26

Za těchto podmínek se Commissione tributaria regionale di Mestre-Venezia rozhodl přerušit řízení a předložit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky: „1) Pokud jde o koncová zařízení pro pozemní mobilní radiokomunikaci, je s právem Společenství (směrnicí 1999/5, jakož i se [směrnicemi o sítích]) slučitelná vnitrostátní právní úprava vyplývající ze vzájemného spojení ustanovení: — článku 2 odst. 4 nařízení s mocí zákona č. 4/2014, následně přeměněného na zákon č. 50/2014; — článku 160 legislativního nařízení č. 259/2003 a — článku 21 [připojeného sazebníku], která koncová zařízení staví na roveň radioelektrickým stanicím, s tím důsledkem, že uživatelům ukládá povinnost získat obecné oprávnění, jakož i vydání patřičné licence pro radioelektrickou stanici, což je spojeno s platbou poplatku? Je z tohoto důvodu s právem Společenství, pokud jde specificky o užívání koncových zařízení, slučitelný požadavek italského státu uložit uživatelům povinnost získat obecné oprávnění a licenci pro radiostanici, a to v situaci, kdy je uvedení na trh, volný pohyb a uvedení do provozu koncových zařízení již plně upraveno právem Společenství (směrnicí 1999/5), které povinnosti získat obecné oprávnění nebo licenci nestanoví? Jsou mimoto obecné oprávnění a licence požadované vnitrostátní úpravou slučitelné s právem Společenství, přestože: — obecné oprávnění je opatřením, jímž není dotčen uživatel koncového zařízení, ale pouze podniky, jejichž záměrem je zajišťování sítí a služeb elektronických komunikací (články 1 až 3 směrnice 2002/20); — koncese se poskytuje v případě individuálních práv na užívání rádiových frekvencí a práv na užívání čísel, což jsou situace, které zjevně nesouvisejí s užíváním koncových zařízení; — právní předpisy Společenství neupravují žádnou povinnost získat obecné oprávnění nebo vydání licence pro koncová zařízení; — článek 8 směrnice 1999/5 stanoví, že členské státy ‚nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvedení přístrojů na trh nebo do provozu, jestliže jsou tyto přístroje opatřeny označením CE‘; — existuje věcný a právní rozdíl mezi radioelektrickou stanicí a koncovými zařízeními pro pozemní mobilní radiokomunikaci? 2) Je s právem Společenství (směrnicí 1999/5 a směrnicí 2002/20, zejména článkem 20) slučitelná vnitrostátní právní úprava vyplývající ze vzájemného spojení ustanovení: — článku 2 odst. 4 nařízení s mocí zákona č. 4/2014, následně přeměněného na zákon č. 50/2014; — článku 160 legislativního nařízení č. 259/2003; — článku 21 [připojeného sazebníku] a — článku 3 ministerské vyhlášky č. 33/1990, podle které — smlouva uvedená v článku 20 [směrnice 2002/22] – uzavřená mezi provozovatelem a uživatelem, jež upravuje obchodní vztahy mezi spotřebiteli a konečnými uživateli s jedním nebo více podniky, které poskytují připojení a související služby – může mít ‚sama o sobě‘ hodnotu dokladu nahrazujícího obecné oprávnění nebo licenci pro provozování radiostanice, bez jakéhokoli zásahu, činnosti nebo kontroly ze strany veřejné správy; — smlouva musí obsahovat i údaj o druhu koncového zařízení a příslušné homologaci (kterou článek 8 [směrnice 1999/5] nevyžaduje)? 3) Je s výše uvedenými ustanoveními práva Společenství slučitelné ustanovení čl. 2 odst. 4 nařízení s mocí zákona č. 4/2014, následně přeměněného na zákon č. 50/2014, ve spojení s článkem 160 legislativního nařízení č. 259/2003 a článkem 21 [připojeného sazebníku], jež stanoví povinnost získat obecné oprávnění a následně licenci pro provozování radioelektrické stanice pouze ve vztahu k určité kategorii uživatelů, a sice těm, kteří uzavřeli smlouvu formálně nazvanou předplatné, kdežto pro uživatele služeb elektronických komunikací není stanovena žádná povinnost získat obecné oprávnění nebo licenci pouze proto, že smlouva, kterou uzavřeli, má jiný název (a to předplacená služba nebo předplacený kredit)? 4) Brání článek 8 směrnice 1999/5 takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava obsažená v čl. 2 odst. 4 nařízení s mocí zákona č. 4/2014, následně přeměněného na zákon č. 50/2014, ve spojení s článkem 160 legislativního nařízení č. 259/2003 a článkem 21 [připojeného sazebníku], která stanoví: — správní zásah, na základě kterého má být vydáno obecné oprávnění a licence pro provozování radioelektrické stanice, — zaplacení správního poplatku [za vládní koncesi] za tento zásah, protože jde o postupy, které mohou představovat omezení uvedení koncových zařízení do provozu, jejich užívání a volného pohybu?“