ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
41

S ohledem na vlastní objektivní charakteristiky, pokud by bylo zjištěno, že věžový systém dotčený v původním řízení není hlavně určen pro tank, pak by musel být považován buďto za „součást“ vojenské zbraně, pokud by byla jeho přítomnost nezbytná pro fungování kanónu nebo kulometu, které pojímá, anebo přinejmenším za „příslušenství“ vojenské zbraně, pokud by umožňoval její přizpůsobení k zvláštnímu použití nebo by rozšiřoval její možnosti.
21

Lucemburská vláda má totiž pochybnosti o použitelnosti tohoto ustanovení na spor v původním řízení a Evropská komise má za to, že uvedené ustanovení by bylo použitelné jen tehdy, kdyby se Ch. Kohll stal lucemburským rezidentem před odchodem do důchodu za účelem hledání nebo vykonávání zaměstnání v tomto členském státě. Článek 45 SFEU by se totiž podle ní neměl uplatnit na situaci Ch. Kohlla, jestliže se tento usadil v Lucembursku až jako důchodce a neměl v úmyslu vykonávat zde výdělečnou činnost.
2

Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd a Invacare International SARL a Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (daňová a celní správa, dále jen „finanční správa“), ve věci sazebního zařazení elektrických pojízdných skútrů.
19

Dne 31. března 2010 vstoupila v platnost Ministru kabineta noteikumi Nr. 295 „Noteikumi par valsts un Eiropas Savienības lauku attīstības atbalsta piešķiršanu, administrēšanu un uzraudzību vides un lauku ainavas uzlabošanai“ (vyhláška rady ministrů č. 295 o poskytování, řízení a kontrole státních podpor a podpor z prostředků Evropské unie na rozvoj zemědělství, určených ke zlepšení zemědělské a přírodní krajiny) ze dne 23. března 2010, platná do 20. dubna 2015 (dále jen „vyhláška č. 295“). Tato vyhláška, jakož i vyhláška č. 221, je použitelná na „agroenvironmentální“ opatření provedené podle nařízení č. 1257/1999. Podle článku 74 vyhlášky č. 295 „závazky týkající se plochy nebo zvířat v rámci činnosti uvedené v článku 3 trvají do okamžiku skončení období, které je předmětem závazku, v souladu s vyhláškou rady ministrů č. 1002 ze dne 30. listopadu 2004 o pravidlech provádění programového dokumentu ‚plán zemědělského rozvoje Lotyšska pro uplatnění prováděcího programu na období let 2004–2006‘.“
36

Zaprvé, co se týče srovnatelnosti dotčených situací, je třeba připomenout, že pokud vnitrostátní právní úprava staví pro účely zdanění nemovitého majetku nabytého děděním, který se nachází v dotčeném členském státě, naroveň dědice-nerezidenty a dědice-rezidenty, nemůže zacházet v rámci tohoto zdanění s těmito dědici rozdílně, aniž by porušila požadavky unijního práva, pokud jde o uplatnění osvobození od dědické daně související s tímto nemovitým majetkem. Tím, že vnitrostátní zákonodárce zachází s dědictvím ve prospěch těchto dvou kategorií osob stejně, s výjimkou osvobození, na které může mít dědic nárok, totiž připouští, že mezi oběma kategoriemi neexistuje s ohledem na způsoby a podmínky výběru dědické daně žádný objektivní rozdíl, jenž by mohl odůvodnit rozdílné zacházení (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 17. října 2013, Welte, C‑181/12, EU:C:2013:662, bod 51 a citovaná judikatura).
57

Ve světle výše uvedeného je třeba na položené otázky odpovědět tak, že KN musí být vykládána v tom smyslu, že za účelem určení, zda taková směs rostlinných olejů, jako je směs dotčená v původním řízení, musí být zařazena jako poživatelná směs rostlinných olejů do podpoložky 1517 90 91 KN, nebo jako nepoživatelná směs rostlinných olejů do podpoložky 1518 00 31 KN, je třeba vzít v úvahu všechny relevantní skutečnosti projednávaného případu v rozsahu, v němž se jedná o objektivní charakteristické znaky a vlastnosti, které jsou tomuto výrobku vlastní. Z relevantních skutečností, které mohou být důvodem pro zařazení takové směsi jako „nepoživatelné“, je třeba posoudit informace uvedené výrobcem této směsi v celním prohlášení, podle nichž nelze vyloučit vzhledem k charakteristikám postupu její výroby přítomnost škodlivých látek v uvedené směsi. To, že analýza vzorků odebraných ze směsi rostlinných olejů neprokázala přítomnost žádné škodlivé látky, není v tomto ohledu samo o sobě s to zpochybnit zařazení dotyčné směsi jako „nepoživatelné“. Takový důsledek předpokládá zpochybnění správnosti informací týkajících se procesu výroby dotyčné směsi, které poskytl výrobce a jsou uvedeny v celním prohlášení podle ustanovení článků 62, 68 a 71 celního kodexu, k čemuž by bylo zapotřebí dalších relevantních důkazů.
4

