ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. září 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Research Consorzio Stabile Scarl, samostatně a jako zmocněnec zřizovaného dočasného sdružení podniků (Research-Cisa), C.I.S.A. SpA, samostatně a jako zmocněnec zřizovaného dočasného sdružení podniků (Research-Cisa), Debar Costruzioni SpA, samostatně a jako zmocněnec zřizovaného dočasného sdružení podniků s Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA a Edil.Co. Srl, Invitalia – Agenzia Nazionale per l'Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa v. Invitalia – Agenzia Nazionale per l'Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa, Debar Costruzioni SpA, samostatně a jako zmocněnec zřizovaného dočasného sdružení podniků s Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA a Edil.Co. Srl, Research Consorzio Stabile Scarl, samostatně a jako zmocněnec zřizovaného dočasného sdružení podniků (Research-Cisa), C.I.S.A. SpA, samostatně a jako zmocněnec zřizovaného dočasného sdružení podniků (Research-Cisa), za účasti: Invitalia – Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa,

(Věc C-215/22) (1)

(2023/C 15/44)

Jednací jazyk: italština

Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

(1) Úř. věst. C 244, 27.6.2022.
Věc T-87/94 
J. C. Blom a další 
proti 
Radě Evropské unie 
a Komisi Evropských společenství 
„Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost - Mléko - Doplňková 
dávka - Referenční množství - Producenti, kteří přijali závazek neuvádět na trh -
Producenti SLOM 1983 - Neobnovení produkce po skončení závazku" 
Rozsudek Soudu (pátého senátu) ze dne 30. května 2006 II - 1387 
Shrnutí rozsudku 
Mimosmluvní odpovědnost - Podmínky - Protiprávní jednání orgánů 
(Článek 288 pododstavec 2 ES; nařízení Rady č. 857/84 a č. 2187/93) 
II - 1385 
SHRNUTÍ — VĚC T-87/94 
Odpovědnost Společenství vůči producen­
tům mléka, kteří přijali závazek neuvádět na 
trh, je založena vůči každému producentovi, 
který utrpěl škodu z toho důvodu, že mu 
bylo zabráněno dodávat mléko na základě 
nařízení č. 857/84, kterým se stanoví pro­
váděcí pravidla pro dávku uvedenou v článku 
5c nařízení č. 804/68 v odvětví mléka 
a mléčných výrobků. Tato odpovědnost je 
založena na porušení zásady ochrany legi­
timního očekávání. Dovolávat se zásady 
ochrany legitimního očekávání proti právní 
úpravě Společenství je však možné pouze 
tehdy, pokud samo Společenství předtím 
vytvořilo situaci, která mohla vyvolat legi­
timní očekávání. 
V důsledku toho producenti, jejichž závazek 
skončil v roce 1983, mohou platně založit 
svoji žalobu na náhradu škody na porušení 
zásady ochrany legitimního očekávání, pouze 
pokud prokáží, že důvody, kvůli kterým 
neobnovili produkci mléka v průběhu refe­
renčního roku, jsou spojeny se skutečností, 
že tuto produkci zastavili na určitou dobu 
a že ji z důvodů organizace uvedené pro­
dukce nemohli okamžitě obnovit. Z toho 
vyplývá, že tito producenti musejí prokázat, že jasně projevili své úmysly obnovit pro­
dukci mléka po uplynutí jejich závazku 
neuvádět na trh. 
V tomto ohledu skutečnost následného 
získání přechodného referenčního množství, 
posléze přeměněného na konečné referenční 
množství, neprokazuje sama o sobě, že 
žalobce měl ke dni skončení svého závazku 
neuvádět na trh úmysl obnovit produkci 
mléka. 
Rovněž skutečnost, že jeden producent 
obdržel nabídku náhrady škody na základě 
nařízení č. 2187/93 o nabídce náhrady škody 
některým producentům mléka nebo mléč­
ných výrobků, kteří byli dočasně omezeni ve 
vykonávání své činnosti, nemůže být důka­
zem splnění nezbytných podmínek pro 
určení odpovědnosti Společenství, pokud 
jde o dovolávanou škodu. 
(viz body 103-104, 107-108, 119, 124) 
II - 1386
Promlčecí lhůta u nároků vůči Společenství z mimosmluvní odpovědnosti stanovená v článku 43 statutu Soudního dvora ES (nyní článku 46 statutu Soudního dvora) nemůže začít běžet předtím, než jsou splněny všechny podmínky pro vznik povinnosti náhrady škody, a zejména, pokud jde o případy, kdy odpovědnost vyplývá z normativního aktu, předtím, než vznikly škodlivé účinky plynoucí z tohoto aktu, přičemž těmito podmínkami jsou existence protiprávního jednání orgánů Společenství, skutečná existence tvrzené škody a existence příčinné souvislosti mezi tímto jednáním a uplatňovanou škodou.

