ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
30

Pokud by odpověď na tuto otázku byla záporná, neuplatnilo by se jako takové žádné z pravidel obsažených ve zmíněné hlavě II. Vzhledem k tomu, že je nepřijatelné, aby pracovník, na kterého se vztahuje nařízení č. 1408/71, nepodléhal žádnému systému sociálního pojištění, bylo by tedy nutné určit nejrelevantnější hraniční určovatel. V daném případě by bylo třeba vyloučit bydliště pracovníka, protože nic nenasvědčuje tomu, že by bydliště mělo jakýkoli vztah k jeho pracovnímu poměru. K témuž závěru by bylo nutné dospět i v souvislosti s místem, kde se zdaňují příjmy z pracovní činnosti, jelikož nařízení č. 1408/71 tuto skutečnost nijak nezohledňuje. Vylučovací metodou dospěl předkládající soud k závěru, že zvláštní význam by mělo místo, kde je usazen zaměstnavatel, a odkazuje v tomto ohledu na rozsudek Aldewereld (EU:C:1994:271).
10

Článek 5 téhož nařízení, nadepsaný „Zásady mechanismů přidělování kapacity a postupů pro řízení překročení kapacity“, stanovil: „1. Účastníkům trhu je dána k dispozici maximální kapacita ve všech významných bodech uvedených v čl. 6 odst. 3, s přihlédnutím k integritě soustavy a účinnosti provozu soustavy. 2. Provozovatelé přepravních soustav zavedou a zveřejní nediskriminační a průhledné mechanismy přidělování kapacity, které: a) poskytují vhodné ekonomické signály pro účinné a maximální využití technické kapacity a usnadňují investice do nové infrastruktury; b) jsou slučitelné s tržními mechanismy včetně krátkodobých trhů a obchodovacích středisek a zároveň jsou pružné a schopné se přizpůsobit podmínkám vyvíjejícího se trhu; c) jsou slučitelné se systémy přístupu k soustavě členských států. 3. Pokud provozovatelé přepravních soustav uzavírají nové přepravní smlouvy nebo znovu sjednávají stávající přepravní smlouvy, zohlední tyto smlouvy následující zásady: a) v případě smluvního překročení kapacity nabídne provozovatel přepravní soustavy nevyužitou kapacitu na primárním trhu alespoň v režimu na následující den a jako přerušitelnou; b) uživatelé soustavy, kteří chtějí na sekundárním trhu odprodat nebo pronajmout jimi nevyužitou smluvní kapacitu, mají právo tak učinit. Členské státy mohou od uživatelů soustavy požadovat, aby tuto skutečnost oznámili nebo sdělili provozovateli přepravní soustavy. 4. Pokud smluvní kapacita ze stávajících přepravních smluv zůstane nevyužitá a dojde k smluvnímu překročení kapacity, použijí provozovatelé přepravních soustav odstavec 3, pokud tím nebudou porušeny požadavky stávajících přepravních smluv. Pokud by tím došlo k porušení stávajících přepravních smluv, požádají provozovatelé přepravních soustav po konzultaci s příslušnými orgány podle odstavce 3 uživatele soustavy, aby použil nevyužitou kapacitu na sekundárním trhu. 5. Dojde-li k fyzickému přetížení, použije provozovatel přepravní soustavy nebo případně regulační orgán nediskriminační a průhledné mechanismy přidělování kapacity.“
19

V případě, že by byl zvolen posledně zmíněný výklad, bylo by nutné ověřit, zda čl. 4 odst. 1 směrnice 2008/104 brání této vnitrostátní právní normě, a pokud by tomu tak bylo, bylo by nutné zkoumat, do jaké míry by se mohl jednotlivec v případě neexistence jakékoli vnitrostátní právní normy provádějící toto ustanovení uvedené směrnice dovolávat neslučitelnosti této vnitrostátní právní normy s uvedeným ustanovením vůči jinému jednotlivci.
27

Co se týče pojmu „subjekt“ uvedeného v tomto ustanovení, z judikatury vyplývá, že je dostatečně široký na to, aby do něj byly zahrnuty soukromé subjekty, jejichž cílem je dosahování zisku (viz rozsudek Kingscrest Associates a Montecello, C‑498/03, EU:C:2005:322, bod 35, jakož i citovaná judikatura). Veřejnou obchodní společnost, jako je „go fair“, tudíž lze považovat za „subjekt“ ve smyslu tohoto ustanovení.
(46)

