Věc C‑70/03

Komise Evropských společenství

v.

Španělské království

„Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 93/13/EHS – Nepřiměřené podmínky ve spotřebitelských smlouvách – Pravidla pro výklad – Kolizní pravidla“

Shrnutí rozsudku

1. Sbližování právních předpisů – Nepřiměřené podmínky ve spotřebitelských smlouvách – Směrnice 93/13 – Pravidlo výkladu nejpříznivějšího pro zákazníka v případě pochybnosti o významu některé podmínky – Rozlišení mezi žalobami týkajícími se individuálního spotřebitele a kolektivními žalobami na zrušení

(Směrnice Rady 93/13, článek 5 a čl. 7 odst.2)

2. Sbližování právních předpisů – Nepřiměřené podmínky ve spotřebitelských smlouvách – Směrnice 93/13 – Smlouva řídící se právem třetí země a vykazující úzkou souvislost s územím členských států – Pojem „úzká souvislost“ – Hraniční určovatele uvedené v článku 5 odst. 2 úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazky – Vyloučení

(Římská úmluva ze dne 19. června 1980, článek 5; Směrnice Rady 93/13, čl. 6 odst. 2)

1. Upřesnění, obsažené v čl. 5 třetí větě směrnice 93/13, týkající se nepřiměřených podmínek ve spotřebitelských smlouvách, podle kterého se pravidlo výkladu nejpříznivějšího pro spotřebitele, které má v případě pochybnosti o významu některé podmínky převahu, nepoužije v rámci takzvaných žalob „na zrušení“ uvedených v čl. 7 odst. 2 směrnice, představuje normativní a závazné pravidlo, které přiznává spotřebitelům práva a přispívá k dosažení výsledku, ke kterému tato směrnice směřuje.

Takto učiněné rozlišení, co se týče použitelného pravidla pro výklad, mezi žalobami týkajícími se individuálního spotřebitele a žalobami na zrušení, které se týkají osob nebo organizací, které zastupují kolektivní zájem spotřebitelů, se vysvětluje rozdílným účelem těchto žalob. V prvním případě jsou soudy a příslušné orgány povolány ke konkrétnímu posouzení nepříznivého charakteru podmínky obsažené v již uzavřené smlouvě, kdežto ve druhém případě jim připadá abstraktní posouzení nepříznivého charakteru podmínky, která by mohla být zařazena do smluv, které dosud nebyly uzavřeny. V prvním případě výklad příznivý pro individuálně dotčeného spotřebitele přináší tomuto spotřebiteli prospěch okamžitě. Naopak ve druhém případě není namístě za účelem preventivního dosažení výsledku co nejpříznivějšího pro všechny spotřebitele v případě pochybnosti vykládat podmínku tak, že přináší příznivé účinky v jejich prospěch. Objektivní výklad tudíž umožňuje častěji zakázat použití podmínky nejasné nebo dvojsmyslné, což má za následek větší ochranu spotřebitelů.

(viz body 16–17)

2. Článek 6 odst. 2 směrnice 93/13 týkající se nepřiměřených podmínek ve spotřebitelských smlouvách, podle kterého členské státy přijmou nezbytná opatření pro zajištění toho, aby spotřebitel neztratil ochranu, kterou mu poskytuje uvedená směrnice, proto, že si zvolil právní předpisy třetí země jako právní předpisy vztahující se na smlouvu, jestliže smlouva úzce souvisí s územím členských států, musí být vyložen v tom smyslu, že úmyslně vágní pojem „úzké souvislosti“, který směřuje k tomu, aby bylo možno vzít v úvahu různé prvky vztahu v závislosti na okolnostech konkrétního případu, může být popřípadě konkretizován právními domněnkami. Naopak nemůže být omezen kombinací předem určených hraničních určovatelů, jakými jsou kumulativní podmínky týkající se bydliště spotřebitele a uzavření smlouvy uvedené v článku 5 úmluvy ze dne 19. června 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazky.

(viz body 32–33)