ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
15

Kapitola IV, nadepsaná „Hygiena porážky“, oddílu II přílohy III nařízení č. 853/2004 zní: „Provozovatelé potravinářských podniků provozující jatky, na nichž se poráží drůbež a zajícovci, musí zajistit dodržení následujících požadavků. […] 2. Provozovatelé jatek musí dodržovat pokyny příslušného orgánu, aby zajistili, že prohlídka před porážkou bude provedena za vhodných podmínek. 3. Pokud jsou zařízení schválena pro porážku různých druhů zvířat nebo pro manipulaci s farmovými běžci a s drobnou volně žijící zvěří, musí být přijata předběžná opatření zabraňující křížové kontaminaci, a to buď časovým, nebo prostorovým oddělením činností s různými druhy zvířat. Musí být k dispozici oddělená zařízení pro příjem a skladování jatečně upravených těl farmových běžců poražených na farmě a drobné volně žijící zvěře. 4. Zvířata přepravená do porážkových prostor musí být poražena bez zbytečného odkladu. 5. Omráčení, vykrvení, stažení, oškubání, vykolení a další zpracování musí být provedena bez zbytečného odkladu a způsobem, který vylučuje kontaminaci masa. Zejména musí být přijata opatření k tomu, aby nedošlo k úniku obsahu trávicího ústrojí při vykolení; 6. Provozovatelé jatek musí dodržovat pokyny příslušného orgánu, aby zajistili, že prohlídka po porážce bude provedena za vhodných podmínek, a zejména aby umožnili řádnou prohlídku poražených zvířat. 7. Po prohlídce po porážce: a) se z čisté části zařízení co nejdříve odstraní části nevhodné k lidské spotřebě; b) pozastavené maso nebo maso prohlášené za nevhodné k lidské spotřebě a nepoživatelné vedlejší produkty nesmějí přijít do styku s masem prohlášeným za vhodné k lidské spotřebě; c) vnitřnosti nebo části vnitřností, které zůstaly v jatečně upraveném těle, kromě ledvin, musí být pokud možno co nejdříve odstraněny, pokud příslušný orgán nepovolí jinou možnost. 8. Po prohlídce a vykolení musí být poražená zvířata očištěna a co nejdříve zchlazena na teplotu 4 °C a nižší, pokud se maso nebourá/neporcuje za tepla. 9. Pokud jsou jatečně upravená těla chlazena ponorem, platí následující ustanovení: a) při zohlednění parametrů, jimiž je např. hmotnost jatečně upraveného těla, teplota vody, objem a směr proudění vody a doba chlazení, musí být přijata veškerá předběžná opatření, aby nedošlo ke kontaminaci jatečně upravených těl. b) zařízení musí být zcela vyprázdněno, vyčištěno a vydezinfikováno, kdykoli je to nezbytné, nejméně však jednou denně. 10. Nemocná zvířata nebo zvířata podezřelá z choroby a zvířata poražená v rámci eradikace nákazy nebo programu boje proti nákaze nesmějí být v zařízení porážena, pokud to nepovolí příslušný orgán. V takovém případě musí být porážka provedena za úředního dohledu a musí být přijaty kroky k zabránění kontaminaci; prostory musí být před opětovným použitím vyčištěny a vydezinfikovány.“
33

Navrhovatelky uvádějí, že ačkoliv podle tohoto ustanovení nevládní organizace, které žádají o přezkum, musí uvést důvody pro přezkum, nemají nahrazovat dotčený orgán a podrobně popsat výsledek přezkumu, k němuž má tento orgán přistoupit. Podávají-li proto nevládní organizace proti rozhodnutí o žádosti o přezkum žalobu, měly by mít možnost důvody, které uvedly v žádostech o přezkum, rozvést nebo k nim připojit doplňující informace či důkazy, aby prokázaly to, co měl zjistit příslušný orgán, nebo to, co měl tento orgán vzít do úvahy, kdyby této žádosti o přezkum vyhověl. Příliš restriktivní výklad požadavku, podle kterého musí žadatel uvést důvody, na jejichž základě požaduje přezkum, by odporoval účelu a cíli nařízení č. 1367/2006, kterým je umožnit přístup k právní ochraně v oblasti životního prostředí.
47

