3.

V napadeném rozsudku byly skutkové okolnosti, které vedly ke vzniku projednávaného sporu, popsány takto: „2. Začátkem roku 1994 byla v rámci programu Společenství technické pomoci Společenství nezávislých států (TACIS) uzavřena mezi Komisí zastoupenou zástupcem generálního ředitele generálního ředitelství (GŘ) ‚Vnější hospodářské vztahy‘ a Helmico SA zastoupenou pověřeným členem představenstva smlouva označená jako MO.94.01/01.01/B002. Tato smlouva (dále jen ‚moldavská smlouva‘) se nazývala ‚Pomoc při založení soukromého sdružení zemědělců‘ a byla podepsána v rámci projektu označeného jako TACIS/FD MOL 9401 (dále jen ‚moldavský projekt‘). 3. V dubnu 1996 uzavřela Helmico se žalobkyní smlouvu, na základě které se žalobkyně zavázala poskytnout subdodavatelsky některé ze služeb stanovených moldavskou smlouvou. 4. Dne 27. září 1996 byla uzavřena mezi Komisí zastoupenou zástupcem generálního ředitele GŘ ‚Vnější politické vztahy‘ a Helmico zastoupenou pověřeným členem představenstva smlouva TACIS označená jako RU 96-5276-00. Podle této smlouvy (dále jen ‚ruská smlouva‘) se Helmico zavázala poskytnout služby v Rusku v rámci projektu nazvaného ‚Federální systém certifikace a testování osiv‘ a označeného číslem FD RUS 9502 (dále jen ‚ruský projekt‘). 5. V prosinci 1996 uzavřela Helmico se žalobkyní subdodavatelskou smlouvu pro ruský projekt, totožnou ve velké míře se smlouvou, která byla uzavřena v dubnu 1996 s ohledem na moldavský projekt. 6. Ke konci roku 1997 byla žalobkyně znepokojena kvůli opožděním plateb od Helmico, která to omlouvala tím, že tato opoždění jsou přičitatelná Komisi. Žalobkyně kontaktovala služby Komise a zjistila, že Komise zaplatila Helmico k tomuto datu všechny faktury. Podrobnější zkoumání umožnila žalobkyni zjistit, že ji Helmico informovala pozdě nebo nesprávně o platbách, které obdržela od Komise […] 7. Dne 2. října 1998 se konalo setkání mezi členem představenstva Masdar a zástupci Komise. 8. Dne 5. října 1998 zaslaly služby Komise faxem dopis společnosti Helmico. V tomto dopise vyjádřila Komise znepokojení nad skutečností, že neshody v názorech členů konsorcia Helmico hrozí zmařit dokončení ruského projektu, a zdůraznila, že přikládá značnou důležitost dodržování ustanovení ruské smlouvy a zdárnému dokončení ruského projektu. Žádala po Helmico ujištění ve formě prohlášení podepsaného společně Helmico a žalobkyní a uvádějícího, že se obě shodují na dodržování ustanovení ruské smlouvy a že ruský projekt bude dokončen ve stanovených lhůtách. Dopis upřesnil, že při neobdržení takového ujištění do pondělí 12. října 1998 zamýšlí Komise použít jiné prostředky, aby zajistila dokončení uvedeného projektu v souladu s ustanoveními ruské smlouvy. 9. Faxem ze dne 6. října 1998 odpověděla Helmico službám Komise, že neshody v názorech členů konsorcia byly urovnány a že dokončení ruského projektu není nijak ohroženo. Tato odpověď upřesňovala, že členové konsorcia se domluvili, že veškeré nadcházející platby, včetně plateb za faktury, jejichž proplácení stále probíhá, co se týče ruského projektu, budou uskutečněny na bankovní účet určený žalobkyní, a nikoli na bankovní účet Helmico. Uváděla také následující: ‚Bylo také dohodnuto, že správa smluv bude převedena k dnešnímu dni na pana S., předsedu představenstva Masdar. Kontaktujte nás prosím v nejbližší možné době, abyste nám potvrdili, že souhlasíte s těmito změnami.‘ 10. Tento dopis byl podepsán panem T. jakožto pověřeným členem představenstva Helmico a obsahoval následující ručně psanou poznámku: ‚Odsouhlasil pan S., Masdar, 6. října 1998‘. 