Zakázky by měly být zadávány na základě objektivních kritérií, která zajistí dodržení zásad transparentnosti, zákazu diskriminace a rovného zacházení a zaručí, že nabídky budou posuzovány v podmínkách účinné hospodářské soutěže. V důsledku toho je vhodné připustit použití pouze dvou kritérií: ‚nejnižší ceny‘ a ‚hospodářsky nejvýhodnější nabídky‘. K zajištění dodržení zásady rovného zacházení při zadávání zakázek je vhodné stanovit povinnost – danou judikaturou – zajistit nezbytnou transparentnost, která umožní každému uchazeči, aby byl přiměřeně informován o kritériích a opatřeních, která budou použita pro určení hospodářsky nejvýhodnější nabídky. Je tedy na veřejných zadavatelích, aby uvedli kritéria pro zadání zakázky a poměrnou váhu přikládanou každému z těchto kritérií s dostatečným předstihem, aby je hospodářské subjekty znaly při vypracovávání svých nabídek. [...] Pokud se veřejní zadavatelé rozhodnou zadat zakázku podle hospodářsky nejvýhodnější nabídky, měli by nabídky posuzovat tak, aby určili, která z nich nabízí nejlepší poměr kvality a ceny. Proto by měly stanovit hospodářská a kvalitativní kritéria, která, brána jako celek, musí umožnit určit nabídku, která je pro veřejného zadavatele nejvýhodnější. Stanovení těchto kritérií závisí na předmětu zakázky do té míry, do jaké musí tato kritéria umožnit jak vyhodnocení úrovně plnění, jakou každá nabídka nabízí vzhledem k předmětu zakázky, jak je definován v technických specifikacích, tak posoudit poměr kvality a ceny u každé nabídky.
„(1)

Rozumní investoři opírají svá investiční rozhodnutí o informace, které již mají k dispozici (‚informace dostupné ex ante‘). Proto by otázka, zda by mohl rozumný investor vzít při investičním rozhodnutí v úvahu konkrétní informaci, měla být hodnocena na základě informací dostupných ex ante. Takové hodnocení musí posoudit předpokládaný dopad informací, zejména s ohledem na souhrn souvisejících činností dotyčného emitenta, spolehlivost zdroje informací a jiné tržní proměnné, které mohou za daných okolností ovlivnit příslušný finanční nástroj nebo odvozený finanční derivát.
53

Podle ustálené judikatury Soudního dvora jsou za akty nepříznivě zasahující do právního postavení považovány pouze ty akty, jež bezprostředně a osobně zasahují do právní situace dotčených osob. Soudní dvůr opakovaně vyložil pojem „akt nepříznivě zasahující do právního postavení“ ve smyslu článku 90 služebního řádu úředníků Evropské unie jako jakýkoli akt, který je s to přímo zasáhnout do určité právní situace (viz zejména usnesení Strack v. Komise, C‑237/06 P, EU:C:2007:156, bod 62 a citovaná judikatura).
13

Podle článků 1 až 3 sporného rozhodnutí, ve znění rozhodnutí C (2008) 2974 final: „Článek 1 Tyto podniky porušily článek 81 [ES] a od 1. ledna 1994 článek 53 Dohody o EHP tím, že se v uvedených obdobích účastnily jediné a trvající dohody a jednání ve vzájemné shodě v odvětví [CR]: a) Bayer [...]: od 13. května 1993 do 13. května 2002; b) [EI DuPont]: od 13. května 1993 do 13. května 2002; DuPont Performance Elastomers SA, DuPont Performance Elastomers LLC a [Dow]: od 1. dubna 1996 do 13. května 2002; c) Denki Kagaku Kogyo K. K. [(dále jen ‚Denki Kagaku Kogyo’)] a Denka Chemicals [...]: od 13. května 1993 do 13. května 2002; d) Eni [...] a Polimeri Europa [nyní Versalis]: od 13. května 1993 do 13. května 2002; e) Tosoh [Corp.] a Tosoh Europe [...]: od 13. května 1993 do 13. května 2002. Článek 2 Za protiprávní jednání uvedené v článku 1 se ukládají následující pokuty: a) Bayer [...]: 0 [eur]; b) [EI DuPont]: 59250000 [eur]; [z nichž] společně a nerozdílně s i) DuPont Performance Elastomers SA: 44250000 [eur] a ii) DuPont Performance Elastomers LLC: 44250000 [eur] a iii) [Dow]: 44250000 [eur]; c) Denki Kagaku Kogyo [...] a Denka Chemicals [...], společně a nerozdílně: 47000000 [eur]; d) Eni [...] a Polimeri Europa [nyní Versalis], společně a nerozdílně: 132160000 [eur]; e) Tosoh [Corp.] a Tosoh Europe [...], společně a nerozdílně: 4800000 [eur]; f) [Dow]: 4425000 [eur]. [...] Článek 3 Výše uvedené podniky okamžitě ukončí protiprávní jednání zmíněná v článku 1, pokud tak již neučinily. Zdrží se opakování jakéhokoliv jednání nebo chování popsaného v článku 1, jakož i jakéhokoliv jednání nebo chování se stejným či obdobným cílem nebo účinkem.“
7

