ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Úředník, který odchází do důchodu z důvodu trvalé invalidity podle článků 53 a 78 služebního řádu po podání žaloby proti svému posudku o vývoji služebního postupu, má nadále právní zájem na zpochybnění uvedeného posudku.

Zaprvé totiž posudek o vývoji služebního postupu, bez ohledu na svou budoucí užitečnost, představuje písemný a formální důkaz, pokud jde o kvalitu práce konané úředníkem. Takové posouzení není pouhým popisem práce odvedené v dotyčném období, nýbrž obsahuje rovněž hodnocení lidských kvalit, které posuzovaný prokázal při výkonu své pracovní činnosti. Každý úředník má tudíž nárok na spravedlivé a přiměřené hodnocení své práce. Proto musí mít úředník v souladu s právem na účinnou soudní ochranu každopádně právo zpochybnit svůj posudek o vývoji služebního postupu z důvodu jeho obsahu nebo proto, že nebyl vypracován podle pravidel předepsaných služebním řádem.

Zadruhé, i když je pravda, že úředník, který se podle zjištění výboru pro otázky invalidity nachází ve stavu úplné a trvalé pracovní neschopnosti, odchází nuceně do důchodu podle článků 53 a 78 služebního řádu, odlišuje se situace takového úředníka od situace úředníka, který dosáhl důchodového věku, odstoupil z funkce nebo byl propuštěn, jelikož se nejedná o nevratný stav. Úředník s takovou invaliditou totiž s ohledem na znění článku 16 přílohy VIII služebního řádu jednoho dne může znovu vstoupit do svého služebního poměru v orgánu Společenství. V tomto ohledu musí být obecné ustanovení článku 53 služebního řádu vykládáno ve spojení se zvláštními ustanoveními článků 13 až 15 přílohy VIII služebního řádu. Činnost úředníka, který byl prohlášen za osobu s invaliditou, je pouze přerušena, jelikož vývoj jeho situace v rámci orgánů závisí na trvání podmínek odůvodňujících tuto invaliditu, což může být přezkoumáno v pravidelných časových intervalech.

Jelikož úředník s úplnou trvalou invaliditou může znovu nastoupit do služby v orgánech, má právo rovnocenné právu činného úředníka, aby jeho posudek o vývoji služebního postupu byl vyhotoven spravedlivě, objektivně a v souladu s pravidly řádného hodnocení. V případě opětovného nástupu do služby by byl uvedený posudek užitečný pro vývoj úředníka v rámci jeho služby nebo orgánů Společenství. Představoval by konkrétní a formální důkaz jeho způsobilosti a zkušenosti v rámci orgánu, kterého by se mohl dovolávat. Nadřízeným by rovněž umožňoval porovnat zásluhy kandidátů na případné povýšení nebo přeložení.

(viz body 44–51)
Věc C-517/07

Afton Chemical Ltd

v.

The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Spojené království)]

„Směrnice 92/81/EHS — Spotřební daně z minerálních olejů — Článek 2 odst. 2 a 3, jakož i čl. 8 odst. 1 písm. a) — Směrnice 2003/96/ES — Zdanění energetických produktů a elektřiny — Článek 2 odst. 2 až 4 písm. b) — Oblast působnosti — Přísady do pohonných hmot, které mají vlastnosti minerálních olejů nebo energetických produktů, ale které nejsou používány jako pohonné hmoty — Vnitrostátní režim zdanění“

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2008 I ‐ 10429

Shrnutí rozsudku

Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Struktura spotřebních daní z minerálních olejů – Směrnice 92/81 – Zdanění energetických produktů a elektřiny – Směrnice 2003/96 – Oblast působnosti

(Směrnice Rady 92/81, čl. 2 odst. 3 a čl. 8 odst. 1 a 2003/96, čl. 2 odst. 3 a 4)

Článek 2 odst. 3 a čl. 8 odst. 1 směrnice 92/81 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů, pokud jde o období do 31. prosince 2003, a čl. 2 odst. 3 a 4 směrnice 2003/96, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, pokud jde o období od 1. ledna do 31. října 2004, musejí být vykládány v tom smyslu, že přísady do pohonných hmot, které mají vlastnosti „minerálních olejů“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 první z těchto směrnic nebo „energetických produktů“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 druhé z těchto směrnic, ale které nejsou určeny k použití, nabízeny k prodeji nebo používány jako pohonná hmota, musejí podléhat režimu zdanění upravenému uvedenými směrnicemi.

