ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
66

V tomto ohledu je třeba uvést, že Komise založila svůj závěr týkající se podmínky stanovené v čl. 2 odst. 7 písm. c) třetí odrážce základního nařízení na skutečnostech týkajících se jiného kritéria než těch, které jsou uvedeny v tomto ustanovení (viz bod 58 výše). Z dopisů ze dne 22. srpna a 13. září 2013 totiž vyplývá, že Komise vycházela jednak z finanční výhody obecně spojené se sníženou daňovou sazbou, ze které měla žalobkyně prospěch, a jednak ze skutečnosti, že by takové zvýhodnění mohlo přilákat investice do kapitálu žalobkyně. Jeví se tak, že Komise odmítla argument žalobkyně vycházející z toho, že rozsah předmětné výhody je in concreto zanedbatelný, jelikož trvala na tom, co nazývá „celkovým dopadem“ dotčeného opatření, spočívajícím v možnosti „přilákání kapitálu prostřednictvím snížených sazeb“.
89

Je zajisté pravda, že Soudní dvůr uvedl, že přestože není namístě přijmout restriktivní výklad pojmu „informace ‚týkající se emisí do životního prostředí‘ “, nemůže tento pojem zahrnovat všechny informace vykazující jakoukoli souvislost, byť přímou, s emisemi do životního prostředí. Pokud by totiž byl uvedený pojem vykládán tak, že se vztahuje na tyto informace, vyčerpal by z velké části pojem „informace o životním prostředí“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. d) nařízení č. 1367/2006. Takový výklad by tak připravil o veškerý užitečný účinek možnost stanovenou v čl. 4 odst. 2 první odrážce nařízení č. 1049/2001, aby orgány mohly odepřít zpřístupnění informací o životním prostředí zejména z důvodu, že by takové zpřístupnění vedlo k porušení ochrany obchodních zájmů určité fyzické nebo právnické osoby, a ohrozil by rovnováhu, kterou si unijní normotvůrce přál zajistit mezi cílem transparentnosti a ochranou těchto zájmů. Rovněž by nepřiměřeně narušil ochranu profesního tajemství zaručenou článkem 339 SFEU (rozsudek ze dne 23. listopadu 2016, Komise v. Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe, C‑673/13 P, EU:C:2016:889, bod 81).
204

V tomto ohledu je třeba připomenout, že Komise dospěla na základě přístupu „podle jednotlivých období“ (jednotlivých let) k závěru, že společnost Slovak Telekom se dopouštěla praktik stlačování marží od 12. srpna 2005. Z bodu 997 odůvodnění napadeného rozhodnutí totiž vyplývá, že na základě analýzy vztahující se ke každému roku během relevantního období by stejně výkonný soutěžitel, který by využil na velkoobchodním trhu přístupu k účastnickému vedení společnosti Slovak Telekom, čelil záporným maržím a nemohl by reprodukovat nákladově efektivním způsobem širokopásmové maloobchodní portfolio společnosti Slovak Telekom. V bodě 998 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise upřesnila, že skutečnost, že během čtyř měsíců v roce 2005 existovala kladná marže, tento závěr nevyvrací, jelikož vstup po dobu čtyř měsíců nebylo možné považovat za vstup na udržitelném základě. Podle Komise operátoři posuzují svou schopnost dosáhnout přiměřeného zisku ve vztahu k delší době, která zahrnuje několik let (bod 998 odůvodnění napadeného rozhodnutí). Na tomto základě Komise dospěla v bodě 1012 odůvodnění uvedeného rozhodnutí k závěru, že v období od 12. srpna 2005 do 31. prosince 2010, by soutěžitel stejně výkonný jako společnost Slovak Telekom nemohl reprodukovat nákladově efektivním způsobem maloobchodní portfolio posledně uvedeného operátora.
443

V projednávané věci však žalobkyně nepředložila žádnou skutečnost, která by mohla prokázat, že okolnosti věci, ve které byl vydán rozsudek Polské telekomunikace, byly srovnatelné s okolnostmi projednávané věci. Komise ve svých písemnostech upřesnila, že v této posledně uvedené věci přihlédla k průměrnému obratu v letech 2005 až 2009 z důvodu, že relevantní obrat za dotčené období se exponenciálně zvýšil, a sice navýšení o 2800 % za období let 2006 a 2007, navýšení o 370 % za období let 2007 a 2008 a navýšení o 160 % za období let 2008 až 2009. Z těchto obratů, jejichž přesnost není zpochybněna žalobkyní, přitom vyplývá, že jednak míra růstu obratu byla mnohem vyšší ve věci, ve které byl vydán rozsudek Polské telekomunikace, než míra obratu žalobkyně v projednávané věci, a jednak, že tento obrat se vyvíjel méně stabilně než obrat dosažený v projednávané věci.
3.