Článek 67 uvedeného nařízení, nadepsaný „Sčítání dob pojištění nebo zaměstnání“, zní takto: „1. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy podmiňují získání, zachování nebo opětné nabytí nároků na dávky získáním dob pojištění, přihlíží v nezbytné míře k dobám pojištění nebo zaměstnání, které dotyčná osoba získala jako zaměstnaná osoba podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu, jako by to byly doby pojištění získané podle jí uplatňovaných právních předpisů, avšak za podmínky, že by se doby zaměstnání započítávaly jako doby pojištění, kdyby byly získány podle uvedených právních předpisů. 2. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy podmiňují získání, zachování nebo opětné nabytí nároků na dávky získáním dob zaměstnání, přihlíží v nezbytné míře k dobám pojištění nebo zaměstnání získaným podle právních předpisů kteréhokoli jiného členského státu, jako by to byly doby zaměstnání získané podle jí uplatňovaných právních předpisů. 3. S výjimkou případů uvedených v čl. 71 odst. 1 písm. a) bodě ii) a písm. b) bodě ii) se odstavce 1 a 2 použijí pod podmínkou, že dotyčná osoba naposled získala — v případě odstavce 1 doby pojištění, — v případě odstavce 2 doby zaměstnání, v souladu s právními předpisy, na jejichž základě jsou dávky požadovány. 4. Pokud délka dob, po kterou mohou být dávky poskytovány, závisí na délce dob pojištění nebo zaměstnání, použije se odstavec 1 nebo 2.“
6

Rozhodnutím 2012/35 bylo jméno navrhovatelky zapsáno do seznamu uvedeného v příloze II rozhodnutí 2010/413 z důvodu, že byla zapojena do činností, jejichž cílem je obcházet sankce. Z téhož důvodu bylo jméno navrhovatelky zapsáno do seznamu obsaženého v příloze VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1) prováděcím nařízením Rady (EU) č. 54/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 19, s. 1).
32

Z toho vyplývá, že kasační opravný prostředek podaný proti napadenému rozsudku může směřovat pouze k vyvrácení alespoň jednoho z těchto dvou aspektů rozhodnutí Tribunálu tím, že zpochybní zrušení některých aktů, o němž Tribunál rozhodl, nebo zamítnutí žaloby podané T. Akhrasem ve zbývající části (viz obdobně usnesení Cytochroma Development v. OHIM, C‑490/13 P, EU:C:2014:2122, bod 32). Naopak kasační opravný prostředek, který by směřoval pouze k nahrazení odůvodnění Tribunálu na podporu tohoto rozhodnutí, aniž by zněl na úplné či částečné zrušení tohoto rozhodnutí, by musel být považován podle čl. 169 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora za nepřípustný (v tomto smyslu viz rozsudky Al-Aqsa v. Rada a Nizozemsko v. Al-Aqsa, C‑539/10 P a C‑550/10 P, EU:C:2012:711, body 44 a 45, jakož i Rada a další v. Vereniging Milieudefensie a Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht, C‑401/12 P až C‑403/12 P, EU:C:2015:4, body 33 a 34).
22

Článek 23 rámcového rozhodnutí, nadepsaný „Lhůty pro předání osoby“, stanoví: „1. Vyžádaná osoba je předána co nejdříve v den, který dohodnou dotyčné orgány. 2. Je předána nejpozději do deseti dnů po přijetí pravomocného rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu. [...] 4. Předání lze výjimečně dočasně odložit ze závažných humanitárních důvodů, například existují-li závažné důvody domnívat se, že by to zřejmě ohrozilo život nebo zdraví vyžádané osoby. Výkon evropského zatýkacího rozkazu se uskuteční, jakmile tyto důvody pominou. Vykonávající justiční orgán neprodleně informuje vystavující justiční orgán a dohodne s ním nové datum předání. V tomto případě se předání uskuteční ve lhůtě do deseti dnů od nového data. 5. Nachází-li se osoba po uplynutí lhůt uvedených v odstavcích 2 až 4 ještě ve vazbě, bude propuštěna.“
46

