ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4)

V případě kladné odpovědi na třetí otázku je Soudní dvůr tázán na to: (a) Jakým způsobem je třeba postupovat při posuzování omezení a proporcionality. Soudní dvůr má mj. uvést, zda se uplatní tytéž zásady, jako jsou zásady, které stanovil v judikatuře týkající se slučování rodiny v kontextu volného pohybu občanů Unie, jež vychází ze směrnice o volném pohybu (směrnice 2004/38) a ustanovení Smluv, nebo musí být provedeno jiné posouzení? (b) Pokud má být při posuzování postupováno jinak, než plyne z judikatury Soudního dvora týkající se slučování rodiny v kontextu volného pohybu občanů Unie, Soudní dvůr má uvést, zda musí být posuzování prováděno s ohledem na článek 8 Evropské úmluvy o lidských právech upravující právo na rodinný život a zda má jako vodítko sloužit judikatura Evropského soudu pro lidská práva, a pokud nikoli, podle jakých zásad je třeba postupovat? (c) Nehledě na způsob, jakým má být prováděno posuzování: Lze považovat právní normu, jako je § 9 odst. 13 dánského Udlændingeloven (Cizinecký zákon) – podle něhož závisí sloučení rodiny státního příslušníka třetí země, který má povolení k pobytu v Dánsku a má zde bydliště, s jeho nezletilým dítětem, které společně s druhým rodičem bydlí v zemi jejich původu či jiné zemi, na tom, že toto dítě prokáže či může prokázat takové vazby na Dánsko, že je dán základ pro úspěšnou integraci v Dánsku – za normu „odůvodněnou naléhavým důvodem veřejného zájmu, která je vhodná k dosažení sledovaného legitimního cíle a nepřekračuje meze toho, co je nezbytné k jeho dosažení“?
1)

Má být položka 2206 KN vykládána v tom smyslu, že nápoj vyrobený kvašením jablečného koncentrátu s označením „Ferm fruit“, který se používá také jako základní nápoj pro výrobu různých jiných nápojů, má obsah alkoholu ve výši 16 % objemových, je díky vyčištění (mimo jiné filtrací) barevně, čichově a chuťově neutrální a nebyl do něj přidán žádný destilovaný alkohol, má být zařazen do této položky? V případě záporné odpovědi: má být položka 2208 KN vykládána v tom smyslu, že takovýto nápoj má být zařazen do této položky?
CS Úřední věstník Evropské unie C 81/8

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 19. prosince 2014 – European Federation for Cosmetic Ingredients v. Secretary of State for Business, Innovation and Skills

(Věc C-592/14)

(2015/C 081/10)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Účastníci původního řízení

Žalobce: European Federation for Cosmetic Ingredients

Žalovaní: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

Vedlejší účastníci řízení: British Union for the Abolition of Vivisection, European Coalition to End Animal Experiments

Předběžné otázky

1) Musí být čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích (1) vykládán v tom smyslu, že zakazuje uvádět na trh Společenství kosmetické přípravky obsahující přísady, nebo kombinaci přísad, které byly podrobeny zkouškám na zvířatech, pokud dané zkoušky proběhly mimo území Evropské unie za účelem splnění právních požadavků třetích zemí, aby mohly být kosmetické přípravky obsahující tyto přísady uvedeny na trh v těchto zemích?

2) Je odpověď na první otázku závislá na: a) tom, zda by posouzení bezpečnosti provedené podle článku 10 daného nařízení za účelem prokázání, že kosmetický přípravek je bezpečný pro lidské zdraví, před jeho dodáním na trh Společenství zahrnovalo použití údajů, které jsou výsledkem zkoušek na zvířatech provedených mimo území Evropské unie; b) tom, zda právní požadavky třetích zemí souvisí s bezpečností kosmetických přípravků; c) tom, zda bylo možné rozumně předvídat, v době, kdy probíhaly zkoušky přísady na zvířatech mimo území EU, že by osoba mohla usilovat o uvedení kosmetického přípravku obsahujícího danou přísadu v určité době na trh Společenství; a/nebo d) jakémkoliv jiném faktoru, a pokud ano, na jakém?

(1) Úř. věst. L 342, s. 59.
4.

