Článek 6 odst. 1 a článek 7 směrnice 93/13 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách ve spojení s články 1 a 2 směrnice 2009/22 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů a s ohledem na článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby použití ujednání v rámci všeobecných obchodních podmínek, jejichž obsah je rovnocenný s obsahem ujednání, která byla pravomocným soudním rozhodnutím prohlášena za nepřípustná a zapsána do vnitrostátního rejstříku ujednání, jejichž použití je v rámci všeobecných obchodních podmínek považováno za nepřípustné, bylo ve vztahu k prodávajícímu nebo poskytovateli, který nebyl účastníkem řízení, jež vedlo k zápisu těchto ujednání do uvedeného rejstříku, považováno za protiprávní jednání, za podmínky, že tento prodávající nebo poskytovatel má právo na účinnou právní ochranu, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu, a to jak proti rozhodnutí, kterým byla určena rovnocennost porovnávaných ujednání, pokud jde o otázku, zda vzhledem ke všem relevantním okolnostem každého případu jsou tato ujednání věcně shodná, zejména pokud jde o účinky, které vyvolávají v neprospěch spotřebitelů, tak proti rozhodnutí, kterým byla případně stanovena výše uložené pokuty.

Nelze totiž zpochybnit, že zavedení takovéhoto rejstříku je v souladu s unijním právem. V této souvislosti z ustanovení směrnice 93/13, a zejména z jejího článku 8 vyplývá, že členské státy mohou zavést seznamy, v nichž jsou uvedena smluvní ujednání, která jsou považována za zneužívající. Podle článku 8a této směrnice, ve znění směrnice 2011/83, jsou členské státy povinny uvědomit Komisi o zavedení takovýchto seznamů. Z těchto ustanovení vyplývá, že tyto seznamy nebo rejstříky zavedené vnitrostátními orgány v zásadě odpovídají zájmu ochrany spotřebitele v rámci směrnice 93/13. Uvedený rejstřík musí být nicméně veden transparentním způsobem v zájmu nejen spotřebitelů, ale i prodávajících nebo poskytovatelů. Tento požadavek zejména znamená, že tento rejstřík musí mít jasnou strukturu nezávisle na počtu ujednání, která obsahuje. Kromě toho ujednání uvedená v tomto rejstříku musí splňovat kritérium aktuálnosti, což znamená, že je nutno tento rejstřík pečlivě aktualizovat, a že v souladu se zásadou právní jistoty je nutno ujednání, která se v něm již nemají nacházet, z něj neprodleně odstraňovat.

Navíc na základě použití zásady účinné soudní ochrany musí mít prodávající nebo poskytovatel, kterému byla uložena pokuta z důvodu použití ujednání, které bylo prohlášeno za rovnocenné ujednání uvedenému v rejstříku, zejména možnost podat proti této sankci opravný prostředek. Toto právo na podání opravného prostředku se musí vztahovat jak na posouzení jednání, které je považováno za nepřípustné, tak na výši pokuty stanovenou příslušným vnitrostátním orgánem. V této souvislosti by se přezkum prováděný příslušným soudem neomezoval na pouhé formální porovnání posuzovaných ujednání s ujednáními nacházejícími se v rejstříku. Naopak, tento přezkum by spočíval v posouzení obsahu sporných ujednání s cílem určit, zda vzhledem ke všem relevantním okolnostem každého případu jsou tato ujednání věcně shodná, zejména pokud jde o účinky, které vyvolávají, s ujednáními uvedenými v tomto rejstříku.

(viz body 36, 38–40, 42, 47, výrok 1)