ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 311/7

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S v. Skatteministeriet

(Věc C-398/09) (1)

(Nevrácení daně zaplacené bez řádného důvodu - Bezdůvodné obohacení z důvodu existující souvislosti mezi zavedením této daně a zrušením jiných daní)

2011/C 311/08

Jednací jazyk: dánština

Předkládající soud

Østre Landsret

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S

Žalované: Skatteministeriet

Předmět

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Østre Landsret — Výklad rozsudku Soudního dvora ve věci C-192/95, Comateb a další, a právních zásad práva Společenství týkajících se vrácení protiprávně vybrané daně — Zamítnutí požadavku na vrácení vnitrostátní daně, o níž se má za to, že není v souladu s právem Společenství, z důvodu bezdůvodného obohacení vyplývajícího z přímého vztahu mezi zavedením protiprávní daně a zrušením jiných daní vybíraných na jiném základě — Nevrácení daně, jehož následkem je znevýhodnění hospodářských subjektů, které zboží dovážejí, ve srovnání s hospodářskými subjekty, které nakupují obdobné zboží v tuzemsku, z důvodu poměrně vyššího zatížení prvně uvedených subjektů protiprávní daní ve srovnání s posledně uvedenými

Výrok

Pravidla práva Unie týkající se vydání protiprávně vybrané daně je třeba vykládat v tom smyslu, že vydání protiprávně vybrané daně může vést k bezdůvodnému obohacení pouze v případě, že částky zaplacené bez řádného důvodu osobou povinnou k dani z titulu daně vybírané v členském státě v rozporu s právem Unie byly přeneseny přímo na kupujícího. V důsledku toho brání právo Unie tomu, aby členský stát odmítl vrátit protiprávní daň z důvodu, že částky zaplacené bez řádného důvodu osobou povinnou k dani byly kompenzovány úsporou v důsledku současného zrušení jiných odvodů, neboť z hlediska práva Unie nelze na takovou kompenzaci nahlížet v souvislosti s uvedenou daní jako na bezdůvodné obohacení.

(1) Úř. věst. C 312, 19.12.2009.
3)

Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že: a) členský stát, který usiluje o zajištění zvláště vysoké úrovně ochrany spotřebitelů v oblasti hazardních her, může mít důvodně za to, že kontrolu trestné činnosti spojené s tímto odvětvím a naplňování cíle, jímž je předcházet podněcování k nadměrným výdajům za hru a bojovat dostatečné účinným způsobem proti hráčské závislosti, může umožnit pouze zřízení monopolu ve prospěch jediného provozovatele, který podléhá důsledné kontrole ze strany orgánů veřejné moci; b) k tomu, aby byla vnitrostátní právní úprava zřizující monopol v oblasti hazardních her, která umožňuje držiteli monopolu vést expanzivní politiku koherentní s cílem potírání trestné činnosti, jakož i s cílem omezování herních příležitostí, musí: — spočívat na závěru, že kriminální a podvodné činnosti spojené s hrami a hráčská závislost představují na území dotyčného členského státu problém, kterému by mohlo čelit rozšíření povolených a regulovaných činností, a — umožňovat pouze uměřenou reklamu, přísně omezenou na to, co je nezbytné pro nasměrování spotřebitelů ke kontrolovaným herním sítím; c) okolnost, že si členský stát zvolil systém ochrany odlišný od toho, který přijal jiný členský stát, nemůže mít vliv na posuzování nezbytnosti a přiměřenosti ustanovení přijatých v dané oblasti, které musejí být posuzovány pouze z hlediska cílů, které příslušné orgány dotčeného členského státu sledují, a z hlediska úrovně ochrany, kterou chtějí zajistit.
CS Úřední věstník Evropské unie C 319/4

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht — Německo) — Reinhard Prigge, Michael Fromm, Volker Lambach v. Deutsche Lufthansa AG

(Věc C-447/09) (1)