Pro ilustraci verze v německém jazyce stanoví „[d]er Antrag und die Gebühren können noch innerhalb einer Nachfrist von sechs Monaten nach Ablauf des in Satz 1 genannten Tages eingereicht oder gezahlt werden, sofern innerhalb dieser Nachfrist eine Zuschlagsgebühr entrichtet wird“, verze v nizozemském jazyce uvádí „[de] indiening van de aanvrage en de voldoening van de taksen kunnen nog binnen een extra termijn van zes maanden na het verstrijken van de in de eerste zin genoemde termijn geschieden, tegen betaling van een toeslag binnen deze extra termijn“, verze v portugalském jazyce stanoví „[o] pedido pode ainda ser apresentado e as taxas pagas num prazo suplementar de seis meses, a contar do dia seguinte ao referido na primeira frase, sob reserva do pagamento de uma sobretaxa no decurso desse prazo suplementar“, a verze ve finském jazyce stanoví „[h]akemus voidaan kuitenkin vielä esittää ja maksut suorittaa kuuden kuukauden lisämääräajan kuluessa, joka alkaa ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetun päivän jälkeisenä päivänä, jos mainitun määräajan kuluessa suoritetaan lisämaksu“.
54

V projednávané věci, jak uvádí generální advokát v bodech 90 až 92 svého stanoviska, by přitom právní úprava členského státu, která by nejen ukládala používání jeho úředního jazyka v případě vyhotovování faktur souvisejících s přeshraničními transakcemi, ale která by vedle toho umožňovala vyhotovit rozhodné znění takových faktur rovněž v jazyce, jemuž rozumí smluvní strany, kterých se týká, zasahovala do volného pohybu zboží méně než právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, a přitom by byla schopna zajistit cíle sledované uvedenou právní úpravou (viz obdobně rozsudek ze dne 16. dubna 2013, Las, C‑202/11, EU:C:2013:239, bod 32).
10

V rozhodnutí ze dne 23. srpna 1973 Post- und Telegraphendirektion für Steiermark (Štýrské poštovní telegrafní ředitelství, Rakousko) uvedlo, že doba pěti let a patnácti dnů, dosažená mezi dnem, kdy F. Lesar dosáhl věku 18 let, a dnem, kdy byl přijat do služby v postavení úředníka, musí být nepodmíněně uznána jako doba předcházející jeho přijetí do služebního poměru, která se musí započítat pro účely výpočtu důchodových nároků ve smyslu § 53 PG 1965 (dále jen „náhradní doby“). Tyto doby jsou následující: — od 3. června 1967 do 13. září 1967 na základě činnosti v postavení smluvního zaměstnance, — od 14. září 1967 do 17. února 1972 na základě studia na spolkové střední škole pro zaměstnané a — od 1. března 1972 do 30. června 1972 na základě činnosti v postavení smluvního zaměstnance.
26

Jak uvedl předkládající soud, Polská republika využila možnosti stanovené v čl. 18 písm. c) směrnice o DPH. Tento soud si nicméně klade otázku, zda ustanovení provádějící čl. 18 písm. c) směrnice o DPH mělo být použito na uplynutí opravného období, které může být podle čl. 187 odst. 1 třetího pododstavce směrnice o DPH prodlouženo u investičního majetku až na dvacet let a které podle předkládajícího soudu činí v Polsku deset let.
26

Za těchto podmínek se Finanzgericht Münster (Finanční soud v Münsteru) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky: „1) Jsou členské státy povinny použít pravidlo o zaokrouhlování stanovené v čl. 175 odst. 1 směrnice 2006/112, pokud je odpočitatelný podíl vypočten jedním ze zvláštních způsobů stanovených v čl. 173 odst. 2 písm. a), b), c) nebo d) této směrnice? 2) Jsou členské státy povinny použít pravidlo o zaokrouhlování stanovené v čl. 175 odst. 1 směrnice 2006/112 v případě opravy odpočitatelné daně na vstupu podle článku 184 a násl. této směrnice, pokud se odpočitatelný podíl vypočte ve smyslu čl. 175 odst. 1 směrnice jedním ze zvláštních způsobů stanovených v čl. 173 odst. 2 písm. a), b), c) nebo d) této směrnice, resp. podle čl. 17 odst. 5 třetího pododstavce písm. a), b, c) nebo d) šesté směrnice? 3) Jsou členské státy povinny provést opravu odpočtu daně na vstupu podle článku 184 a násl. směrnice 2006/112 za použití pravidla o zaokrouhlování (2. otázka) tak, že odpočet daně na vstupu, u něhož má být provedena oprava, se zaokrouhlí ve prospěch osoby povinné k dani na celé procento směrem nahoru, nebo dolů?“
36

