(viz body 67 a 69–72)

Krom toho právní zájem žalobce na podání žaloby nezanikl přijetím nařízení, kterým se povoluje používání dotčené účinné látky za určitých podmínek, ani podáním žaloby zpochybňující legalitu uvedeného nařízení k unijnímu soudu. Napadené rozhodnutí totiž i nadále vyvolává účinky, jelikož sporný závěr je stále veřejně dostupný. Mimoto si žalobce zachová zájem na podání návrhu na zrušení uvedeného rozhodnutí mj. za účelem určení protiprávnosti, ke které vůči ní došlo, unijním soudem, takže takové určení může sloužit jako podklad případné žaloby na náhradu škody určené k odpovídajícímu odškodnění újmy údajně způsobené na jeho pověsti nebo obchodních zájmech zveřejněním sporného závěru. Přijetí uvedeného nařízení ani výsledek žaloby týkající se jeho legality nemohou žalobci takový prospěch poskytnout, vzhledem k tomu, že nemají žádný vliv na to, zda byl EFSA v napadeném rozhodnutí oprávněn zamítnout žádosti o důvěrné zacházení podané žalobcem na základě čl. 63 odst. 1 nařízení č. 1107/2009, pokud jde o sporný závěr.

Pokud jde o žalobu směřující proti rozhodnutí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) týkajícího se zveřejnění některých částí přezkumu úřadu EFSA v souvislosti s přezkumem schválení účinné látky, žalobce má právní zájem na podání žaloby, pokud by ze zrušení napadeného rozhodnutí mohl mít prospěch, neboť napadené rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost o důvěrné zacházení na základě čl. 63 odst. 1 nařízení č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh podaná žalobcem, vedlo ke zveřejnění závěru posouzení v rámci procesu přezkumu schválení ve verzi, která obsahovala části, pro něž žalobce požadoval důvěrné zacházení. Za těchto podmínek by mohl žalobce v případě zrušení uvedeného rozhodnutí dosáhnout v první řadě například odstranění uvedeného závěru z internetových stránek EFSA a poté jeho zveřejnění ve formě odrážející jeho žádosti o důvěrnost, které byly úřadem EFSA dříve zamítnuty, nebo alespoň jejich část.

Zájem žalobce na podání žaloby musí vzniknout a trvat. Nemůže jít o budoucí a hypotetickou situaci. Tento zájem na podání žaloby musí existovat ve vztahu k předmětu žaloby ve fázi jejího podání, a to pod sankcí její nepřípustnosti, a musí přetrvat až do vydání soudního rozhodnutí, neboť jinak by nemohlo být vydáno rozhodnutí ve věci samé.

(viz bod 80)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 81–83)

V důsledku toho nelze EFSA vytýkat, že v rozhodnutí týkajícím se zveřejnění některých částí přezkumu tohoto úřadu v souvislosti s přezkumem schválení účinné látky měl za to, že jeho pravomoc zveřejnit závěr posouzení v rámci procesu přezkumu schválení vychází zejména z výkladu článků 38 až 40 nařízení č. 178/2002 ve spojení s článkem 63 nařízení č. 1107/2009.

Nařízení č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a nařízení č. 178/2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, neobsahují žádné ustanovení, které by úřadu výslovně zakazovalo zveřejnit stanoviska přijatá v rámci přezkumného řízení. Kromě toho je nutno konstatovat, že žádné ustanovení nařízení nenaznačuje, že by unijní normotvůrce měl v úmyslu zakázat EFSA taková stanoviska zpřístupňovat veřejnosti. Takový zákaz nemůže být odvozen z pouhého neuvedení povinnosti taková stanoviska zveřejnit ve znění článku 21 nařízení č. 1107/2009.