Ochranná známka Společenství — Vzdání se, zrušení a neplatnost — Absolutní důvody neplatnosti — Zápis v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 — Slovní ochranná známka SCOPE [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c)] (viz body 33–36, 46 a 47)
Nic neumožňuje učinit závěr, že Komise má povinnost zahrnout zdravotní tvrzení, jejichž zápis na seznam schválených zdravotních tvrzení podle čl. 13 odst. 3 nařízení č. 1924/2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin, pouze proto, že Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) vydal kladná stanoviska. Naproti tomu, ačkoli podle bodu 17 odůvodnění uvedeného nařízení při používání zdravotních tvrzení by hlavním aspektem, na nějž je nutno brát zřetel, mělo být vědecké zdůvodnění, Komise musí při rozhodování podle čl. 18 odst. 4 nařízení č. 1924/2006 zohlednit rovněž veškeré příslušné unijní právní předpisy a další opodstatněné faktory důležité z hlediska posuzované záležitosti. Mimoto skutečnost, že Komise nemá povinnost řídit se rozhodnutím EFSA, je potvrzena čl. 18 odst. 5 uvedeného nařízení, podle kterého je schválení zdravotního tvrzení možné i v případě, že se EFSA vysloví proti doplnění tvrzení do seznamu uvedeného v čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení.

Jestliže Evropský úřad pro bezpečnost potravin vydá v rámci žádosti o zápis na seznam schválených zdravotních tvrzení podle čl. 13 odst. 3 nařízení č. 1924/2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin stanovisko, podle kterého musí být potravina významným zdrojem glukózy, aby mohla být označena uvedeným tvrzením, nedopustila se Komise žádného pochybení, když měla za to, že používání dotčených zdravotních tvrzení by podpořilo konzumaci cukru. Jak bylo totiž konstatováno v bodě 10 odůvodnění nařízení č. 1924/2006 potraviny, které jsou propagovány pomocí tvrzení, mohou spotřebitelé vnímat jako produkty, které jsou ve srovnání s podobnými nebo jinými produkty, do nichž se tyto živiny a jiné látky nepřidávají, z výživového, fyziologického nebo jiného zdravotního hlediska hodnotnější. To by mohlo spotřebitele vést k rozhodnutím, která přímo ovlivní jejich celkový příjem jednotlivých živin nebo jiných látek způsobem, který by byl v rozporu s vědeckými podklady. Jak plyne z bodu 19 odůvodnění nařízení č. 1924/2006, označení výživovým nebo zdravotním tvrzením vyvolává u dotčených potravin pozitivní dojem.

(viz bod 55)
Rozsudek Tribunálu (samosoudce) ze dne 19. února 2016 – Infinite Cycle Works v. OHIM – Chance Good Ent. (INFINITY)

(Věc T‑30/15)

„Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství INFINITY — Starší slovní ochranná známka Společenství INFINI — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

1. Ochranná známka Společenství — Odvolací řízení — Žaloba k unijnímu soudu — Pravomoc Tribunálu — Nové posouzení skutkových okolností ve světle důkazů předložených poprvé až před Tribunálem — Vyloučení (Nařízení Rady č. 207/2009, článek 65) (viz bod 16)

2. Ochranná známka Společenství — Odvolací řízení — Žaloba k unijnímu soudu — Pravomoc Tribunálu — Přezkum legality rozhodnutí odvolacích senátů (Nařízení Rady č. 207/2009, článek 65) (viz body 23, 60)

3. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby — Nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou — Kritéria pro posouzení [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz body 27 až 31, 54)

4. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby — Nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou — Slovní ochranné známky INFINITY a INFINI [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz body 33, 34, 55, 56)

5. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby — Podobnost dotčených výrobků nebo služeb — Kritéria pro posouzení [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz bod 38)

6. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby — Podobnost dotčených ochranných známek — Kritéria pro posouzení [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz body 46, 47)

7. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby — Nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou — Nízká rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky — Dopad [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz bod 58)

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. října 2014 (věc R 2308/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Chance Good Ent. Co., Ltd a Infinite Cycle Works Ltd

Výrok

1) Žaloba se zamítá.
4.

Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Překrývání oblastí působnosti důvodů uvedených pod písm. b) a c) čl. 7 odst. 1 nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písmena b) a c)] (viz bod36)
6.

Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Překrývání oblastí působnosti důvodů uvedených pod písm. b) a c) čl. 7 odst. 1 nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c)] (viz body 34, 35)
2.

Ochranná známka Evropské unie — Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit k označení vlastností výrobku nebo služby — Obrazová ochranná známka THE SNACK COMPANY [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. c)] (viz body 29–33, 36)
V případě užívání pozdější ochranné známky totožné nebo zaměnitelně podobné se starší ochrannou známkou musejí být pro začátek běhu lhůty pro zánik práva v důsledku strpění splněny čtyři podmínky. Zaprvé musí být pozdější ochranná známka zapsána, zadruhé musí být její přihláška podána jejím majitelem v dobré víře, zatřetí musí být užívána v členském státě, ve kterém je starší ochranná známka chráněna, a konečně začtvrté si majitel starší ochranné známky musí být vědom užívání této ochranné známky po jejím zápisu.

Účelem čl. 54 odst. 2 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Evropské unie je postihnout majitele starších ochranných známek, kteří strpěli užívání pozdější ochranné známky Evropské unie po dobu pěti po sobě jdoucích let a byli si tohoto užívání vědomi, pozbytím možnosti podat návrh na prohlášení neplatnosti a námitky proti uvedené ochranné známce. Účelem tohoto ustanovení je tak vyvážit zájmy majitele ochranné známky na ochranu základní funkce této ochranné známky a zájmy ostatních hospodářských subjektů mít k dispozici označení způsobilá označovat jejich výrobky a služby. Tento cíl předpokládá, že majitel starší ochranné známky musí být za účelem zachování této základní funkce schopen bránit užívání pozdější ochranné známky totožné s jeho ochrannou známkou nebo jí podobné. Až od okamžiku, kdy se majitel starší ochranné známky dozví o užívání pozdější ochranné známky Evropské unie, má totiž možnost jej nestrpět, a tudíž se proti němu bránit nebo podat návrh na prohlášení neplatnosti pozdější ochranné známky, a tedy až od tohoto okamžiku začíná běžet lhůta pro zánik práva v důsledku strpění.

Z teleologického výkladu čl. 54 odst. 2 nařízení č. 207/2009 tedy vyplývá, že relevantním okamžikem umožňujícím stanovit začátek lhůty pro zánik práva je okamžik, kdy se určitá osoba dozví o užívání pozdější ochranné známky.

Tento výklad vyžaduje, aby majitel pozdější ochranné známky předložil důkaz o tom, že majitel starší ochranné známky skutečně věděl o užívání uvedené ochranné známky, přičemž v případě, že by o něm majitel starší ochranné známky nevěděl, by se tento majitel užívání pozdější ochranné známky nemohl bránit. Je totiž třeba v tomto ohledu zohlednit obdobné pravidlo pro zánik práva v důsledku strpění uvedené v čl. 9 odst. 1 směrnice 89/104 o ochranných známkách, nahrazeném čl. 9 odst. 1 směrnice 2008/95 o ochranných známkách, ohledně něhož jedenáctý bod odůvodnění uvedené směrnice (bod 12 odůvodnění směrnice 2008/95) stanoví, že se tento důvod pro zánik práva použije, pokud majitel starší ochranné známky „vědomě strpěl její užívání po dlouhou dobu“, to znamená „z vlastního rozhodnutí“ nebo „se znalostí věci“. Je nutno konstatovat, že se toto posouzení použije mutatis mutandis na čl. 54 odst. 2 nařízení č. 207/2009, jehož znění odpovídá znění čl. 9 odst. 1 směrnic 89/104 a 2008/95.

(viz body 30–33)
7.

