ROZSUDEK SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU

(třetí senát)

1. července 2010

Věc F-97/08

Paulette Füller-Tomlinson

v.

Evropský parlament

„Veřejná služba – Bývalý dočasný zaměstnanec – Nemoc z povolání – Zásah do fyzické a psychické integrity – Délka trvání řízení směřujícího k uznání nemoci jako nemoci z povolání“

Předmět: Žaloba podaná podle článku 236 ES a článku 152 AE, kterou se P. Füller-Tomlinson, bývalá dočasná zaměstnankyně Parlamentu, domáhá zrušení rozhodnutí ze dne 9. dubna 2008, kterým orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv stanoví podíl zásahu do její fyzické a psychické integrity na 20 %.

Rozhodnutí: Žaloba se zamítá. Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

Shrnutí

1. Úředníci – Žaloba – Žaloba směřující proti rozhodnutí, kterým byla stížnost zamítnuta – Přípustnost

(Služební řád úředníků, články 90 a 91)

2. Úředníci – Žaloba – Předcházející správní stížnost – Žalobní důvod výslovně neobsažený ve stížnosti, ale uvedený implicitně – Přípustnost

(Služební řád úředníků, články 90 a 91)

3. Úředníci – Sociální zabezpečení – Pojištění pro případ pracovních úrazů a nemocí z povolání – Invalidita – Stanovení stupně invalidity nebo rozpětí stupňů invalidity pomocí tabulky – Legalita – Soudní přezkum – Meze

(Služební řád, čl. 73 odst. 1; pravidla pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání, článek 11)

4. Úředníci – Sociální zabezpečení – Pojištění pro případ pracovních úrazů a nemocí z povolání – Uznání nemoci jako nemoci z povolání a stanovení stupně trvalé invalidity – Řízení

(Služební řád úředníků, článek 73; pravidla pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání, články 18 a 20)

1. Návrhová žádání směřující ke zrušení, formálně namířená proti zamítnutí stížnosti, mají za účinek to, že je Soudu pro veřejnou službu předložen akt, proti kterému byla stížnost namířena, pokud jako taková nemají samostatný obsah.

(viz bod 43)

Odkazy:

Soudní dvůr: 17. ledna 1989, Vainker v. Parlament, 293/87, Recueil, s. 23, bod 8

Tribunál: 6. dubna 2006, Camós Grau v. Komise, T-309/03, Sb. rozh. s. II-1173, bod 43

Soud pro veřejnou službu: 11. prosince 2008, Reali v. Komise, F-136/06, Sb. VS s. I-A-1-451 a II-A-1-2495, bod 37

2. Pro přípustnost žalobního důvodu, který nebyl výslovně uveden ve správní stížnosti, stačí, že na něj žalobce v tomto stádiu odkázal implicitně. Vzhledem k tomu, že postup před zahájením soudního řízení má neformální charakter a zúčastněné osoby jednají v tomto stadiu zpravidla bez pomoci advokáta, nesmí správní orgán vykládat stížnosti restriktivním způsobem, ale naopak je musí přezkoumávat velkoryse.

Prohlášení nepřípustnosti námitky protiprávnosti z důvodu nedodržení pravidla shody by narušovala rovnováhu mezi ochranou procesních práv úředníka a účelem postupu před zahájením soudního řízení a představovala by pro úředníka nepřiměřenou a neodůvodněnou sankci. Kvůli tomu, že námitka protiprávnosti má již ze své podstaty právní charakter, a kvůli úvahám, jež dotyčného vedou k tomu, aby takovou protiprávnost zjišťoval a uplatňoval, nelze totiž po úředníkovi nebo zaměstnanci, který podá stížnost a který nutně nemá odpovídající právní kvalifikaci, požadovat, aby pod hrozbou pozdější nepřípustnosti takovou námitku uplatnil ve stádiu před zahájením soudního řízení. To platí tím spíše, že uplatnění námitky protiprávnosti ve stádiu před zahájením soudního řízení může stěží vést k úspěchu stěžovatele v tomto stadiu, protože je, kromě hypotetických případů zjevné protiprávnosti, nepravděpodobné, že by se administrativa rozhodla nepoužít některé platné ustanovení a tím vyhovět argumentaci žalobce, podle které toto ustanovení odporuje normě vyšší právní síly.

(viz body 55 a 57)

Odkazy:

Tribunál: 29. ledna 1997, Vanderhaeghen v. Komise, T-297/94, Recueil FP, s. I-A-7 a II-13, bod 37

Soud pro veřejnou službu: 1. července 2010, Mandt v. Parlament, F-45/07, bod 121

3. Soud pro veřejnou službu může ohledně ustanovení společných pravidel pojištění úředníků Evropské unie pro případ úrazu a nemoci z povolání vykonávat pouze přezkum zjevně nesprávného posouzení nebo překročení mezí posuzovací pravomoci ze strany orgánů. Přesněji může být přezkum legality stanovení stupně invalidity nebo rozpětí stupňů invalidity pomocí tabulky ze strany Soudu pouze velmi omezený, vzhledem ke komplexním zdravotním posouzením, která tato tabulka požaduje, a k široké posuzovací pravomoci orgánů podle čl. 73 odst. 1 služebního řádu, pokud jde o podmínky pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání.

(viz body 70 a 101)

4. Aby mohla lékařská komise řádně podat lékařský posudek, musí být obeznámena se všemi dokumenty, které jí mohou být užitečné pro její posouzení. Tyto úvahy je třeba obdobně uplatnit na stanovisko vydané lékařem nebo lékaři určenými orgány podle článků 18 a 20 společných pravidel pojištění úředníků Evropské unie pro případ úrazu a nemoci z povolání. Proto nemůže orgánem určený lékař bez celkového vyšetření a bez obsáhlé zprávy o provedeném vyšetření řádně podat stanovisko podle článku 18 pravidel pojištění.

(viz bod 163)

Odkazy:

Tribunál: 15. července 1997, R v. Komise, T-187/95, Recueil FP, s. I-A-253 a II-729, bod 49; 15. prosince 1999, Nardone v. Komise, T-27/98, Recueil FP, s. I-A-267 a II-1293, bod 68; 3. března 2004, Vainker v. Parlament, T-48/01, Recueil FP, s. I-A-51 a II-197, body 129 a 133