ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Společnosti Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Shipping Lines, IRISL Europe GmbH, Qeshm Marine Services & Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Marine Information Technology Development Co., Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., Hoopad Darya Shipping Agency a Valfajr 8th Shipping Line Co. ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie.
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. ledna 2019 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irsko)] – M.A., S.A., A.Z. v. The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General, Irsko

(Věc C-661/17) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Azylová politika - Kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Diskreční ustanovení - Kritéria pro posouzení“)

(2019/C 93/20)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court (Irsko)

Účastníci původního řízení

Žalobci: M.A., S.A., A.Z.

Žalovaní: The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Attorney General, Irsko

Výrok

1) Článek 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že členský stát určený jako „příslušný“ ve smyslu tohoto nařízení, oznámil záměr vystoupit z Evropské unie podle článku 50 SEU, nezavazuje členský stát, jenž rozhoduje o tom, který stát je takto příslušný, aby sám posoudil předmětnou žádost o ochranu na základě diskrečního ustanovení obsaženého v čl. 17 odst. 1.

2) Nařízení (EU) č. 604/2013 je třeba vykládat v tom smyslu, že nestanoví, že za určení státu, který je příslušný podle kritérií stanovených v tomto nařízení, a za uplatnění diskrečního ustanovení podle čl. 17 odst. 1 uvedeného nařízení musí být odpovědný tentýž vnitrostátní orgán.

3) Článek 6 odst. 1 nařízení (EU) č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby členský stát, který není příslušný podle kritérií stanovených tímto nařízením k posouzení žádosti o mezinárodní ochranu, zohlednil nejlepší zájem dítěte a sám posoudil žádost na základě čl. 17 odst. 1 uvedeného nařízení.

4) Článek 27 odst. 1 nařízení (EU) č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby bylo možné podat opravný prostředek proti rozhodnutí nevyužít možnosti podle čl. 17 odst. 1 tohoto nařízení, což nemá vliv na to, že toto rozhodnutí lze napadnout v rámci žaloby proti rozhodnutí o přemístění.

5) Článek 20 odst. 3 nařízení (EU) č. 604/2013 nařízení Dublin III musí být vykládán v tom smyslu, že není-li prokázán opak, toto ustanovení zakládá domněnku, že je v nejlepším zájmu dítěte řešit situaci tohoto dítěte společně se situací jeho rodičů.

(1) Úř. věst. C 42, 5.2.2018.
3)

Článek 63 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, podle které jsou příjmy dosažené společností usazenou ve třetí zemi, jež neplynou z vlastní činnosti této společnosti, jako jsou příjmy kvalifikované jako „mezitímní příjmy povahy kapitálového vkladu“ ve smyslu této právní úpravy, započteny úměrně drženému podílu do základu daně osoby povinné k dani — rezidenta v tomto členském státě, pokud tato osoba povinná k dani má podíl ve výši nejméně 1 % v uvedené společnosti a pokud tyto příjmy podléhají v této třetí zemi nižší úrovni zdanění než v dotyčném členském státě, ledaže by existoval právní rámec stanovující zejména smluvní závazky, jež by daňové orgány uvedeného členského státu opravňovaly k tomu, aby případně přezkoumaly věrohodnost informací o této společnosti, jež byly předloženy k prokázání, že účast uvedené osoby povinné k dani v posledně zmíněné společnosti nevyplývá z vykonstruovaného opatření.
C 139/15

Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeits- und Sozialgericht Wien — Rakousko) — BUAK Bauarbeiter-Urlaubs- u. Abfertigungskasse v. Gradbeništvo Korana d.o.o.

(Věc C-579/17) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 1 odst. 1 - Působnost - Občanské a obchodní věci - Článek 1 odst. 2 - Vyloučené věci - Sociální zabezpečení - Článek 53 - Žádost o vydání osvědčení o tom, že rozhodnutí vydané původním soudem je vykonatelné - Rozsudek o pohledávce, kterou tvoří příplatky za náhradu mzdy za dobu dovolené, kterou má orgán sociálního zabezpečení vůči zaměstnavateli z důvodu vysílání pracovníků - Výkon soudní činnosti soudem, jenž věc projednává“)

(2019/C 139/13)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Arbeits- und Sozialgericht Wien

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: BUAK Bauarbeiter-Urlaubs- u. Abfertigungskasse

Žalovaná: Gradbeništvo Korana d.o.o.

