Keywords

Summary



Keywords

1. Společná obchodní politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Dumpingové rozpětí – Určení běžné hodnoty – Výběr vzorku

(Nařízení Rady č. 384/96, čl. 9 odst. 6 a čl. 17 odst. 1, 2 a 3)

2. Společná obchodní politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Dumpingové rozpětí – Určení běžné hodnoty – Dovozy ze zemí bez tržního hospodářství uvedených v čl. 2 odst. 7 písm. b) nařízení č. 384/96 – Výběr vzorku

(Nařízení Rady č. 384/96, čl. 2 odst. 7 písm. b), čl. 9 odst. 6 a čl. 17 odst. 1 a 3)

3. Společná obchodní politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Šetření – Zahájení šetření na základě podnětu podaného výrobním odvětvím Společenství nebo jeho jménem – Podmínky

(Nařízení Rady č. 384/96, čl. 4 odst. 1, čl. 5 odst. 1, 2 a 4 a čl. 18 odst. 1)

4. Společná obchodní politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Šetření – Definice dotčeného výrobku – Faktory, které mohou být vzaty v úvahu

(Nařízení Rady č. 384/96, čl. 1 odst. 4 a čl. 2 a 3)

5. Společná obchodní politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Dumpingové rozpětí – Určení běžné hodnoty – Výběr vzorku

(Nařízení Rady č. 384/96, čl. 17 odst. 1)

6. Společná obchodní politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Šetření – Spolupráce ze strany společnosti, která spáchala podvody na vnitrostátní úrovni

(Nařízení Rady č. 384/96)

7. Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Nařízení o uložení antidumpingového cla

(Článek 253 ES)

8. Společná obchodní politika – Ochrana proti dumpingovým praktikám – Újma – Posuzované období

(Nařízení Rady č. 384/96, čl. 3 odst. 2)

9. Společná obchodní politika – Obrana proti dumpingovým praktikám – Újma – Ziskové rozpětí použité pro stanovení orientační ceny

(Nařízení Rady č. 384/96, čl. 3)

Summary

1. Podle znění čl. 17 odst. 1 a 3 základního antidumpingového nařízení č. 384/96 použití výběru vzorku jakožto techniky umožňující čelit velkému počtu žadatelů, vývozců nebo dovozců, typů výrobků nebo obchodních operací, představuje omezení šetření. Toto posouzení je potvrzeno čl. 9 odst. 6 uvedeného základního nařízení, podle kterého výrobci, kteří nejsou částí vzorku, nejsou zahrnuti do šetření.

Základní nařízení však stanoví, že pokud je toto omezení použito, musí orgány Společenství splnit dvě povinnosti. Nejprve musí být vytvořený vzorek, který je reprezentativní ve smyslu čl. 17 odst. 1 a 2 uvedeného základního nařízení. Dále čl. 9 odst. 6 základního nařízení stanoví, že dumpingové rozpětí stanovené pro výrobce nezahrnuté do vzorku nesmí být vyšší než vážené průměrné rozpětí dumpingu, které bylo zjištěno u stran tvořících vzorek.

(viz body 72–73)

2. V případě použití techniky výběru vzorku podle článku 17 základního antidumpingového nařízení č. 384/96 mohou výrobci, kteří nejsou částí vzorku, požadovat stanovení individuálního dumpingového rozpětí, které předpokládá přijetí žádosti o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství nebo o přiznání individuálního zacházení, pokud se jedná o země dotčené čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení, pouze na základě čl. 17 odst. 3 tohoto nařízení. Toto posledně uvedené ustanovení však Komisi dává pravomoc posoudit, zda by s ohledem na počet takových žádostí jejich přezkum nepatřičně komplikoval její úlohu a bránil ukončení šetření včas.

Z toho vyplývá, že základní antidumpingové nařízení nepřiznává subjektům netvořícím vzorek bezpodmínečné právo na stanovení individuálního dumpingového rozpětí. Přijetí takové žádosti totiž závisí na rozhodnutí Komise podle čl. 17 odst. 3 tohoto základního nařízení. Dále jelikož přiznání takového statusu nebo zacházení slouží podle čl. 2 odst. 7 písm. b) téhož nařízení pouze k určení metody stanovení běžné hodnoty za účelem stanovení individuálních dumpingových rozpětí, není Komise povinna zkoumat žádosti podané výrobci netvořícími vzorek, pokud došla k závěru, v rámci použití čl. 17 odst. 3 základního nařízení, že by stanovení takových rozpětí nepatřičně komplikovalo její úlohu a bránilo ukončení šetření včas.