Výrazem „[k]romě výrobků uvedených v odstavci 1, které jsou předmětem daně“, zamýšlí totiž první věta prvního pododstavce čl. 2 odst. 3 směrnice 92/81 a druhý pododstavec čl. 2 odst. 3 směrnice 2003/96 explicitně stanovit zahrnutí všech výrobků určených k použití, nabízených k prodeji nebo používaných jako pohonná hmota nebo jako přísada nebo nastavovací plnivo do pohonných hmot, včetně výrobků, které představují „minerální oleje“ nebo „energetické produkty“ ve smyslu těchto směrnic, do oblasti působnosti svých ustanovení.

Krom toho z obecné systematiky a účelu směrnic 92/81 a 2003/96, které směřují k zavedení harmonizovaného režimu zdanění minerálních olejů a energetických produktů, vyplývá, že zákonodárce Společenství zamýšlel postavit přísady přidávané do pohonných hmot na roveň těmto pohonným hmotám, bez ohledu na povahu těchto přísad, pouze z důvodu, že jsou přidávány do uvedených paliv, s cílem podrobit je stejnému režimu zdanění jako pohonné hmoty. V důsledku toho čl. 2 odst. 3 první pododstavec první věta směrnice 92/81 a čl. 2 odst. 3 druhý pododstavec směrnice 2003/96 mají zahrnovat všechny výrobky používané jako přísada, bez ohledu na to, zda představují „minerální oleje“ nebo „energetické produkty“ ve smyslu těchto směrnic, či nikoli.

(viz body 36, 38, 40, 42, 44 a výrok)
Věc C-488/07

Royal Bank of Scotland Group plc

v.

The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Session (Skotsko)]

„Šestá směrnice o DPH — Odpočet daně odvedené na vstupu — Zboží a služby použité jak pro zdanitelná, tak i pro osvobozená plnění — Odpočet podílu daně — Výpočet — Metody stanovené v čl. 17 odst. 5 třetím pododstavci — Povinnost uplatnit pravidlo o zaokrouhlování podle čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce“

Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. prosince 2008 I ‐ 10411

Shrnutí rozsudku

Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Odpočet daně odvedené na vstupu – Zboží a služby použité jak pro plnění, u nichž je DPH odpočitatelná, tak i pro plnění, u nichž DPH odpočitatelná není

(Směrnice Rady 77/388, čl. 17 odst. 5 třetí pododstavec a čl. 19 odst. 1)

Členské státy nemají povinnost uplatnit pravidlo o zaokrouhlování stanovené v čl. 19 odst. 1 druhém pododstavci šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, pokud se podíl nároku na odpočet daně na vstupu stanoví podle jedné ze zvláštních metod čl. 17 odst. 5 třetího pododstavce písm. a), b), c) nebo d) této směrnice.

Článek 19 odst. 1 šesté směrnice odkazuje pouze na podíl odpočtů, stanovený v čl. 17 odst. 5 prvním pododstavci této směrnice, a stanoví tak podrobné pravidlo pouze pro výpočet podílu stanoveného tímto posledně uvedeným ustanovením. Z toho vyplývá, že jestliže daný případ podléhá takovému derogačnímu režimu, jaký je stanoven v čl. 17 odst. 5 třetím pododstavci písm. a) až d) šesté směrnice, nevztahuje se na něj pravidlo o výpočtu podílu odpočtu uvedené v článku 19 této směrnice. Členské státy tak nemají povinnost uplatnit pravidlo o zaokrouhlování podle tohoto posledně uvedeného ustanovení, pokud používají metody výpočtu stanovené čl. 17 odst. 5 třetím pododstavcem písm. a), b) c) nebo d) téže směrnice, ale mohou přijmout vlastní pravidla o zaokrouhlování, při dodržení zásad, na kterých je založen společný systém daně z přidané hodnoty.