V tomto ohledu škoda spojená s nemožností využít referenční množství vzniká producentovi mléka dnem, kdy by dotyčný producent, po skončení závazku neuvádět na trh, který přijal na základě nařízení č. 1078/77, mohl obnovit dodávky mléka, aniž by musel uhradit doplňkovou dávku, pokud by mu nebylo přidělení takového množství zamítnuto. Podmínky pro podání žaloby na náhradu škody proti Společenstvím tedy byly splněny k tomuto datu.

(viz body 61–62)
48

Za účelem posouzení, u kterých škod vzniklých mezi 2. březnem 1985 a 29. březnem 1989 (věc T-8/95) nebo mezi 1. červencem 1984 a 29. březnem 1989 (věc T-9/95) jsou nároky na náhradu škody případně promlčeny, připomínají žalované orgány, že se ve svých odpovědích na žádosti o náhradu škody žalobců ve věcech T-8/95 a T-9/95, datované 23. prosince 1991 (ve věci T-8/95) a 4. prosince 1990 (ve věci T-9/95), vzdaly práva uplatnění námitky z důvodu promlčení, a to až do uplynutí tříměsíční lhůty od zveřejnění rozsudku Mulder II, uvedeného výše v bodě 9, v Úředním věstníku. Jelikož rozsudek byl zveřejněn v Úředním věstníku dne 17. června 1992, skončila doba platnosti tohoto vzdání se práva uplatnit promlčení dne 17. září 1992. Mezitím se však ve sdělení ze dne 5. srpna 1992 žalované orgány zavázaly u všech producentů SLOM dotčených rozsudkem Mulder II, uvedeným výše v bodě 9, vzdát práva uplatnění námitky z důvodu promlčení až do přijetí praktických prováděcích pravidel pro jejich odškodnění. U producentů, jako jsou žalobci, u kterých žalované orgány prohlásily, že nebudou uplatňovat promlčení až do 17. září 1992, tak byla doba platnosti tohoto vzdání se práva uplatnění promlčení prodloužena až do přijetí praktických prováděcích pravidel pro jejich odškodnění. Praktická prováděcí pravidla uvedená ve sdělení ze dne 5. srpna 1992 byla přijata nařízením č. 2187/93.
Keywords

Summary



Keywords

1. Mimosmluvní odpovědnost – Protiprávnost rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost o přechodná opatření – Škoda – Náhrada – Hospodářské subjekty, které byly protiprávně zbaveny dovozních licencí – Obnovení finanční situace – Posouzení škody prostřednictvím prodejní hodnoty licencí

(Článek 288 ES; nařízení Rady č. 404/93, článek 30)

2. Mimosmluvní odpovědnost – Škoda – Náhrada – Přihlédnutí k měnovému znehodnocení – Právo na měnovou inflaci – Dies ad quem pro její výpočet – Právo na úroky z prodlení – Dies a quo

(Článek 288 ES)

Summary

1. Náhrada škody v rámci mimosmluvní odpovědnosti Společenství musí v zásadě umožnit, aby byla poškozená osoba finančně uvedena do situace, v níž by se nacházela, pokud by se dotčený orgán zdržel protiprávního chování, jež vedlo ke vzniku škody.

Pokud škoda spočívá v přidělení menšího počtu dovozních licencí na banány ze třetích zemí a netradiční banány AKT v porovnání s počtem, který by dotyčný hospodářský subjekt obdržel, pokud by Komise neodmítla protiprávně přijmout, co se ho týče, přechodná opatření na základě článku 30 nařízení č. 404/93 o společné organizaci trhu s banány, určení této škody znamená zaprvé určení počtu dovozních licencí, jež mu měly být přiděleny, a zadruhé obnovení finanční situace, v níž by se nacházel, pokud by obdržel a využil tyto dodatečné licence.

