ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 37/4

Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2009 The Wellcome Foundation Ltd proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 23. září 2009 ve věci T-493/07, The Wellcome Foundation Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

(Věc C-461/09 P)

2010/C 37/06

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: The Wellcome Foundation Ltd (zástupce: R. Gilbey, advokát)

Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Sereno Genetics Institute S.A.

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr

— rozhodl tím, že potvrdí napadené rozhodnutí odvolacího senátu, že Soud prvního stupně porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství (1),

— zrušil napadený rozsudek tím, že potvrdí rozhodnutí odvolacího senátu v rozsahu, ve kterém odmítlo zrušit všechna rozhodnutí OHIM a Soudu prvního stupně o nákladech řízení, a nařídil OHIM náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Navrhovatelka tvrdí, vzhledem ke skutečnostem, které vyplývají z rejstříků ochranných známek, a skutečnostem, které byly předloženy OHIM, že Soud prvního stupně došel bez jakéhokoliv právního základu k závěru, že úroveň vnímání relevantní veřejnosti byla vysoká.

Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně odmítl vzít v úvahu důkazy předložené navrhovatelkou z důvodu, že se jednalo o pouhé rozvedení argumentů a důkazů předložených OHIM, i když tyto důkazy měl připustit.

Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně použil při popisování stupně podobnosti mezi výrobky terminologii, která je neurčitá a nesoudržná, a tedy neprovedl podrobné, přesné a soudržné odůvodnění rozsudku v této věci.

Navrhovatelka tvrdí, vzhledem ke skutečnostem, které byly předloženy Soudu prvního stupně, že tento soud uplatnil nepřesná, neúplná a nesprávná právní kritéria, když došel k závěru, že odvolací senát správně shledal, že stupeň podobnosti mezi výrobky byl nízký.

Navrhovatelka tvrdí, vzhledem ke skutečnostem, které byly Soudu prvního stupně předloženy, že tento soud neuplatnil správné kritérium pro celkové porovnání označení, když došel k závěru, že stupeň podobnosti označení je nízký.

Navrhovatelka konečně tvrdí, že vzhledem k tomu, že Soud prvního stupně uplatnil nepřesná, neúplná a nesprávná právní kritéria za účelem definování relevantní veřejnosti, posouzení stupně podobnosti výrobků a posouzení podobnosti mezi označeními, založil své zjištění o nebezpečí záměny na nepřesných, neúplných a nesprávných právních kritériích.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).
CS Úřední věstník Evropské unie C 63/32

Žaloba podaná dne 23. prosince 2009 — Evropská komise v. Rakouská republika

(Věc C-551/09)

2010/C 63/52

Jednací jazyk: němčina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Gross a M. Adam, zmocněnci)

Žalovaná: Rakouská republika

Návrhová žádání žalobkyně

Žalobkyně navrhuje

1) určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala veškerá potřebná opatření, aby získala zpět státní podporu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 288 SFEU jakož i z článků 1 až 3 rozhodnutí Komise ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře C 56/06 (ex NN 77/06) Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland (2008/719/ES).

2) určit, že Rakouská republika tím, že neposkytla Komisi včas informace nezbytné pro výpočet výše státní podpory, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 288 SFEU jakož i z článků 1 až 3 rozhodnutí Komise ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře C 56/06 (ex NN 77/06) Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland (2008/719/ES).

3) uložit žalované náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Podle názoru Komise uplynula lhůta ke sdělení informací nezbytných pro výpočet výše státní podpory, stanovená Rakouské republice rozhodnutí Komise ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře C 56/06 (ex NN 77/06) Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland (2008/719/ES).

Dohoda ohledně výše dlužné částky, které docílily Komise a Rakouská republika po uplynutí výše uvedené lhůty, byla Rakouskou republikou odvolána s odkazem na to, že společnost, které se týká povinnost vrácení, zamýšlí v případě povinnosti platby zpětný odprodej Bank Burgenland. To by podle Rakouské republiky mělo závažné důsledky pro hospodářství spolkové země Burgenland. Podle názoru Komise to však neodůvodňuje zřeknutí se požadovaného vrácení.