Ochranná známka Evropské unie–Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie–Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu–Překryv působností důvodů uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c)] (viz bod 58)
(viz body 44–46, 54)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 47)

Pokud se Komise rozhodne odchýlit se od obecné metodiky uvedené v pokynech pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003, kterými omezila svou posuzovací pravomoc, kterou pokud jde o stanovení pokut, vykonává tak, že uplatní bod 37 těchto pokynů, platí tyto požadavky odůvodnění o to výrazněji. V tomto ohledu pokyny představují orientační pravidlo chování, podle něhož má být v praxi postupováno a Komise se od něho může v konkrétním případě odchýlit, pouze uvede-li důvody, které jsou slučitelné se zásadou rovného zacházení. Toto odůvodnění musí být o to přesnější, že se bod 37 pokynů omezuje na vágní odkaz na konkrétní okolnosti dané věci a ponechává tím Komisi široký prostor pro uvážení k tomu, aby provedla výjimečnou úpravu základních částek pokut dotčených podniků. V takovém případě má totiž dodržení záruk poskytnutých unijním právním řádem ve správních řízeních, včetně povinnosti uvést odůvodnění, Komisí o to zásadnější význam.

Z toho vyplývá, že pokud Komise stanoví pokuty uložené dotyčným podnikům na základě postupu při narovnání tak, že uplatní bod 37 těchto pokynů, je povinna vysvětlit dostatečně jasně a přesně způsob, jakým hodlala využít prostor pro uvážení, včetně různých skutkových a právních okolností, které v tomto ohledu zohlednila. Konkrétně vzhledem k povinnosti dodržet zásadu rovného zacházení při stanovení výše pokut, zahrnuje tato povinnost odůvodnění všechny relevantní skutečnosti vyžadované k tomu, aby se mohlo posoudit, zda se dotčené podniky, jejichž základní částky pokut byly upraveny, nacházely nebo nenacházely ve srovnatelných situacích, zda s těmito situacemi bylo, či nebylo zacházeno stejně a zda případné rovné nebo nerovné zacházení s uvedenými situacemi bylo objektivně odůvodněno.

Stejně tak Komise nesplňuje povinnost uvést odůvodnění, když neuvádí důvody, ze kterých na uvedené podniky použila rozdílné sazby snížení, a to konkrétně, když se tyto sazby vyznačují značnými rozdíly v procentuálním vyjádření ve vztahu k celkovému obratu uvedených podniků a rozdíly nelze vysvětlit pouze tím, že Komise chtěla každému z uvedených podniků snížit základní částky na procentuální hodnotu nacházející se pod horní hranicí 10 % celkového obratu.

(viz body 48, 49, 52)
Rozsudek Tribunálu (šestého senátu) ze dne 6. prosince 2016 –

Groupe Go Sport v. EUIPO – Design Go (GO SPORT)

(Věc T‑703/15)

„Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie GO SPORT – Starší národní slovní ochranné známky GO – Částečné zamítnutí přihlášky námitkovým oddělením – Opožděné podání písemného odůvodnění odvolání – Nepřípustnost odvolání podaného k odvolacímu senátu – Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009 – Pravidlo 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“

1. Ochranná známka Evropské unie–Řízení před instancemi Úřadu–Podávání sdělení Úřadu–Sdělení faxem–Neúplné nebo nečitelné sdělení (Nařízení Komise č. 2868/95, čl. 1 pravidlo 80 odst. 2) (viz body 61-63)

2. Ochranná známka Evropské unie–Procesní ustanovení–Lhůty–Prekluze–Výjimky–Povinnost obezřetnosti a řádné péče (Nařízení Rady č. 207/2009, článek 60; nařízení Komise č. 2868/95, čl. 1 pravidlo 49 odst. 3) (viz bod 68)

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. září 2015 (věc R 569/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Design Go a Groupe Go Sport

Výrok

1) Žaloba se zamítá.
Ustanovení článků 256 a 263 SFEU stanoví, že Tribunál přezkoumává legalitu aktů institucí nebo jiných subjektů Unie, které mají právní účinky vůči třetím osobám, s výhradou podmínek přípustnosti, s ohledem zejména na skutečnost, že žaloby musí být podány ve lhůtě dvou měsíců, a to podle okolností ode dne vyhlášení příslušného aktu, dne jeho oznámení navrhovateli nebo dne, kdy se o něm navrhovatel dozvěděl. Přípustnost je přitom jedním z prvků pro posouzení žaloby, který náleží do pravomoci soudu, a to tím spíše, že jej musí přezkoumat z úřední povinnosti.