11. Dopis stejného znění, datovaný téhož dne a spolupodepsaný předsedou představenstva Masdar, byl Komisi zaslán společností Helmico ohledně částek k zaplacení v rámci moldavské smlouvy. 12. Dne 7. října 1998 zaslala Helmico Komisi dva další dopisy, podepsané panem T. a spolupodepsané panem S. jménem Masdar. […] 13. Dne 8. října 1998 napsala Helmico dva dopisy vedoucím dotčených projektů v útvaru ‚smlouvy‘ Komise, aby je požádala, aby veškeré následující platby v rámci ruské a moldavské smlouvy uskutečňovali na jiný účet na jméno Helmico v Aténách. Tyto dopisy končily následujícím prohlášením: ‚Tyto pokyny nemohou být zrušeny Helmico bez písemného souhlasu předsedy představenstva Masdar pana S. Byli bychom Vám vděčni, kdybyste informovali Masdar o průběhu proplácení a datu, ke kterému budou platby uskutečněny.‘ 14. Dne 8. října 1998 podepsaly Helmico a žalobkyně ujednání, které zmocňovalo předsedu představenstva Masdar k převodu peněžních prostředků ze dvou účtů uvedených v dopisech ze 7. a 8. října 1998 zaslaných Komisi. 15. Dne 10. listopadu 1998 vydala Komise svou zprávu o ukončení projektu týkající se ruského projektu. Z šesti rubrik předložených k ohodnocení získaly čtyři hodnocení ‚výborný‘, jedna ‚dobrý‘ a jedna ‚celkově uspokojivý‘. Dne 26. února 1999 vydala Komise zprávu o ukončení projektu týkající se moldavského projektu, ve které dvě z rubrik předložených k ohodnocení získaly ohodnocení ‚dobrý‘ a ostatní čtyři ‚celkově uspokojivý‘. 16. V únoru 1999 úředníci Komise provedli audit moldavského a ruského projektu. Audit ruského projektu byl ukončen v dubnu 1999. Audit moldavského projektu nebyl v červenci 1999 ještě ukončen. 17. Dne 29. července 1999 zaslaly služby Komise žalobkyni dopis, ve kterém uvedly, že Komise, jež byla informována o finančních nesrovnalostech mezi Helmico a žalobkyní během provádění ruské a moldavské smlouvy, pozastavila všechny dosud neuskutečněné platby a zadala úplný audit za účelem zjištění, zda nebyly peněžní prostředky Společenství v rámci provádění ruské a moldavské smlouvy neoprávněně použity. Komise, vědoma si finančních problémů žalobkyně, jí oznámila, že jí poukáže v rámci ruského projektu zálohu ve výši 200000 eur na účet Helmico uvedený v pokynech zaslaných touto společností dne 8. října 1998. 18. Částka 200000 eur byla poukázána v srpnu 1999 na tento účet a poté byla převedena na účet žalobkyně. 19. V období od prosince 1999 do března 2000 napsal předseda představenstva společnosti Masdar několika úředníkům Komise, jakož i členu Komise odpovídajícímu za vnější vztahy panu Pattenovi. Mezi různými vznesenými otázkami byla otázka týkající se platby za služby poskytnuté Masdar. 20. Dne 22. března 2000 napsal generální ředitel společné služby pro vnější vztahy Komise předsedovi představenstva společnosti Masdar, aby ho informoval o následujícím: ‚Na základě intenzivních konzultací (při kterých bylo zmíněno více možností, včetně možnosti konečného vypořádání těchto dvou smluv prostřednictvím dodatečných plateb ve prospěch Masdar, vypočtených na základě provedených prací a Vámi vynaložených výdajů) se služby Komise nakonec rozhodly přistoupit k vymáhání peněžních prostředků poukázaných předtím smluvní straně Helmico. Z právního hlediska se zdá, že každá platba uskutečněná přímo Masdar (i prostřednictvím bankovního účtu Helmico, ke kterému máte zmocnění) by byla v případě insolvence Helmico považována ze strany členů představenstva nebo věřitelů Helmico za poškozování věřitele; mimoto není jisté, že by si společnost Masdar v případě sporu mezi Helmico a Masdar mohla peněžní prostředky poukázané Evropskou komisí v konečném důsledku ponechat, jak by si přála Komise‘. 