Výrok

Článek 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že žaloba na zaplacení pohledávky, kterou tvoří příplatky za náhradu mzdy za dobu dovolené, kterou má kolektivní orgán veřejného práva vůči zaměstnavateli z důvodu vyslání pracovníků do členského státu, ve kterém se nenachází jejich obvyklé pracoviště, nebo v rámci poskytnutí pracovních sil do tohoto členského státu, nebo vůči zaměstnavateli, jehož sídlo se nachází mimo území uvedeného členského státu z důvodu zaměstnávání pracovníků s obvyklým pracovištěm v tomto členském státě, spadá do působnosti tohoto nařízení, pokud se podmínky pro podání takové žaloby neodchylují od ustanovení obecného práva a zejména nevylučují možnost soudu, který věc projednává, přezkoumat opodstatněnost údajů, z nichž vychází určení uvedené pohledávky, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

(1) Úř. věst. C 424, 11.12.2017.
Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. března 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Unareti SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico a další

(C-702/17) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Vnitřní trh se zemním plynem - Koncese na veřejnou službu distribuce - Předčasné ukončení koncesí na konci přechodného období - Náhrada, kterou nový koncesionář dluží bývalému koncesionáři - Zásada právní jistoty“)

(2019/C 187/26)

Jednací jazyk: italština

Předkládající soud

Consiglio di Stato

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Unareti SpA

Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per gli Affari Regionali, Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico — Sede di Milano, Presidenza del Consiglio dei Ministri — Conferenza Stato Regioni ed Unificata, Ministero per gli affari regionali, Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie, Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali

Výrok

Unijní právo upravující koncese na veřejné služby ve spojení se zásadou právní jistoty musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která pozměňuje normativní rámec pro výpočet náhrady, na kterou mají nárok držitelé koncesí na distribuci zemního plynu, které byly uděleny bez soutěže, z důvodu, že uvedené koncese byly předčasně ukončeny proto, aby byly znovu uděleny po zajištění soutěže.

(1) Úř. věst. C 112, 26. 3. 2018.
Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. března 2019 — Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. v. Rada Evropské unie, Evropská komise

(Věc C-237/17 P) (1)

(„Kasační opravný prostředek - Subvence - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny - Konečné vyrovnávací clo - Nařízení (ES) č. 597/2009“)

(2019/C 187/11)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power Group Co. Ltd, dříve Csi Solar Power (China) Inc. (zástupci: J. Bourgeois a A. Willems, avocats, a S. De Knop, M. Meulenbelt a B. Natens, advocaten)

Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupkyně: H. Marcos Fraile, zmocněnkyně, ve spolupráci s N. Tuominen, avocată), Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche, J.-F. Brakeland a N. Kuplewatzky, zmocněnci)

Výrok

1) Kasační opravné prostředky se zamítají.

2) Společnostem Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu) Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang) Inc., Csi Cells Co. Ltd a Csi Solar Power Group Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s hlavním kasačním opravným prostředkem.

3) Evropská komise ponese vlastní náklady řízení související s hlavním kasačním opravným prostředkem.

4) Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s vedlejším kasačním opravným prostředkem.

5) Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení související s vedlejším kasačním opravným prostředkem.

(1) Úř. věst. C 239, 24.7.2017.
1)