Za okolností, kdy soud může žalobu proti rozhodnutí odvolacího senátu EUIPO podanou u Tribunálu posoudit jako opožděnou, se tedy nepoužije článek 81 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Evropské unie týkající se navrácení do původního stavu, ale použijí se ustanovení použitelná na soudy, to znamená kromě článku 263 SFEU čl. 45 druhý pododstavec statutu Soudního dvora Evropské unie, podle něhož „[z]ánik nároku pro zmeškání lhůty nelze namítat, jestliže dotyčná strana prokáže působení náhody nebo vyšší moci.“

Soudní řízení se ostatně nerozděluje od počátku na dvě části, jak to stanoví článek 81 nařízení č. 207/2009, které by představovalo jednak podání žaloby a jednak podání žádosti o navrácení do původního stavu, o němž by soud rozhodl odděleně za účelem posouzení přípustnosti žaloby s ohledem na dodržení lhůty k podání uvedené žaloby. Přípustnost žaloby je totiž v zásadě přezkoumána v samotném rámci řízení zahájeného v návaznosti na podání žaloby a pouze v případě, kdy je u soudu podána námitka nepřípustnosti, v rámci níž se požaduje, aby v tomto ohledu rozhodl, aniž by zahájil diskuzi ve věci samé, nebo kdy soud vznese v tomto ohledu z úřední povinnosti otázku nepřípustnosti z důvodu nedostatku nepominutelných podmínek řízení, může rozhodnout samostatným rozhodnutím o přípustnosti a následně rozhodnout o věci samé, pakliže stanovil, že žaloba je přípustná.

(viz body 45, 46)
8.

Právo Evropské unie — Zásady — Právo na obhajobu — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků osob, subjektů nebo orgánů odpovědných za násilné represe proti civilnímu obyvatelstvu v Sýrii — Povinnost sdělit skutečnosti v neprospěch dotyčné osoby současně s přijetím aktu nepříznivě zasahujícího do jejího postavení nebo co nejdříve poté (Listina základních práv Evropské unie, čl. 41 odst. 2; rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP a 2015/117/SZBP; nařízení Rady č. 36/2012 a č. 2015/108) (viz body 113–116)
3.

Ochranná známka Evropské unie — Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Ochranné známky postrádající rozlišovací způsobilost — Slovní ochranná známka keep it easy [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b)] (viz body 18, 29, 31, 32)
2)

EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Fruit of the Loom, Inc.
(viz bod 31)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 33)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 34)

(viz bod 38)

Viz znění rozhodnutí.

Z článku 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Evropské unie vyplývá, že při zkoumání absolutních důvodů pro zamítnutí musejí odvolací senáty Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví zkoumat skutečnosti z moci úřední za účelem určení, zda ochranná známka, jejíž zápis je požadován, spadá pod jeden z důvodů pro zamítnutí zápisu uvedených v článku 7 uvedeného nařízení, či nikoliv.

V rámci řízení o prohlášení neplatnosti však nelze Úřad donutit k tomu, aby znovu provedl z moci úřední přezkum relevantních skutečností, které by jej mohly vést k uplatnění absolutních důvodů pro zamítnutí, provedený průzkumovým referentem. Z ustanovení článků 52 a 55 nařízení č. 207/2009 vyplývá, že se ochranná známka Evropské unie považuje za platnou do okamžiku, kdy ji Úřad v návaznosti na řízení o prohlášení neplatnosti prohlásí za neplatnou. Vztahuje se tedy na ni domněnka platnosti, která představuje logický důsledek kontroly, kterou provádí Úřad v rámci průzkumu přihlášky k zápisu.

Tato domněnka platnosti omezuje povinnost Úřadu, uvedenou v čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009, aby relevantní skutečnosti, které by jej mohly vést k uplatnění absolutních důvodů pro zamítnutí, zkoumal z moci úřední, na průzkum přihlášky ochranné známky Evropské unie prováděný průzkumovými referenty Úřadu, a na základě odvolání odvolacími senáty při řízení o zápisu uvedené ochranné známky. Jelikož se přitom v rámci řízení o prohlášení neplatnosti má za to, že zapsaná ochranná známka Evropské unie je platná, přísluší osobě, která podala návrh na prohlášení neplatnosti, aby u Úřadu uplatnila konkrétní skutečnosti, které by její platnost zpochybnily.

Z předchozího vyplývá, že v rámci řízení o prohlášení neplatnosti nebyl odvolací senát povinen zkoumat z moci úřední relevantní skutečnosti, které by jej mohly vést k uplatnění absolutních důvodů pro zamítnutí zápisu spadajících pod čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.

(viz body 46–49)