ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Řízení – Předložení věci Tribunálu na základě rozhodčí doložky – Smlouva uzavřená mezi Komisí a partnerstvím bez právní subjektivity zřízeným podle práva Anglie a Walesu – Žaloba Komise proti partnerství jako takovému – Nepřípustnost žaloby (Článek 238 ES) (viz body 50–53)

2. Řízení – Předložení věci Tribunálu na základě rozhodčí doložky – Smlouva uzavřená mezi Komisí a partnerstvím k provedení akce v rámci rámcového programu „Kultura 2000“ – Nedodržení závazků vyplývajících ze smlouvy – Předložení neuznatelných faktur – Vrácení přeplatku zvýšeného o úroky z prodlení (Článek 238 ES) (viz body 58–71)

Subject of the case

Předmět

Žádost Komise založená na rozhodčí doložce ve smyslu článku 238 ES, směřující k rozhodnutí ukládajícímu New Acoustic Music Association a A. H. Hildibrandsdottir vrátit část částky vyplacených záloh i úroky z prodlení, na základě smlouvy č. 2003-1895/001-001, k provedení akce „CLT2003/A1/GB-317 – European Music Roadwork“, v rámci rámcového programu „Kultura 2000“, zřízeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady 508/2000/ES ze dne 14. února 2000 (Úř. věst. L 63, s. 1; Zvl. vyd. 16/01, s. 97)

Výrok

Výrok

1) Žaloba je nepřípustná v rozsahu, v němž směřuje proti New Acoustic Music Association.

2) Anně Hildur Hildibrandsdottir se jakožto člence partnerství New Acoustic Music Association ukládá povinnost vrátit Evropské komisi částku 31 136,23 eur zvýšenou o úroky z prodlení v sazbě 7,70 % per annum počítané ode dne 14. ledna 2008 až do úplného splacení dluhu.

3) Anně Hildur Hildibrandsdottir se ukládá náhrada nákladů řízení.

4) Žádost A. H. Hildibrandsdottir o právní pomoc se zamítá.
Keywords

Summary



Keywords

1. Ochranná známka Společenství – Vyjádření třetích stran a námitky – Průzkum námitek – Důkaz o užívání starší ochranné známky – Skutečné užívání – Pojem

(Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 42 odst. 2 a 3)

2. Ochranná známka Společenství – Vyjádření třetích stran a námitky – Průzkum námitek – Důkaz o užívání starší ochranné známky – Skutečné užívání – Pojem – Kritéria pro posouzení

(Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 42 odst. 2 a 3)

Summary

1. Podle judikatury je ochranná známka skutečně užívána, je-li užívána v souladu se svou hlavní funkcí, kterou je zaručit totožnost původu výrobků nebo služeb, pro které byla zapsána, aby vytvořila nebo zachovala odbyt pro tyto výrobky a služby, s vyloučením symbolického užití, které slouží pouze k zachování práv plynoucích z ochranné známky. Navíc podmínka týkající se skutečného užívání ochranné známky vyžaduje, aby byla ochranná známka tak, jak je chráněna na relevantním území, užívána veřejně a navenek.

Třebaže pojem skutečné užívání tedy brání jakémukoli minimálnímu a nedostatečnému užívání k tomu, aby se mělo za to, že ochranná známka je na určitém trhu reálně a skutečně užívána, nic to nemění na tom, že cílem požadavku skutečného užívání není vyhodnocení obchodního úspěchu ani kontrola hospodářské strategie podniku nebo to, aby byla ochrana ochranných známek vyhrazena pouze jejich obchodnímu využití, které je kvantitativně rozsáhlé.

(viz body 25–26)

2. K přezkumu skutečného užívání dotčené ochranné známky je třeba v projednávaném případě provést globální posouzení dokumentů, které byly založeny do spisu, se zohledněním všech relevantních faktorů projednávaného případu. Takové posouzení musí být založeno na souhrnu skutečností a okolností způsobilých prokázat její skutečné obchodní využívání, zvláště na užívání, která jsou v dotyčném hospodářském odvětví považována za odůvodněná za účelem udržení nebo získání podílu na trhu pro výrobky nebo služby chráněné ochrannou známkou, na druhu těchto výrobků nebo služeb, znacích daného trhu a na rozsahu a četnosti užívání ochranné známky.