Irsko nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají: — z čl. 3 odst. 1 a 2 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008, jakož i z přílohy I A a poznámky pod čarou 1 této směrnice, ve znění pozdějších změn, tím, že nezajistilo, aby vody shromažďované v kombinované soustavě městských odpadních a dešťových vod byly zadrženy a odváděny k čištění v souladu s požadavky uvedené směrnice, ve znění pozdějších změn, pokud jde o aglomerace Athlone, Cork City, Enniscorthy (s výjimkou townland of Killagoley), Fermoy, Mallow, Midleton, Ringaskiddy a Roscommon Town; — z čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice 91/271, ve znění nařízení č. 1137/2008, ve spojení s článkem 10 a přílohou 1 B této směrnice, ve znění pozdějších změn, tím, že nezajistilo sekundární nebo jiné rovnocenné čištění, pokud jde o aglomerace Arklow, Athlone, Ballybofey/Stranorlar, Cobh, Cork City, Enfield, Enniscorthy, Fermoy, Killybegs, Mallow, Midleton, Passage/Monkstown, Rathcormac, Ringaskiddy, Ringsend, Roscommon Town, Shannon Town, Tubbercurry a Youghal; — z čl. 5 odst. 2 a 3 směrnice 91/271, ve znění nařízení č. 1137/2008, ve spojení s článkem 10 a přílohou 1 B této směrnice, ve znění pozdějších změn, tím, že nezajistilo, aby městské odpadní vody odváděné stokovými soustavami aglomerací Athlone, Cork City, Dundalk, Enniscorthy (s výjimkou townland of Killagoley), Fermoy, Killarney, Killybegs, Longford, Mallow, Midleton, Navan, Nenagh, Portarlington, Ringsend, Roscrea a Tralee byly před vypuštěním do citlivých oblastí čištěny podle přísnějších požadavků, než jaké jsou stanoveny v článku 4 uvedené směrnice, ve znění pozdějších změn, a v souladu s požadavky přílohy 1 B téže směrnice, ve znění pozdějších změn, a — z článku 12směrnice 91/271, ve znění nařízení č. 1137/2008, tím, že nezajistilo, aby vypouštění odpadních vod z čistíren městských odpadních vod v aglomeracích Arklow a Castlebridge podléhalo předem vydaným předpisům nebo předem uděleným zvláštním povolením.
1)

Italská republika tím, že nepřijala stran skládek v Aviglianu (oblast Serre Le Brecce), Ferrandině (oblast Venita), v Genzanu di Lucania (oblast Matinella), v Latronicu (oblast Torre), v Laurii (oblast Carpineto), v Maratee (oblast Montescuro), v Moliternu (oblast Tempa La Guarella), dvou skládek v Potenze (oblast Montegrosso-Pallareta), skládky v Rapolle (oblast Albero in Piano), v Roccanově (oblast Serre), v Sant’Angelu Le Fratte (oblast Farisi), v Campotostu (oblast Reperduso), v Capistrellu (oblast Trasolero), ve Francaville (Valle Anzuca), v Aquile (oblast Ponte delle Grotte), v Andrie (D’Oria G. & C. Snc), v Canose (CO.BE.MA), v Bisceglie (CO.GE.SER), v Andrie (F.lli Acquaviva), v Trani (BAT-Igea Srl), v Torviscose (společnost Caffaro), v Atelle (oblast Cafaro), v Corletu Perticara (oblast Tempa Masone), v Marsicu Nuovo (oblast Galaino), v Matere (oblast La Martella), v Pescopaganu (oblast Domacchia), v Rioneru in Volture (oblast Ventaruolo), v Salandre (oblast Piano del Governo), v San Mauru Forte (oblast Priati), v Senise (oblast Palomabara), v Titu (oblast Aia dei Monaci), v Titu (oblast Valle del Forno), v Capestranu (oblast Tirassegno), v Castellaltu (oblast Colle Coccu), v Castelvecchiu Calvisio (oblast Termine), v Corfiniu (oblast Cannucce), v Corfiniu (oblast Case querceto), v Moscianu S. Angelo (oblast Santa Assunta), v S. Omeru (oblast Ficcadenti), v Montecorvinu Pugliano (oblast Parapoti), v San Bartolomeu in Galdo (oblast Serra Pastore), v Triviganu (dříve Cava Zof) a v Torviscose (oblast La Valletta), veškerá nezbytná opatření, aby v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů byl v co nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 této směrnice povolení k pokračování provozu, nebo tím, že nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby ty z uvedených skládek, které povolení k pokračování v provozu obdržely, byly uvedeny do souladu s uvedenou směrnicí, aniž jsou dotčeny podmínky stanovené v příloze I bodu 1 téže směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. b) a c) směrnice 1999/31.
C 206/2

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Repsol Butano SA (C-473/17), DISA Gas SAU (C-546/17) v. Administración del Estado