(viz body 22, 25, 29 a výrok)
(viz body 44, 50–55, 61–62, 64–68, výrok 1)

Profesní sdružení, jehož členy musí být v rámci pojištění proti pracovním úrazům a nemocem z povolání podniky patřící do určitého odvětví činnosti a usazené na určitém území, nepředstavuje podnik ve smyslu článků 81 ES a 82 ES, ale plní čistě sociální úlohu, pokud je činné v rámci pojistného systému, který provádí zásadu solidarity, a pokud tento systém podléhá státnímu dozoru. Okolnost, že profesní sdružení poskytuje přímo pojistné služby nemůže jako taková ovlivnit čistě sociální povahu této úlohy, v rozsahu, v němž neovlivňuje ani solidární povahu tohoto systému, ani dozor, který nad ním vykonává stát.

Vnitrostátní právní úprava zavádějící povinný systém pojištění proti pracovním úrazům a nemocem z povolání, který sleduje sociální cíl, funguje podle systému provádějícího zásadu solidarity a nachází se pod státním dozorem, může představovat omezení volného pohybu služeb v rozsahu, v němž je přímo či nepřímo na překážku výkonu této svobody ze strany poskytovatelů pojistných služeb usazených v jiných členských státech, kteří chtějí nabízet pojistné smlouvy pokrývající taková rizika v dotyčném členském státě, a podniků spadajících do uvedeného systému, které se chtějí na ně obrátit nebo činí výkon této svobody méně atraktivním, či ho dokonce znemožňuje. Nicméně taková právní úprava odpovídá naléhavým důvodům obecného zájmu směřujícím k zajištění finanční rovnováhy určitého odvětví sociálního zabezpečení, protože povinné členství v rozsahu, v němž zajišťuje seskupení všech podniků spadajících do dotyčného systému v rámci společenství rizik, umožňuje provádět zásadu solidarity. Za těchto podmínek, články 49 ES a 50 ES nebrání takové právní úpravě, v rozsahu, v němž tento systém nejde nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení cíle spočívajícího v zajištění finanční rovnováhy určitého odvětví sociálního zabezpečení, což přísluší ověřit předkládajícímu vnitrostátnímu soudu.

V tomto ohledu, skutečnost že, tento systém nabízí minimální pokrytí, takže navzdory povinnému členství, které zahrnuje, je možné, aby podniky, které do něj patří, doplnily toto pokrytí tím, že uzavřou doplňková pojištění, pokud jsou na trhu dostupná, představuje faktor, který svědčí ve prospěch proporcionality.

(viz body 77, 82–89, výrok 2)
Věc C-388/07

The Queen, na návrh:

The Incorporated Trustees of the National Council on Ageing

(Age Concern England)

v.

Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)]

„Směrnice 2000/78 — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Diskriminace na základě věku — Propuštění z důvodu odchodu do důchodu — Odůvodnění“