21. Dne 23. března 2000 napsala Komise Helmico, aby jí sdělila, že odmítá zaplatit zbývající faktury, a požádala ji, aby vrátila celkovou částku ve výši 2091168,07 eur. Komise podnikla tento krok poté, co zjistila, že Helmico jednala podvodně při provádění moldavské i ruské smlouvy. 22. Dne 31. března 2000 podala žalobkyně žalobu proti Helmico k High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division, na základě které požadovala platbu za služby poskytnuté subdodavatelsky v rámci provádění moldavské a ruské smlouvy v celkové výši 453000 eur. 23. Dne 4. dubna 2000 vydala Komise dva úřední inkasní příkazy vystavené na Helmico podle čl. 28 odst. 2 finančního nařízení [ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 356, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74)]. Obsah těchto dokumentů byl sdělen advokátům žalobkyně dne 1. února 2002 (viz bod 36 níže). 24. Dne 15. června 2000 zaslal předseda představenstva Masdar fax členu Komise odpovědnému za vnější vztahy, ve kterém prohlásil: ‚Před 18 měsíci jsme upozornili Evropskou komisi na problémy, které máme s našimi partnery Helmico ohledně dvou níže uvedených projektů. Dostalo se nám ujištění, že pokud budeme v projektech pokračovat, Evropská komise zajistí, abychom byli za své služby odměněni. Pokračovali jsme ve financování a provádění obou projektů Vaším jménem za cenu značných nákladů navzdory skutečnosti, že jsme si již uvědomovali, že Helmico Masdar podvedla a že tyto peněžní prostředky budou pravděpodobně nevymahatelné.‘ 25. Odpověď člena Komise dopisem ze dne 25. července 2000 potvrzuje postoj Komise vyjádřený v dopise ze dne 22. března 2000. 26. Dne 5. února 2001 zaslal předseda představenstva Masdar znovu členu Komise odpovědnému za vnější vztahy fax, uplatňuje argumenty, podle kterých je jednak žalobkyně stranou ruské smlouvy a moldavské smlouvy uzavřených s Komisí, a jednak, že během setkání dne 2. října 1998 byla ujištěna, že jí bude zaplaceno, pokud bude pokračovat v ruském a moldavském projektu. 27. V dubnu 2001 kontaktovala žalobkyně Komisi, aby prověřila možnost, zda jí může být Komisí přímo zaplaceno za provedené práce fakturované společnosti Helmico. 28. Dopisem ze dne 8. května 2001 člen Komise odpovědný za vnější vztahy znovu zopakoval postoj Komise, podle kterého žalobkyně není stranou ruské a moldavské smlouvy. 29. Dne 21. května 2001 se konalo setkání advokátů žalobkyně a služeb Komise, aby se prověřila možnost zaplatit za poskytnuté služby přímo žalobkyni. 30. Dne 1. srpna 2001 znovu zopakovali advokáti žalobkyně požadavek na obdržení platby od Komise v rámci smírného urovnání. Žalobkyně požadovala platbu ve výši 448947,78 eur nebo podpůrně ve výši 249314 eur. První částka odpovídá celkové částce fakturované společností Helmico Komisi, která zůstala nezaplacená, zatímco druhá částka odpovídá částce prací provedených po zjištěném podvodu. 31. Dne 28. srpna 2001 se konalo setkání advokátů žalobkyně a služeb Komise, aby se prověřila možnost zaplatit za poskytnuté služby přímo žalobkyni. 32. Dne 10. října 2001 předložili advokáti žalobkyně službám Komise kopii zprávy vyhotovené v roce 1998. Tento dokument měl pomoci službám Komise vypátrat členy představenstva Helmico. 33. Dne 16. října 2001 služby Komise odpověděly, že informace zaslaly příslušným službám GŘ ‚Rozpočet‘, Evropskému úřadu pro boj proti podvodům a oddělení financí a smluv, které se zabývá programy TACIS, a že služby Komise přijmou veškerá opatření nezbytná pro pátrání po členech představenstva Helmico. 