V této poslední souvislosti, vzhledem k tomu, že v době, kdy tento hospodářský subjekt jich měl získat dodatečný počet, uvedené licence nejenže mohly být použity pro dovoz banánů ze třetích zemí nebo netradičních banánů AKT do Společenství, ale rovněž mohly být převedeny na jiné hospodářské subjekty a že konkrétně byly předmětem transakcí na trhu, a také jestli je možné, aby se uvedený hospodářský subjekt nacházel v odlišné finanční situaci podle volby, kterou učinil, pokud jde o konkrétní využívání licencí, je dovoleno uchýlit se pro posouzení škody k jejich prodejní hodnotě. Tato hodnota totiž představuje čistě obchodní údaj, určovaný zainteresovanými hospodářskými subjekty podle zákonitostí nabídky a poptávky, údaj, o kterém se dá usuzovat, že alespoň přibližně odráží hospodářskou hodnotu obchodovaných licencí.

(viz body 72, 97, 99, 101, 107, 109, 116–117)

2. Pokud jsou splněny podmínky mimosmluvní odpovědnosti, nelze nezohlednit nepříznivé důsledky vyplývající z časového úseku, který uplynul mezi vznikem škodné události a dnem uhrazení škody, v rozsahu, v němž je namístě přihlédnout k měnovému znehodnocení.

Datum, k němuž má být výpočet úpravy s ohledem na měnovou inflaci ukončen, musí být posouzeno zároveň s posouzením časového okamžiku, od něhož je na místě počítat úroky z prodlení. Dlužná částka náhrady škody musí být totiž uhrazena spolu s úroky z prodlení ode dne vyhlášení rozsudku, který určil povinnost nahradit škodu. Avšak jelikož hlavní pohledávka není ke dni vyhlášení tohoto rozsudku ani jistá, pokud jde o její výši, ani určitelná na základě stanovených objektivních prvků, úroky z prodlení nemohou běžet od tohoto dne, ale pouze v případě prodlení a až do úplného zaplacení ode dne vyhlášení rozsudku týkajícího se náhrady škody.

(viz body 138, 142–144)
76

V tomto ohledu došla Komise v padesátém sedmém bodu odůvodnění napadeného rozhodnutí k následujícímu závěru: „Komise se domnívá, že interní ceny, za které jsou poskytovány výrobky a služby mezi společnostmi náležejícími do téže skupiny, nepředstavují jakékoli finanční zvýhodnění, pokud se jedná o ceny vypočítané na základě úplných nákladů (tedy celkových nákladů plus výnosu vlastního kapitálu). Platby uskutečněné v projednávaném případě SFMI-Chronopost nepokrývaly celkové náklady v průběhu prvních dvou let provozu, ale pokrývaly veškeré náklady s výjimkou nákladů na vrcholové a regionální vedení. Komise se domnívá, že tato situace není nenormální vzhledem k tomu, že příjmy pocházející z činnosti nového podniku náležejícího do skupiny společností mohou v průběhu počátečního období pokrývat pouze proměnlivé náklady. Jakmile podnik stabilizoval svoje postavení na trhu, příjmy, kterých dosahuje, musí být vyšší než proměnlivé náklady, tak aby přispívaly k pokrytí fixních nákladů skupiny. V průběhu prvních dvou účetních období (1986 a 1987) pokrývaly platby uskutečněné SFMI-Chronopost nejen proměnlivé náklady, ale také některé fixní náklady (například nemovitosti a vozidla). Francie prokázala, že úhrada zaplacená SFMI-Chronopost za podporu, která jí byla poskytnuta, pokrývá od roku 1988 veškeré náklady vynaložené La Poste plus podíl na výnosu vlastního kapitálu. V důsledku toho byla logistická a obchodní podpora poskytnutá La Poste její dceřiné společnosti poskytnuta za obvyklých tržních podmínek a nepředstavovala státní podporu.“
56