Bod 39 odůvodnění uvedeného rozhodnutí uvádí: „I přes vysokou hodnotu poskytnutých záruk je odměna za záruku [...] i nadále podstatně nižší, než jaká by obvykle byla považována za přiměřenou v případě bank v obtížné situaci. Komise má za to, že by tato odměna mohla být výjimečně kvalifikována jako přiměřená pro účely zajištění přežití [banky BPP], a to však pouze na krátkou dobu záchranných opatření. Kromě toho je přijetí této výše odměny podmíněno předložením plánu restrukturalizace. Komise očekává, že náklady veřejné intervence ve prospěch banky BPP se z dlouhodobého hlediska odrazí v plánu restrukturalizace, jehož cílem je obnovit její životaschopnost [...], a že dopad poskytnuté podpory z hlediska hospodářské soutěže bude zohledněn v rámci kompenzačních opatření. V tomto kontextu Komise rovněž připomíná a pozitivně přijímá závazek portugalských orgánů předložit plán restrukturalizace ve lhůtě šesti měsíců ode dne poskytnutí podpory [bance BPP], a to do 5. června 2009.“ (neoficiální překlad)
2

Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Modelo Continente Hipermercados SA (dále jen „MCH“) a Autoridade para as Condições de Trabalho – Centro Local do Lis (ACT) (orgán pro dohled nad pracovními podmínkami – místní středisko v Lis) ve věci rozhodnutí posledně jmenovaného uložit MCH pokutu za porušení portugalských pracovněprávních předpisů, kterých se dopustila společnost Good and Cheap – Comércio Retalhista SA (dále jen „Good and Cheap“) před svým sloučením s MCH.
56

Členský stát se totiž nemůže – neexistuje‑li ustanovení Smlouvy o FEU, které mu to výslovně dovoluje – užitečně dovolávat protiprávnosti směrnice, která je mu určena, jako důvodu na obranu proti žalobě pro nesplnění povinnosti založené na neprovedení této směrnice. Jinak by tomu mohlo být pouze tehdy, pokud by dotčený akt byl stižen tak závažnými a zjevnými vadami, že by mohl být kvalifikován jako právně nicotný akt, avšak Lucemburské velkovévodství na takové vady nepoukazuje (viz rozsudek Komise v. Rakousko, C‑189/09, EU:C:2010:455, body 15 až 17 a citovaná judikatura).
20

Jak vyplývá z předkládacího rozhodnutí ve věci C‑504/13, jestliže by byla aktivována funkce „magnetické užívání“ a jestliže by tento magnetický přepínač zůstal zablokován v uzavřené poloze, léčba předsíňových a komorových arytmií by byla přerušena. Případné narušení srdečního rytmu, které by mohlo být smrtelné, by tedy uvedené defibrilátory nezaznamenaly a nevyslaly by šok zachraňující život pacienta.
26