Stanovisko generálního advokáta J. Mazáka přednesené dne 23. září 2008 I ‐ 1573

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. března 2009 I ‐ 1598

Shrnutí rozsudku

Sociální politika – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Směrnice 2000/78/ES [Směrnice Rady 2000/78, čtrnáctý bod odůvodnění a článek 1 a čl. 3 odst. 1 písm. c)] Sociální politika – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Směrnice 2000/78/ES [Směrnice Rady 2000/78, čl. 2 odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 1] Sociální politika – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Směrnice 2000/78/ES [Směrnice Rady 2000/78, čl. 2 odst. 2 písm. b) a čl. 6 odst. 1]
Vzhledem k tomu, že subjekty účtující za své prodeje zboží a poskytování služeb ceny včetně daně z přidané hodnoty se nacházejí v situaci, která se liší od situace subjektů, které uskutečňují stejný typ operací za ceny bez daně z přidané hodnoty, nemohou se prvně uvedené subjekty odvolávat na zásadu daňové neutrality s cílem domoci se povolení provést rovněž zaokrouhlení splatných částek daně z přidané hodnoty směrem dolů na úrovni druhu zboží a na úrovni plnění. V případě cen stanovených bez daně z přidané hodnoty se totiž zaokrouhlení uskuteční před tím, než zákazník zaplatí cenu jakožto protiplnění za zboží nebo službu, přičemž částka daně vybraná osobou povinnou k dani od jejího zákazníka a částka zaplacená následně osobou povinnou k dani státu je totožná bez ohledu na použitou metodu zaokrouhlování. Naproti tomu v případě, kdy daň z přidané hodnoty je zahrnuta do ceny zboží nebo služby, by systematické zaokrouhlování směrem dolů na úrovni nižší než na úrovni pravidelného přiznání k dani z přidané hodnoty vedlo k tomu, že by osoba povinná k dani vybírala od svého zákazníka skutečně splatnou částku daně z přidané hodnoty, zatímco by státu odváděla systematicky nižší částku a ponechávala by si rozdíl ve svůj prospěch, což by bylo v rozporu se zásadou, podle které je daň z přidané hodnoty vybírána osobami povinnými k dani v každé fázi postupu výroby nebo distribuce ve prospěch daňové správy, jíž jsou tyto osoby povinny ji zaplatit.

(viz body 60–61, 64, výrok 3)
LCD monitory vybavené vstupy D-SUB, DVI-D, USB, S-video a kompozitní video nejsou vyloučeny ze zařazení do podpoložky 84716090, jako jednotky, jejichž „hlavní“ použití je v systému automatizovaného zpracování dat ve smyslu poznámky 5 B) písm. a) ke kapitole 84 kombinované nomenklatury, která tvoří přílohu I nařízení č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení č. 1789/2003, pouze na základě skutečnosti, že mohou reprodukovat jak signály ze zařízení pro automatizované zpracování dat, tak i signály z jiných zdrojů.

V tomto ohledu zaprvé z poznámky 5 E) ke kapitole 84 kombinované nomenklatury vyplývá, že „speciální funkce, jiné než zpracovávající data“ vykonávají pouze zařízení spojená nebo pracující ve spojení se zařízením pro automatizované zpracování dat, jejichž funkce nespadá pod zpracování dat. Uvedené monitory přitom mimo své funkce reprodukce obrazu pocházejícího z takových přístrojů, jakými jsou herní konzole, videopřehrávače nebo DVD přehrávače, která nespadá pod zpracování dat, zajišťují rovněž reprodukci signálů pocházejících ze zařízení pro automatizované zpracování dat.

Zadruhé, pokud nejsou uvedené monitory pro účely svého zařazení do podpoložky 84716090 monitory, jejichž výhradní použití je v systému automatizovaného zpracování dat, jelikož je možné je připojit k centrální zpracovatelské jednotce, jsou schopné přijímat data v takové formě, jakou může používat celý systém, a jsou schopné reprodukovat signály pocházející z jiných zdrojů, výklad vysvětlivky 5 B) písm. a) ke kapitole 84 kombinované nomenklatury v tom smyslu, že pouhá schopnost dotčených monitorů reprodukovat obraz pocházející z jiných zdrojů než ze zařízení pro automatizované zpracování dat vylučuje jejich zařazení do čísla 8471, by znamenal odstranit ze znění uvedené vysvětlivky výraz „hlavní“.

A konečně, pokud by vysvětlivky vztahující se k podpoložce 8471 harmonizovaného systému musely být vykládány v tom smyslu, že vylučují zařazení všech monitorů schopných reprodukovat signál pocházející jak ze zařízení pro automatizované zpracování dat, tak z jiných zdrojů, do podpoložky 84716090, jejich účinkem by byla změna a zejména omezení dosahu poznámky 5 B) písm. a) ke kapitole 84. Za předpokladu, že by bylo třeba vysvětlivky ke kombinované nomenklatuře týkající se podpoložky 84716090 a vysvětlivky vztahující se k číslu 8471 harmonizovaného systému vykládat v tomto smyslu, by tedy nebylo možné je použít, jelikož tento výklad není v souladu s poznámkou 5 B) písm. a) ke kapitole 84 kombinované nomenklatury.

(viz body 39–46, 49–51, výrok 1)
Věc C-466/07

Dietmar Klarenberg

v.