Komise konstatuje, že žalobci neuvedli žádný argument, jehož cílem by bylo prokázat, že článek 3a nařízení č. 857/84, ve znění nařízení č. 764/89, není jasný a přesný a neumožňuje jim jednoznačně rozpoznat jejich práva a povinnosti a podle toho postupovat. Co se týče jejího vlastního nařízení, má Komise za to, že je jasné a s přesností uvádí důkazy, které mohou vnitrostátní orgány zohlednit při posouzení, zda producent splňuje podmínku stanovenou nařízením Rady, a sice podmínku, že ve svém zemědělském podniku může produkovat požadované referenční množství v plném rozsahu. Komise mimoto ve své duplice upřesňuje, že sami žalobci uznali (viz bod 47 výše), že producenti musí být schopni produkovat požadované referenční množství prostřednictvím produkčních jednotek, které obhospodařovali, s upřesněním, že podle nich část používaných produkčních jednotek musí odpovídat produkčním jednotkám, které vlastnili v okamžiku, kdy uzavřeli závazek neuvádět na trh. Za těchto podmínek je článek 3a nařízení č. 1546/88, ve znění nařízení č. 1033/89, jehož cílem je pouze zajistit provedení článku 3a nařízení č. 857/84, ve znění nařízení č. 764/89, stejně jako toto posledně uvedené ustanovení pro žalobce jasný a má ten smysl, který uvádí Komise, z čehož plyne, že jí nemohou vytýkat, že jednala protiprávně. Žaloba na náhradu škody musí být tedy zamítnuta.
(viz body 45, 46)

Podniku, kterému byla zaslána žádost o informace ve smyslu čl. 11 odst. 5 nařízení č. 17, je v rozsahu, v němž je povinen pod sankcí pokuty poskytnout odpovědi, kterými by byl přiveden k připuštění existence porušení, které je Komise povinna prokázat, přiznáno právo nevypovídat.

(viz body 59, 60)

Okolnost, že je dokument uveden ve sdělení výhrad, aniž by byl k němu připojen, nicméně nepředstavuje v zásadě porušení práv obhajoby, pokud mají adresáti sdělení výhrad přístup k tomuto dokumentu před tím, než se k němu mají vyjádřit.

Za účelem umožnění dotčeným podnikům a sdružení podniků užitečně se bránit proti výhradám vzneseným proti nim ve sdělení výhrad je Komise povinna jim umožnit nahlédnout do celého vyšetřovacího spisu, s výjimkou doku mentu obsahujících obchodní tajemství jiných podniků nebo jiné důvěrné informace, jakož i s výjimkou interních dokumentů Komise.

(viz body 72, 73)

(viz body 83, 110)

Ve stadiu řízení o provádění pravidel hospodářské soutěže, kdy Komise žádá informace od podniků, které podezřívá z účasti na porušení, není povinna je informovat o důkazních materiálech, které již má. Oznámení těchto informací by mohlo poškodit efektivitu šetření Komise, jelikož by umožnilo dotčeným podnikům identifikovat ty informace, které jsou Komisi již známé, a ty, které tak před ní mohou nadále tajit.

(viz body 85, 86)

Na druhé straně legalita poskytnutí informací vnitrostátním státním zástupcem nebo příslušnými orgány v oblasti hospodářské soutěže Komisi získaných na základě použití vnitrostátního trestního práva a jejich následné použití Komisí jsou otázky, které v zásadě spadají do vnitrostátního práva, které upravuje vedení vyšetřování těmito vnitrostátními orgány, a v případě soudní agendy také do pravomoci vnitrostátních soudů. V rámci žaloby podané na základě článku 230 ES není totiž soud Společenství příslušný k přezkumu legality aktu vydaného vnitrostátním orgánem s ohledem na vnitrostátní právo.

Legalita poskytnutí informací získaných Komisí na základě nařízení č. 17 příslušnému vnitrostátnímu orgánu a legalita zákazu přímého použití těchto informací jako důkazů posledně uvedeným spadají do práva Společenství.

Neexistuje právní pravidlo, podle nějž by adresát rozhodnutí mohl žalobou na neplatnost podle článku 230 ES napadnout jednotlivé důvody rozhodnutí, ledaže by tyto nevyhnutelně vyvolaly právní následky, které by mohly poškodit jeho zájmy. Odůvodnění rozhodnutí není v zásadě schopné vyvolat takové právní následky. Proto je nutno výtky směřující proti nadbytečnému odůvodnění rozhodnutí bez dalšího zamítnout jako nerelevantní, neboť nemohou vést ke zrušení napadeného rozhodnutí.