(viz bod 90)

Závěr posouzení Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) v rámci procesu přezkumu schválení účinné látky je součástí přezkumného řízení uvedeného v článku 21 nařízení (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh. Tento postup končí přijetím rozhodnutí Komise o zachování, zrušení nebo změně povolení pro účinnou látku. Závěr EFSA tedy neobsahuje konečné stanovisko k dané účinné látce v rámci přezkumu. Pravomoc přijmout konečné stanovisko k této otázce má pouze Komise. Ze znění článku 21 uvedeného nařízení totiž nevyplývá, že by Komise měla povinnost se stanovisky EFSA řídit. Za těchto podmínek musí být dané závěry považovány za přípravné akty, které nemohou být předmětem přezkumu ze strany unijního soudu, přičemž údajná nesprávnost dotčeného závěru, případně existence zneužití pravomoci nebo porušení procesních záruk, jimiž je stižen, mohou být případně uplatněny v rámci žaloby proti rozhodnutí Komise.

(viz bod 96)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 97–99)

Kromě toho má článek 63 nařízení č. 1107/2009 za cíl ochranu obchodních zájmů, soukromí a integrity osoby, která požaduje důvěrné zacházení s informacemi předloženými na základě tohoto nařízení. Nelze přitom vyloučit, že by mohlo dojít k zásahu do těchto zájmů jinou osobou, než je osoba požadující důvěrné zacházení.

Z článku 63 nařízení 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh nelze vyvodit, že daná osoba může požadovat důvěrné zacházení pouze u informací, které předložila Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA). Uvedené ustanovení je totiž třeba vykládat ve světle bodu 41 odůvodnění daného nařízení, z něhož nevyplývá, že by unijní normotvůrce měl v úmyslu omezit žádost o důvěrné zacházení pouze na takové informace. Tento výklad se opírá rovněž o čl. 39 odst. 1 nařízení č. 178/2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, jenž je obecným ustanovením, které stanoví omezení přístupu veřejnosti k informacím v držení EFSA a podle něhož EFSA nesděluje třetím osobám důvěrné informace, které obdrží a u nichž je požadováno a odůvodněno důvěrné zacházení.

(viz body 101–103)

Hodnocení účinné látky úřadem EFSA je totiž v zásadě založeno na informacích předložených tomuto úřadu. V tomto ohledu, pokud Komise pověří úřad EFSA v rámci řízení o přezkumu účinné látky, aby provedl přezkum posouzení údajů již dříve předložených určitou společností, jakož i posouzení těchto údajů zpravodajským členským státem, závěr přijatý úřadem EFSA v reakci na uvedené pověření vychází z informací předložených danou společností a zpravodajským členským státem. Hodnocení obsažené v uvedeném závěru tudíž nelze považovat za oddělené od informací, na nichž je založeno. A dále, jak vyplývá z bodu 41 odůvodnění nařízení č. 1107/2009, pravidlo důvěrnosti se vztahuje k dokumentům, které se nacházejí v držení příslušných orgánů. Vzhledem k tomu, že hodnocení EFSA se nachází v držení tohoto úřadu, není při neexistenci jakýchkoliv jiných argumentů žádný důvod mít za to, že by se pravidlo důvěrnosti nemohlo uplatnit i na takové hodnocení.

Co se týče důvěrného zacházení s informacemi předloženými Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin, článek 63 nařízení č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh nedefinuje pojem „obchodní zájmy“ a neomezuje se na druhy informací uvedené v jeho odstavci 2, které jsou považovány za zasahující do uvedených zájmů, takže může být použit na celou řadu druhů informací, přičemž jediným kritériem je, že osoba žádající o důvěrné zacházení poskytne ověřitelné odůvodnění, kterým konkrétním způsobem prokáže, že zpřístupnění daných informací by mohlo poškodit její obchodní zájmy.

Nepřesnost informací jako taková přitom nepředstavuje relevantní kritérium pro určení, zda by zpřístupnění těchto informací mohlo ohrozit obchodní zájmy. Tento aspekt se totiž odlišuje od otázky správnosti informací. Informace může být správná a přitom její zveřejnění může zasahovat do obchodních zájmů žadatele. Naopak, zveřejnění nepravdivé informace do těchto zájmů nutně nezasahuje.

(viz body 108 a 109)