V aktech ze dne 23. května 2011 Rada odůvodnila zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů navrhovatelky následujícím způsobem: „EIH sehrála klíčovou úlohu pro řadu íránských bank, jimž pomáhala s alternativními možnostmi dokončení transakcí, které byly přerušeny sankcemi EU zaměřenými na Írán. Bylo zaznamenáno, že EIH funguje jako poradní banka a zprostředkovatelská banka pro transakce s íránskými subjekty uvedenými na seznamu. EIH například na začátku srpna roku 2010 zmrazila účty bank Saderat Iran a Bank Mellat uvedené na seznamu [Unie] u EIH v Hamburku [Německo]. Krátce na to obnovila EIH s bankami Bank Mellat a Bank Saderat Iran obchod v eurech za použití účtů u EIH náležejících íránské bance, která není uvedena na seznamu. V srpnu roku 2010 zaváděla EIH systém umožňující provádění pravidelných plateb hrazených bance Bank Saderat London a bance Future Bank Bahrain, s cílem vyhnout se [unijním] sankcím. Od října roku 2010 pokračovala EIH v činnostech „zprostředkovatele“ pro platby prováděné íránskými bankami, na něž byly uvaleny sankce, včetně bank Bank Mellat a Bank Saderat. Banky, na něž se vztahují sankce, směřují své platby do EIH přes íránskou banku Bank of Industry and Mine. V roce 2009 banku EIH využívala Post Bank pro systém obcházení sankcí, jehož součástí bylo zpracovávání transakcí v zastoupení banky Bank Sepah, uvedené na seznamu OSN. Bank Mellat uvedená na [unijním] seznamu je jednou z mateřských bank EIH.“
39

Předem stanovené účelové určení příjmů z určité daně na financování pravomocí místních orgánů, které na ně byly přeneseny, sice může představovat okolnost, kterou je nutné zohlednit pro účely zjištění, zda existuje zvláštní důvod, avšak takové účelové určení, které je vlastně pouze způsobem vnitřní organizace rozpočtu členského státu, nemůže samo o sobě představovat dostatečnou podmínku, jelikož každý členský stát se může bez ohledu na sledovaný cíl rozhodnout, že příjmy z daně budou určeny na financování konkrétních výdajů. V opačném případě by bylo možné považovat každý účel za zvláštní ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 2008/118, což by spotřební daň harmonizovanou touto směrnicí zbavilo užitečného účinku a bylo by v rozporu se zásadou, podle níž je třeba odchylné ustanovení jako čl. 1 odst. 2 vykládat restriktivně (viz obdobně rozsudek Transportes Jordi Besora, EU:C:2014:108, body 28 a 29 a citovaná judikatura).
58

S ohledem na všechny předcházející úvahy je třeba na první tři otázky odpovědět tak, že za účelem provedení sazebního zařazení tykvových semen, o která se jedná ve věci v původním řízení, přísluší předkládajícímu soudu určit, zda se tato semena běžně používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, aniž jsou uvedena pod čísly 1201 až 1206 KN. Pokud tomu tak je, musí být uvedená semena zařazena do čísla 1207 KN z důvodu povahy olejnatých semen, a to bez ohledu na to, zda se ve skutečnosti používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, k setí nebo k lidskému požívání. V opačném případě budou uvedená semena spadat do čísla 1209 KN, budou-li mít v době dovozu stále schopnost klíčit, a to bez ohledu na to, zda se ve skutečnosti používají k setí nebo k lidskému požívání, nebo do čísla 1212 KN, nebudou-li mít v době dovozu již schopnost klíčit.
25

V případě, že by platila teze, podle níž může být taková přeprava schválena pouze v případě, že kniha jízd ukazuje, že ustanovení nařízení č. 1/2005 byla dodržena rovněž pro část cesty probíhající mimo území Unie, má předkládající soud za to, že organizátor cesty se nemůže omezit na tvrzení, že bude dodržena právní úprava platná v dotyčných třetích zemích, a případně i mezinárodní úmluvy v nich použitelné. K tomu by bylo třeba, aby se to promítlo i do záznamů v knize jízd. Tak tomu však v projednávaném případě není, protože oddíl 1 knihy jízd dotčené ve věci v původním řízení neobsahuje žádný realistický záznam ve smyslu, v jakém je výrazu „realistický“ třeba rozumět v čl. 14 odst. 1 písm. a) bodě ii) nařízení č. 1/2005, jelikož neuvádí žádné místo odpočinku na cestě mezi Brestem a Karagandou ani mezi posledně jmenovaným místem a Andižanem, místem konečného určení. Kromě toho by opatření razítkem příslušného orgánu místa odeslání mohlo být chápáno tak, že byly schváleny veškeré podmínky cesty až do místa určení, což by bylo nevhodné rovněž ve vztahu k orgánům třetích zemí.
(6)