Použití těchto pravidel není porušením zásady rovného zacházení mezi společnostmi tvořícími vzorek a společnostmi, které ve vzorku nejsou, neboť tyto dvě kategorie společností se nacházejí v rozdílných situacích, takže pro prvně uvedené společnosti Komise nezbytně musí stanovit individuální dumpingové rozpětí, což předpokládá přezkum a přijetí žádosti o přiznání takového statusu nebo zacházení, zatímco nemá povinnost stanovit individuální rozpětí pro společnosti uvedené druhé kategorie.

Krom toho zásada rovného zacházení mezi společnostmi, které netvoří vzorek, Komisi neukládá rozhodnout o všech žádostech, které jí byly předloženy tak, aby na výrobce nebo vývozce, kteří nejsou zařazeni do vzorku, ale kterým byl přiznán takový status nebo zacházení, mohlo být použito průměrné dumpingové rozpětí společností ve vzorku, kterým byl přiznán takový status nebo zacházení.

V případě, kdy je počet žádostí tak velký, že by jejich přezkum orgánům Společenství bránil v ukončení šetření včas, totiž nejsou tyto orgány podle čl. 17 odst. 3 základního nařízení povinny rozhodovat o všech těchto žádostech, a to s jediným cílem rozlišit, v rámci společností nezařazených do vzorku, mezi společnostmi, kterým by mohl být přiznán takový status nebo zacházení, či nikoli, za účelem uplatnit vůči nim průměrné dumpingové rozpětí společností zařazených do vzorku, kterým byl přiznán takový status nebo zacházení, aniž by stanovily individuální dumpingové rozpětí.

(viz body 76–78, 81–83)

3. Z čl. 5 odst. 1 a 4 základního antidumpingového nařízení č. 384/96 vyplývá, že antidumpingové šetření je platně zahájeno, s výjimkou použití odstavce 6 téhož článku, pokud je podnět podán výrobním odvětvím Společenství nebo jeho jménem. Podnět je považován za podaný výrobním odvětvím Společenství nebo jeho jménem, jestliže je podporován, jde-li o obdobný výrobek, výrobci ve Společenství, jejichž souhrnná výroba tvoří více než 50 % celkové výroby obdobného výrobku té části výrobců Společenství, kteří podnět výslovně podpořili nebo odmítli. Krom toho výrobci výslovně podporující podnět musí rovněž představovat alespoň 25 % celkové výroby obdobného výrobku zhotoveného výrobním odvětvím Společenství.

Co se týče pojmu „podpora“, čl. 5 odst. 2 uvedeného základního nařízení stanoví, že podnět musí obsahovat dostatečné důkazy o existenci dumpingu, o způsobené újmě a o příčinné souvislosti mezi nimi. Podnět musí v tomto ohledu obsahovat určitý počet žadateli obvykle dostupných informací.

Podporovat podnět podaný výrobním odvětvím Společenství nebo jeho jménem tedy znamená pro žadatele a osoby, jejichž jménem byl podán, zaprvé poskytnutí informací, o které Komise žádá s cílem ověřit, že podmínky vyžadované pro uložení antidumpingového cla jsou splněny, a zadruhé souhlas podrobit se všem kontrolám, které Komise může provést, aby přezkoumala, zda jsou poskytnuté informace pravdivé.

Pokud tedy výrobce Společenství prohlásí, že nesouhlasí s ověřením údajů, které předložil na podporu podnětu podaného jím nebo jeho jménem, musí být zaprvé považován za výrobce odmítajícího spolupráci ve smyslu čl. 18 odst. 1 základního nařízení a zadruhé být vyloučen ze skupiny výrobců, kteří podnět podpořili ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.