Ohledně rozsahu užívání dotčené ochranné známky je třeba přihlédnout zejména jednak k obchodnímu objemu představovanému souhrnem všech úkonů spojených s užíváním, a jednak k délce časového období, během kterého došlo k úkonům spojeným s užíváním, jakož i k četnosti těchto úkonů. Toto posouzení předpokládá určitou vzájemnou závislost mezi zohledňovanými faktory. Nízký objem výrobků nebo služeb uváděných na trh pod uvedenou ochrannou známkou tak může být vyvážen větší četností nebo určitou časovou stálostí při užívání této ochranné známky a naopak.

Čím je však objem obchodního využívání ochranné známky omezenější, tím je nezbytnější, aby majitel ochranné známky dodal doplňující údaje, které mohou rozptýlit případné pochybnosti o skutečném užívání dotyčné ochranné známky.

Skutečné užívání ochranné známky mimoto nelze prokázat na základě pravděpodobnosti nebo domněnek, ale musí se zakládat na konkrétních a objektivních okolnostech, které prokazují skutečné a dostatečné užívání ochranné známky na dotčeném trhu.

(viz body 27–30)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ochranná známka Společenství – Vyjádření třetích stran a námitky – Průzkum námitek – Důkaz o užívání starší ochranné známky – Skutečné užívání – Pojem

(Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 42 odst. 2 a 3)

2. Ochranná známka Společenství – Vyjádření třetích stran a námitky – Průzkum námitek – Důkaz o užívání starší ochranné známky – Skutečné užívání – Pojem – Kritéria pro posouzení

(Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 42 odst. 2 a 3)

Summary

1. Podle judikatury je ochranná známka skutečně užívána, je-li užívána v souladu se svou hlavní funkcí, jíž je zaručit totožnost původu výrobků nebo služeb, pro které byla zapsána, aby vytvořila nebo zachovala odbyt pro tyto výrobky a služby, s vyloučením symbolického užití, jež slouží pouze k zachování práv plynoucích z ochranné známky. Podmínka týkající se skutečného užívání ochranné známky navíc vyžaduje, aby ochranná známka byla tak, jak je chráněna na relevantním území, užívána veřejně a navenek.

Třebaže pojem skutečné užívání tedy brání jakémukoli minimálnímu a nedostatečnému užívání k tomu, aby se mělo za to, že ochranná známka je na určitém trhu reálně a skutečně užívána, nic to nemění na tom, že cílem požadavku skutečného užívání není vyhodnocení obchodního úspěchu ani kontrola hospodářské strategie podniku nebo to, aby byla ochrana ochranných známek vyhrazena pouze jejich obchodnímu využití, které je kvantitativně rozsáhlé.

(viz body 25–26)

2. K přezkumu skutečného užívání dotčené ochranné známky je třeba v projednávaném případě provést globální posouzení dokumentů, které byly založeny do spisu, se zohledněním všech relevantních faktorů projednávaného případu. Takové posouzení musí být založeno na souhrnu skutečností a okolností, které jsou způsobilé prokázat její skutečné obchodní využívání, zvláště na užívání, která jsou v dotyčném hospodářském odvětví považována za odůvodněná za účelem udržení nebo získání podílu na trhu pro výrobky nebo služby chráněné ochrannou známkou, na druhu těchto výrobků nebo služeb, znacích daného trhu a na rozsahu a četnosti užívání ochranné známky.

Ohledně rozsahu užívání dotčené ochranné známky je třeba přihlédnout zejména k obchodnímu objemu představovanému souhrnem všech úkonů spojených s užíváním, a dále k délce časového období, během kterého došlo k úkonům spojeným s užíváním, jakož i k četnosti těchto úkonů. Toto posouzení předpokládá určitou vzájemnou závislost mezi zohledňovanými faktory. Nízký objem výrobků nebo služeb uváděných na trh pod uvedenou ochrannou známkou tak může být vyvážen větší četností nebo určitou časovou stálostí při užívání této ochranné známky a naopak.

Čím je však objem obchodního využívání ochranné známky omezenější, tím je nezbytnější, aby majitel ochranné známky dodal doplňující údaje, které mohou rozptýlit případné pochybnosti o skutečném užívání dotyčné ochranné známky.