Komise tedy podle kritérií, která stanovila ve svém sdělení ze dne 13. prosince 2005 (v aktualizovaném znění ze dne 17. září 2014) ohledně použití článku 260 SFEU, navrhuje, aby Soudní dvůr prohlásil, že Řecká republika tím, že nepřijala veškerá opatření nezbytná k vyhovění rozsudku, který Soudní dvůr vydal dne 10. září 2008 ve věci C-286/08, Komise v. Řecká republika, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU, uložil Řecké republice uhradit Komisi navržené penále 72 864 eur za každý den prodlení s vyhověním rozsudku vydaným ve věci C-286/08, ode dne vydání rozsudku v této věci až do dne plného vyhovění rozsudku ve věci C-286/08, uložil Řecké republice uhradit Komisi denní paušální částku 8 096 eur za každý den ode dne vydání rozsudku ve věci C-286/08 až do dne vydání rozsudku v této věci, anebo do dne, kdy bude vyhověno rozsudku ve věci C-286/08, pokud tato skutečnost nastane dříve, a uložil Řecké republice náhradu nákladů.
2)

Představuje čl. 198 10o WIB92 ve znění platném pro zdaňovací období roku 2000 a 2001 ustanovení k potlačení daňových úniků a zneužívání daňových předpisů ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice o mateřských a dceřiných společnostech ze dne 23. července 1990 (směrnice Rady 90/435/EHS), a pokud ano, jde v tomto případě čl. 198 10o WIB92 nad rámec toho, co je k takovému potlačení daňových úniků a zneužívání daňových předpisů nezbytné, pokud stanoví, že úroky se nezohledňují jako náklady na dosažení zisku, a to až do výše částky, která odpovídá dividendám odpočitatelným podle článku 202 až 204, jež společnost obdrží z podílů, které v okamžiku jejich převodu nedržela bez přerušení po dobu alespoň jednoho roku, přičemž se nerozlišuje, zda uvedené úrokové zatížení souvisí s (financováním) účasti, ze které plynuly dividendy osvobozené od daně, či nikoliv?
CS Úřední věstník Evropské unie C 81/5

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 5. prosince 2014 – MM v. Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

(Věc C-560/14)

(2015/C 081/06)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Supreme Court, Ireland

Účastníci původního řízení

Žalobce: MM

Žalovaný: Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

Předběžná otázka

1. Vyžaduje právo být vyslechnut stanovené v právu Evropské unie, aby byla žadateli o podpůrnou ochranu podle směrnice 2004/83/ES (1) přiznána možnost ústního projednání této žádosti, včetně práva předvolávat nebo vyslýchat svědky, jedná-li se o žádost podanou za okolností, kdy v příslušném členském státě existují dvě samostatná řízení, jež na sebe navazují a jejichž cílem je posoudit jednak žádosti o přiznání postavení uprchlíka a jednak žádosti o podpůrnou ochranu?

(1) Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, Úř. věst. L 304, s. 12.
CS Úřední věstník Evropské unie C 81/9

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 29. prosince 2014 – Bookit, Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-607/14)

(2015/C 081/12)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Bookit, Ltd

Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Předběžné otázky

1) Jaké relevantní zásady se musí s ohledem na osvobození od DPH v čl. 135 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, tak jak byla vyložena Soudním dvorem ve věci C-2/95 SDC v. Skatteministeriet (EU:C:1997:278), uplatnit při rozhodování, zda „služba v oblasti zpracování plateb debetními a kreditními kartami“ (jako např. služba poskytovaná v tomto případě) má za „účinek převod finančních prostředků a vyvolává změny právní a finanční situace“ ve smyslu bodu 66 daného rozsudku.

2) Jaké faktory v zásadě odlišují a) službu, která spočívá v poskytování finančních údajů, bez níž by platba nemohla proběhnout, která ale nepodléhá osvobození od daně (jako např. ve věci C-350/10, Nordea Pankki (EU:C:2011:532), od b) služby v oblasti zpracování údajů, jež má prakticky za účinek převod finančních prostředků a kterou proto Soudní dvůr označil za službu, která může podléhat osvobození od daně (tak jako v rozsudku ve věci SDC v. Skatteministeriet, bod 66)?

3) Konkrétně v souvislosti se službami v oblasti zpracování plateb debetními a kreditními kartami: a. Vztahuje se osvobození od daně na takové služby, jejichž výsledkem je převod finančních prostředků, ale jejichž součástí není odepsání určité částky z jednoho účtu a připsání odpovídající částky ve prospěch jiného účtu? b. Závisí nárok na osvobození od daně na tom, zda poskytovatel služeb sám získává autorizační kódy přímo od banky držitele karty nebo zda alternativně získává dané kódy přes svoji banku, která je akceptantem platebních karet?