Co se konkrétně týče čtvrté předběžné otázky, která se týká platnosti nařízení č. 164/2007, společnost Saint Louis Sucre se ve svých písemných vyjádřeních dovolávala neplatnosti tohoto nařízení, belgická vláda měla za to, že toto nařízení je platné, a Komise uvedla, že není třeba odpovídat na tuto otázku, jelikož uvedené nařízení Soudní dvůr prohlásil za neplatné rozsudkem ze dne 27. září 2012, Zuckerfabrik Jülich a další (C‑113/10, C‑147/10 a C‑234/10, EU:C:2012:591). Následně v odpovědi na písemnou otázku Soudního dvora belgická vláda a Komise uvedly, že by Soudní dvůr měl čtvrtou otázku považovat za otázku týkající se výkladu nařízení č. 1360/2013. Francouzská vláda byla téhož názoru, avšak s tím, že měla obecnější výhrady, pokud jde o přípustnost této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce. Obdobné stanovisko zastávala i společnost Saint Louis Sucre s tím, že v případě prohlášení neplatnosti posledně uvedeného nařízení by neměly být dotčeny náhrady, jež byly výrobcům již podle tohoto nařízení přiznány.
8

Body 2, 6 a 12 odůvodnění rozhodnutí Rady 2009/316/SVV ze dne 6. dubna 2009 o zřízení Evropského informačního systému rejstříků trestů (ECRIS) podle článku 11 rámcového rozhodnutí 2009/315/SVV (Úř. věst. 2009, L 93, s. 33) stanoví: „(2) Předávání informací o odsouzeních státních příslušníků členských států jinými členskými státy na základě Evropské úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních ze dne 20. dubna 1959 není efektivní. Proto je na úrovni Evropské unie pro výměnu takovýchto informací zapotřebí efektivnějších a přístupnějších postupů. [...] (6) Cílem tohoto rozhodnutí je provést rámcové rozhodnutí [2009/315] za účelem vybudování a rozvoje počítačového systému výměny informací o odsouzeních mezi členskými státy. [...] [...] by měl být vytvořen standardizovaný formát umožňující výměnu informací v jednotné elektronické podobě, která bude snadno strojově přeložitelná, a jakékoli další způsoby organizování a usnadnění výměny informací o odsouzeních mezi ústředními orgány členských států. [...] (12) Referenční tabulky kategorií trestných činů a kategorií trestů a opatření uvedené v tomto rozhodnutí by měly usnadňovat strojový překlad a na základě používání systému kódů by měly umožňovat vzájemné porozumění předávaným informacím. [...]“
19

Uhlí je dodáváno do úložiště vzdáleného přibližně 800 metrů od elektrárny, přičemž obě místa jsou od sebe oddělena veřejnou komunikací. V úložišti zůstává po dobu šesti měsíců až jednoho roku předtím, než je na pásovém dopravníku přemístěno do elektrárny, rozemleto a následně naloženo do spalovacího zařízení.
3

