4

Předseda Tribunálu v této souvislosti v bodech 24 až 31 uvedeného usnesení připomněl zásady stanovené v této oblasti judikaturou Soudního dvora a Tribunálu. S ohledem na tyto zásady měl v bodech 32 až 48 napadeného usnesení za to, že: „32 V projednávané věci je třeba na úvod uvést, že navrhovatelky opírajíc se o bod 38 usnesení [místopředsedy Soudního dvora] ze dne 10. září 2013Komise v. Pilkington Group [C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558] tvrdí, že jelikož předběžná ochrana je požadována pro údajně důvěrné informace, musí posouzení existence vážné a nenapravitelné újmy nutně vycházet z předpokladu, že údajně důvěrné informace byly skutečně důvěrné. 33 Přitom je nutné konstatovat, že okolnosti věci, ve které bylo vydáno usnesení [místopředsedy Soudního dvora] ze dne 10. září 2013Komise v. Pilkington Group [C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558], se stejně jako okolnosti věci, ve které bylo vydáno usnesení [místopředsedy Soudního dvora] ze dne 2. března 2016, Evonik Degussa v. Komise (C‑162/15 P-R, EU:C:2016:142), značně liší od okolností projednávané věci. 34 Jak vyplývá zejména z bodů 18 a 38 usnesení [místopředsedy Soudního dvora] ze dne 10. září 2013Komise v. Pilkington Group [C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558], společnost Pilkington Group Ltd ve své žalobě na neplatnost totiž zpochybnila posouzení Komise, podle něhož informace, jejichž zpřístupnění bylo zamýšleno na základě čl. 30 odst. 1 nařízení č. 1/2003, nepředstavovaly obchodní tajemství zejména ve smyslu článku 339 SFEU, jakož i čl. 28 odst. 1 a čl. 30 odst. 2 uvedeného nařízení. Proto úvahy, jež zohlednil soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních, když učinil závěr, že podmínka naléhavosti byla v projednávaném případě prokázána, vycházely z předpokladu výslovně zmíněného v bodě 47 uvedeného usnesení, že informace, o které jde v této věci, podléhaly profesnímu tajemství. 35 Rovněž z bodu 84 usnesení [místopředsedy Soudního dvora] ze dne 2. března 2016, Evonik Degussa v. Komise (C‑162/15 P-R, EU:C:2016:142), vyplývá, že společnost Evonik Degussa GmbH zpochybnila posouzení, podle něhož dotčené informace nepředstavovaly obchodní tajemství a nespadaly ani do profesního tajemství. 36 Mimoto navrhovatelky ve věcech, ve kterých byla vydána usnesení [místopředsedy Soudního dvora] ze dne 10. září 2013Komise v. Pilkington Group [C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558] a ze dne 2. března 2016, Evonik Degussa v. Komise (C‑162/15 P-R, EU:C:2016:142) tvrdily, jak vyplývá z bodů 47 a 83 uvedených usnesení, že zveřejnění sporných informací by jim mohlo způsobit újmu z důvodu samotné povahy těchto informací. 37 Naopak, pokud jde o projednávanou věc, zaprvé je nutné uvést, že navrhovatelky netvrdí, že sporné informace podléhají obchodnímu tajemství. 38 Zadruhé kromě tvrzení, podle něhož jsou sporné informace důvěrné, obsahuje návrh na předběžné opatření jen málo specifických informací ohledně povahy a obsahu dokumentů, ve vztahu k nimž se navrhovatelky dovolávají důvěrnosti. 39 Zatřetí se navrhovatelky nesnaží prokázat, že sporné informace vykazují ze své podstaty a z obchodního hlediska citlivost, které mohou využít jejich konkurenti v rámci běžného konkurenčního boje. 40 Začtvrté v rozsahu, v němž navrhovatelky tvrdí, že sporné informace ‚obsahují důkazy o porušení [a] podrobně odhalují porušení, zejména jména zákazníků a názvy projektů dotčených jednáním, jakož i číselné údaje týkající se fakturovaných cen a cílů sledovaných účastníky, […] jakož i příčinnou souvislost mezi touto újmou a porušením‘, odkazují na body 284, 372 písm. g) a 436 odůvodnění rozhodnutí ve věci elektrické kabely, jakožto ‚jasné příklady druhu informací‘, na který odkazují. 