CS Úřední věstník Evropské unie C 392/32

Žaloba podaná dne 17. srpna 2017 – Algebris (UK) a další v. Komise

(Věc T-570/17)

(2017/C 392/42)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Algebris (UK) Ltd (Londýn, Spojené království), Anchorage Capital Group LLC (New York, New York, Spojené státy americké) a Ronit Capital LLP (Londýn, Spojené království) (zástupci: T. Soames a J. Vandenbussche, advokáti, R. East, Solicitor a N. Chesaites, Barrister)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

— zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español S.A. přijatý Jednotným výborem pro řešení krizí v rozhodnutí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017 (1) v plném rozsahu, nebo podpůrně článek 1 tohoto rozhodnutí;

— uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

1. První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise zcela či částečně nesplnila svou právní povinnost posoudit diskreční aspekty programu řešení krize.

2. Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise dostatečně neodůvodnila napadené rozhodnutí.

3. Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila závažného porušení zásad důvěrnosti a profesního tajemství v rozporu s článkem 339 SFEU a čl. 88 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014, které se týká jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí (2) a judikaturou Soudního dvora, čímž tak porušila právo žalobkyň na řádnou správu zakotvené v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

4. Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení při použití článků 14, 18, 20, 21, 22 a 24 nařízení č. 806/2014. — V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že posouzení Banco Popular, na němž spočívá opatření k řešení krize přijaté v programu řešení krize, nebylo ani spravedlivé, obezřetné či realistické, a že nebylo v souladu se zásadou „žádný věřitel nesmí být v nevýhodnějším postavení“; toto posouzení tedy nepředstavovalo přesný, věrohodný a soudržný důkaz, na kterém lze založit program řešení krize, a nebylo s to podložit napadené rozhodnutí. Mimoto a ze stejných důvodů byl program řešení krize (a tudíž rozhodnutí) zjevně nepřiměřený, jelikož překračoval meze opatření nezbytných k dosažení cílů programu.

5. Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že program řešení krize schválený napadeným rozhodnutím porušuje právo žalobkyň na vlastnictví, jak je zakotveno v obecných zásadách unijního práva a v článku 17 Listiny základních práv Evropské unie.

6. Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise přijala a schválila program řešení krize v rozporu s právem žalobkyň být vyslechnut, v souladu s článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie a judikaturou Soudního dvora.

(1) Rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español S.A. (oznámeno pod číslem C(2017) 4038), Úř. věst. 2017 L 178, s. 15.

(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010.