(1) Úř. věst. L 347, s. 1.
2)

Je s ohledem na ustanovení zákona č. 9/2012 a na účel daně stanovené tímto zákonem nutno mít za to, že článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát Unie zavedl daň z emisí škodlivých látek, která se uplatní při registraci motorových vozidel z jiných států Unie a která je v případě tuzemských motorových vozidel splatná pouze při převodu vlastnického práva k takovémuto vozidlu, čehož důsledkem je to, že zahraniční vozidlo nelze užívat, aniž by tato daň byla zaplacena, kdežto tuzemské vozidlo lze časově neomezeně užívat bez zaplacení uvedené daně, a to až do doby převodu vlastnického práva k uvedenému vozidlu a jeho následné registrace novým vlastníkem, pokud k takovému převodu dojde?
2)

Je s ohledem na ustanovení OUG č. 9/2013 a na účel daně stanovené tímto nařízením nutno mít za to, že článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát Unie zavedl daň z emisí škodlivých látek, která se uplatní při registraci motorových vozidel z jiných států Unie a která je v případě tuzemských motorových vozidel splatná pouze při převodu vlastnického práva k takovémuto vozidlu, čehož důsledkem je to, že zahraniční vozidlo nelze užívat, aniž by tato daň byla zaplacena, kdežto tuzemské vozidlo lze časově neomezeně užívat bez zaplacení uvedené daně, a to až do doby převodu vlastnického práva k uvedenému vozidlu a jeho následné registrace novým vlastníkem, pokud k takovému převodu dojde?
1)

Je čl. 9 odst. 3 zákona 55/2003 ze dne 16. prosince 2003 o služebním řádu zaměstnanců ve služebním poměru pracujících ve zdravotnictví v rozporu s rámcovou dohodou o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřenou mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS dne 18. března 1999, která byla jakožto příloha vložena do směrnice Rady 1999/70/ES (1) ze dne 28. června 1999, a proto nepoužitelný, jelikož podporuje zneužívání vyplývající z používání po sobě jdoucích jmenování příležitostným zaměstnancem ve služebním poměru, v rozsahu, v němž: a) nestanoví maximální celkové trvání po sobě jdoucích jmenování příležitostným zaměstnancem ve služebním poměru, ani maximální jejich počet obnovení; b) ponechává na volném posouzení správního orgánu rozhodnutí o vytvoření stálých pracovních míst, pokud došlo více než dvakrát ke jmenování za účelem poskytování stejných služeb trvajících celkově 12 měsíců nebo více v období dvou let; c) umožňuje jmenovat příležitostné zaměstnance ve služebním poměru, aniž by vyžadoval výslovné určení objektivního důvodu dočasné, přechodné nebo mimořádné povahy, který by ospravedlňoval tato jmenování?
2.

V případě kladné odpovědi na první otázku: a) Je pro vznik povinnosti financování dostatečné, pokud dotčený poskytovatel poskytuje poštovní služby, které je nutno podle vnitrostátní právní úpravy kvalifikovat jako všeobecné služby, které ale jdou nad rámec povinné minimální nabídky všeobecných služeb podle směrnice? b) Je třeba při stanovení podílu příslušného podniku na finančních příspěvcích postupovat stejným způsobem, jako při stanovení finančních příspěvků do vyrovnávacího fondu podle čl. 7 odst. 4 uvedené směrnice? c) Vyžaduje povinnost dodržování zásad nediskriminace a přiměřenosti ve smyslu čl. 7 odst. 5 uvedené směrnice a „přihlédnutí k zaměnitelnosti se všeobecnými službami“ ve smyslu bodu 27 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/6/ES ze dne 20. února 2008, aby byly podíly z obratu připadající na služby s přidanou hodnotou, to znamená poštovní služby, které nelze kvalifikovat jako všeobecné služby, které však se všeobecnými službami souvisejí, od celkového obratu odečteny a nebyly při stanovení podílu zohledněny?
2.

provedl přezkum v plné jurisdikci a na základě dostupných skutečností: primárně — přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku 5 6 62 737,40 eur spolu s úroky za majetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie. — přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku 2 0 00 000 eur spolu s úroky za nemajetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie. — uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení a dalších výdajů vynaložených navrhovatelkou v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem, včetně nákladů řízení spojených s předchozím řízením před Tribunálem, spolu s úroky. podpůrně — přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku stanovenou ex aequo et bono spolu s úroky za majetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie. — přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku stanovenou ex aequo et bono, nikoli však nižší než 50 000 eur a spolu s úroky (jak již byla přiznána uvedeným rozsudkem Tribunálu), za nemajetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie. — uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení a dalších výdajů vynaložených společností Safa Nicu Sepahan Co. v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem, včetně nákladů řízení spojených s předchozím řízením před Tribunálem, spolu s úroky. podpůrněji
—

