Mimoto se s ohledem zejména na judikaturu Soudního dvora, a zvláště na rozsudek ze dne 27. února 2018, Associação Sindical dos Juízes Portugueses ( C‑64/16 , EU:C:2018:117 ) a na rozsudek ze dne 25. července 2018, Minister for Justice and Equality (Nedostatky systému soudnictví) ( C‑216/18 PPU , EU:C:2018:586 ), nezdají být žalobní důvody, jež uvádí Komise, prima facie zcela neopodstatněné.

V rámci návrhu na předběžná opatření podaného v kontextu žaloby pro nesplnění povinnosti, znějící na určení, že členský stát tím, že snížil věk odchodu soudců Nejvyššího soudu do důchodu a uplatnil toto opatření na soudce při výkonu jejich funkčního období, jmenované k tomuto soudu před určitým dnem, a také tím, že prezidentovi členského státu přiznal diskreční pravomoc prodloužit soudcům tohoto soudu aktivní výkon funkce nad nově stanovenou věkovou hranici odchodu do důchodu, nesplnil povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce SEU ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, jedná se v případě otázky vznesené v žalobních důvodech uplatňovaných Komisí, jež se týká konkrétního rozsahu oblasti působnosti výše uvedených ustanovení v kontextu uplatňování pravomoci členského státu organizovat svůj vnitřní soudní systém, o složitou právní otázku, jež je předmětem diskuze vedené mezi účastníky řízení a jejíž řešení není jednoznačné, a která tedy vyžaduje důkladný přezkum, který nemůže provést soudce rozhodující o návrhu na předběžná opatření.

Dále vzhledem k vázanosti nižších vnitrostátních soudů rozhodnutími Nejvyššího soudu může skutečnost, že nezávislost uvedeného soudu nelze zajistit až do vyhlášení konečného rozsudku, narušit důvěru členských států a jejich soudů v systém soudnictví dotčeného členského státu, a následně i v to, že tento členský stát dodržuje zásadu právního státu.

V rámci návrhu na předběžná opatření podaného v kontextu žaloby pro nesplnění povinnosti, znějící na určení, že členský stát tím, že snížil věk odchodu soudců Nejvyššího soudu do důchodu a uplatnil toto opatření na soudce při výkonu jejich funkčního období, jmenované k tomuto soudu před určitým dnem, a také tím, že prezidentovi členského státu přiznal diskreční pravomoc prodloužit soudcům tohoto soudu aktivní výkon funkce nad nově stanovenou věkovou hranici odchodu do důchodu, nesplnil povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce SEU ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, může skutečnost, že až do vyhlášení konečného rozsudku nebude možné zaručit nezávislost Nejvyššího soudu, způsobovat závažnou újmu ve vztahu k unijnímu právnímu řádu, a tudíž i ve vztahu k právům, která procesním subjektům vyplývají z unijního práva, jakož i hodnotám, na nichž se Unie zakládá a jež jsou zakotveny v článku 2 SEU, a zejména ve vztahu k hodnotě právního státu. Vnitrostátní nejvyšší soudy navíc zastávají v systémech soudnictví členských států, jichž jsou součástí, zásadní roli při uplatňování unijního práva na vnitrostátní úrovni, takže případným zásahem do nezávislosti vnitrostátního nejvyššího soudu může být narušen celý systém soudnictví dotčeného členského státu.

Je zjevné, že ve většině řízení o předběžných opatřeních může jak nařízení, tak odmítnutí navrhovaného pozastavení uplatňování v určitém rozsahu vyvolávat určité účinky a je na soudci příslušném pro rozhodování o předběžných opatřeních, jemuž je předložen návrh na pozastavení uplatňování, aby zvážil rizika spojená s jednotlivými možnými řešeními. Konkrétně to znamená zejména přezkoumat, zda zájem účastníka, který požaduje nařízení předběžných opatření s cílem dosáhnout pozastavení uplatňování vnitrostátních ustanovení, převažuje, či nepřevažuje nad zájmem na jejich bezodkladném uplatnění. Při tomto zkoumání je třeba určit, zda by případné zrušení těchto ustanovení poté, co by Soudní dvůr vyhověl žalobě ve věci samé, umožňovalo uvést v předešlý stav situaci, která by vznikla jejich okamžitým uplatněním, a naopak, zda by pozastavení jejich uplatňování mohlo zabránit v plnění cílů, jež uvedená ustanovení sledují, pokud by byla žaloba ve věci samé zamítnuta.

V rámci návrhu na předběžná opatření podaného v kontextu žaloby pro nesplnění povinnosti, znějící na určení, že členský stát tím, že snížil věk odchodu soudců Nejvyššího soudu do důchodu a uplatnil toto opatření na soudce při výkonu jejich funkčního období, jmenované k tomuto soudu před určitým dnem, a také tím, že prezidentovi uvedeného členského státu přiznal diskreční pravomoc prodloužit soudcům tohoto soudu aktivní výkon funkce nad nově stanovenou věkovou hranici odchodu do důchodu, nesplnil povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce SEU ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, by obecný zájem Unie na řádném fungování unijního právního řádu mohl být až do vydání konečného rozsudku závažně a nenapravitelně narušen, pokud by nebyla nařízena předběžná opatření, a žalobě pro nesplnění povinnosti by bylo vyhověno.

Naproti tomu v takovém rozsahu by nemohl být dotčen zájem příslušného členského státu na řádném fungování Nejvyššího soudu, pokud by byla nařízena předběžná opatření a žaloba pro nesplnění povinnosti by byla zamítnuta, neboť v důsledku jejich nařízení by bylo pouze na určitou dobu zachováno uplatňování právního režimu existujícího před přijetím výše uvedených vnitrostátních ustanovení.

(viz body 91, 115, 116)