41 Nicméně body 284, 372 písm. g) a 436 rozhodnutí ve věci elektrické kabely neuvádějí ‚jména zákazníků a názvy dotčených projektů‘ a neobsahují zejména ‚číselné údaje týkající se fakturovaných cen‘. 42 Zapáté z judikatury vyplývá, že informace, které byly tajné nebo důvěrné, jsou však starší pěti let, musí být z důvodu plynutí času v zásadě považovány za historické a z tohoto důvodu zbaveny tajné nebo důvěrné povahy, ledaže výjimečně účastník, který tuto povahu uplatňuje, prokáže, že navzdory svému stáří tyto informace stále představují zásadní znaky jeho obchodního postavení nebo postavení třetích osob. Tyto úvahy, které vedou k vyvratitelné domněnce, jsou platné jak v kontextu žádostí o důvěrné zacházení ve vztahu k vedlejším účastníkům v rámci žaloby před unijním soudem, tak v kontextu žádostí o zachování důvěrnosti za účelem zveřejnění, ze strany Komise, rozhodnutí konstatujícího porušení práva hospodářské soutěže (rozsudek ze dne 14. března 2017, Evonik Degussa v. Komise, C‑162/15 P, EU:C:2017:205, bod 64). 43 V projednávané věci byly přitom sporné informace shromážděny během kontroly v roce 2009. Nicméně navrhovatelky se nesnaží prokázat důvody, na základě nichž nebyly sporné informace ze své povahy navzdory uplynutí času zbaveny své tajné nebo důvěrné povahy. 44 Zašesté navrhovatelky se nesnaží prokázat důvěrnost sporných informací ve vztahu k samotné povaze těchto informací, ale tvrdí, že jejich právo na účinný procesní prostředek a zásada presumpce neviny vyžadují, aby tyto informace nebyly zpřístupněny předtím, než bude prokázána legalita získání těchto informací v rámci věci T‑449/14. 45 Zasedmé je třeba připomenout, že podle judikatury se zkoumání otázky, zda informace podléhají profesnímu tajemství, provádí obecně prostřednictvím analýzy ve třech etapách, a sice zaprvé, že tyto informace byly známy pouze omezenému počtu osob, zadruhé, že jejich zpřístupnění mohlo způsobit vážnou újmu osobě, která je poskytla, nebo třetím osobám a nakonec zatřetí, že zájmy, jež by mohly být poškozeny zpřístupněním takových informací, byly objektivně hodné ochrany (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. března 2017, Evonik Degussa v. Komise, C‑162/15 P, EU:C:2017:205, bod 94 a citovaná judikatura). 46 Přezkum podmínky spojené s naléhavostí se v určité míře shoduje s přezkumem otázky, zda sporné informace musí být považovány za informace podléhající profesnímu tajemství, která v rámci řízení o předběžných opatřeních spadá do přezkumu fumus boni juris. 47 Za těchto podmínek jediné tvrzení, které není ostatně nijak podložené, že informace, o jejichž zpřístupnění jde, podléhají profesnímu tajemství, nemůže být, z důvodu nebezpečí zkreslení analýzy podmínky spojené s naléhavostí, dostatečné k prokázání předpokladu, že tyto informace podléhají profesnímu tajemství. 48 Na rozdíl od věcí, ve kterých byla vydána usnesení [místopředsedy Soudního dvora] ze dne 10. září 2013, Komise v. Pilkington Group [C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558], a ze dne 2. března 2016, Evonik Degussa v. Komise (C‑162/15 P-R, EU:C:2016:142), nemůže tedy analýza naléhavosti vycházet v projednávané věci z předpokladu, že sporné informace podléhají profesnímu tajemství.“