(Spojené věci C-473/17 a C-546/17) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Energetika - Odvětví zkapalněného ropného plynu (LPG) - Ochrana spotřebitelů - Povinnost obecného hospodářského zájmu - Maximální prodejní cena lahví na plyn - Povinná distribuce do domácností - Článek 106 SFEU - Směrnice 2003/55/ES, 2009/73/ES a 2006/123/ES - Výklad rozsudku ze dne 20. dubna 2010, Federutility a další (C- 265/08, EU:C:2010:205) - Zásada proporcionality“)

(2019/C 206/02)

Jednací jazyk: španělština

Předkládající soud

Tribunal Supremo

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Repsol Butano SA (C-473/17), DISA Gas SAU (C-546/17)

Žalovaná: Administración del Estado

za přítomnosti: Redexis Gas SL, Repsol Butano SA (C-546/17)

Výrok

Podmínka přiměřenosti uvedená v čl. 15 odst. 3 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takovým opatřením, jako jsou opatření dotčená ve věci v původním řízení, která stanovují maximální cenu zkapalněných ropných plynů v lahvích a ukládají některým subjektům distribuci tohoto plynu do domácností, pokud jsou tato opatření zachována pouze po omezenou dobu a nepřekračují meze toho, co je nezbytné k dosažení sledovaného cíle obecného hospodářského zájmu.

(1) Úř. věst. C 382, 13.11.2017

Úř. věst. C 412, 4.12.2017.
3)

Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že se oblast jeho působnosti vztahuje na otázku, zda článek 4 Listiny základních práv Evropské unie brání přemístění žadatele o mezinárodní ochranu podle článku 29 nařízení č. 604/2013 do členského státu, který je na základě tohoto nařízení obvykle příslušným k posouzení jeho žádosti o mezinárodní ochranu, pokud by v případě poskytnutí takové ochrany v tomto členském státě byl tento žadatel vystaven vážnému riziku, že bude podroben nelidskému či ponižujícímu zacházení ve smyslu tohoto článku 4 kvůli předvídatelným životním podmínkám, v nichž by se ocitl jakožto osoba požívající mezinárodní ochrany v uvedeném členském státě. Článek 4 Listiny základních práv musí být vykládán v tom smyslu, že takovému přemístění žadatele o mezinárodní ochranu nebrání, ledaže by soud, který rozhoduje o opravném prostředku, kterým je napadeno rozhodnutí o přemístění, na základě objektivních, spolehlivých, přesných a řádně aktualizovaných údajů a s ohledem na standard ochrany základních práv zaručený unijním právem konstatoval skutečnou existenci tohoto rizika pro tohoto žadatele z toho důvodu, že v případě přemístění by se uvedený žadatel ocitl nezávisle na své vůli a osobní volbě v situaci silné materiální deprivace.
3)

Za předpokladu, že vnitrostátní ustanovení nelze vykládat způsobem, který je v souladu se směrnicí 2000/78, je vnitrostátní soud povinen v rámci svých pravomocí zajistit právní ochranu, která pro jednotlivce vyplývá z této směrnice, a zaručit její plný účinek, přičemž v případě potřeby neuplatní žádné odporující vnitrostátní ustanovení. Unijní právo je třeba vykládat v tom smyslu, že pokud byla zjištěna diskriminace, která je v rozporu s unijním právem, a dokud nebyla přijata opatření obnovující rovné zacházení, obnova rovného zacházení v takovém případě, jako je případ dotčený v původním řízení, předpokládá, že úředníkům znevýhodněným dřívějším systémem odměňování a služebního postupu budou přiznány stejné výhody, jako jsou výhody, které plynuly úředníkům zvýhodněným tímto systémem, pokud jde jak o zohlednění období služby dosažených před dovršením věku 18 let, tak o postup v platových stupních, a v důsledku toho poskytnutí peněžité náhrady diskriminovaným úředníkům ve výši rozdílu mezi částkou odměny, kterou by měl dotyčný úředník obdržet, pokud by nebyl diskriminován, a částkou odměny, kterou skutečně dostal.
C 263/7

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos — Řecko) — Ellinika Nafpigeia AE v. Panagiotis Anagnostopoulos a další

(Věc C-664/17) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2001/23/ES - Oblast působnosti - Převod části podniku - Zachování práv zaměstnanců - Pojem „převod“ - Pojem „hospodářská jednotka“ - Převod části hospodářské činnosti mateřské společnosti na nově založenou dceřinou společnost - Identita - Samostatnost - Výkon hospodářské činnosti - Kritérium trvalosti výkonu hospodářské činnosti - Obstarávání výrobních faktorů od třetího subjektu - Úmysl provést likvidaci převedené jednotky“)