Stejně tak neovlivňuje soudní napadení výše uvedeného rozhodnutí povinnost k jeho vykonání.
CS Úřední věstník Evropské unie C 51/22

Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2009 Vladimirem Ivanovem proti usnesení Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 30. září 2009 ve věci T-166/08, Ivanov v. Komise

(Věc C-532/09 P)

2010/C 51/36

Jednací jazyk: francouzština

Účastníci řízení

Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Vladimir Ivanov (zástupce: F. Rollinger, advokát)

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

— prohlásit, že žaloba, která je předmětem kasačního opravného prostředku, je přípustná;

— prohlásit ji za opodstatněnou;

— zrušit usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009;

— rozhodnout v souladu s návrhem na zahájení řízení;

— uložit žalované náhradu nákladů řízení v obou stupních.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel uplatňuje tři důvody.

Svým prvním důvodem, který se skládá ze dvou částí, tvrdí, že Soud neměl uplatnit výhradu zneužití řízení k odůvodnění nepřípustnosti žaloby na mimosmluvní odpovědnost, jelikož velmi omezená oblast působnosti této výhrady zahrnuje pouze výjimečné případy, ve kterých má žaloba na náhradu škody za cíl domoci se zaplacení částky, jež je stejná jako ta, kterou by žalobce získal v případě úspěšnosti žaloby na neplatnost. V projednávané věci byla však žaloba na náhradu škody, podaná žalobcem, zcela autonomní, jelikož se žalobce domáhal uznání mimosmluvní odpovědnosti Komise z důvodu jednání, které vůči němu zvolila, a nikoli dosažení finanční situace, jež by se rovnala situaci, ve které by se nacházel v případě zrušení rozhodnutí Komise.

V této souvislosti má navrhovatel navíc za to, že výhrada zneužití řízení nemůže být Soudem vznesena ex officio, jelikož břemeno důkazu takovéhoto zneužití nese žalovaná.

Svým druhým důvodem navrhovatel tvrdí, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení tím, že konstatování protiprávního jednání Komise učinil podmínkou vzniku její mimosmluvní odpovědnosti, třebaže protiprávnost jednání orgánů Společenství nepatří k podmínkám, které nejnovější judikatura Soudu stanovila pro vznik odpovědnosti zmíněných orgánů.

Konečně třetím důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že určením, že žaloba na neplatnost byla vhodnější než žaloba na náhradu škody, napadené usnesení porušilo jeho právo na účinný opravný prostředek zakotvené v Listině základních práv Evropské unie.
2)

Soud se dopustil nesprávného právního posouzení v souvislosti s čl. 9 odst. 1 a 3 směrnice tím, že při konstatování rozsahu kontrolní pravomoci Komise a její příslušnosti na základě čl. 9 odst. 3 směrnice nesprávně vyložil zásadu rovného zacházení a cíl směrnice. Alokační plány nejsou klasickými opatřeními k provedení směrnice, které by byly posuzoványa posteriori. Přijme-li se, že každý členský stát použije vlastní údaje, které by nebyly kontrolovány, vyvolává to nebezpečí nerovného zacházení s členskými státy. Cílů směrnice je ale možné dosáhnout pouze tehdy, pokud poptávka po povolenkách překročí nabídku. Musí být rozlišováno mezi maximálním množstvím celkového počtu povolenek, které mají být přiděleny a celkovým množstvím povolenek, které mají být přiděleny.
CS Úřední věstník Evropské unie C 63/20

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 30. listopadu 2009 — INMOGOLF SA v. Administración General del Estado

(Věc C-487/09)

2010/C 63/32

Jednací jazyk: španělština

Předkládající soud

Tribunal Supremo

Účastníci původního řízení

Žalobce: INMOGOLF SA

Žalovaný: Administración General del Estado

Předběžné otázky

S ohledem na to, že směrnice Rady 69/335/EHS (1) ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (v současnosti směrnice 2008/71/ES (2) ze dne 12. února 2008) zakazuje v čl. 11 písm. a) ukládat daň z oběhu akcií, podílů na společnosti a jiných obdobných cenných papírů, přičemž v čl. 12 odst. 1 písm. a) výhradně stanoví, že členské státy mohou ukládat daně z převodů cenných papírů, paušální či nikoli, a s ohledem na to, že článek 108 zákona 24/1988 Ley del Mercado de Valores ze dne 28. července 1988 (ve znění daném dodatečným 12. ustanovením zákona 18/1991 ze dne 6. června 1991) přesto stanoví obecné pravidlo o výjimce jak z daně z přidané hodnoty, tak z daně z převodu majetku — stanoví totiž, že operace týkající se převodu cenných papíru podléhají dani z převodů majetku (a to z titulu úplatných převodů majetku), pokud představují části kapitálu společností, jejichž aktiva jsou nejméně z 50 % tvořena nemovitým majetkem, a pokud nabyvatel získá v důsledku uvedeného převodu takové postavení, které mu umožní vykonávat kontrolu nad danou společností; uvedené ustanovení nerozlišuje mezi majetkovými společnostmi a společnostmi vyvíjejícími hospodářskou činnost:

1) Obsahuje směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 zákaz používat automatickým způsobem právní předpisy členských států, jako je čl. 108 odst. 2 zákona 24/1988 Ley del Mercado de Valores, v němž je stanoveno zdanění určitých převodů cenných papírů zahrnujících převody nemovitého majetku, a to i v případě, že tyto převody nejsou vedeny záměrem vyhnout se placení daně?

