(viz body 28 a 29)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 37 a 44)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 38, 39 a 60)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 52, 54 a 55)

Kritérium podpory poskytované íránské vládě, jež je uvedeno v čl. 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí 2010/413, ve znění rozhodnutí 2012/635, a v čl. 23 odst. 2 písm. d) nařízení č. 267/2012, ve znění nařízení č. 1263/2012, je třeba chápat v tom smyslu, že se týká vlastních činností dotčené osoby nebo dotčeného subjektu, které ač samy přímo ani nepřímo nesouvisí se šířením jaderných zbraní, mohou toto šíření podporovat, neboť poskytují zdroje nebo prostředky zejména materiální, finanční či logistické povahy íránské vládě, které jí umožňují šířit jaderné zbraně

Podle pravidla uvedeného v článku 266 SFEU, za předpokladu, že akt byl zrušen nebo je neplatný, orgány, které tento akt vydaly, jsou toliko povinny přijmout opatření vyplývající z tohoto rozsudku, v důsledku toho mají orgány široký prostor pro uvážení, aby rozhodly o prostředcích, které je třeba použít k nápravě zjištěné protiprávnosti, přičemž tyto prostředky musí být slučitelné s výrokem dotčeného rozsudku a s odůvodněním, kterým je nezbytně podepřen.

Pokud jde o rozsudek, kterým unijní soud zrušil akty o prvotním zařazení žalobce na seznam osob, na které se vztahují omezující opatření, z důvodu nedostatečnosti důkazů poskytnutých Radou k podepření jejich skutkového základu, je otázkou, zda Rada může přikročit k zařazení na základě jiných důvodů, než jaké byly uvedeny ve zrušených aktech, pro kterou je třeba určit, zda zrušující rozsudek omezuje možnost Rady přijmout akty o opětovném zařazení na seznam, lze posuzovat ve světle zásady překážky věci pravomocně rozsouzené. Podle této zásady jsou zrušující rozsudky vydané unijními soudy pravomocnými, jakmile se staly konečnými. Tato překážka se nevztahuje pouze na výrok zrušujícího rozsudku, nýbrž i na odůvodnění, které je nezbytnou oporou jeho výroku, a je od něj proto neoddělitelné. Překážka věci pravomocně rozsouzené se váže pouze ke skutkovým a právním otázkám, které byly skutečně nebo nutně rozhodnuty soudním rozhodnutím. V tomto ohledu nelze z konstatování o nedostatečnosti důkazů poskytnutých Radou, k němuž se váže překážka věci pravomocně rozsouzené, dovozovat, že by Rada následně nemohla uplatnit jiné důkazy za účelem prokázání věrohodnosti vznášených důvodů, ani že by nikdy nemohla prokázat, že navrhovatel poskytuje podporu šíření jaderných zbraní nebo napomáhá jiným osobám a subjektům porušovat omezující opatření, jež na ně byly namířeny, nebo se jim vyhýbat.

Dále, zásada účinné soudní ochrany, která je obecnou zásadou práva nyní potvrzenou v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, nemůže bránit ani Radě, aby opětovně zařadila osobu nebo subjekt na seznam osob a subjektů, jejichž finanční prostředky se zmrazují, na základě jiných důvodů, než o jaké se opíralo prvotní zařazení této osoby nebo subjektu na uvedený seznam. Cílem této zásady je totiž zajistit, aby bylo možné před soudem napadnout akt, který nepříznivě zasahuje do právního postavení, a nikoli aby nebylo možné na základě jiných důvodů přijmout nový akt, který nepříznivě zasahuje do právního postavení. V důsledku toho, je-li rozhodnutí unijního orgánu, které bylo napadeno žalobou, zrušeno, pohlíží se na něj, jako by nikdy neexistovalo, a tento orgán, který hodlá přijmout nové rozhodnutí, může opětovně provést úplný přezkum a uplatnit jiné důvody, než jsou důvody, na nichž bylo založeno zrušené rozhodnutí.

(viz body 68–71, 73 a 79–81)