Skutečné užívání ochranné známky mimoto nelze prokázat na základě pravděpodobnosti nebo domněnek, ale musí se zakládat na konkrétních a objektivních okolnostech, které prokazují skutečné a dostatečné užívání ochranné známky na dotčeném trhu.

(viz body 27–30)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Ochranná známka Společenství – Vyjádření třetích stran a námitky – Přezkum námitek – Důkaz užívání starší ochranné známky – Lhůta stanovená Úřadem – Předložení dodatečných důkazních materiálů po uplynutí lhůty, avšak v případě nových skutečností – Přípustnost (Nařízení Komise č. 2868/95, čl. 1, pravidlo 22 odst. 1) (viz body 27, 31)

2. Ochranná známka Společenství – Vyjádření třetích stran a námitky – Přezkum námitek – Důkaz užívání starší ochranné známky – Skutečné užívání – Pojem – Kritéria pro posouzení (Nařízení Rady č. 207/09, čl. 42 odst. 2 a 3) (viz body 51–53)

3. Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Relativní důvody zamítnutí – Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby – Nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou [Nařízení Rady č. 207/09, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz body 87, 94, 97)

Subject of the case

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. července 2009 (věc R 1051/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Vallis K. – Vallis A. & Co. OE a New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG

Výrok

Výrok

1) Žaloba se zamítá.

2) Společnosti New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Ochranná známka Společenství

–

Vzdání se, zrušení a neplatnost

–

Absolutní důvody neplatnosti

–

Zápis v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 [Nařízení Rady č. 40/9,4 čl. 7 odst. 1 písm c), a čl. 51 odst. 1 písm. a)] (viz body 28

–

31)

Subject of the case

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. března 2009 (věc R 230/2007‑4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Rügen Fisch AG et Schwaaner Fischwaren GmbH

Výrok

Výrok

1) Žaloba se zamítá.

2) SGL Carbon AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
Právní účinky může vyvolávat, a tudíž nepříznivě zasahovat do právního postavení, pouze výrok rozhodnutí, a to nehledě na důvody, na nichž toto rozhodnutí spočívá. Naopak posouzení uvedené v odůvodnění rozhodnutí nemůže být jako takové předmětem žaloby na neplatnost a může podléhat kontrole legality soudu Unie pouze tehdy, pokud jakožto odůvodnění aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení představuje nezbytný podklad pro výrok tohoto aktu.

I když výrok rozhodnutí výslovně nezamítá žádost formulovanou příjemcem, z hlavního odůvodnění rozhodnutí může nicméně vyplývat, že orgán, jenž je autorem aktu, zaujal jednoznačné stanovisko k této žádosti a zamítl ji. V takovém případě je tedy třeba konstatovat, že rozhodnutí má závazné právní účinky, které v tomto ohledu nepříznivě zasahují do právního postavení příjemce.

(viz body 44–46)
Vzhledem ke znění čl. 18 odst. 1 nařízení č. 1/2003 a k jeho účelu, a v souladu s výše uvedenými zásadami, vyšetřovací pravomoci upravené tímto ustanovením podléhají pouze požadavku nezbytnosti požadovaných informací posuzovaných Komisí za účelem ověření domněnek protiprávního jednání, které odůvodňují provedení šetření a v projednávané věci zejména odhalení zneužívání dominantního postavení zakázaného článkem 82 ES a článkem 102 SFEU. A tak jakýkoli výklad čl. 18 odst. 1 nařízení č. 1/2003, v jehož důsledku by bylo Komisi v zásadě zakázáno vyžadovat od podniku informace týkající se období, během něhož se na něj unijní pravidla hospodářské soutěže nevztahovala, třebaže jsou takovéto informace nezbytné pro účely odhalení případného porušení zmíněných pravidel od okamžiku, kdy na něj použitelná byla, by toto ustanovení mohl zbavit užitečného účinku a byl by v rozporu s povinností Komise pečlivě a nestranně zkoumat veškeré relevantní okolnosti projednávané věci. Proto je třeba zamítnout argumenty, podle nichž Komise v zásadě nemohla vycházet z informací, které se týkaly jednání podniku v době před přistoupením členského státu, v němž má své sídlo, k Unii, pro posouzení slučitelnosti jeho praktik uskutečněných po zmíněném přistoupení s unijními pravidly hospodářské soutěže.