V případě, že není nutný záměr vyhnout se placení daně:

2) Obsahuje směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 zákaz existence takových právních předpisů, jakým je španělský zákon 24/1988, v němž je stanoveno, že lze uložit daň z nabytí většiny kapitálu společností, jejichž aktiva jsou z větší části tvořena nemovitým majetkem, přestože se tyto společnosti zabývají čistě provozní činností a přestože tento nemovitý majetek nelze oddělit od hospodářské činnosti, kterou určitá společnost vyvíjí?

(1) Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11.

(2) Úř. věst. L 46, s. 11.
CS Úřední věstník Evropské unie C 80/16

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel (Lucembursko) dne 18. ledna 2010 — Heiko Koelzsch v. Lucemburské velkovévodství

(Věc C-29/10)

2010/C 80/30

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Cour d'appel

Účastníci původního řízení

Žalobce: Heiko Koelzsch

Žalované: Lucemburské velkovévodství

Předběžná otázka

Musí být kolizní norma definovaná v čl. 6 odst. 2 písm. a) Římské úmluvy ze dne 19. června 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (1), podle které se pracovní smlouva řídí právem země, v níž zaměstnanec při plnění smlouvy obvykle vykonává svoji práci, vykládána v tom smyslu, že v případě, kdy by zaměstnanec vykonával pracovní činnost ve více zemích, ale pravidelně by se vracel do jedné z nich, musela by být tato země považována za zemi, v níž zaměstnanec obvykle vykonává svoji práci?

(1) Římská úmluva z roku 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřená k podpisu v Římě dne 19. června 1980 (Úř. věst. 1980, L 266, s. 1)
CS Úřední věstník Evropské unie C 80/22

Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2010 Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 30. listopadu 2009 ve věci T-2/09, Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG v. Evropská komise

(Věc C-73/10 P)

2010/C 80/38

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG (zástupci: A. Rinne, Rechtsanwalt, S. Kon, Solicitor, C. Humpe, Solicitor, C. Vajda QC)

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil usnesení Soudu prvního stupně ve věci T-2/09 ze dne 30. listopadu 2009; a

— prohlásil žalobu na neplatnost společnosti Weichert ve věci T-2/09 za přípustnou a vrátil věc Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o návrhových žádáních znějících na zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 15. října 2008 (Věc COMP/39.188 — Banány), v rozsahu, v němž souvisí se společností Weichert, nebo

— podpůrně vrátil věc Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o přípustnosti žaloby na neplatnost podané společností Weichert ve věci T-2/09.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Navrhovatelka tvrdí, že se Soud prvního stupně dopustil nesprávného právního posouzení, když prohlásil žalobu za nepřípustnou z toho důvodu, že od použití pravidel Společenství o procesních lhůtách se lze odchýlit pouze za nepředvídatelných okolností nebo v případě vyšší moci. Uvádí, že takový přístup je příliš restriktivní a nezohledňuje, či zohledňuje neadekvátním způsobem, význam práva na přístup k soudu v trestních věcech, zásadu legality v trestních věcech a zásadu proporcionality, jakož i naléhavý zájem na zamezení bezpráví.
CS Úřední věstník Evropské unie C 63/39

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) dne 11. ledna 2010 — Etimine SA v. Secretary of State for Work and Pensions

(Věc C-15/10)