(Směrnice 2000/78/ES - Článek 2 odst. 5, čl. 4 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 - Zákaz diskriminace na základě věku - Piloti aerolinií - Kolektivní smlouva - Ustanovení o automatickém skončení pracovních smluv při dosažení věku 60 let)

2011/C 319/05

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Bundesarbeitsgericht

Účastníci původního řízení

Žalobci: Reinhard Prigge, Michael Fromm, Volker Lambach

Žalovaná: Deutsche Lufthansa AG

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesarbeitsgericht — Výklad čl. 2 odst. 5, čl. 4 odst. 1 a/nebo čl. 6 odst. 1 první věta směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16, Zvl. vyd. 05/04, s. 79) — Zákaz diskriminace na základě věku — Slučitelnost této právní úpravy s kolektivní smlouvou, která z důvodu zajištění bezpečnosti letového provozu stanoví, že pracovní smlouva pilota končí automaticky uplynutím měsíce, ve kterém dotyčný pilot dosáhne věku 60 let

Výrok

Článek 2 odst. 5 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou prostřednictvím zmocňovacích pravidel sociálním partnerům umožnit přijmout opatření ve smyslu tohoto čl. 2 odst. 5 v oblastech uvedených v tomto ustanovení, na které se vztahují kolektivní smlouvy, za předpokladu, že tato pravidla jsou dostatečně přesná, aby zajistila, že uvedená opatření dodržují požadavky stanovené v uvedeném čl. 2 odst. 5. Takové opatření, o jaké se jedná v původním řízení, které stanoví věkovou hranici, od které piloti již nemohou vykonávat svou činnost, na 60 let, zatímco vnitrostátní a mezinárodní právní úprava stanoví tento věk na 65 let, není opatřením nutným pro veřejnou bezpečnost a pro ochranu zdraví ve smyslu téhož čl. 2 odst. 5.

Článek 4 odst. 1 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby takové ustanovení kolektivní smlouvy, o jaké se jedná v původním řízení, stanovilo věkovou hranici, od které se má za to, že piloti již nemají fyzickou zdatnost k výkonu svého povolání, na 60 let, zatímco vnitrostátní a mezinárodní právní úprava stanoví tento věk na 65 let.

Článek 6 odst. 1 první pododstavec směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že bezpečnost letového provozu nepředstavuje legitimní cíl ve smyslu tohoto ustanovení.

(1) Úř. věst. C 24, 30.1.2010.
1)

Portugalská republika tím, že zachovala v rámci GALP Energia SGPS SA taková zvláštní práva, jako jsou práva, která jsou v daném případě stanovena rámcovým zákonem č. 11/90 ze dne 5. dubna 1990 o privatizacích (Lei n.° 11/90, Lei Quadro das Privatizações), legislativním nařízením č. 261-A/99 ze dne 7. července 1999, kterým se schvaluje první fáze procesu privatizace základního kapitálu společnosti GALP — Petróleos e Gás de Portugal SGPS SA (Decreto-Lei no 261-A/99 aprova a 1.a fase do processo de privatização do capital social da GALP — Petróleos e Gás de Portugal, SGPS, SA), a stanovami této společnosti ve prospěch portugalského státu a jiných veřejnoprávních subjektů, přiznaná ve spojitosti se zlatými akciemi („golden shares“) drženými tímto státem jakožto účast na základním kapitálu zmíněné společnosti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 ES.
CS Úřední věstník Evropské unie C 295/2

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 — Rada Evropské unie v. Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd, Evropská komise, Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace)

(Věc C-337/09 P) (1)

(Kasační opravný prostředek - Obchodní politika - Dumping - Dovozy glyfosátu pocházejícího z Číny - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 7 písm. b) a c) - Status podniku jako podniku působícího v podmínkách tržního hospodářství - Pojem „zásadní zásahy státu“ ve smyslu čl. 2 odst. 7 písm. c) první odrážky - Veřejný akcionář de facto ovládající valnou hromadu akcionářů výrobce - Nahlížení na takovou kontrolu jako na „zásadní zásah“ - Posouzení mechanismu potvrzování vývozních smluv - Meze soudního přezkumu - Hodnocení předložených důkazů)