Ferrotron Technologies GmbH

(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Düsseldorf)

„Sociální politika — Směrnice 2001/23/ES — Převod podniků — Zachování práv zaměstnanců — Pojem ‚převod‘ — Smluvní převod části závodu jinému podniku — Organizační samostatnost po převodu“

Stanovisko generálního advokáta P. Mengozziho přednesené dne 6. listopadu 2008 I ‐ 805

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. února 2009 I ‐ 819

Shrnutí rozsudku

Sociální politika – Sbližování právních předpisů – Převody podniků – Zachování práv zaměstnanců – Směrnice 2001/23 – Oblast působnosti – Převod – Pojem

[Směrnice Rady 2001/23, čl. 1 odst. 1 písm. a) a b)]

Článek 1 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Rady 2001/23/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů musí být vykládán v tom smyslu, že tato směrnice může být použita rovněž v situaci, v níž si převedená část podniku nebo závodu nezachová svou organizační samostatnost, za předpokladu, že je zachována funkční vazba mezi jednotlivými převedenými výrobními faktory a že tato vazba umožňuje nabyvateli tyto faktory využívat za účelem provozování stejné nebo obdobné hospodářské činnosti, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

Nelze přijmout pojetí identity hospodářské jednotky, které spočívá pouze na faktoru týkajícím se organizační samostatnosti, zejména s ohledem na cíl sledovaný směrnicí 2001/23, kterým je zajištění účinné ochrany práv zaměstnanců v případě převodu. Znamenalo by totiž vyloučení použití uvedené směrnice ve vztahu k nabyté části podniku nebo závodu z pouhého důvodu, že nabyvatel rozhodne rozpustit tuto nabytou část podniku nebo závodu a začlenit ji do své vlastní struktury, čímž by dotyčné zaměstnance připravilo o ochranu přiznanou touto směrnicí.

(viz body 43, 53 a výrok)
Článek 4 odst. 1 směrnice 89/105 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění je nutno vykládat v tom smyslu, že příslušné orgány členského státu mohou za podmínky, že budou dodrženy požadavky stanovené tímto ustanovením, přijmout obecně závazná opatření spočívající ve snížení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků, i když před přijetím těchto opatření nedošlo ke zmrazení těchto cen.

Pojem „zmrazení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků“, který je uveden v čl. 4 odst. 1 směrnice 89/105, totiž jednak zahrnuje všechna vnitrostátní opatření zaměřená na kontrolu cen léčivých přípravků, a to i tehdy, pokud těmto opatřením nepředcházelo zmrazení těchto cen. Vnitrostátní opatření, jež spočívají ve snížení cen všech léčivých přípravků nebo určitých kategorií léčivých přípravků, představují vnitrostátní opatření ke kontrole cen léčivých přípravků ve smyslu čl. 1 odst. 1 uvedené směrnice. V důsledku toho musí být tato opatření v souladu s požadavky této směrnice, zejména s těmi, které stanoví článek 4 směrnice 89/105. Opačný výklad by znamenal, že z rozsahu působnosti tohoto ustanovení by byla vyloučena opatření spočívající ve snížení cen všech léčivých přípravků nebo určitých kategorií léků, pokud by jim nepředcházelo zmrazení těchto cen.

Krom toho směrnice 89/105 vychází z myšlenky minimálního zasahování do organizace vnitřní politiky členských států v oblasti sociálního zabezpečení. Výklad, podle kterého by před přijetím opatření spočívajících ve snížení cen všech léčivých přípravků nebo určitých kategorií léčivých přípravků musely být tyto ceny zmrazeny, by proto ovlivňoval politiku členských států v oblasti tvorby cen nad rámec toho, co je nezbytné pro zajištění průhlednosti ve smyslu uvedené směrnice, protože jeho účinkem by bylo uložení povinnosti členským státům, aby před snížením cen léčivých přípravků přijaly opatření k jejich zmrazení.