2010/C 63/62

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Etimine SA

Žalovaný: Secretary of State for Work and Pensions

Předběžné otázky

1) Jsou napadené klasifikace borátů ve směrnici Komise 2008/58/ES (1) (dále jen „směrnice 30. PTP“) nebo v nařízení Komise (ES) č. 790/2009 (2) (dále jen „nařízení 1. PTP“) neplatné z jednoho z následujících důvodů: i) Klasifikace byly vloženy do směrnice 30. PTP v rozporu se základními procesními požadavky? ii) Klasifikace byly vloženy do směrnice 30. PTP v rozporu se směrnicí 67/548 (3) (dále jen „SNL“) nebo v důsledku zjevně nesprávných posouzení spočívajících v tom, že: a) Komise neuplatnila nebo uplatnila nesprávně zásadu „běžného zacházení nebo běžného používání“ obsaženou v příloze VI SNL? b) Došlo k protiprávnímu uplatnění kritérií hodnocení rizika? c) Komise neuplatnila nebo uplatnila nesprávně kritérium „vhodnosti“ v rozporu s bodem 4.2.3.3 přílohy VI SNL? d) Komise řádně nezohlednila potřebu epidemiologických údajů nebo údajů týkajících se lidí? nebo e) Komise protiprávně použila údaje týkající se jedné z látek obsahující boráty pro účely klasifikace ostatních látek obsahujících boráty a neuvedla v rozporu s článkem 253 ES dostatečné odůvodnění pro tento svůj postup? iii) Klasifikace byly vloženy do směrnice 30. PTP v rozporu se základní zásadou práva Společenství, a sice se zásadou proporcionality?

2) Jsou napadené klasifikace borátů v nařízení 1. PTP neplatné z důvodu, že: i) Nařízení 1. PTP bylo nesprávně přijato, jelikož se použil postup stanovený v článku 53 jako právní základ? ii) Kritéria pro nové harmonizované klasifikace podle přílohy I nařízení (ES) č. 1278/2008 (4) (dále jen „KOB nařízení“) se neuplatnila a namísto toho se nesprávně uplatnila příloha VII KOB nařízení?

(1) Směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Text s významem pro EHP)

Úř. věst. L 246, s. 1

(2) Nařízení Komise (ES) č. 790/2009 ze dne 10. srpna 2009, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Text s významem pro EHP)

Úř. věst. L 235, s. 1.

(3) Směrnice Rady ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek

Úř. věst. 196, s. 1.

(4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Text s významem pro EHP)

Úř. věst. L 353, 31.12.2008, s. 1.
CS Úřední věstník Evropské unie C 100/14

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Brně (Česká republika) dne 11. ledna 2010 — Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co. Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Nuova Magrini Galileo SpA v. Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

(Věc C-17/10)

2010/C 100/23

Jednací jazyk: čeština

Předkládající soud

Krajský soud v Brně

Účastníci původního řízení

Žalobce: Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co. Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Nuova Magrini Galileo SpA

Žalovaný: Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

Předběžné otázky

1) Je třeba vykládat článek 81 Smlouvy o ES (nyní článek 101 Smlouvy o fungování Evropské unie) a nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy tak, že tyto předpisy je třeba aplikovat (v řízení zahájeném po 1.5.2004) na celou dobu trvání kartelu, který na území České republiky započal před jejím vstupem do Evropské unie (tj. před 1.5.2004) a pokračoval a byl ukončen po vstupu České republiky do Evropské unie?

2) Je třeba čl. 11 odst. 6 ve spojení s čl.. 3 odst. 1 a bodem 17 odůvodnění nařízení Rady (ES) č. 1/2003, s bodem 51 oznámení Komise o spolupráci v rámci sítě orgánů pro ochranu hospodářské soutěže (2), se zásadou ne bis in idem vyplývající z článku 50 Listiny základních práv Evropské unie (3) a s obecnými zásadami evropského práva vykládat tak, že zahájí-li Komise po 1.5.2004 řízení pro porušení článku 81 Smlouvy o ES a ve věci samé rozhodne: a) ztrácejí orgány pro hospodářskou soutěž členských států bez dalšího pravomoc zabývat se týmž jednáním jednou provždy? b) ztrácejí orgány pro hospodářskou soutěž členských států pravomoc aplikovat na totéž jednání předpisy vnitrostátního práva obsahující obdobnou právní úpravu jako článek 81 Smlouvy o ES (nyní článek 101 Smlouvy o fungování Evropské unie)?

(1) Úř. věst. L 1, 2003, s. 1; zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 08 Svazek 02, s. 205.

(2) Úř. věst. C 101, s. 43.