Ztráty z příjmu, které by vyplynuly z okamžitého použití takových opatření, by však byly nepřijatelné pro členské státy, které daň z kapitálu v současnosti uplatňují. Proto by mělo být uvedeným členským státům umožněno, aby i dále podrobily dani z kapitálu všechny nebo některé dotčené operace, přičemž uvnitř téhož členského státu musí být uplatňována jediná sazba daně. Pokud se členský stát rozhodne neukládat daň z kapitálu na všechny nebo některé operace spadající do působnosti této směrnice, nemělo by být možné tyto daně znovu zavést.“
5

V bodě 2 odůvodnění rozhodnutí 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 228, s. 16), Rada připomněla, že Evropská unie co nejdůrazněji odsoudila brutální kampaň, kterou Bašár Asád a jeho režim vedou proti vlastnímu lidu a při které bylo zabito nebo zraněno mnoho syrských občanů. Vzhledem k tomu, že syrské vedení výzvám ze strany Unie i ze strany širokého mezinárodního společenství i nadále vzdoruje, se Unie rozhodla přijmout vůči němu dodatečná omezující opatření. Bod 4 odůvodnění uvedeného rozhodnutí zní: „Omezení vstupu a zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů by se měla vztahovat i na další osoby a subjekty, které mají prospěch z tohoto režimu nebo které jej podporují, a to především na osoby a subjekty, které režim a zejména jeho bezpečnostní aparát financují nebo mu poskytují logistickou podporu nebo které narušují úsilí o pokojný přechod k demokracii v Sýrii.“
5

V bodě 2 odůvodnění rozhodnutí 2011/522 Rada připomněla, že Evropská unie co nejdůrazněji odsoudila brutální kampaň, kterou Bašár Asád a jeho režim vedou proti vlastnímu lidu a při které bylo zabito nebo zraněno mnoho syrských občanů. Vzhledem k tomu, že syrské vedení výzvám ze strany Unie i ze strany širokého mezinárodního společenství i nadále vzdoruje, se Unie rozhodla přijmout vůči němu dodatečná omezující opatření. Bod 4 odůvodnění tohoto rozhodnutí zní: „Omezení vstupu a zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů by se měla vztahovat i na další osoby a subjekty, které mají prospěch z tohoto režimu nebo které jej podporují, a to především na osoby a subjekty, které režim a zejména jeho bezpečnostní aparát financují nebo mu poskytují logistickou podporu nebo které narušují úsilí o pokojný přechod k demokracii v Sýrii.“
36

Článek 11 odst. 3 směrnice 2011/92 stanoví, že to, co představuje dostatečný zájem a porušování práva, určí členské státy v souladu s cílem poskytnout dotčené veřejnosti široký přístup k právní ochraně. V této souvislosti čl. 9 odst. 2 druhý pododstavec Aarhuské úmluvy stanoví, že to, co představuje dostatečný zájem a porušování práva, bude určeno „v souladu s požadavky vnitrostátního práva a v souladu s cílem poskytnout dotčené veřejnosti široký přístup k právní ochraně“. S ohledem na tento cíl podléhá provedení této podmínky přípustnosti vnitrostátnímu právu.
33

Takový výklad je v souladu se záměry unijního zákonodárce, které vyplývají z přípravných prací na směrnici 2005/36. Pokud tedy jde o článek 10 této směrnice, původní návrh Evropské komise, který vyplývá z návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o uznávání odborných kvalifikací [COM(2002) 119 final] (Úř. věst. 2002, C 181 E, s. 183), vůbec nezmiňoval pojem „zvláštní a výjimečné důvody“ ani čl. 10 písm. a) až g) směrnice 2005/36. Tento pojem a tato ustanovení byla doplněna na podnět Rady Evropské unie učiněný ve společném postoji (ES) č. 10/2005 přijatém Radou dne 21. prosince 2004 za účelem přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/.../ES ze dne ... o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. 2005, C 58 E, s. 1). Z odůvodnění Rady (Úř. věst. 2005, C 58 E, s. 119) vyplývá, že měla za to, že původní návrh Komise týkající se článku 10 této směrnice byl příliš široký. Rada v něm kromě jiného uvádí, že „obecný systém [by měl] platit pouze pro povolání, která nejsou zahrnuta v kapitole II a III hlavy III, jakož i pro jednotlivé případy uvedené v čl. 10 písm. a) až g) společného postoje, kdy žadatel vykonává určité povolání zahrnuté do uvedených kapitol, avšak z konkrétních a výjimečných důvodů nesplňuje podmínky stanovené v těchto kapitolách“.
42