(viz body 134, 146)
312

Zatřetí teze Italgas, podle které byla Komise oprávněna odchýlit se zejména od kritérií uvedených v bodě 22 pokynů o podporách zaměstnanosti, co se týče obecných úlev na sociálních příspěvcích směřujících k zachování zaměstnanosti stanovených článkem 1 ministerského nařízení ze dne 5. srpna 1994, musí být rovněž zamítnuta. Zatímco se totiž pokyny vztahují na odvětvové výjimky podle čl. 87 odst. 3 písm. c) ES, omezuje se žalobkyně na dovolávání se výše uvedeného rozhodnutí 95/455 Komise ze dne 1. března 1995, ve kterém Komise poskytla regionální výjimku ohledně úlev na sociálních příspěvcích použitelných v Mezzogiorno za okolností zcela odlišných od okolností dotčených v projednávaném případě, jak uvádí v napadeném rozhodnutí (body 75 a 76 odůvodnění). Komise v tomto rozhodnutí z roku 1995 (bod 14 odůvodnění) konstatovala, že provozní podpory stanovené článkem 1 ministerského nařízení ze dne 5. srpna 1994 splňovaly v jiných regionech než Abbruzzes a Molise všechny podmínky pro poskytnutí regionální výjimky na základě čl. 87 odst. 3 písm. a) ES. Co se naopak týče Abbruzzes a Molise, které již tyto podmínky nesplňovaly, Komise zohlednila skutečnost, že tyto dva regiony byly pokryty výjimkou na základě čl. 87 odst. 3 písm. a) ES až do 31. prosince 1993. Měla tedy za to, že i když čl. 87 odst. 3 písm. c) ES nepokrývá provozní podpory, bylo vhodné a slučitelné se společným trhem, aniž by byly změněny podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu s obecným zájmem, povolit tyto podpory, které byly doplněny plánem jejich postupného odstranění, jakožto dočasná doprovodná opatření způsobem, který usnadní přizpůsobení podniků regionu méně výhodnému režimu stanovenému čl. 87 odst. 3 písm. c) ES. Komise ve svém rozhodnutí 94/455 (bod 15 odůvodnění) odůvodnila tuto výjimku z kritérií uvedených sdělením ze dne 12. srpna 1988„obecnou zásadou zohlednění objektivní zvláštnosti situací nesrovnatelných se situacemi regionů, kterým mohla být udělena výjimka na základě čl. [87] odst. 3 písm. c) [ES]“.
304

Co se týče ukončení porušení, Komise trvá na tom, že p. Verluca ve svém prohlášení ze dne 17. září 1996 uvedl, že kontakty s japonskými výrobci skončily asi před více než rokem (bod odůvodnění 142 napadeného rozhodnutí). Poté, co byla v prosinci roku 1994 provedena ověření, Komise správně stanovila délku trvání porušení ze strany společnosti Dalmine na přinejmenším pět let a to od roku 1990 do roku 1994 včetně.
191

Na základě výše uvedeného dospívá Komise k závěru, že společnost Corus nadále před Soudem zpochybňuje skutková zjištění uvedená v napadeném rozhodnutí. Proto i kdyby byla společnost Corus oprávněna vyžadovat snížení pokuty z důvodu spolupráce, Komise má za to, že by bylo třeba požádat Soud, aby společnosti Corus odebral toto zvýhodnění spočívající ve snížení částky pokuty a na základě toho uloženou pokutu zvýšil. V tomto případě by se totiž jednalo o podnik, který poté, co dosáhl díky spolupráci snížení pokuty, ve své žalobě následně zpochybňuje věcnou správnost skutkových zjištění, což je situace, ve které by byl takový návrh odůvodněný v souladu s poslední větou sdělení o spolupráci. Společnost Corus si tedy v rámci probíhajícího řízení musí vybrat mezi žalobními důvody a argumenty, kterými zpochybňuje existenci porušení, a argumentem, který zakládá na sdělení o spolupráci, neboť tyto dvě části její žaloby jsou neslučitelné.
264