(3) Úř. věst. C 303, 2007, s. 1.
1)

Vzhledem k tomu, že režim podpor (stanovený v dokumentu NN 91/A/95) zavedený regionem Sicílie prostřednictvím článku 10 regionálního zákona č. 27 ze dne 15. května 1991 stanovil mechanismus příspěvků od 2 do 5 let (2 roky při přijetí do zaměstnání na základě pracovní smlouvy, v rámci níž je poskytováno odborné vzdělávání, plus maximálně 3 roky v případě změny pracovního poměru na základě pracovní smlouvy, v rámci níž je poskytováno odborné vzdělávání, na smlouvu na dobu neurčitou), měla Evropská komise rozhodnutím č. 95/C 343/11 ze dne 14. listopadu 1995, kterým bylo schváleno jeho používání, v úmyslu — umožnit takovou komplexní dočasnou a hospodářskou úpravu podpor (2 roky + 3 roky), nebo naopak, — měla za to, že je možné schválit, výhradně a alternativně, poskytování příspěvků při přijímání do zaměstnání na základě pracovní smlouvy, v rámci níž je poskytováno odborné vzdělávání (na dva roky jejího trvání) nebo poskytování příspěvků v případě změn smlouvy zaměstnanců, kteří byli předtím přijati do zaměstnání na základě pracovní smlouvy, v rámci níž je poskytováno odborné vzdělávání, na smlouvu na dobu neurčitou (po stanovenou dobu tří let od změny smlouvy)?
CS Úřední věstník Evropské unie C 113/35

Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

(Věc C-118/10)

2010/C 113/54

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová, A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

Žalovaná: Rada Evropské unie

Návrhová žádání žalobkyně

— zrušit rozhodnutí Rady 2009/991/EU (1) ze dne 16. prosince 2009 o poskytování státní podpory orgány Lotyšské republiky na nákup zemědělské půdy v období od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2013;

— uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přijetím napadeného rozhodnutí Rada zvrátila rozhodnutí Komise vyplývající z návrhu potřebných opatření uvedených v bodě 196 pokynů z roku 2007 týkajících se zemědělského sektoru a jeho bezpodmínečného přijetí Lotyšskem, kterým byla posledně uvedenému uložena povinnost ukončit nejpozději k 31. prosinci 2009 stávající režim podpor na nákup zemědělské půdy. Za výjimečných okolností totiž Rada povolila Lotyšsku zachovat tento režim až do uplynutí platnosti pokynů z roku 2007 týkajících se zemědělského sektoru, tedy do 31. prosince 2013. Okolnosti uváděné Radou k odůvodnění jejího rozhodnutí nejsou zjevně výjimečnými okolnostmi, které by mohly odůvodnit napadené rozhodnutí a nezohledňují rozhodnutí Komise týkající se tohoto režimu. Komise na podporu své žaloby na neplatnost uvádí čtyři žalobní důvody:

a) Zaprvé se domnívá, že Rada neměla pravomoc jednat podle čl. 108 odst. 2 třetího pododstavce SFEU, neboť podpora, kterou schválila, byla stávající podporou, jež se Lotyšsko, když přijalo potřebná opatření, která mu byla navržena Komisí, zavázalo ukončit ke konci roku 2009.

b) Zadruhé se Rada tím, že povolila podpory do roku 2013, dopustila zneužití pravomoci, když se pokoušela neutralizovat rozhodnutí, podle něhož Lotyšsko mohlo zachovat tato opatření až do konce roku 2009, nikoli však po této době.

c) Dále, podle třetího žalobního důvodu byla přijetím napadeného rozhodnutí porušena zásada loajální spolupráce, která se použije na členské státy a rovněž na orgány. Rada svým rozhodnutím zprostila Lotyšsko jeho povinnosti spolupracovat s Komisí, pokud jde o potřebná opatření přijatá tímto členským státem, v rámci spolupráce zakotvené v čl. 108 odst. 2 SFEU, v případě stávající podpory na nákup zemědělské půdy.

d) Svým posledním žalobním důvodem Komise tvrdí, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož měla za to, že byly dány výjimečné okolnosti odůvodňující přijetí schváleného opatření.

(1) Úř. věst. L 339, s. 34
2)

Je vnitrostátní právní předpis, který umožňuje převádění vody z jednoho určitého povodí do jiného povodí, aniž by předtím byly vypracovány plány pro oblasti povodí, v nichž se nacházejí povodí, z nichž a do nichž se uskuteční převádění vody, v souladu s ustanoveními článků 2, 3, 4, 5, 6, 9, 13 a 15 směrnice 2000/60/ES, vezme-li se zejména v úvahu skutečnost, že podle čl. 2 odst. 15 uvedené směrnice hlavní jednotkou pro správu povodí je oblast povodí, do něhož patří? V případě kladné odpovědi na předchozí otázku bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku: