Keywords

Summary



Keywords

1. Právo Společenství – Zásady – Rovné zacházení – Diskriminace na základě státní příslušnosti – Občanství Evropské unie – Právo volného pohybu a volného pobytu na území členských států – Volný pohyb zboží – Volný pohyb služeb – Ustanovení Smlouvy – Oblast působnosti – Omamné látky, které jsou součástí nezákonného oběhu a podléhají zákazu dovozu a prodeje ve všech členských státech – Prodej omamných látek kvalifikovaných jako „měkké“ drogy v coffee shopech, který je tolerován, takže není předmětem trestního postihu – Vyloučení

(Články 12 ES, 18 ES, 29 ES a 49 ES)

2. Volný pohyb služeb – Omezení – Obecní právní úprava, která nerezidenty vylučuje z poskytování některých služeb

(Článek 49 ES)

Summary

1. Provozovatel coffee shopu se v rámci své činnosti spočívající v tom, že v takových coffee shopech prodává omamné látky, které nejsou součástí oběhu, který je pod přísným dohledem příslušných orgánů, jsou-li používány pro lékařské nebo vědecké účely, a takový prodej není předmětem trestního postihu, nemůže dovolávat článků 12 ES, 18 ES, 29 ES nebo 49 ES proti obecní právní úpravě, která zakazuje přístup do takových zařízení nerezidentům.

Na omamné látky, které nejsou součástí oběhu, který je pod přísným dohledem příslušných orgánů, jsou-li používány pro lékařské nebo vědecké účely, se totiž vzhledem k jejich povaze vztahuje zákaz dovozu a prodeje ve všech členských státech. Okolnost, že některý z členských států kvalifikuje omamnou látku jako měkkou drogu, nemůže toto tvrzení zpochybnit. Stejně tak tento zákaz dovozu a prodeje není dotčen pouhou skutečností, že orgány pověřené jeho uplatňováním, zejména s ohledem na omezené lidské a materiální zdroje, upřednostňují mírnější potlačování určitého typu obchodu s omamnými látkami, protože považují jiné typy obchodu za nebezpečnější. Takový přístup nesmí zejména nedovolený obchod s omamnými látkami pokládat za hospodářský oběh, který je pod přísným dohledem příslušných orgánů v lékařské a vědecké oblasti. Tento posledně uvedený obchod je totiž skutečně legální, zatímco nedovolený obchod, přestože je tolerován, zůstává zakázaný.

Co se týče činnosti spočívající v prodeji nealkoholických nápojů a potravin v těchto coffee shopech, může se provozovatel užitečně dovolávat článku 49 ES a následujících. Prodej nealkoholických nápojů a potravin v coffee shopech je totiž restaurační činností charakterizovanou souborem dílčích plnění a úkonů, mezi nimiž služby převažují nad samotným dodáním zboží.

(viz body 41, 43, 49, 54, výrok 1)

2. Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že obecní právní úprava, jež zakazuje přístup do coffee shopů nerezidentům, představuje omezení volného pohybu služeb zakotveného Smlouvou o ES v rozsahu, v němž se tento zákaz týká poskytování restauračních služeb v coffee shopech prodávajících některé omamné látky kvalifikované jako „měkké drogy“. Toto omezení je nicméně odůvodněno cílem spočívajícím v boji proti drogové turistice a obtěžujícím jevům, které s sebou přináší.

Boj proti drogové turistice a obtěžujícím jevům, které s sebou přináší, totiž spadá do rámce boje proti drogám. Souvisí jak s udržováním veřejného pořádku, tak s ochranou zdraví občanů, a to jak na úrovni členských států, tak na úrovni Unie. Vzhledem k závazkům Unie a jejích členských států tyto cíle představují legitimní zájem, který může v zásadě odůvodnit omezení povinností uložených právem Unie, byť by se jednalo o povinnosti uložené na základě základní svobody, jako je volný pohyb služeb.

Pokud jde o přiměřenost takového omezení, je nesporné, že zákaz přístupu nerezidentů do coffee shopů je opatřením způsobilým podstatně snížit drogovou turistiku, a v důsledku toho omezit problémy, které s ní souvisí. V tomto kontextu nemůže být považováno za nekoherentní, že členský stát přijímá vhodná opatření, aby čelil značnému přílivu rezidentů z jiných členských států, kteří si přejí využít prodeje produktů, na něž se vzhledem k jejich povaze vztahuje zákaz prodeje ve všech členských státech, který je v tomto státě tolerován.

Co se týče možnosti přijmout opatření, která jsou méně omezující pro volný pohyb služeb, a konkrétně možnosti povolit nerezidentům přístup do coffee shopů s tím, že jim bude odmítnut prodej konopí, není snadné dohlížet a přesně kontrolovat, že tento produkt není nerezidentům prodáván, ani že jej neužívají. Mohlo by kromě toho dojít k tomu, že takový přístup bude podporovat nedovolený obchod nebo následný prodej konopí nerezidentům ze strany rezidentů uvnitř coffee shopů. Členským státům přitom nelze upírat možnost naplňovat cíl spočívající v boji proti drogové turistice a obtěžujícím jevům, které s sebou přináší, zavedením obecných pravidel, která jsou vnitrostátními orgány snadno používána a kontrolována.

Při neexistenci poznatků umožňujících předpokládat, že sledovaný cíl může být zajištěn tím, že by byl nerezidentům umožněn přístup do coffee shopů s tím, že jim bude odmítnut prodej konopí, na takové úrovni, jakou zamýšlí dotyčná obecní právní úprava, je tedy taková právní úprava způsobilá zaručit uskutečnění cíle spočívajícího v boji proti drogové turistice a obtěžujícím jevům, které s sebou přináší, a nepřekračuje meze toho, co je k jeho dosažení nezbytné.

(viz body 65–66, 69, 75, 78, 80–84, výrok 2)