(viz body 103–106)

4. Definice dotčeného výrobku v rámci antidumpingového šetření má za cíl pomoci vypracování seznamu výrobků, které případně budou předmětem uložení antidumpingových cel. Za účelem této operace musí orgány zohlednit několik faktorů, jako jsou fyzické, technické a chemické vlastnosti výrobků, jejich použití, jejich zaměnitelnost, jejich vnímání spotřebitelem, distribuční kanály a výrobní proces, náklady na výrobu, kvalitu a další. Tvrzení, podle kterého má být určitý výrobek vyloučen z definice dotčeného výrobku, tak musí spočívat na argumentech, které chtějí ukázat buď, že orgány provedly chybné posouzení vzhledem k faktorům, které považovaly za relevantní, nebo že použití jiných relevantnějších faktorů by způsobilo vyloučení tohoto výrobku z definice dotčeného výrobku.

(viz body 131–132)

5. Podle čl. 17 odst. 1 základního antidumpingového nařízení č. 384/96 použití výběru vzorku spočívá v omezení šetření na přiměřený počet stran, výrobků nebo obchodních operací, který se vybere jako statisticky reprezentativní vzorek nebo největší reprezentativní objem výroby, prodeje nebo vývozu, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán. Toto ustanovení přiznává Komisi pravomoc vybrat ze společností, které vyjádřily souhlas s účastí ve vzorku a poskytly k tomu nezbytné informace, ty, které do něho budou zahrnuty. S ohledem na posuzovací pravomoc, kterou uvedené ustanovení takto Komisi přiznává, přezkum vykonávaný soudem Společenství ohledně výběru v tomto ohledu provedeného se týká ověření dodržení procesních pravidel, věcné správnosti skutkových zjištění použitých k provedení zpochybňované volby, neexistence zjevně nesprávného posouzení těchto zjištění nebo neexistence zneužití pravomoci.

(viz body 146–147)

6. Skutečnost, že společnost spáchala podvody na vnitrostátní úrovni, nutně neznamená, že nespolupracuje v antidumpingovém šetření orgánů Společenství a že v tomto rámci poskytuje nesprávné informace. I kdyby se dotyčná společnost dopustila podvodů na vnitrostátní úrovni, neumožnilo by to samo o sobě učinit závěr, že údaje, které poskytla v rámci antidumpingového šetření, nejsou důvěryhodné, pokud tyto údaje nemají žádnou spojitost s těmito podvody.

(viz bod 168)

7. Není vyžadováno, aby odůvodnění nařízení o uložení antidumpingového cla blíže uvádělo různé skutkové a právní okolnosti, někdy velmi početné a komplexní, které jsou jejich předmětem, jelikož tato nařízení spadají do systematického rámce souboru opatření, jehož jsou součástí. V tomto ohledu postačí, aby odůvodnění orgánů Společenství obsažené v nařízeních bylo jasné a jednoznačné. Orgány krom toho nemusí zaujmout stanovisko ke všem argumentům, které před nimi zúčastněné strany uplatňují, ale stačí uvést skutečnosti a právní úvahy, které mají zásadní význam v rámci systematiky rozhodnutí.

(viz body 180–181)

8. Uložení antidumpingových cel není sankcí za předchozí jednání, ale obranným a ochranným opatřením proti nekalé hospodářské soutěži vyplývající z dumpingových praktik. Je tedy nezbytné vést šetření na základě tak aktuálních informací, jak je jen možné, aby mohla být stanovena antidumpingová cla vhodná k ochraně výrobního odvětví Společenství proti dumpingovým praktikám.

Proto, pokud orgány Společenství konstatují, že se dovozy výrobku, podléhajícího doposud množstevním omezením, po ukončení uvedených omezení zvyšují, mohou tento růst zohlednit za účelem svého posouzení újmy způsobené průmyslu Společenství.

(viz body 198–199)

9. Nic nezavazuje orgány Společenství vycházet pouze z údajů týkajících se dotčeného výrobku za účelem posouzení ziskového rozpětí, které by průmysl Společenství uskutečnil, kdyby neexistoval poškozující dumping. Naopak mohou vycházet ze sousedních výrobků široce se podobajících dotčenému výrobku. Přestože tyto výrobky nejsou částí definice dotčeného výrobku, ziskové rozpětí, které průmysl Společenství realizoval prodejem těchto výrobků, může být považováno za platný ukazatel ziskového rozpětí, které by výrobci Společenství uskutečnili prodejem dotčeného výrobku při neexistenci dumpingových dovozů.

(viz bod 208)