se společným trhem na zákla