V rámci řízení směřujícího ke zjištění porušení článku 82 ES nebo článku 102 SFEU nemohou být informace a dokumenty z doby předcházející okamžiku přístupu státu k Unii považovány za v zásadě irelevantní k tomu, aby mohla Komise posoudit případné zneužití dominantního postavení podnikem usazeným v tomto státě, z toho důvodu, že zjištění takovýchto protiprávních jednání může vycházet pouze z objektivních údajů pocházejících z doby následující po protiprávním jednání.

Zejména informace a dokumenty, a to i z doby předcházející protiprávnímu jednání, které by byly s to prokázat vylučovací strategii podniku, mohou Komisi napomoci určit závažnost případného protiprávního jednání, a mohou tedy být považovány za nezbytné k tomu, aby Komisi umožnily splnit úkoly, které jí ukládá nařízení č. 1/2003, ve smyslu čl. 18 odst. 1 zmíněného nařízení. Proto okolnost, že pojem zneužití dominantního postavení má objektivní obsah a nepředpokládá úmysl škodit, nevede k tomu, že by se bylo možno domnívat, že by úmysl uchýlit se k jednání neslučujícímu se s hospodářskou soutěží na základě výkonnosti byl vždy irelevantní, neboť tento úmysl může být vždy zohledněn na podporu závěru, že se dotyčný podnik dopustil zneužití dominantního postavení, i když by takový závěr měl v prvé řadě spočívat na objektivním zjištění faktického uskutečňování zneužívajícího jednání. Komise má tedy právo zkoumat interní dokumentaci dotčených podniků, neboť tato dokumentace je s to prokázat, že vyloučení hospodářské soutěže bylo zamýšleno, anebo naopak naznačuje možnost jiného vysvětlení zkoumaných praktik.

(viz body 60–62)
ROZSUDEK TRIBUNÁLU

(kasační senát)

6. března 2012

Evropská komise

v.

Amerigo Liotti

„Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnocení za rok 2006 — Obecná prováděcí ustanovení — Jednotné uplatňování pravidel hodnocení na základě konzultací“

Předmět:

Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 17. února 2009, Liotti v. Komise (F‑38/08, Sb. VS s. I‑A‑1‑25 a II‑A‑1‑103), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

Rozhodnutí:

Kasační opravný prostředek se zamítá. Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Amerigem Liottim v rámci tohoto řízení.

Shrnutí

Úředníci – Hodnocení – Posudek o vývoji služebního postupu – Obecná prováděcí ustanovení zavádějící společná pravidla hodnocení pro všechna generální ředitelství – Provádění hodnocení bez zohlednění pravidel hodnocení – Protiprávnost

(Služební řád úředníků, článek 43)

Hodnocení způsobilosti, výkonnosti a chování každého úředníka ve službě, byť by bylo podložené a odůvodněné, které by bylo provedeno bez zohlednění nebo s nedostatečným zohledněním pravidel hodnocení, by se již z povahy věci odchylovalo od kritérií posuzování, která jsou společná pro všechny úředníky v rámci téhož generálního ředitelství, která jsou stanovena uvedenými pravidly, a jednalo by se o leckdy neúplné nebo subjektivní posouzení ze strany každého hodnotitele a spolupodepisujícího úředníka. Posudek o vývoji služebního postupu vypracovaný bez zohlednění pravidel hodnocení tedy nemůže být totožný s posudkem, v jehož případě by tato pravidla použita byla.

Obtíže související s dokazováním v oblasti hodnocení úředníků dále brání tomu, aby byl úředník, který napadá posudek o vývoji služebního postupu, povinen prokazovat, že kdyby hodnotitelé a spolupodepisující úředníci pravidla hodnocení použili, mohl by být uvedený posudek odlišný.

(viz body 48 a 49)
(viz body 37–38, 40–42)

Soudní přezkum výkonu posuzovací pravomoci, kterou má Komise pro účely uplatnění čl. 87 odst. 3 písm. c) ES, se omezuje na prověření, že byla dodržena procesní pravidla a pravidla týkající se odůvodnění, jakož i na přezkum věcné správnosti skutkových zjištění a neexistence nesprávného právního posouzení, zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu nebo zneužití pravomoci. Tribunál musí kromě toho rovněž ověřit, zda požadavky, které si Komise stanovila v těchto Pokynech, byly splněny. Soudu Unie naproti tomu nepřísluší, aby namísto Komise provedl přezkum, který nikdy neprovedla, a aby odhadl závěry, ke kterým by na konci tohoto přezkumu dospěla.