Japonské žalobkyně v každém případě předložily důkazní materiály potvrzující obnovení dohod o sebeomezení do 31. prosince 1990 alespoň na japonské úrovni, což podporuje tvrzení žalobkyně v tomto řízení (rozsudek JFE Engineering a další v. Komise, bod 102 výše, bod 345). Je na místě mít za to, že Soud může ve spojených věcech, v nichž všichni účastníci řízení mají možnost nahlédnout do všech spisů, přihlédnout z úřední povinnosti k důkazním materiálům, které jsou obsažené ve spisech v souběžných věcech (viz v tomto smyslu rozsudky Soudu ze dne 13. prosince 1990, Nefarma a Bond van Groothandelaren in het Famaceutische Bedrijf v. Komise, T-113/89, Recueil, s. II-797, bod 1, a ve věci Prodifarma a další v. Komise, T-116/89, Recueil, s. II-843, bod 1). V projednávaném případě má přitom Soud rozhodnout o věcech, které byly spojeny pro účely společného jednání, jejichž předmětem bylo totožné rozhodnutí o porušení a v nichž všechny žalobkyně navrhovaly změnu výše jim uložených pokut, které měly zaplatit. Soud se tak v tomto řízení formálně seznámil s důkazními materiály, které předložily čtyři japonské žalobkyně.
Keywords

Summary



Keywords

1. Ochranná známka Společenství – Vyjádření třetích stran a námitky – Přezkum námitek – Dosah – Podobnost mezi dotčenými výrobky a službami – Rozbor, který má být proveden s ohledem na všechny výrobky a služby plynoucí z přihlášky

[Nařízení Rady č. 40/94, čl. 8 odst. 1 písm. b)]

2. Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Relativní důvody pro zamítnutí – Námitky majitele totožné nebo podobné starší ochranné známky, zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby – Nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou – Slovní ochranné známky „M+M EUROdATA“ a „EURODATA TV“

[Nařízení Rady č. 40/94, čl. 8 odst. 1 písm. b)]

Summary

1. V rámci řízení o námitkách podaných na základě čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství majitelem starší ochranné známky, musí být přezkum případné podobnosti mezi dotčenými výrobky a službami proveden s ohledem na seznam zapsaných výrobků a služeb pro každé dotčené označení. V tomto ohledu předpokládané užívání ochranné známky, jejíž zápis je požadován, v určité oblasti nebo na určitém trhu nemůže být zohledněno, pokud tento zápis neobsahuje omezení v tomto smyslu.

(viz bod 58)

2. Pro cílovou odbornou veřejnost, která může věnovat zvláštní zájem a pozornost dotčeným označením neexistuje nebezpečí záměny mezi slovním označením „M+M EUROdATA“, jehož zápis jako ochranné známky Společenství je požadován pro služby „průzkum trhu, analýza trhu a obchodní průzkumy, poradenství pro podniky v oblasti marketingu a distribuce“ a „semináře a jiné druhy průběžného vzdělávání v oblasti marketingu a distribuce“,, náležející do tříd 35 a 41 ve smyslu Niceské dohody, a ochrannou známkou „EURODATA TV“, zapsanou dříve ve Francii jako mezinárodní ochranná známka pro služby „shromažďování a poskytování obchodních informací, a zvláště pak ankety a průzkumy veřejného mínění v audiovizuální oblasti“, náležející do třídy 35, a v Irsku pro služby „shromažďování a poskytování obchodních informací; obchodní průzkumy; reklamní služby; poradenství a pomoc pro průmyslové nebo obchodní podniky; příprava a poskytování obchodních statistik; marketingové studie; průzkumy a analýzy trhu“, náležející do třídy 35 ve smyslu Niceské dohody.

Ačkoli totiž existuje totožnost mezi službami uvedenými v přihlášce ochranné známky náležejícími do třídy 35 a službami chráněnými starší ochrannou známkou náležejícími do téže třídy, jakož i podobnost mezi službami uvedenými v přihlášce ochranné známky náležejícími do třídy 41 a službami chráněnými starší ochrannou známkou náležejícími do třídy 35, vzhledové, fonetické a pojmové rozdíly mezi dotčenými označeními jsou dostatečným důvodem k tomu, aby vyloučily existenci nebezpečí záměny při jejich vnímání cílovou veřejností.

(viz body 52, 57, 60, 63, 74, 80, 85)