Stačilo by totiž, aby subjekty připojily jednu zpracovatelskou operaci, a to i omezenou, dílů v další třetí zemi, aby se vyhnuli opatřením proti obcházení. Takto v projednávaném případě by výklad Tribunálu umožnil subjektům „vyprání“ dílů montovaných na Šrí Lance, u kterých by bylo zjištěno, že umožnily obcházení antidumpingových opatření, jejich expedicí z této země do Pákistánu, aby tam bylo pokračováno v montáži, namísto jejich přímého vývozu do Unie.
48

Kromě toho je třeba uvést, že lhůta pro podání návrhu na obnovu řízení, o který se jedná ve věci v původním řízení, začíná běžet ode dne doručení dotčeného konečného soudního rozhodnutí účastníkům řízení. Účastníci řízení se tedy nemohli dostat do situace, kdy by tato lhůta uplynula, aniž by jim bylo známo konečné soudní rozhodnutí (obdobně viz rozsudek ze dne 6. října 2009, Asturcom Telecomunicaciones, C‑40/08, EU:C:2009:615, bod 45).
38

Tak by tomu bylo totiž pouze v případě, že by bankovní záruka byla povinná, takže podnik, který podal žalobu proti rozhodnutí Komise, kterým mu byla uložena pokuta, a jenž se rozhodl zřídit bankovní záruku namísto okamžitého splnění povinnosti vyplývající z tohoto rozhodnutí, by nebyl oprávněn do data vyhlášení rozsudku o této žalobě zaplatit uvedenou pokutu a zrušit bankovní záruku, kterou zřídil (rozsudek ze dne 13. prosince 2018, Evropská unie v. Kendrion, C‑150/17 P, EU:C:2018:1014, bod 58 a citovaná judikatura).
„(29)

Země původu nebo místo provenience potraviny by se měla uvádět vždy, pokud by opomenutí této informace mohlo spotřebitele uvést v omyl, co se týče skutečné země původu nebo místa provenience daného výrobku. Ve všech případech by uvedení země původu nebo místa provenience mělo být provedeno tak, aby spotřebitele nemátlo, a na základě jasně stanovených kritérií, která zajišťují stejné podmínky pro zástupce výrobního odvětví a spotřebitelům poskytují srozumitelnější informace o zemi původu nebo místě provenience potraviny. Tato kritéria by se neměla vztahovat na uvedení jména nebo adresy provozovatele potravinářského podniku.
74

Co se týče cílů, které by mohly odůvodnit takové zásahy, konkrétně cíle zajistit národní bezpečnost dotčeného ve věci v původním řízení, je třeba předeslat, že podle čl. 4 odst. 2 SEU zůstává národní bezpečnost výhradní odpovědností každého členského státu. Tato odpovědnost odpovídá prvořadému zájmu chránit základní funkce státu a základní zájmy společnosti a zahrnuje prevenci a represi činností, které by mohly silně destabilizovat základní ústavní, politické, hospodářské nebo společenské uspořádání země, a zejména přímo ohrožovat společnost, obyvatelstvo nebo stát jako takový, jako jsou mimo jiné teroristické činnosti (rozsudek ze dne 6. října 2020, La Quadrature du Net a další, C‑511/18, C‑512/18 a C‑520/18, bod 135).
64

Pokud by totiž unijní soud uznal svou pravomoc rozhodovat spory o neplatnost aktů vydaných čistě v rámci smluvních vztahů, hrozilo by nejen to, že článek 272 SFEU, na jehož základě lze založit pravomoc unijního soudu rozhodčí doložkou, bude zbaven svého smyslu, ale v případech, kdy smlouva takovou doložku neobsahuje, by hrozilo i rozšíření jeho pravomoci nad rámec vymezený v článku 274 SFEU, který přiznává vnitrostátním soudům obecnou pravomoc k rozhodování sporů, v nichž je Unie smluvní stranou (rozsudky ze dne 9. září 2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. Komise, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, bod 19, ze dne 28. února 2019, Alfamicro v. Komise, C‑14/18 P, EU:C:2019:159, bod 49, a ze dne 25. června 2020, SATCEN/KF, C‑14/19 P, EU:C:2020:492, bod 79).
51

V této souvislosti již Soudní dvůr upřesnil, že obzvláště vysoké míry závažnosti vyžadované článkem 4 Listiny by bylo dosaženo, pokud by se osoba, která je zcela závislá na veřejné podpoře, ocitla v důsledku nezájmu orgánů členského státu nezávisle na své vůli a osobní volbě v situaci krajní hmotné nouze, v níž by nemohla uspokojovat své nejzákladnější potřeby, jako je zejména potřeba najíst se, umýt se a ubytovat se, a kterou by bylo poškozováno její tělesné či duševní zdraví, nebo v důsledku které by se ocitla v zanedbaném stavu, jenž je v rozporu s lidskou důstojností (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. března 2019, Ibrahim a další, C‑297/17, C‑318/17, C‑319/17 a C‑438/17, EU:C:2019:219, bod 90, jakož i usnesení ze dne 13. listopadu 2019, Hamed a Omar, C‑540/17 a C‑541/17, nezveřejněné, EU:C:2019:964, bod 39).
(19)