(viz body 29–32, 34, 36–38, výrok 1)
Protiprávní vstup na celní území Společenství představuje dovoz zboží, který nedodržuje etapy stanovené nařízením č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení č. 2700/2000. Zaprvé, podle čl. 38 odst. 1 tohoto kodexu zboží, které bylo dopraveno na celní území Společenství, musí být bez zbytečného odkladu dopraveno k určenému celnímu úřadu nebo do svobodného pásma. Zadruhé, v souladu s článkem 40 zmíněného kodexu, když je zboží dopraveno na celní úřad, musí mu být předloženo.

K „protiprávnímu vstupu“ na toto území ve smyslu článku 202 celního kodexu tedy dochází u zboží, které se poté, co překročilo vnější pozemní hranici Společenství, nachází na uvedeném území za prvním celním úřadem nacházejícím se uvnitř celního území Společenství, aniž by k němu bylo dopraveno a aniž by bylo předloženo k celnímu řízení, výsledkem čehož je, že celní orgány neobdržely od osob, které jsou odpovědné za splnění této povinnosti, informaci o vstupu tohoto zboží. Krom toho dovoz zboží, který probíhá za takovýchto podmínek, způsobuje vznik celního dluhu, zejména pak na straně osoby, která takovýto dovoz uskutečňovala v samotném okamžiku protiprávního vstupu, tj. v okamžiku, kdy je nesporné, že formální náležitosti upravené zejména v článcích 38 až 41 uvedeného kodexu nebyly splněny. Dochází tak zároveň k protiprávnímu vstupu i ke vzniku celního dluhu.

(viz body 21, 26–28, výrok 1)
Systém zavedený článkem 17 směrnice 86/653 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců je vzhledem zejména k ochraně obchodního zástupce po zániku smlouvy kogentní povahy. Co se týče odškodnění při zániku smlouvy, členské státy tak mohou využívat svého prostoru pro uvážení, pokud jde o výběr způsobů výpočtu tohoto odškodnění, pouze v rámci vymezeném články 17 a 18 směrnice. Postup stanovený článkem 17 směrnice lze rozdělit na tři fáze. První z těchto fází má především za cíl vyčíslit výhody zmocnitele vyplývající z obchodu se zákazníky, které získal obchodní zástupce, a to v souladu s ustanoveními čl. 17 odst. 2 písm. a) první odrážky této směrnice. Druhá fáze má pak za cíl ověřit, podle druhé odrážky tohoto ustanovení, zda částka, ke které se dospělo na základě výše uvedených kritérií, je spravedlivá s ohledem na všechny okolnosti projednávaného případu, a zejména s ohledem na ztráty provizí, které vznikly obchodnímu zástupci. Konečně ve třetí fázi se na částku odškodnění uplatní maximální hranice stanovená v čl. 17 odst. 2 písm. b) směrnice, která se použije pouze tehdy, pokud ji tato částka, která vyplývá z dvou předešlých fází výpočtu, převyšuje.

Článek 17 odst. 2 písm. a) směrnice 86/653 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje, aby byl nárok obchodního zástupce na odškodnění automaticky omezen částkou provizí, o které přichází v důsledku ukončení smluvního vztahu, i když výhody, které zmocniteli zůstávají, mají vyšší peněžní hodnotu.

Prostor pro uvážení, který mají členské státy pro to, aby případně upravily z důvodu spravedlnosti odškodnění, které má být vyplaceno obchodnímu zástupci při zániku smlouvy, nelze totiž vykládat v tom smyslu, že případnou úpravou lze toto odškodnění pouze snížit. Takový výklad čl. 17 odst. 2 písm. a) druhé odrážky směrnice, který by umožňoval automatické vyloučení jakéhokoliv zvýšení uvedeného odškodnění, by představoval výklad, který by poškozoval obchodního zástupce v případě zániku smlouvy a který nelze přijmout.

Z toho vyplývá, že nelze přijmout soudní praxi, která automaticky vylučuje, že by odškodnění mohlo být zvýšeno v rámci uplatnění kritéria spravedlnosti do maximální hranice stanovené v čl. 17 odst. 2 písm. b) směrnice, v případě, kdy výhody, které zmocniteli zůstávají, mají vyšší peněžní hodnotu než provize, o které obchodní zástupce přichází.

(viz body 21, 23–25, výrok 1)