podpůrně, pokud by Soudní dvůr sice pro přípustnost této žaloby považoval za nezbytné, aby žaloba směřovala proti SDEU a nikoliv proti Komisi (jako zástupkyni Unie), ale měl by za to, že Tribunál měl ve svém rozhodnutí v rámci incidenčního řízení zahájeného SDEU nařídit, že SDEU bude jako žalovaný nahrazen Komisí, vrátit věc Tribunálu, aby tak mohl s přihlédnutím k právním úvahám Soudního dvora rozhodnout o žalobě na náhradu škody podané společností Kendrion NV;
CS Úřední věstník Evropské unie C 146/14

Kasační opravný prostředek podaný dne 11. února 2015 DTL Corporación, S.L. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-176/13, DTL Corporación v. OHIM

(Věc C-62/15 P)

(2015/C 146/22)

Jednací jazyk: španělština

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: DTL Corporación, S.L. (zástupce: A. Zuazo Araluze, advokát)

Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

— Částečné zrušení, ve vztahu ke všem produktům a službám tříd 9 a 37, usnesení čtvrtého odvolacího senátu ze dne 24. ledna 2013 ve věci R 661/2012-4, kterým se zamítá odvolání podané proti odmítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 8830821 „Generia“.

— Uložit OHIM a dalším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Porušení unijního práva ze strany Tribunálu: Čtvrtý odvolací senát změnil ve svém usnesení ze dne 24. ledna 2013 ve věci R 661/2012-4 odůvodnění usnesení námitkového oddělení o zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 8830821 „Generia“ ve třídách 9 a 37. Námitkové oddělení totiž zamítnutí založilo na podobnosti produktů a služeb zařazených ve třídách 9 a 37 s produkty a službami namítané ochranné známky zařazenými do třídy 7. Odvolací senát potvrdil zamítnutí, avšak z důvodu podobnosti uvedených produktů a služeb zařazených do tříd 9 a 37 se službami namítané ochranné známky zařazenými do třídy 40. Tím usnesení odvolacího senátu porušilo čl. 64 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1) o ochranné známce Společenství, jelikož služby namítané ochranné známky zařazené do třídy 40 nikdy nebyly namítány proti produktům a službám přihlašované ochranné známky zařazeným do tříd 9 a 37 (ačkoli byly namítány proti službám zařazeným do jiné třídy). Navíc uvedené usnesení porušilo článek 75 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství, když nevyzvalo současnou navrhovatelku k podání vyjádření ohledně uvedené změny odůvodnění. Napadený rozsudek tvrdí, že řízení bylo právně v pořádku, což předpokládá porušení unijního práva (čl. 64 odst. 1 a článek 75 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství).

(1) Úř. věst. L 78, s. 1.
CS Úřední věstník Evropské unie C 146/30

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 4. března 2015 – Kødbranchens Fællesråd zastupující Århus Slagtehus A/S a další v. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri samt Fødevarestyrelsen

(Věc C-112/15)

(2015/C 146/36)

Jednací jazyk: dánština

Předkládající soud

Østre Landsret

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Kødbranchens Fællesråd zastupující Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S og Vejle Eksportslagteri A/S

Žalovaní : 1. Ministeriet for Fødevarer, 2. Landbrug og Fiskeri samt Fødevarestyrelsen

Předběžná otázka

Je třeba čl. 27 odst. 4 písm. a) ve spojení s body 1 a 2 přílohy VI nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (1) ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat vykládat v tom smyslu, že členské státy nejsou při stanovování poplatku vybíraného od potravinářských podniků oprávněny zahrnout do tohoto poplatku výdaje na platy a školení státních zaměstnanců, kteří jsou zaměstnáni za účelem absolvování školení splňujícího požadavky na „úřední pomocné veterinární pracovníky“ (viz nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (2) ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě) a kteří však před začátkem svého školení ani v jeho průběhu neprovádějí inspekci masa?

(1) Úř. věst. 2004 L 165, s. 1; Zvl. vyd. 03/45, s. 200.