(2019/C 263/08)

Jednací jazyk: řečtina

Předkládající soud

Areios Pagos

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: Ellinika Nafpigeia AE

Odpůrci: Panagiotis Anagnostopoulos a další

za účasti: Syllogos Ergazomenon Nafpigeion Skaramagka, I TRIAINA, Panellinia Omospondia Ergatoÿpallilon Metallou (POEM), Geniki Synomospondia Ergaton Ellados (GSEE)

Výrok

Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů a zejména její čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) musí být vykládána v tom smyslu, že se vztahuje na převod výrobní jednotky, kdy převodce, nabyvatel nebo obě tyto osoby společně postupují tak, aby nabyvatel vykonával hospodářskou činnost, kterou vykonával převodce, ale jejich cílem zároveň je, aby následně došlo k zániku samotného nabyvatele v rámci likvidace, a kdy předmětná jednotka není naprosto samostatná, jelikož není schopná dosáhnout svého hospodářského cíle, neobstarává-li si výrobní faktory od třetího subjektu, a to za podmínky — jejíž naplnění musí ověřit předkládající soud — že je zaprvé dodržena obecná zásada unijního práva, podle níž převodce a nabyvatel nesmí usilovat o to, aby podvodně a zneužívajícím způsobem získali výhody, které by jim mohly plynout ze směrnice 2001/23, a zadruhé má dotčená výrobní jednotka dostatečné záruky, které jí zajišťují přístup k výrobním faktorům třetího subjektu tak, aby nebyla závislá na jeho jednostranně přijatých ekonomických rozhodnutích.

(1) Úř. věst. C 32, 29.1.2018.
1)

Článek 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být s ohledem na Listinu základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že výrobce zvukových záznamů se na základě svého výlučného práva udělit svolení nebo zakázat rozmnožování svého zvukového záznamu může bránit tomu, aby třetí osoba použila byť jen velmi krátký zvukový vzorek z jeho zvukového záznamu a začlenila ho do jiného zvukového záznamu, ledaže je do něj tento vzorek začleněn v pozměněné a při poslechu nerozpoznatelné podobě.
1)

Článek 1 odst. 2 písm. a) první odrážka a čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí musí být vykládány v tom smyslu, že opětovné zahájení průmyslové výroby elektřiny v odstavené jaderné elektrárně na dobu téměř deseti let s tím důsledkem, že je o deset let odloženo datum původně stanovené vnitrostátním zákonodárcem pro její deaktivaci a ukončení činnosti, a odložení termínu původně stanoveného týmž zákonodárcem pro deaktivaci a zastavení průmyslové výroby elektřiny činné elektrárny rovněž o deset let, což jsou opatření zahrnující práce pro modernizaci dotčených elektráren, jež mohou ovlivnit fyzický stav dotyčných míst, představují „záměr“ ve smyslu této směrnice, který musí v zásadě, a s výhradou ověření, jehož provedení přísluší předkládajícímu soudu, podléhat posouzení vlivů na životní prostředí před přijetím těchto opatření. Okolnost, že provádění těchto opatření vyžaduje pro jednu ze dvou dotyčných elektráren přijetí pozdějších aktů, jako je vydání nového individuálního povolení k výrobě elektřiny pro průmyslové účely, není v tomto ohledu určující. Práce, které jsou nerozlučně spojeny s uvedenými opatřeními, musejí také podléhat takovému posouzení před přijetím týchž opatření, pokud, což musí ověřit předkládající soud, jejich povaha a jejich potenciální vlivy na životní prostředí jsou v této fázi dostatečně identifikovatelné.
—

výjimky nebyly předmětem vyhodnocení stavu populací příslušného druhu z hlediska ochrany, jakož i dopadu, který by zamýšlená výjimka mohla na tento stav mít, na úrovni území tohoto členského státu, nebo případně na úrovni příslušné biogeografické oblasti, pokud hranice tohoto členského státu protínají více biogeografických oblastí, nebo i pokud to vyžaduje přirozený areál rozšíření druhu a je to možné, na přeshraniční úrovni, a