(viz bod 65)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 66)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 72-74)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 78-83, 104)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 106, 107)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 117, 121)

(viz body 122–138)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 140, 141, 143-145)

Z tohoto pohledu, pokud jde o otázku hmotněprávních ustanovení použitelných na právní situaci, která definitivně proběhla před uplynutím platnosti Smlouvy o ESUO, kontinuita unijního právního řádu a požadavky zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání ukládají, aby se hmotněprávní ustanovení přijatá na základě Smlouvy o ESUO použila na skutkové okolnosti spadající do jejich působnosti ratione materiae a ratione temporis. V tomto ohledu zásada legality trestných činů a trestů nevyžaduje, ve vztahu k rozhodnutí o uložení pokuty za porušení pravidel hospodářské soutěže, aby dotčený akt byl protiprávní nejen v okamžiku jeho spáchání, ale rovněž v okamžiku jeho formálního sankcionování.

(viz body 150, 151, 162, 210, 220)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 156-160, 167)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 163-166, 178, 181, 269)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 184-187)

(viz body 197, 223, 226)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 201)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 211-213)

Skutečnost, že v průběhu řady let se přijímala stejná chování v oblasti základní ceny, navýšení, platebních lhůt a kontrol či omezení výroby nebo prodeje, a že existují důkazy schůzek kontrolujících dohodnutá jednání, ukazuje, že situace na trhu byla neustále sledovaná a že byly tedy přijaty nové iniciativy, jestliže je dotčené podniky považovaly za nezbytné, takže nelze mluvit o krátkodobosti dotčených jednání.

(viz body 231-232)

(viz body 277, 280)

(viz body 285-288)

Viz znění rozhodnutí.

Práh 10 % celkového obratu dosaženého podnikem za předchozí hospodářský rok, jež je předmětem pokuty za porušení pravidel hospodářské soutěže, tedy práh stanovený čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 jako hranice uvedené pokuty, má zejména chránit podniky proti nadměrné výši pokuty, která by mohla zničit jejich hospodářskou podstatu. Z toho vyplývá, že práh se vztahuje nikoliv k období, ve kterém došlo k sankcionovanému protiprávnímu jednání, které může předcházet datu uložení pokuty o několik let, ale k období blízkému tomuto datu. Pokud se jeví, že několik adresátů rozhodnutí tvoří podnik ve smyslu hospodářské jednotky odpovědné za sankcionované protiprávní jednání, a to navíc k datu přijetí tohoto rozhodnutí, může být tato maximální výše vypočtena na základě celkového obratu tohoto podniku, tedy z kumulované sumy všech jeho částí. Naproti tomu, pokud se uvedený hospodářský subjekt mezitím rozpadne, každý z adresátů rozhodnutí má právo, aby se dotčený práh uplatnil na každého z nich jednotlivě. Z toho plyne, že pokud není prokázána existence hospodářské jednotky mezi podnikem a skupinou společností, které byla uložena pokuta, a pokud se dotčený podnik při uložení pokuty nachází v úpadku a nedosahuje tedy obratu, nelze mu uložit pokutu.

V tomto ohledu pouhá skutečnost, že osoby, které se podílí na kapitálu podniku, jsou zastoupeny rovněž v jeho správní radě, aniž by v ní měly většinu, neodůvodňuje závěr, že uvedení členové nadále vykonávali určující vliv na uvedený podnik v okamžiku uložení pokuty. Stejně tak tisková zpráva oznamující strategické partnerství mezi uvedenými členy a skupinou společností neumožňuje prokázat, k okamžiku přijetí rozhodnutí o uložení pokuty, existenci určujícího vlivu uvedených členů na danou skupinu. Ani samostatně zohledněná okolnost, že sídlo jedné společnosti odpovídá správnímu sídlu druhé společnosti, nemůže založit existenci hospodářské jednotky mezi uvedenými dvěma společnostmi.

(viz body 307, 308, 317, 318, 321, 324)