2012/C 295/02

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, a G. Berrisch, Rechtsanwalt)

Další účastnice řízení: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd (zástupci: původně D. Horovitz, avocat, poté F. Graafsma, J. Cornelis a A. Woolich, advocaten, jakož i K. Adamantopoulos, dikigoros, a D. Moulis, barrister), Evropská komise (zástupci: T. Scharf a N. Khan, jakož i K. Talabér-Ritz, zmocněnci), Association des utilisateurs a distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) (zástupce: J. Flynn, QC)

Předmět věci

Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (nyní Tribunál) (čtvrtého senátu) ze dne 17. června 2009, Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group v. Rada (T-498/04), kterým Tribunál zrušil, ve vztahu k Zheijiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd., článek 1 nařízení Rady (ES) č. 1683/2004 ze dne 24. září 2004 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu glyfosátu pocházejícího z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 303, s. 1) — Výklad čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 384/96 č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1) — Statut podniku působícího v tržním hospodářství

Výrok

1) Kasační opravný prostředek se zamítá.

2) Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vztahujících se k řízení o předběžném opatření.

3) Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

(1) Úř. věst. C 282, 21.11.2009.
1)

Španělské království tím, že přijalo a ponechalo v platnosti v čl. 14 odst. 3 zákona č. 35/2006 o daních z příjmů fyzických osob, kterým se částečně mění zákony o korporační dani, o daních z příjmů nerezidentů a o dani z majetku (Ley 35/2006, del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas y de modificación parcial de las leyes de los Impuestos sobre Sociedades, sobre la Renta de no residentes y sobre el Patrimonio), ze dne 28. listopadu 2006, ustanovení, které daňovým poplatníkům, již přemisťují své bydliště do jiného členského státu, ukládá povinnost zahrnout veškeré dosud v žádném zdaňovacím období nezdaněné příjmy do základu daně za poslední zdaňovací období, pro které byli považováni za daňové poplatníky — rezidenty, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článků 18 ES, 39 ES a 43 ES.
1)

Pojem „obvyklé bydliště“ ve smyslu článků 8 a 10 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že toto bydliště odpovídá místu, které vykazuje určitou míru integrace dítěte v rámci sociálního a rodinného prostředí. Za tímto účelem je třeba — pokud jde o situaci kojence, který se svou matkou pobývá pouze několik dní v jiném členském státě, než je členský stát jeho obvyklého bydliště, do něhož byl přemístěn — přihlédnout zejména k trvání, pravidelnosti, podmínkám a důvodům pobytu na území tohoto členského státu a přestěhování se matky do tohoto státu, a dále — zejména z důvodu věku dítěte — k zeměpisnému a rodinnému původu matky, jakož i k rodinným a sociálním vazbám, které matka a dítě udržují v tomtéž členském státě. Vnitrostátnímu soudu přísluší určit obvyklé bydliště dítěte s přihlédnutím ke všem konkrétním skutkovým okolnostem v každém jednotlivém případě. V případě, že by použití výše uvedených kritérií ve věci v původním řízení vedlo k závěru, že obvyklé bydliště dítěte nelze určit, by musel být příslušný soud určen na základě kritéria „přítomnosti dítěte“ ve smyslu článku 13 nařízení.
CS Úřední věstník Evropské unie C 103/8

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd v. Office of Communications, British Telecommunications plc

(Věc C-16/10) (1)

(Sbližování právních předpisů - Telekomunikace - Sítě a služby - Směrnice 2002/22/ES - Určení podniků pro poskytování univerzální služby - Uložení zvláštních povinností určenému podniku - Informační služba o účastnických číslech a účastnické seznamy)

2011/C 103/11

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England Wales) (Civil Division)

Účastníci původního řízení

Odvolatelka: The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd

Odpůrce: Office of Communications, British Telecommunications plc

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England Wales) (Civil Division) — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) — Určení podniků pro poskytování univerzální služby — Zvláštní povinnosti, které mohou být uloženy určenému podniku

