Keywords

Summary



Keywords

1. Právo Společenství – Působnost – Sport – Omezení na hospodářské činnosti

(Článek 2 ES)

2. Volný pohyb osob a služeb – Pracovníci – Hospodářská soutěž – Ustanovení Smlouvy – Rozsah působnosti

(Články 39 ES, 49 ES, 81 ES a 82 ES)

3. Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Rozhodnutí sdružení podniků – Pojem

(Článek 81 odst. 1 ES)

Summary

1. S ohledem na cíle Společenství spadá výkon sportovní činnosti pod právo Společenství tehdy, pokud představuje hospodářskou činnost ve smyslu článku 2 ES.

(viz bod 22)

2. Pokud tak má sportovní činnost povahu závislé činnosti nebo poskytování služeb za odměnu, což je případ poloprofesionálních nebo profesionálních sportovců, spadá konkrétněji do rozsahu působnosti článku 39 ES a následujících nebo článku 49 ES a následujících.

Tato ustanovení Společenství v oblasti volného pohybu osob a volného pohybu služeb neupravují pouze činnost veřejných orgánů, ale vztahují se rovněž na právní úpravy jiné povahy, jejichž cílem je upravit kolektivním způsobem závislou činnost a poskytování služeb. Nicméně zákazy, které stanovují tato ustanovení Smlouvy, se netýkají pravidel, která se týkají otázek, které jsou významné pouze pro sport a jako takové nesouvisejí s hospodářskou činností.

Co se týče obtížnosti rozdělit hospodářské a sportovní aspekty sportovní činnosti, ustanovení Společenství v oblasti volného pohybu osob a volného pohybu služeb nebrání právním úpravám nebo zvyklostem odůvodněným jinými než hospodářskými důvody, spočívajícími ve zvláštním charakteru a rámci některých sportovních událostí. Nicméně toto omezení rozsahu působnosti dotčených ustanovení musí zůstat omezeno na svůj vlastní cíl. Nelze se ho tedy dovolávat pro vyloučení veškeré dané sportovní činnosti z rozsahu působnosti Smlouvy.

Ze všech těchto úvah vyplývá, že pouhá okolnost, že pravidlo má čistě sportovní povahu, nevede k tomu, že se na toho, kdo vykonává činnost upravenou tímto pravidlem, nebo na subjekt, který je vydal, nevztahuje působnost Smlouvy. Pokud dotčená sportovní činnost spadá do rozsahu působnosti Smlouvy, podléhají podmínky jejího výkonu všem povinnostem, které vyplývají z jednotlivých ustanovení Smlouvy. Z toho vyplývá, že pravidla, která upravují uvedenou činnost, musí splňovat podmínky použití těchto ustanovení, která se týkají zejména zajištění volného pohybu pracovníků, svobody usazování, volného pohybu služeb nebo hospodářské soutěže.

Tak je tedy v případě, kdy výkon této sportovní činnosti musí být posuzován s ohledem na ustanovení Smlouvy týkající se volného pohybu pracovníků nebo volného pohybu služeb, namístě ověřit, zda pravidla, která upravují uvedenou činnost, splňují podmínky použití článků 39 ES a 49 ES, tedy zda nepředstavují omezení zakázaná uvedenými články. Stejně tak je v případě, že musí být výkon uvedené činnosti posuzován s ohledem na ustanovení Smlouvy týkající se hospodářské soutěže, namístě ověřit, zda s ohledem na podmínky použití článků 81 ES a 82 ES pravidla, která upravují uvedenou činnost, byla vydána podnikem, zda tento podnik omezuje hospodářskou soutěž nebo zneužívá svého dominantního postavení a zda toto omezení nebo zneužívání ovlivňuje obchod mezi členskými státy.

Proto i za předpokladu, že tato pravidla nepředstavují omezení volného pohybu, jelikož se týkají otázek, které jsou významné pouze pro sport a jako takové nesouvisí s hospodářskou činností, neznamená tato okolnost, že se dotyčná sportovní činnost nutně vymyká z rozsahu působnosti článků 81 ES a 82 ES ani že uvedená pravidla nesplňují podmínky použití uvedených článků.

(viz body 23–31)

3. Slučitelnost určité úpravy s pravidly Společenství v oblasti hospodářské soutěže nemůže být posuzována abstraktně. Na všechny dohody mezi podniky nebo všechna rozhodnutí sdružení podniků, která omezují svobodu jednání stran nebo jedné z nich se nezbytně nevztahuje zákaz stanovený v čl. 81 odst. 1 ES. Za účelem použití tohoto ustanovení v konkrétním případě je totiž nejprve namístě vzít v úvahu celkový kontext, ve kterém bylo dotčené rozhodnutí sdružení podniků přijato nebo působí své účinky, a konkrétněji jeho cíle. Dále je třeba zkoumat, zda omezující účinky na hospodářskou soutěž, které z něj vyplývají, jsou inherentní zajištění uvedených cílů a přiměřené těmto cílům.

Obecným cílem antidopingové úpravy v oblasti sportu je boj proti dopingu za účelem zajištění poctivého průběhu sportovní soutěže a tento cíl zahrnuje nezbytnost zajistit rovné šance závodníků, jejich zdraví, integritu a objektivnost závodu, jakož i etické hodnoty ve sportu. Krom toho, jelikož jsou sankce nezbytné pro zajištění provedení zákazu dopingu, musí být jejich účinek na svobodu jednání závodníků považován v zásadě za inherentní antidopingovým pravidlům.

Proto i za předpokladu, že by antidopingová úprava musela být považována za rozhodnutí sdružení podniků omezující svobodu jednání osob, kterých se týká, nemůže nutně představovat omezení hospodářské soutěže neslučitelné se společným trhem ve smyslu článku 81 ES, neboť je odůvodněna legitimním cílem. Takové omezení je totiž inherentní organizaci a řádnému průběhu sportovní soutěže a jeho cílem je právě zajistit zdravé soutěžení závodníků.

Nicméně represivní povaha takové antidopingové úpravy a výše sankcí použitelných v případě jejího porušení mohou mít negativní účinky na hospodářskou soutěž, protože by mohly, v případě, že by se tyto sankce nakonec ukázaly jako neopodstatněné, vést k neodůvodněnému vyloučení závodníka ze soutěží, a tedy narušit podmínky výkonu dotčené činnosti. Z toho vyplývá, že k tomu, aby unikla zákazu čl. 81 odst. 1 ES, musí být omezení takto touto úpravou uložená omezena na to, co je nezbytné za účelem dosažení řádného průběhu sportovní soutěže. Taková úprava by se totiž mohla ukázat jako nepřiměřená, jednak pokud jde o určení podmínek umožňujících stanovit dělící čáru mezi situacemi, ve kterých jde o doping podléhající sankcím, a situacemi, ve kterých o něj nejde, a jednak pokud jde o přísnost uvedených sankcí.

(viz body 42–45, 47–48)