Definice uvedené v čl. 2 písm. c) a d), v čl. 3 odst. 1, jakož i v čl. 6 odst. 1 směrnice o nekalých obchodních praktikách, ani tato směrnice jako celek, totiž neobsahují nic, co by nasvědčovalo tomu, že jednání nebo opomenutí, kterých se dopustil obchodník, musí být opakované nebo že se musí týkat více než jednoho spotřebitele.
48

Jak však v podstatě uvedla Komise, pokud by měl být článek 13 nařízení č. 1346/2000 vykládán v tom smyslu, že lhůty považované lex causae za procesní jsou vyloučeny z působnosti tohoto článku, vedl by tento výklad ke svévolné diskriminaci v závislosti na teoretických modelech použitých členskými státy. Mimoto nezávisle na skutečnosti, zda má to, zda se jedná o lhůtu procesní, nebo hmotněprávní, určovat lex fori concursus, nebo lex causae, uvedený výklad by jasně bránil jednotnému uplatňování článku 13 nařízení č. 1346/2000.
45

Kdyby byl přitom přijat argument Parlamentu, podle něhož by zrušení specifických postupů pro přijetí opatření spadajících do oblasti policejní a justiční spolupráce v trestních věcech Lisabonskou smlouvou znemožnilo přijetí takových opatření za podmínek upravených obecnými akty přijatými v rámci této spolupráce, a to ještě předtím, než budou tyto akty pozměněny za účelem přizpůsobení Lisabonské smlouvě, vedlo by to právě ke ztížení či dokonce znemožnění účinného uplatňování uvedených aktů, čímž by bylo narušeno uskutečnění cíle sledovaného autory Smlouvy.
28

Předně totiž mohou tyto výsady připravit pokladnu členského státu o přísun některých likvidních prostředků, a zmenšit tak jeho rozpočet, a to zejména v důsledku osvobození od poplatků podle uvedeného zákona. Dále může takové osvobození snížit náklady, jež obvykle zatěžují rozpočet banky, a poskytnout jí tak hospodářské zvýhodnění oproti jejím konkurentům. Ze spisu předloženého Soudnímu dvoru totiž nevyplývá, že by se takové osvobození vztahovalo i na ostatní banky, což nasvědčuje tomu, že se jedná o opatření selektivní povahy. Konečně nelze vyloučit, že by toto osvobození ve spojení s ostatními výsadami udělenými zákonem 4332/1929 mělo za následek posílení postavení ATE oproti konkurenčním bankám činným v obchodu uvnitř Unie a že by mohlo bankám usazeným v ostatních členských státech ztížit pronikání na trh daného členského státu.
55

Kdyby byl přitom přijat argument Parlamentu, podle něhož by zrušení specifických postupů pro přijetí prováděcích opatření spadajících do oblasti policejní a justiční spolupráce v trestních věcech Lisabonskou smlouvou znemožnilo přijetí takových opatření, a to ještě předtím než budou obecné akty přijaté v rámci této spolupráce pozměněny za účelem přizpůsobení Lisabonské smlouvě, vedlo by to právě ke ztížení či dokonce znemožnění účinného uplatňování těchto aktů, čímž by bylo narušeno uskutečnění cíle sledovaného autory Smlouvy.
13

Lourdes Cachaldora Fernández odváděla pojistné do španělského systému sociálního zabezpečení od 15. září 1971 do 25. dubna 2010, tedy v celkové délce 5523 dnů, během nichž pracovala na plný úvazek, s výjimkou období od 1. září 1998 do 28. února 1999, od 1. března 1999 do 23. března 2001 a od 24. března 2001 do 23. ledna 2002, během nichž byla zaměstnána na částečný úvazek. Naproti tomu za období od 23. ledna 2002 do 30. listopadu 2005 neodvedla dotyčná žádné pojistné.