34. Dne 16. října 2001 napsali advokáti žalobkyně Komisi, že mezi službami Komise a žalobkyní existovala tichá dohoda, podle které Komise měla od 8. října 1998 platit žalobkyni pod podmínkou, že žalobkyně bude jednat tak, aby byl ruský a moldavský projekt dokončen. Základními argumenty dovolávanými v tomto dopise se snažili prokázat, že Komise připustila, aby se žalobkyně stala hlavní stranou ruské smlouvy od roku 1998. Tento dopis končil následujícím prohlášením: ‚Byl bych Vám vděčen, kdybyste mi oznámil, zda služby Komise přijímají argument uvedený v tomto dopise, a případně zda jsou připraveny poukázat Masdar Ltd zálohu ve výši 2797111,85 eur v očekávání ukončení vymáhacího řízení zahájeného proti Helmico.‘ 35. Argumenty předložené advokáty žalobkyně byly službami Komise zamítnuty v dopise ze dne 13. listopadu 2001. Tento dopis končil následujícím prohlášením: ‚Komise přistoupí u zástupců Helmico k vymáhání, na základě inkasního příkazu, částek obdržených touto společností. V závislosti na výsledku tohoto řízení bude možné uvažovat o nových opatřeních ohledně použití vrácených částek.‘ 36. Dne 1. února 2002 vysvětlily služby Komise v písemné odpovědi na žádost formulovanou advokáty žalobkyně, že vůči Helmico byly dne 4. dubna 2000 vydány dva úřední inkasní příkazy, přičemž jeden se týkal moldavské smlouvy na částku 1236200,91 eur a druhý ruské smlouvy na částku 854967,16 eur, tedy celkem na částku 2091168,07 eur. 37. V dopise ze dne 27. února 2002 zaslaném službám Komise konstatovali advokáti žalobkyně, že částky obou úředních inkasních příkazů odpovídají přibližně částkám uvedeným na výpisu částek zaplacených Komisí Helmico. Odvodili si z toho, že Komise nepovažovala za nutné vydat inkasní příkazy na částky fakturované Helmico Komisi, které nebyly Komisí zaplacené. 38. Dne 11. března 2002 napsaly služby Komise advokátům žalobkyně, aby potvrdily, že dva úřední inkasní příkazy vydané službami Komise dne 4. dubna 2000 vůči Helmico nezahrnují částky fakturované Helmico Komisi, které nebyly Komisí zaplacené. 39. Dne 17. prosince 2002 zaslala právní služba Komise advokátům žalobkyně výpis částek fakturovaných Helmico Komisi, jakož i data, částky plateb a částky neuskutečněných plateb. 40. Dne 18. února 2003 se konalo setkání advokátů žalobkyně se službami Komise. 41. Dne 23. dubna 2003 zaslali advokáti žalobkyně službám Komise doporučený dopis, který končil následujícím prohlášením: ‚[…] Pokud služby Komise nepošlou nejpozději do 15. května 2003 konkrétní návrh týkající se platby mému klientovi za poskytnuté služby, bude podána žaloba na náhradu škody proti Komisi k Soudu prvního stupně podle článků 235 ES a 288 ES (dříve články 178 a 215 Smlouvy o ES).‘ 42. Faxem s datem 15. května 2003 napsala Komise advokátům žalobkyně, aby jim navrhla setkání k prodiskutování případného smírného urovnání, podle kterého by Komise zaslala žalobkyni částku 249314,35 eur za práce provedené po zjištění podvodu Helmico, pokud by žalobkyně předložila důkazy o dohodě stanovící, že jí bude zaplaceno přímo Komisí, pokud dokončí ruský a moldavský projekt. 43. Doporučeným dopisem ze dne 23. června 2003 odpověděli advokáti žalobkyně službám Komise, že odmítají pokračovat v jednáních na základě navrženém Komisí, popisujíce podrobnosti žádosti žalobkyně, jakož i ustanovení a podmínky, za kterých by souhlasili s účastí na setkání. 44. Po tomto doporučeném dopise následoval fax ze dne 3. července 2003, ve kterém advokáti žalobkyně požadovali odpověď Komise na možnost uspořádat před 15. červencem 2003 setkání za navrhovaných podmínek a sdělovali, že v případě, že se takové setkání neuskuteční, bude Soudu prvního stupně předložena žaloba. 45. Dopisem ze dne 22. července 2003 odpověděly služby Komise, že nemohou vyhovět žádosti žalobkyně o platbu.“