Komise má pro účely uplatnění čl. 87 odst. 3 písm. c) ES širokou posuzovací pravomoc, jejíž výkon zahrnuje komplexní ekonomická a sociální posouzení, která musí být uskutečněna v kontextu Společenství. Komise si kromě toho může uložit orientační pravidla pro výkon své posuzovací pravomoci přijetím aktů, jako jsou Pokyny pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to v rozsahu, v němž takové akty obsahují indikativní pravidla, jakým směrem bude tento orgán postupovat, a v němž se neodchylují od ustanovení Smlouvy.

Pokud jde o přijetí vyrovnávacích opatření v rámci poskytnutí podpory na restrukturalizaci, odstavce 38 až 40 Pokynů pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích se týkají „zabránění každému nadměrnému narušení hospodářské soutěže“. Podle těchto ustanovení, na prvním místě, vyrovnávací opatření musí být přijata za účelem omezení nepříznivých účinků poskytnutí podpory na restrukturalizaci na hospodářskou soutěž a obchod (odstavec 38 Pokynů). Na druhém místě, tato opatření musí být „vhodná“ v tom smyslu, že nesmí vést ke zhoršení struktury trhu (odstavec 39 Pokynů). Na třetím místě, vyrovnávací opatření musí být „přiměřená“ rušivým účinkům podpory. V tomto ohledu musí být zaprvé provedena na trhu (trzích), kde bude mít dotčený podnik po restrukturalizaci významné postavení. Zadruhé, i když mohou být tato opatření provedena před nebo po poskytnutí podpory, musí být v každém případě nedílnou součástí plánu restrukturalizace. Zatřetí tato opatření nesmí spočívat v pouhých odpisech a ukončeních ztrátových činností, jelikož by tak nevedla ke snížení kapacity nebo omezení působnosti dotčeného podniku na trhu (odstavec 40 Pokynů).

Komise se dopouští zjevně nesprávného posouzení, když má za to, že převod dceřiné společnosti podniku představuje vyrovnávací opatření ve smyslu odstavců 38 až 40 Pokynů, pokud je podpora na restrukturalizaci oznámena téměř tři a půl roku po tomto převodu, který neměl za cíl a nemohl mít za následek zmírnění, a to i jen minimálně, narušení hospodářské soutěže, které by vyvolalo poskytnutí zamýšlené podpory, a že kromě toho převod neměl „skutečný dopad“ na hlavní trh, na kterém působí podnik, který je příjemcem podpory.

(viz body 44, 51, 53, 55)
(viz body 16, 19, 23)

Viz text rozhodnutí.

V případě užívání pozdější ochranné známky totožné nebo zaměnitelně podobné se starší ochrannou známkou musejí být pro započetí běhu lhůty pro zánik práva strpěním splněny čtyři podmínky. Zaprvé pozdější ochranná známka musí být zapsána, zadruhé její přihláška musí být učiněna jejím majitelem v dobré víře, zatřetí musí být užívána v členském státě, ve kterém je starší ochranná známka chráněna, a začtvrté si majitel starší ochranné známky musí být vědom užívání této ochranné známky po jejím zápisu.

Účelem čl. 53 odst. 2 nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství je totiž postihnout majitele starších ochranných známek, kteří strpěli užívání pozdější ochranné známky Společenství po dobu pěti po sobě jdoucích let a byli si tohoto užívání vědomi, pozbytím možnosti podat návrh na prohlášení neplatnosti a námitky proti uvedené ochranné známce, která bude tedy moci koexistovat se starší ochrannou známkou. Majitel starší ochranné známky má možnost nestrpět užívání pozdější ochranné známky Společenství, a tudíž bránit tomuto užívání nebo podat návrh na prohlášení neplatnosti pozdější ochranné známky, až od okamžiku, kdy si je vědom tohoto užívání. Nelze mít za to, že majitel starší ochranné známky strpěl užívání pozdější ochranné známky Společenství poté, co se dozvěděl o jejím užívání, pokud nebyl schopen bránit jejímu užívání ani podat návrh na prohlášení její neplatnosti.