(2) Úř. věst. 2004 L 139, s. 206; Zvl. vyd. 03/45, s. 75.
—

Tribunál nesprávně uplatnil článek 65 ESUO, a konkrétně pojmy dohoda a kartelová dohoda, jež jsou relevantní ve smyslu výše uvedeného ustanovení, jakož i související zásady týkající se důkazního břemene, když rozhodl, že je prokázána existence jediné a pokračující kartelové dohody na italském trhu s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků v období let 1989-1992 a 1993-1995 a účast společnosti Feralpi na této kartelové dohodě. V tomto kontextu Tribunál ponechal bez povšimnutí specifický právní rámec ESUO, jenž je použitelný na odvětví výztuží do betonu ve formě tyčí nebo svitků. Krom toho Tribunál zjevně zkreslil smysl a rozsah předložených zásadních důkazů. Z tohoto hlediska je odůvodnění nedostatečné a nelogické;
CS Úřední věstník Evropské unie C 146/18

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 19. února 2015 – Sonos Europe BV v. Staatssecretaris van Financiën

(Věc C-84/15)

(2015/C 146/26)

Jednací jazyk: nizozemština

Předkládající soud

Hoge Raad der Nederlanden

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Sonos Europe BV

Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

Předběžná otázka

Mají být položky 8517, 8518, 8519 a 8527 KN vykládány v tom smyslu, že výrobek ve smyslu předmětného rozsudku (Zoneplayer), který přijímá digitální informace a bez ukládání je v podobě zesíleného zvuku přehrává („streaming“) prostřednictvím pěti (zabudovaných) reproduktorů a/nebo je dále předává jiným přístrojům v místní síti, může být zařazen do jedné nebo více z uvedených položek, a pokud ano, do které? Anebo má být položka 8543 KN vykládána v tom smyslu, že přístroj, jako je Zoneplayer, má být zařazen do této položky jako elektrický přístroj s vlastní individuální funkcí?
2)

V případě kladné odpovědi na první otázku: Do jaké míry jsou pak vnitrostátní soudy oprávněny při posuzování nákladově orientovaného cenového opatření a) posoudit s ohledem na čl. 8 odst. 3 rámcové směrnice argument vnitrostátního regulačního orgánu, že by byl podpořen rozvoj vnitřního trhu, v závislosti na skutečném vlivu na fungování vnitřního trhu? b) přezkoumat s ohledem na cíle politiky a regulační zásady stanovené v článku 8 rámcové směrnice a v článku 13 přístupové směrnice, zda je cenové opatření i) proporcionální, ii) vhodné, iii) přiměřené a odůvodněné? c) požadovat, aby vnitrostátní regulační orgán dostatečně věrohodně prokázal, že i) je skutečně naplňován cíl politiky uvedený v čl. 8 odst. 2 rámcové směrnice, že vnitrostátní regulační orgány podporují hospodářskou soutěž při poskytování sítí a služeb elektronických komunikací a že spotřebitelům skutečně plynou maximální výhody z hlediska možnosti výběru, ceny a kvality, ii) je skutečně naplňován cíl politiky, uvedený v čl. 8 odst. 3 rámcové směrnice, přispívat k rozvoji vnitřního trhu, a iii) je skutečně naplňován cíl politiky, uvedený v čl. 8 odst. 4 rámcové směrnice, prosazovat zájmy občanů? d) zohlednit s ohledem na ustanovení čl. 16 odst. 3 rámcové směrnice a čl. 8 odst. 2 a 4 přístupové směrnice při odpovědi na otázku, zda se jedná o vhodné cenové opatření, okolnost, že opatření bylo uloženo ve vztahu k trhu, na kterém regulované podniky disponují významnou tržní silou, avšak toto opatření ve zvolené formě (metodika PURE BULRIC) slouží k prosazování jednoho z cílů rámcové směrnice – zájmům koncových uživatelů – na jiném trhu, který pro účely regulace nepřichází v úvahu?
3.

Nesprávný předpoklad „přenosu image“ podle čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 Tribunál nesprávně ponechal bez námitek názor odvolacího senátu, že ohledně přihlašované ochranné známky navrhovatele „Carrera“ existuje nebezpečí „přenosu image“. Odvolací senát předpokládal, že veškeré výrobky zahrnuté v přihlašované ochranné známce by mohly být „zabudovány do motorových vozidel a mohly by v nich být využívány“. Z toho vyplývá „sociální zvyk“, na základě kterého „se shoduje“ používání přihlašovaných výrobků na jedné straně a motorových vozidel na straně druhé. Ve skutečnosti je tomu tak, že pouhá skutečnost, že přihlašované výrobky jsou zabudovávány do motorových vozidel a mohou v nich být využívány, nemůže zakládat žádný „sociální zvyk“ a nemůže vést ani k přenosu image. Potud odvolací senát a Tribunál neodůvodnily srozumitelně své rozhodnutí.