Body 1, 7, 15, 21 a 33 odůvodnění nařízení č. 1013/2006 stanoví: „(1) Hlavním a rozhodujícím cílem a předmětem tohoto nařízení je ochrana životního prostředí, přičemž jeho dopady na mezinárodní obchod jsou podružné. [...] (7) Je důležité organizovat a upravovat dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu způsobem, který zohledňuje potřebu zachovávat, chránit a zlepšovat kvalitu životního prostředí a lidského zdraví a který přispívá k jednotnějšímu uplatňování nařízení v celém Společenství. [...] (15) V případě přepravy odpadů uvedených v příloze III, IIIA nebo IIIB a určených k využití je vhodné zajistit minimální úroveň dozoru a kontroly tím, že se bude vyžadovat, aby tyto přepravy byly provázeny určitými informacemi. [...] (21) V případě přepravy odpadů určených k využití by členské státy měly mít rovněž možnost zajistit, že zařízení pro nakládání s odpady, na něž se vztahuje směrnice [Rady] 96/61/ES [ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. 1996, L 257, s. 26; Zvl. vyd. 15/03, s. 80, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006 ze dne 18. ledna 2006 (Úř. věst. 2006, L 33, s. 1),] používají v souladu s povolením pro zařízení nejlepší dostupné techniky, jak je vymezuje uvedená směrnice. Členské státy by rovněž měly mít možnost zajistit, že se s odpady nakládá v souladu s právně závaznými normami ochrany životního prostředí pro využívání odpadů, stanovenými právními předpisy Společenství, a že se s přihlédnutím k čl. 7 odst. 4 směrnice [Evropského parlamentu a Rady] 2006/12/ES [ze dne 5. dubna 2006 o odpadech (Úř. věst. 2006, L 114, s. 9)] s odpady nakládá v souladu s plány odpadového hospodářství vypracovanými podle uvedené směrnice, aby se zajistilo uplatňování právně závazných povinností týkajících se využívání nebo recyklace, stanovených právními předpisy Společenství. [...] (33) Měly by být učiněny nezbytné kroky k zajištění toho, aby se v souladu se směrnicí 2006/12/ES a jinými právními předpisy Společenství o odpadech nakládalo s odpady přepravovanými v rámci Společenství a s odpady dováženými do Společenství v průběhu celé doby přepravy včetně využití nebo odstranění v zemi určení bez ohrožení lidského zdraví a bez použití postupů nebo metod, které by mohly poškodit životní prostředí. [...]“
6

První část KN obsahuje soubor úvodních ustanovení. V této části v rámci hlavy I, věnované všeobecným pravidlům, se v oddíle A, nadepsaném „Všeobecná pravidla pro výklad [KN]“, stanoví: „Zařazení zboží do [KN] se řídí těmito zásadami: 1. Názvy tříd, kapitol a podkapitol jsou pouze orientační; pro právní účely jsou pro zařazení směrodatná znění čísel a příslušných poznámek ke třídám nebo kapitolám a následující ustanovení, pokud znění těchto čísel nebo poznámek nestanoví jinak. 2. [...] b) každé uvedení materiálu nebo látky v některém z čísel se vztahuje také na tento materiál nebo látku ve směsi nebo v kombinaci s jinými materiály nebo látkami. Každé uvedení zboží z určitého materiálu nebo látky se vztahuje na zboží sestávající zcela nebo částečně z tohoto materiálu nebo látky. Zařazení zboží sestávajícího z více než jednoho materiálu nebo látky se provádí podle zásad uvedených v pravidle 3. 3. Zboží, které lze podle pravidla 2 b) nebo z jiných důvodů zařadit prima facie do dvou nebo více čísel, se zařazuje takto: a) číslo, které obsahuje nejspecifičtější popis má přednost před čísly s obecnějším popisem. Jestliže se však každé ze dvou nebo více čísel vztahuje pouze na část materiálů nebo látek obsažených ve smíšeném nebo složeném zboží nebo pouze na část položek soupravy (sady) v balení pro drobný prodej, považují se tato čísla za stejně specifická ve vztahu k tomuto zboží, i když jedno z nich obsahuje úplnější nebo přesnější popis zboží; b) směsi, zboží složené z různých materiálů nebo zhotovené z různých komponentů a zboží v soupravách (sadách) v balení pro drobný prodej, které nelze zařadit podle pravidla 3 a), se zařadí podle materiálu nebo komponentu, který jim dává podstatné rysy, je-li možno takový materiál nebo komponent určit; c) zboží, které nelze zařadit podle pravidel 3 a) ani 3 b), se zařadí do posledního z čísel, která podle pořadí přicházejí stejnou měrou v úvahu. [...] 6. Zařazení zboží do položek a podpoložek určitého čísla je pro právní účely stanoveno zněním těchto položek a podpoložek a příslušných poznámek k položkám a podpoložkám, jakož i mutatis mutandis výše uvedenými pravidly, přičemž se rozumí, že srovnávány mohou být pouze položky a podpoložky stejné úrovně. Není-li stanoveno jinak, uplatňují se pro účely tohoto pravidla rovněž příslušné poznámky ke třídě a kapitole.“
4

