Žaloba podaná dne 13. listopadu 2019 – The Sage Group a další v. Komise

(Věc T-787/19)

(2020/C 45/60)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: The Sage Group plc (Newcastle Upon Tyne, Spojené království), Sage Treasury Company Ltd (Newcastle Upon Tyne), Sage Irish Investments One Ltd (Newcastle Upon Tyne) a Sage Irish Investments Two Ltd (Newcastle Upon Tyne) (zástupci: J. Lesar, Solicitor a K. Beal QC)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

— zrušil rozhodnutí Komise C(2019) 2526 Final ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností;

— v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládají žalobkyně osm žalobních důvodů.

1. První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise nesprávně použila čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při výběru referenčního rámce pro přezkum daňového režimu. Komise měla považovat za referenční rámec režim Spojeného království upravující daně z příjmů právnických osob, a ne jen samotný režim ovládaných zahraničních společností.

2. Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že zvolila nesprávný přístup při přezkumu režimu ovládaných zahraničních společností. Komise dospěla v bodech 124 až 126 napadeného rozhodnutí k nesprávnému závěru, že ustanovení kapitoly 9 části 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daních z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení)] představují odchylku od obecného zdanění podle kapitoly 5 tohoto zákona.

3. Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že v bodech 127 až 151 napadeného rozhodnutí konstatovala, že kritérium selektivity bylo splněno tím, že s podniky, které se nachází ve skutkově a právně porovnatelné situaci, bylo zacházeno rozdílně.

4. Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že 75 % osvobození od daně podle oddílu 371D Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o daních z roku 2010 (mezinárodní a jiná ustanovení)] je odůvodněno obecnou povahou a celkovou strukturou daňového systému.

5. Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že daňové zatížení ovládaných zahraničních společností, které splňují podmínky pro osvobození od daně stanovené v kapitole 9, by bylo v rozporu se svobodou usazování, kterou žalobkyním zaručuje článek 49 SFEU.

6. Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že v souvislosti s 75 %, pokud jde o osvobození od daně a pevný poměr, došlo ke zjevně nesprávnému posouzení.

7. Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise není v souladu s obecnou právní zásadou unijního práva zákazu diskriminace a rovnosti.

8. Osmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když obdobně použila ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), která není ratione temporis použitelná.

(1) Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2016, L 193, s. 1).