Aby se zajistilo dosažení celkových závazných národních cílů, měly by členské státy pracovat na orientačním plánu, jak hodlají dosáhnout konečných povinných cílů. Měly by vypracovat národní akční plán pro energii z obnovitelných zdrojů, včetně informací o odvětvových cílech, a uvědomit si, že existují různá užití biomasy, a proto je zapotřebí mobilizovat její nové zdroje. Členské státy by rovněž měly přijmout opatření na dosažení těchto cílů. Při vyhodnocování vlastní očekávané hrubé konečné spotřeby energie v rámci svého národního akčního plánu pro energii z obnovitelných zdrojů by měl každý členský stát posoudit, jaký může být přínos opatření týkajících se energetické účinnosti a úspor energie v souvislosti s dosahováním národních cílů. Členské státy by měly mít na zřeteli optimální kombinaci energeticky účinných technologií a energie z obnovitelných zdrojů.
5

Body 3 až 5, 7, 9 a 10 odůvodnění nařízení č. 469/2009 uvádějí: „(3) Léčivé přípravky, a zejména ty, které jsou výsledkem dlouhodobého a nákladného výzkumu, budou v [Evropské unii] a v Evropě nadále vyvíjeny pouze za předpokladu, že pro ně budou vytvořena příznivá pravidla, která poskytnou dostatečnou ochranu podpoře takového výzkumu. (4) V současné době v důsledku období, které uplyne mezi podáním patentové přihlášky na nový léčivý přípravek a jeho registrací, nepostačuje doba skutečné patentové ochrany k pokrytí investic vložených do výzkumu. (5) Tato situace vede k nedostatku ochrany, který postihuje farmaceutický výzkum. […] (7) Jednotné řešení na úrovni [Unie] by umožnilo předcházet nerovnoměrnému vývoji vnitrostátních právních předpisů vedoucímu k dalším rozdílům, které by pravděpodobně bránily volnému pohybu léčivých přípravků v [Unii], a přímo tím ovlivňovaly fungování vnitřního trhu. […] (9) Trvání ochrany poskytované [DOO] by mělo být stanoveno tak, aby bylo dosaženo dostatečně účinné ochrany. Za tím účelem by měl majitel patentu i [DOO] požívat výlučné ochrany nejvýše patnáct let ode dne, ke kterému bylo pro daný léčivý přípravek vydáno rozhodnutí o registraci v [Unii]. (10) Měly by tedy být zohledněny všechny zájmy, včetně veřejného zdraví, existující v odvětví tak komplexním a citlivém, jako je farmaceutické odvětví. Za tímto účelem nemůže být [DOO] vydáváno na dobu delší pěti let. Ochrana poskytovaná osvědčením by kromě toho měla být přísně omezena na výrobek, který byl registrován jako léčivý přípravek.“
68

V tomto ohledu je třeba především zdůraznit, že pokud by příslušná instituce hostitelského členského státu mohla od potvrzení E 101 vydaných příslušnou institucí jiného členského státu jednostranně odhlédnout pouze na základě existence konkrétních indicií o podvodu, ačkoliv podvod v této fázi nemohl být definitivně a právoplatně konstatován kvůli neúčasti vydávající instituce a neprovedení důkladného posouzení relevantních okolností vydání těchto potvrzení, zvýšilo by se riziko, že příspěvky budou muset být v rozporu se zásadou použití právních předpisů jediného členského státu zakotvenou v ustanoveních hlavy II nařízení č. 1408/71 (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 6. února 2018, Altun a další, C‑359/16, EU:C:2018:63, bod 29) vyplaceny do systému sociálního zabezpečení hostitelského členského státu bez ohledu na skutečnost, že již byly ve vztahu k týmž pracovníkům vyplaceny do systému sociálního zabezpečení členského státu, jehož právní předpisy se použijí podle těchto potvrzení.
15