Body 1, 4, 5, 9, 19 a 40 odůvodnění nařízení č. 604/2013 uvádějí: „(1) V nařízení [č. 343/2003] by mělo být provedeno několik podstatných změn [...] [...] (4) Podle závěrů [zvláštního zasedání Evropské rady v] […] Tampere [ve dnech 15. a 16. října 1999] by měl tento společný evropský azylový systém v krátké době rovněž zahrnovat jasnou a proveditelnou metodu určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl. (5) Tato metoda by měla být založena na objektivních a spravedlivých kritériích jak pro členské státy, tak pro dotčené osoby. Mělo by být zejména možné urychleně určit příslušný členský stát tak, aby byl zaručen účinný přístup k řízení o poskytnutí mezinárodní ochrany a aby nebyl ohrožen cíl urychleného vyřízení žádostí o mezinárodní ochranu. [...] (9) S ohledem na výsledky hodnocení právních nástrojů první fáze lze v této fázi potvrdit zásady, ze kterých vychází nařízení [č. 343/2003], a přitom provést na základě zkušeností nezbytná zlepšení, pokud jde o účinnost dublinského systému a v jeho rámci i o ochranu poskytovanou žadatelům o mezinárodní ochranu [...] [...] (19) Měly by být stanoveny právní záruky a právo na účinný opravný prostředek, pokud jde o rozhodnutí o přemístění dotyčné osoby do příslušného členského státu, aby byla zaručena účinná ochrana jejích práv v souladu zejména s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie. Pro zajištění souladu s mezinárodní právem by měl účinný opravný prostředek proti takovému rozhodnutí zahrnovat jak přezkum toho, jak je uplatňováno toto nařízení, tak přezkum po právní i skutkové stránce v členském státě, do kterého je žadatel přemisťován. [...] (40) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž stanovení kritérií a postupů pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, nemůže být dostatečně dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu a účinků tohoto nařízení lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 [SEU] [...]“
32

Článek L. 621-2 zákona o vstupu a pobytu cizinců a azylovém právu (code de l’entrée et du séjour des étrangers et du droit d’asile, dále jen „CESEDA“), ve znění zákona č. 2012-1560 ze dne 31. prosince 2012 o zadržení za účelem ověření oprávnění k pobytu a o změně skutkové podstaty přečinu napomáhání k neoprávněnému pobytu vynětím humanitárního a nezištného jednání (loi no 2012-1560, du 31 décembre 2012, relative à la retenue pour vérification du droit au séjour et modifiant le délit d’aide au séjour irrégulier pour en exclure les actions humanitaires et désintéressées, JORF ze dne 1. ledna 2013, s. 48, dále jen „zákon ze dne 31. prosince 2012“), stanoví: „Trestem odnětí svobody v trvání jednoho roku a peněžitým trestem ve výši 3750 eur bude potrestán cizinec, který není státním příslušníkem členského státu Evropské unie, 1. vstoupil-li na metropolitní území, avšak nesplňoval podmínky uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a), b) nebo c) [Schengenského hraničního kodexu] a nebyl mu povolen vstup na území podle čl. 5 odst. 4 písm. a) a c) [Schengenského hraničního kodexu]; totéž platí, pokud byl o cizinci pořízen záznam pro účely odepření vstupu na základě vykonatelného rozhodnutí přijatého jiným smluvním státem [ÚPSD]; 2. nebo vstoupil-li na metropolitní území přímo ze smluvního státu [ÚPSD], avšak nedodržel ustanovení čl. 19 odst. 1 nebo 2, čl. 20 odst. 1 a čl. 21 odst. 1 nebo 2 [ÚPSD], s výjimkou podmínek stanovených v čl. 5 odst. 1 písm. e) [Schengenského hraničního kodexu] a – pokud záznam pro účely odepření vstupu nevyplývá z vykonatelného rozhodnutí přijatého jiným smluvním státem [ÚPSD] – v jeho čl. 5 odst. 1 písm. d); […] Podle tohoto článku může být trestní stíhání zahájeno pouze tehdy, když byly zjištěny skutkové okolnosti za podmínek stanovených v článku 53 trestního řádu.“
3

Bod 19 odůvodnění nařízení č. 604/2013 uvádí: „Měly by být stanoveny právní záruky a právo na účinný opravný prostředek, pokud jde o rozhodnutí o přemístění dotyčné osoby do příslušného členského státu, aby byla zaručena účinná ochrana jejích práv v souladu zejména s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie. Pro zajištění souladu s mezinárodní právem by měl účinný opravný prostředek proti takovému rozhodnutí zahrnovat jak přezkum toho, jak je uplatňováno toto nařízení, tak přezkum po právní i skutkové stránce v členském státě, do kterého je žadatel přemisťován.“