(viz body 27–29)

Komise má pro účely uplatnění čl. 107 odst. 3 SFEU širokou posuzovací pravomoc, jejíž výkon s sebou nese komplexní hospodářská a sociální hodnocení, která musí být provedena v kontextu Unie. Pro účely výkonu uvedené pravomoci si Komise může prostřednictvím takových aktů, jako jsou sdělení, stanovit indikativní pravidla, jestliže tato pravidla neodporují ustanovením Smlouvy. V tomto ohledu se Komise přijetím pravidel chování pro uplatňování opatření státních podpor a zveřejněním oznámení, že je napříště použije na případy jimi dotčené, sama omezuje při výkonu posuzovací pravomoci a nemůže se od těchto pravidel odchýlit, aniž by byla případně sankcionována z důvodu porušení obecných právních zásad, jako je rovné zacházení nebo ochrana legitimního očekávání. Ve specifické oblasti státních podpor je tak Komise vázána pokyny a sděleními, které přijímá, pokud se neodchylují od norem Smlouvy a jsou-li akceptovány členskými státy. Soudu Unie tudíž přísluší ověřit, že Komise dodržela pravidla, která si stanovila.

(viz body 40, 42–46, 54, 63, 169, 177)

Zaprvé zákaz uskutečnit akvizice se netýká pouze účasti v podnicích činných ve finančním odvětví nebo v členském státě, do kterého patří podnik, jež je příjemcem podpory, ale může se případně týkat všech akvizic, jelikož jeho cílem bylo, aby peníze banky, která je příjemcem podpory, byly použity na vrácení podpory předtím, než banka uskuteční akvizice. Akvizice musí mít totiž za cíl zajištění životaschopnosti podporovaného subjektu. Proto každá akvizice nesouvisející s procesem restrukturalizace může sama o sobě způsobit narušení trhu. To je případ akvizic financovaných prostřednictvím státní podpory, které nejsou striktně nezbytné k zajištění obnovy životaschopnosti společnosti, jež je příjemcem podpory, a které tedy porušují zásadu omezení podpory na striktní minimum.

Komise neporušuje sdělení o restrukturalizaci tím, že má za to, že jí zásada omezení státní podpory, která byla poskytnuta podniku v bankovním odvětví k nápravě závažných narušení v hospodářství členského státu, na nezbytné minimum umožňuje uložit zákaz akvizic přesahujících 5 % na maximální dobu pěti let, za níže uvedených podmínek.

(viz bod 66)

(viz body 75, 80, 81)

Krom toho s ohledem na povahu přezkumu slučitelnosti státní podpory s vnitřním trhem požívá Komise široký prostor pro uvážení, pokud jde zejména o hodnocení, zda jí kombinace opatření umožňuje mít za to, že je podpora slučitelná s vnitřním trhem, takže přezkum Tribunálu je v tomto ohledu nezbytně omezený.

Legalita zákazu uskutečnit akvizice, který je uložen podniku patřícímu do bankovního sektoru jako podmínka pro poskytnutí státní podpory, která má za cíl napravit vážné poruchy v hospodářství některého členského státu, nemůže být posuzována bez ohledu na kontext tohoto opatření, ale musí být nezbytně posuzována v kontextu plánů restrukturalizace předložených dotčeným členským státem.

Pro účely posouzení dodržení zásady rovného zacházení v případě rozhodnutí povolujících státní podpory v bankovním odvětví na základě plánu restrukturalizace a za různých podmínek, i když nemůže být vyloučeno, že lze srovnávat konkrétní opatření restrukturalizace a podmínky stanovené různými rozhodnutími in abstracto, nic to nemění na tom, že restrukturalizace podniku a podmínky, kterým podléhá poskytnutá podpora, musí být zaměřeny na jeho vnitřní problémy a že zkušenosti, které získaly jiné podniky v odlišných kontextech, mohou být nerozhodné. V každém případě za předpokladu, že by Tribunál měl přezkoumat srovnatelnost situace žalobkyně se situacemi dotčenými v jiných rozhodnutích Komise, důkaz jejich srovnatelnosti či nesrovnatelnosti přísluší žalobkyni.

(viz body 113, 114, 184, 185)