Usnesením vydaným dne 7. prosince 2015 Fővárosi Törvényszék (soud hlavního města Budapešti) poté, co znovu zahájil řízení ve věci, řízení zastavil z důvodu, že G. Lintner nevyhověla výzvě, kterou jí zaslal, aby podala návrh na „uplatnění právních následků neplatnosti“ v souladu s právní úpravou ad hoc týkající se smluv o úvěru vyjádřeném v cizí měně, jako je smlouva, o níž jde ve věci v původním řízení, jež byla přijata v průběhu roku 2014, a to po uzavření smluv o úvěru, kterých se týká. Tato právní úprava zahrnuje zejména Kúriák a pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014. évi XXXVIII. Törvény [zákon č. XXXVIII z roku 2014, kterým se upravují konkrétní otázky v souvislosti s rozhodnutím Kúria (Nejvyšší soud, Maďarsko) o sjednocení právní úpravy v oblasti smluv o úvěru uzavřených mezi úvěrovými institucemi a spotřebiteli], a Kúriának a pénzügyi intézmények fogyasztói kölcsönszerződéseire vonatkozó jogegységi határozatával kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2014. évi XXXVIII. törvényben rögzített elszámolás szabályairól és egyes egyéb rendelkezésekről szóló 2014. évi XL. törvény [zákon č. XL z roku 2014 o právních předpisech o vyúčtování spadajících do působnosti zákona č. XXXVIII z roku 2014, kterým se upravují konkrétní otázky v souvislosti s rozhodnutím Kúria (Nejvyšší soud) o sjednocení právní úpravy v oblasti smluv o úvěru uzavřených mezi úvěrovými institucemi a spotřebiteli, a o některých dalších ustanoveních, dále jen „zákon DH1 a DH2“], které obsahují ustanovení upravující určení zneužívající povahy, jakož i důsledky, které je z toho nutné vyvodit, pokud jde o určitá ujednání obsažená v těchto smlouvách, a sice ujednání týkající se jednak možnosti jednostranné změny smlouvy, a jednak rozpětí směnných kurzů existující mezi nákupním směnným kurzem a prodejním směnným kurzem dotyčné měny.
34

Začtvrté Polská republika tvrdí, že pokud by bylo zvoleno řešení přijaté Tribunálem, které se zakládá na současné judikatuře Soudního dvora týkající se zastupování účastníků řízení před unijními soudy, mělo by to za následek vytvoření systému, ve kterém by se na téhož advokáta uplatňovaly dvě míry požadavku nezávislosti, a sice jedna míra před vnitrostátními soudy a druhá – přísnější – míra v případě, že jedná před unijními soudy.
82

V této posledně uvedené situaci by odmítnutí členského státu přiznat investičnímu fondu-nerezidentovi vrácení daně z dividend, kterou musel zaplatit v tomto členském státě, z důvodu, že každoročně nerozděluje svým akcionářům nebo podílníkům veškeré investiční výnosy, a to do osmi měsíců po uplynutí jeho účetního období, přestože v členském státě sídla tohoto fondu se podle použitelných právních předpisů investiční výnosy, které nebyly vyplaceny, považují za vyplacené nebo jsou zahrnuty do daně, která je v takovém členském státě vybírána od akcionářů či podílníků uvedeného fondu, jako by byl tento zisk vyplacen, představovalo omezení volného pohybu kapitálu.
(20)

Posouzení možnosti zavést na úrovni Unie systém ‚bílých certifikátů‘ ukázalo, že za současné situace by si takový systém vyžádal příliš vysoké administrativní náklady a že existuje riziko, že úspory energie by se soustředily do několika členských států a nebyly by zaváděny v celé Unii. Cíle takového systému na úrovni Unie by bylo možné, alespoň v této fázi, lépe dosáhnout pomocí vnitrostátních systémů povinného zvyšování energetické účinnosti pro energetické podniky nebo jiných alternativních politických opatření, která povedou k dosažení stejného objemu úspor energie. Je vhodné, aby míra ambicióznosti takových systémů byla zakotvena ve společném rámci na úrovni Unie a současně poskytovala členským státům značnou flexibilitu, aby mohly plně zohlednit vnitrostátní organizaci účastníků na trhu, konkrétní podmínky odvětví energetiky a návyky konečných zákazníků. Společný rámec by měl poskytnout energetickým podnikům možnost nabízet energetické služby všem konečným zákazníkům, nejen těm, kterým prodávají energii. To posiluje hospodářskou soutěž na trhu s energií, protože energetické podniky mohou rozšířit svou nabídku o poskytování doplňkových energetických služeb. Společný rámec by měl členským státům umožnit, aby do svých vnitrostátních systémů začlenily požadavky, jež sledují sociální cíle, zejména aby bylo možné zajistit, že přístup k výhodám vyplývajícím z vyšší energetické účinnosti budou mít i zranitelní zákazníci. Členské státy by měly na základě objektivních a nediskriminačních kritérií určit, kteří distributoři energie nebo maloobchodní prodejci energie by měli mít povinnost splnit cíl úspor energie u konečného uživatele stanovený touto směrnicí. […]“
46