Výrok

Článek 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) opravňuje členské státy, aby v případě, že se rozhodnou určit jeden nebo několik podniků podle tohoto ustanovení k tomu, aby zajistily poskytování univerzální služby nebo jejích různých prvků podle článků 4 až 7 a čl. 9 odst. 2 této směrnice, uložily těmto podnikům pouze zvláštní povinnosti upravené ustanoveními uvedené směrnice, které se týkají poskytování uvedené služby nebo jejích prvků samotnými určenými podniky koncovým uživatelům.

(1) Úř. věst. C 63, 13.3.2010.
CS Úřední věstník Evropské unie C 103/7

Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad de Nederlanden — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. Marishipping and Transport BV

(Věc C-11/10) (1)

(Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Společný celní sazebník - Cla - Osvobození - Farmaceutické látky - Složení - Omezení)

2011/C 103/10

Jednací jazyk: nizozemština

Předkládající soud

Hoge Raad de Nederlanden

Účastníci původního řízení

Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

Žalovaný: Marishipping and Transport BV

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko — Belgie — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382) — Farmaceutické látky osvobozené od cla — Látky, které se nenacházejí v čisté formě — Omezení

Výrok

Příloha I část první hlava II část C bod 1 písm. i) nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001 a nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002, musí být vykládána v tom smyslu, že farmaceutická látka uvedená na seznamu látek uvedených v příloze 3 části třetí téže přílohy I, ke které byly přidány jiné látky, zejména farmaceutické, již nemůže být předmětem osvobození od cla, které by se uplatnilo, pokud by se taková látka nacházela v čisté formě.

(1) Úř. věst. C 80, 27.3.2010.
CS Úřední věstník Evropské unie C 194/7

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšská republika) — Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks v. Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija

(Věc C-294/10) (1)

(Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 5 odst. 3 - Náhrada škody cestujícím v případě zrušení letu - Zproštění povinnosti náhrady škody v případě mimořádných okolností - Přijetí všech přiměřených opatření leteckým dopravcem k tomu, aby čelil mimořádným okolnostem - Včasné plánování prostředků k zajištění letu poté, co takové okolnosti pominuly)

2011/C 194/09

Jednací jazyk: lotyština

Předkládající soud

Augstākās tiesas Senāts

Účastníci původního řízení

Žalobci: Andrejs Eglītis, Edvards Ratnieks

Žalovaný: Latvijas Republikas Ekonomikas ministrija

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad čl. 5 odst. 3 a čl. 6 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst.L 46, s. 1) — Zrušení letu, jehož příčinou bylo nejprve uzavření vzdušného prostoru z důvodu problémů s radarovými a leteckými systémy a poté uplynutí maximální povolené pracovní doby posádky — Přijetí všech přiměřených opatření k zabránění mimořádných okolností ze strany leteckého dopravce

Výrok

Článek 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládán v tom smyslu, že jelikož je letecký dopravce povinen přijmout všechna přiměřená opatření, aby čelil mimořádným okolnostem, musí ve fázi plánování letu přiměřeným způsobem přihlédnout k riziku zpoždění spojenému s případným výskytem takovýchto okolností. V důsledku toho musí počítat s určitou časovou rezervou, která mu dle možností dovolí uskutečnit celý let, jakmile mimořádné okolnosti pominou. Naproti tomu nelze uvedené ustanovení vykládat tak, že v rámci přiměřených opatření ukládá povinnost obecného a nediferencovaného plánování minimální časové rezervy použitelné bez rozdílu na všechny letecké dopravce ve všech situacích, kdy nastanou mimořádné okolnosti. Při posuzování schopnosti leteckého dopravce zajistit uskutečnění celého letu v nových podmínkách vyplývajících z výskytu těchto okolností je třeba dbát na to, aby rozsah požadované časové rezervy nevedl k tomu, že by letecký dopravce byl nucen přistoupit k neúnosným obětem s ohledem na kapacity svého podniku v rozhodné době. Článek 6 odst. 1 uvedeného nařízení se v rámci takového posouzení nepoužije.

