(viz body 40–41, 43, 46–48)

Pokud jde o cíl bodu 4 odst. 2 přílohy IV aktu o přistoupení, jde zejména o to vyhnout se narušením fungování mechanismů stanovených společnou organizací trhu se zemědělskými produkty, zejména pak narušením, která mají vliv na tvorbu cen a jež jsou způsobena nashromážděním abnormálního množství zemědělských produktů v nových členských státech před jejich přistoupením k Unii. Kromě toho pro zachování užitečného účinku bodu 4 odst. 2 přílohy IV aktu o přistoupení je třeba mít za to, že cílem tohoto ustanovení je rovněž napravit důsledky narušení vyvolaných uvedením přebytečných zásob na vnitřní trh.

I když má Komise při provádění bodu 4 odst. 2 přílohy IV aktu o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii širokou posuzovací pravomoc, nemůže na základě tohoto ustanovení uložit novým členským státům prostou platební povinnost ve prospěch Společenství, aniž by tato povinnost mohla být považována za finanční příspěvek k pokrytí nákladů na odstranění přebytečných zásob z vnitřního trhu.

S bodem 4 odst. 2 přílohy IV aktu o přistoupení tak není slučitelná povinnost zaplatit finanční částku do rozpočtu Společenství uložená novým členským státům rozhodnutím 2007/361 o stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a o finančních důsledcích odstranění těchto zásob v souvislosti s přistoupením České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, jelikož systém odstranění přebytečných zásob zemědělských produktů stanovený tímto rozhodnutím není založen na zničení těchto přebytečných zásob nebo na jejich vývozu mimo vnitřní trh a povinnost nových členských států nést náklady na odstranění těchto přebytečných zásob je vyjádřena prostou povinností zaplatit do rozpočtu Společenství finanční částku vypočtenou podle objemu přebytečných zásob každého předmětného zemědělského produktu. Finanční částky stanovené rozhodnutím totiž odrážejí náklady, které by musel nést rozpočet Společenství, kdyby Společenství financovalo vývoz zjištěných přebytečných zásob mimo vnitřní trh. Rozhodnutí přitom o takovém vývozu nehovoří. Finanční částky uvedené v tomto rozhodnutí tak nelze považovat za protihodnotu nebo převzetí nákladů na určité operace k odstranění přebytečných zásob provedené Společenstvím. Jedná se o prostou povinnost zaplacení uloženou novým členským státům ve prospěch Společenství.

Nelze samozřejmě vyloučit, že existence povinnosti nových členských států odvést do rozpočtu Společenství finanční částku by mohla být považována za doplňkový mechanismus, v rámci systému fyzického odstranění přebytečných množství, který je nezbytný k zajištění toho, aby náklady nezbytné k zamezení případným narušením zemědělských trhů, která vyplývají z existence přebytků, jejichž odstranění z vnitřního trhu nebylo provedeno v souladu s pravidly stanovenými tímto systémem, nenesl rozpočet nebo producenti Společenství, ale dotyčné členské státy. Finanční částky uvedené v rozhodnutí 2007/361 však takovým doplňkovým mechanismem nejsou. Právě naopak, povinnost zaplatit tyto finanční částky nahrazuje odstranění dotčených přebytečných zásob z vnitřního trhu a představuje jediný mechanismus „odstranění“ stanovený napadeným nařízením. Tato povinnost sama o sobě nepřináší ani žádný přímý prospěch výrobcům ve Společenství.

(viz body 49–52, 75, 77, 79)