V tomto ohledu je třeba připomenout, že pouhá skutečnost, že vnitrostátní opatření spadají do oblasti, v níž má Unie pravomoci, jako je tomu v projednávaném případě, nemůže způsobit, že budou spadat do působnosti unijního práva, a tedy způsobit použitelnost Listiny (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. července 2014, Julián Hernández a další, C‑198/13, EU:C:2014:2055, bod 36, jakož i citovaná judikatura).
10

Body 2 až 5 a 64 odůvodnění nařízení č. 651/2014 zní následovně: „(2) Svým sdělením o modernizaci státní podpory v EU [COM(2012) 209 final, ze dne 8. května 2012] zahájila Komise širší přezkum pravidel státní podpory. K hlavním cílům této modernizace patří: […] ii) soustředit kontrolu ex ante, jíž Komise podrobuje opatření podpory, na případy s největším dopadem na vnitřní trh a současně posílit spolupráci členských států při vymáhání pravidel státní podpory […]. Ústředním prvkem modernizace státní podpory je pak přezkum nařízení [č. 800/2008]. (3) Toto nařízení by mělo umožnit lépe stanovovat priority činností v oblasti prosazování pravidel státní podpory, mělo by přinést větší zjednodušení a posílit transparentnost, účinné posuzování a kontrolu souladu s pravidly státní podpory na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie […] (4) Zkušenosti, které Komise získala při uplatňování nařízení [č. 800/2008], jí umožnily lépe stanovit podmínky, za nichž lze určité kategorie podpory považovat za slučitelné s vnitřním trhem, a rozšířit oblast působnosti blokových výjimek. Tyto zkušenosti též ukázaly nutnost posílit transparentnost, kontrolu a řádné posuzování režimů podpory značného rozsahu na základě jejich účinku na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu. (5) Obecné podmínky pro uplatňování tohoto nařízení by měly být stanoveny na základě souboru společných zásad, které zajišťují, aby podpora […] byla poskytována zcela transparentně, podléhala kontrolnímu mechanismu a pravidelnému hodnocení […] […] (64) Podpora na ochranu životního prostředí podle tohoto nařízení, která má podobu snížení daní podle směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny [(Úř. věst. 2003, L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405)], může životnímu prostředí prospět nepřímo. […] S cílem minimalizovat narušení hospodářské soutěže by měla být podpora poskytována stejným způsobem všem soutěžitelům, kteří se nacházejí v podobné faktické situaci. S cílem nezkreslovat signál o cenách, který má podnikům environmentální daň dávat, měly by mít členské státy možnost koncipovat režim úlev na daních tak, aby jeho základem byl mechanismus vyplácení pevné roční náhrady (vrácení daně).“
97

Soudní dvůr přitom již rozhodl, že pokud by se ke dni 31. prosince 1993 na dividendy vyplácené společností-rezidentem nerezidentním subjektům vztahovalo buď stejné zacházení jako na dividendy vyplácené rezidentním subjektům, nebo rozdílné zacházení, jež by bylo příznivější než zacházení s dividendami vyplácenými rezidentním subjektům, ale po tomto datu by bylo zavedeno osvobození od daně ve prospěch dividend vyplácených společnostem-rezidentům, bylo by třeba dojít k závěru, že nebylo splněno časové kritérium, jelikož základní prvek omezení volného pohybu kapitálu, a sice osvobození od daně, bylo zavedeno později, přičemž se odchyluje od logiky předchozí právní úpravy a zavádí se nový postup (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. dubna 2014, Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company, C‑190/12, EU:C:2014:249, body 50 až 52).
1