(1) Úř. věst. C 221, 14.8.2010.
CS Úřední věstník Evropské unie C 232/8

Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret — Dánsko) — Unomedical A/S v. Skatteministeriet

(Věc C-152/10) (1)

(Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Plastové drenážní vaky pro dialýzu výhradně určené pro dialyzační přístroje (umělé ledviny) - Plastové močové drenážní vaky výhradně určené pro katetry - Čísla 9018 a 3926 - Pojmy, „části, součásti“ a, „příslušenství“ - Ostatní výrobky z plastů)

2011/C 232/13

Jednací jazyk: dánština

Předkládající soud

Højesteret

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Unomedical A/S

Žalovaný: Skatteministeriet

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Højesteret — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382) — Plastové vaky výhradně určené k použití v souvislosti s dialýzou — Zařazení do podpoložky 9018 90 30 nebo 3926 90 99 — Plastové vaky výhradně určené k použití s katetry — Zařazení do podpoložky 9018 39 00 nebo 3926 90 99 — Pojem „části, součásti a příslušenství“

Výrok

Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve zněních použitelných na spor v původním řízení, musí být vykládána v tom smyslu, že drenážní vak pro dialýzu vyrobený z plastu, který je speciálně navržen pro použití s dialyzačním přístrojem (umělá ledvina) a může být používán pouze s tímto přístrojem, musel být v období od května roku 2001 do prosince roku 2003 zařazen do podpoložky 3926 90 99 této nomenklatury jako „plasty a výrobky z plastů“ a že močový drenážní vak vyrobený z plastu, který je speciálně navržen pro použití s katetrem, a může tedy být používán výhradně s tímto přístrojem, musel být v tomtéž období zařazen do podpoložky 3926 90 99 uvedené nomenklatury jako „plasty a výrobky z plastů“.

(1) Úř. věst. C 148, 5.6.2010.
CS Úřední věstník Evropské unie C 226/7

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Zollamt Linz Wels v. Laki DOOEL

(Věc C-351/10) (1)

(Celní kodex Společenství - Nařízení, kterým se provádí celní kodex - Článek 555 odst. 1 písm. c) a čl. 558 odst. 1 - Vozidlo, které vstoupilo na celní území v režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla - Vozidlo užívané pro vnitřní přepravu - Protiprávní užívání - Vznik celního dluhu - Vnitrostátní orgány příslušné k vybrání cla)

2011/C 226/12

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Verwaltungsgerichtshof

Účastníci původního řízení

Žalobce: Zollamt Linz Wels

Žalovaný: Laki DOOEL

Předmět věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof — Výklad čl. 204 odst. 1 písm. a) a článku 215 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1), čl. 555 odst. 1 písm. c) a čl. 558 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (Úř. věst. L 253, s. 1), jakož i článku 61 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Silniční přeprava zboží v Evropské unii — Použití vozidla, pro které nebylo uděleno povolení k vnitřní přepravě v členském státě, do něhož je zboží přepravováno — Místo vzniku celního dluhu — Pravomoc členského státu původu nebo členského státu určení

Výrok

Článek 555 odst. 1 a čl. 558 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 993/2001 ze dne 4. května 2001 musí být vykládány v tom smyslu, že se musí mít za to, že porušení předpisů při užívání vozidla dovezeného do Evropské unie v režimu úplného osvobození od dovozního cla a užívaného ve vnitřní přepravě nastalo v okamžiku překročení hranice členského státu, v němž se vozidlo pohybuje v rozporu s vnitrostátními předpisy v oblasti dopravy, tedy neexistuje-li povolení k vykládce udělené členským státem, kde se vykládka uskuteční, přičemž k vybrání uvedeného cla jsou příslušné orgány tohoto státu.

(1) Úř. věst. C 274, 9.10.2010.