Z teleologického výkladu čl. 53 odst. 2 nařízení č. 40/94 vyplývá, že relevantním datem pro výpočet počátku běhu lhůty pro zánik práva „strpěním“ je datum získání znalosti o užívání této ochranné známky. Toto datum nemůže předcházet datu jejího zápisu, tj. okamžiku, kdy dochází k nabytí práv k ochranné známce Společenství (viz bod 7 odůvodnění nařízení č. 40/94) a uvedená ochranná známka bude užívána na trhu jakožto zapsaná ochranná známka, a její užívání tudíž může být známo třetím osobám. Lhůta pro zánik práva „strpěním“ počíná tedy plynout od okamžiku, kdy si je majitel starší ochranné známky vědom užívání pozdější ochranné známky Společenství, tedy po jejím zápisu, nikoliv od okamžiku podání přihlášky ochranné známky Společenství.

(viz body 31–33)
Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu v oblasti mezinárodních vztahů stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise odůvodňuje odmítnutí přístupu ke zprávám pozorovatelů Evropského společenství přítomných v Chorvatsku v oblasti Knin v období od 1. do 31. srpna 1995 Radou. Zpřístupnění těchto zpráv by totiž bývalo mohlo ohrozit cíle, které Unie sledovala v oblasti západního Balkánu – tzn. přispět k míru, stabilitě a trvalému usmíření v této oblasti, zejména za účelem posílení integrace zemí v tomto evropském regionu ve vztahu k Unii – a ohrozit tedy mezinárodní vztahy, jelikož by tímto byla odhalena vyjádření nebo posouzení pozorovatelské mise Evropského společenství ohledně politické, vojenské a bezpečností situace v rozhodující fázi konfliktu mezi chorvatskými a federálními jugoslávskými silami, přičemž odhalení těchto skutečností by mohlo vést ke vzniku nebo ke zvýšení nenávisti nebo napětí mezi jednotlivými komunitami zemí, jež byly stranami konfliktu v bývalé Jugoslávii nebo mezi nástupnickými zeměmi Jugoslávie, čímž by byla oslabena důvěra států západního Balkánu v integrační proces.

(viz body 39,40)
(viz bod 17)

Viz znění rozhodnutí.

Z výkladu pravidla 50 odst. 1 ve spojení s pravidlem 20 odst. 2 nařízení č. 2868/95, kterým se provádí nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství, vyplývá, že v rámci řízení před odvolacím senátem Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) informuje přihlašovatele ochranné známky Společenství, který u odvolacího senátu podal odvolání, o podání vyjádření osoby, která podala námitky, a vyzve jej, aby podal připomínky.

Na základě pravidla 67 odst. 1 nařízení č. 2868/95 byl-li jmenován zástupce nebo je–li přihlašovatel uvedený na prvním místě ve společné přihlášce považován za společného zástupce podle pravidla 75 odst. 1, doručují se sdělení tomuto jmenovanému nebo společnému zástupci. Úřad tedy za účelem odůvodnění nedoručení zástupci žalobce nemůže tvrdit, že vyjádření osoby, která podala námitky, bylo údajně doručeno žalobci samotnému.

Kromě toho z pravidla 77 nařízení č. 2868/95, podle něhož jakékoli doručení zástupci má stejný účinek, jako by bylo provedeno vůči zastoupenému, nelze vyvodit, že doručení zastoupenému má stejný účinek jako doručení zástupci. Pokud by tomu tak bylo, pravidlo 67 uvedeného nařízení by postrádalo smysl.

(viz body 24, 29, 31)
Spojení podniků – Přezkum Komisí – Povinnost pozastavit provádění spojení podniků – Spojení podniků provedené před tím, než bylo prohlášeno za slučitelné se společným trhem – Oprávnění Komise navrhovat předběžná opatření ve vztahu k transakcím spadajícím do působnosti nařízení č. 139/2004 a nikoliv ve vztahu k transakcím spadajícím do působnosti nařízení č. 4064/89 – Neexistence takového návrhu v případě spadajícím do působnosti nařízení č. 4064/89 – Neovlivnění kvalifikace jako protiprávního jednání (Čl. 83 ES; nařízení Rady č. 139/2004, čl. 8 odst. 5 a čl. 26 odst. 2 a nařízení Rady č. 89/2004, čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1)