Svými kasačními opravnými prostředky se Evropská centrální banka (ECB), Evropská komise, jakož i Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin a Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV a Rikam Holding SA domáhají zrušení usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 12. září 2017, Fursin a další v. ECB (T‑247/16, nezveřejněné, dále jen „napadené usnesení“, EU:T:2017:623), kterým Tribunál zaprvé rozhodl, že není důvodné rozhodnout ve věci samé o žalobě podané Trasta Komercbanka, znějící na zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ECB/SSM/2016 – 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 ze dne 3. března 2016, o odebrání povolení Trasta Komercbanka (dále jen „sporné rozhodnutí“), a zadruhé zamítl námitku nepřípustnosti vznesenou ECB v rozsahu, v němž se týkala žaloby podané několika akcionáři Trasta Komercbanka, a sice F. Fursinem a F. Buimistersem, C & R Invest, Figon Co., GCK Holding Netherlands, jakož i Rikam Holding, znějící na zrušení tohoto rozhodnutí.
68

Nizozemské království zadruhé namítá, že tvrzená povinnost náhrady a zaplacení úroků z prodlení nemá oporu ani v unijní právní úpravě vlastních zdrojů, ani v rozhodnutích o ZZÚ z roku 1991 a z roku 2001. Pokud by tedy bylo připuštěno, že taková povinnost existuje, odporovalo by to zásadě právní jistoty. Nizozemské království dodává, že pokud Komise neprokáže, že Nizozemsko porušilo své povinnosti, které má podle unijního práva, nemůže se v tomto ohledu opírat ani o článek 5 Smlouvy o ES (později článek 10 ES a nyní čl. 4 odst. 3 SEU). Komise takový důkaz nepředložila a uvedla pouze to, že Nizozemsko nepostupovalo v souvislosti s protiprávním jednáním, kterého se dopustily dotčené ZZÚ, „vhodným způsobem“.
44

V bodě 31 uvedeného rozhodnutí Komise v souladu s článkem 875 prováděcího nařízení určila podmínky, za kterých mohou členské státy podle čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu v případech srovnatelné faktické a právní povahy upustit od dodatečného zaúčtování dovozního cla, následovně: „Žádosti o upuštění od dodatečného zaúčtování podané v zákonných lhůtách, které se týkají dovozu do Společenství z Anguilly, lze ze skutkového i právního hlediska k posuzovanému případu přirovnat tehdy, pokud jsou okolnosti, za kterých se dovoz uskutečnil, právně a skutkově srovnatelné s okolnostmi posuzovaného případu. Dotčené osoby nemusí být nikterak zapojeny do přepravy zboží ze země vývozu přes Anguillu až do okamžiku vstupu na celní území Společenství. Zboží musí nakoupit na základě smlouvy DDP (delivered duty paid). Tyto osoby musí vystupovat pouze jako dovozce zboží do Společenství nebo jako jeho zástupce. Konečně nesmí být považovány za osoby spojené s jejich dodavatelem, s vývozcem na Anguille, s osobami, které se podílely na přepravě zboží ze země vývozu do Společenství, nebo s vládou Anguilly. […] Dotčené osoby se konečně nesmí dopustit podvodného jednání nebo hrubé nedbalosti.“
(22)

Opravné prostředky proti evropskému vyšetřovacímu příkazu by měly být přinejmenším rovnocenné prostředkům, které jsou proti danému vyšetřovacímu úkonu k dispozici ve vnitrostátním případě. Členské státy by v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy měly zajistit uplatnitelnost těchto opravných prostředků, a to i prostřednictvím včasného informování každé zúčastněné strany o možnostech a způsobech jejich využití. […]
(viz bod 44)

Účelem požadavku řádnosti stanoveného v čl. 8 odst. 1 písm. f) rámcového rozhodnutí 2002/584 je informovat vykonávající justiční orgány o délce uloženého trestu odnětí svobody, pro který se žádá předání vyžádané osoby, a to prostřednictvím údajů, které mají těmto orgánům poskytnout minimální formální informace, jež jsou nezbytné k tomu, aby mohly rychle vyhovět evropskému zatýkacímu rozkazu tím, že neprodleně rozhodnou o předání (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 23. ledna 2018, Piotrowski,C‑367/16, EU:C:2018:27, body 58 a 59). Tento požadavek má vykonávajícímu justičnímu orgánu umožnit, jak uvedla generální advokátka v bodě 66 svého stanoviska, aby se přesvědčil o tom, že evropský zatýkací rozkaz spadá do oblasti působnosti tohoto rámcového rozhodnutí, a zejména ověřil, zda byl vydán k výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného se zbavením osobní svobody, jejichž délka přesahuje horní hranici 4 měsíců stanovenou v čl. 2 odst. 1 uvedeného rámcového rozhodnutí.

(viz body 50, 51)