CS Úřední věstník Evropské unie C 331/10

Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve spojených věcech T-208/08 a T-209/08, Gosselin Group NV a Stichting Administratiekantoor Portielje v. Evropská komise

(Věc C-440/11 P)

2011/C 331/17

Jednací jazyk: nizozemština

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, S. Noë y F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

Další účastníci řízení: Gosselin Group NV, dříve Gosselin World Wide Moving NV, a Stichting Administratiekantoor Portielje

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž zrušuje rozhodnutí K(2008) 926, ve znění rozhodnutí K(2009) 5810, pokud se týká společnosti Stichting Administratiekantoor Portielje;

— zamítl žalobu společnosti Portielje;

— uložil společnosti Portielje náhradu nákladu řízení před Tribunálem i před Soudním dvorem.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

I. První důvod kasačního opravného prostředku, týkající se osobní působnosti článku 101 SFEU

Tribunál zaujal při výkladu pojmu „podnik“ a ustanovení o rozložení důkazního břemene při odpovědnosti za účast na protiprávním jednání porušujícím článek 81 ES (v současnosti článek 101 SFEU) nesprávný právnický přístup. V bodech 36 a 50 napadeného rozsudku se Tribunál zaměřil na nesprávnou otázku, a sice zda je Portielje podnik. Tribunál měl ověřit, zda Komise právem ve svém rozhodnutí uvedla, že Portielje byla součástí podniku, který se dopustil protiprávního jednání. Na tuto otázku se v plném rozsahu použijí zásady vyjádřené v rozsudku Akzo Nobel a další (C-97/08 P) (1), a to včetně domněnky o předložení důkazu, vyplývající z vlastnictví veškerého kapitálu.

II. Druhý důvod kasačního opravného prostředku, týkající se vyvrácení domněnky o předložení důkazu o rozhodném vlivu

A. První část

Tribunál se prohlášením, že se osobní propojení společností Portielje a Gosselin týkalo jen poloviny členů správní rady společnosti Portielje, dopustil zjevně nesprávného hodnocení důkazů, a to alespoň do té míry, do které Tribunál naznačil, že dotyční členové správní rady nemohli mít na řízení společnosti Portielje určující vliv. Dotyčné osoby disponovaly dostatečným podílem hlasů v správní radě, aby mohly určovat řízení společnosti Portielje.

B. Druhá část

Tribunál se každopádně dopustil nesprávného právního posouzení svým závěrem, že Portielje s ohledem na to, že v rozhodném období nepřijala žádné formální rozhodnutí týkající se řízení podniku, i navzdory osobnímu propojení vyvrátila domněnku o předložení důkazu, která v případě vlastnictví veškerého kapitálu plyne z judikatury. Posouzení, které provedl Tribunál, je v rozporu s funkční stránkou pojmu „podnik“ a se zásadami vyslovenými v rozsudku Akzo Nobel a další.

C. Třetí část

Tribunál se dopustil nesprávného posouzení také tím, že prohlásil, že Portielje vyvrátila domněnku o předložení důkazu, vyplývající z vlastnictví veškerého kapitálu, jelikož se v rozhodném období nekonalo žádné valné shromáždění společnosti Gosselin. I toto posouzení, které provedl Tribunál, je v rozporu s funkční stránkou pojmu „podnik“ a se zásadami vyslovenými v rozsudku Akzo Nobel a další.

(1) Rozsudek Soudního dvora ze dne 16. září 2009 (Sb. rozh. s. I-8237).