ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
48

Platí totiž, že kdyby v situaci, kdy nejsou známy adresy osob nebo subjektů, na něž se vztahují omezující opatření, nebo není možné sdělit tato opatření přímo, podléhalo nepřímé sdělení takových opatření uskutečněné zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie režimu počítání lhůt použitelnému na individuální oznámení, přišly by dotčené osoby o prodloužení lhůty na podání žaloby o čtrnáct dní od zveřejnění aktu upravené v čl. 102 odst. 1 jednacího řádu ze dne 2. května 1991, aniž by přitom mohly požívat záruk vyplývajících z přímého sdělení. Za těchto okolností by povinnost nepřímého sdělení omezujících opatření zveřejněním oznámení, jehož účelem je v zásadě přiznat dotčeným osobám další záruky, měla paradoxně za následek, že by se tyto osoby ocitly v méně příznivém postavení, než v jakém by se nacházely při prostém zveřejnění napadených aktů v Úředním věstníku Evropské unie (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 4. února 2014, Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada, T‑174/12 a T‑80/13, EU:T:2014:52, body 65 a 66; ze dne 3. července 2014, Zanjani v. Rada, T‑155/13, nezveřejněný, EU:T:2014:605, bod 45, a Sorinet Commercial Trust Bankers v. Rada, T‑157/13, nezveřejněný, EU:T:2014:606, bod 47).
50

Platí totiž, že kdyby v situaci, kdy nejsou známy adresy osob nebo subjektů, na něž se vztahují omezující opatření, nebo není možné sdělit tato opatření přímo, podléhalo nepřímé sdělení takových opatření uskutečněné zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie režimu počítání lhůt použitelnému na individuální oznámení, přišly by dotčené osoby o prodloužení lhůty na podání žaloby o čtrnáct dní od zveřejnění aktu upravené v čl. 102 odst. 1 jednacího řádu ze dne 2. května 1991 a nemohly by požívat záruk vyplývajících z přímého sdělení. Za těchto okolností by povinnost nepřímého sdělení omezujících opatření zveřejněním oznámení, jehož účelem je v zásadě přiznat dotčeným osobám další záruky, měla paradoxně za následek, že by se tyto osoby ocitly v méně příznivém postavení, než v jakém by se nacházely při prostém zveřejnění napadených aktů v Úředním věstníku Evropské unie (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 4. února 2014, Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada, T‑174/12 a T‑80/13, EU:T:2014:52, body 65 a 66; ze dne 3. července 2014, Zanjani v. Rada, T‑155/13, nezveřejněný, EU:T:2014:605, bod 45, a Sorinet Commercial Trust Bankers v. Rada, T‑157/13, nezveřejněný, EU:T:2014:606, bod 47).
35

Pokud by totiž unijní soud uznal pravomoc rozhodovat o neplatnosti aktů vydaných čistě v rámci smluvních vztahů, hrozilo by nejen to, že článek 272 SFEU, na jehož základě lze založit pravomoc unijního soudu rozhodčí doložkou, bude zbaven smyslu, ale navíc v případech, kdy smlouva takovou doložku neobsahuje, by hrozilo i rozšíření jeho pravomoci nad rámec vymezený v článku 274 SFEU, který přiznává vnitrostátním soudům obecnou pravomoc k rozhodování sporů, v nichž je stranou Unie (viz rozsudek ze dne 9. září 2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. Komise, C‑506/13 P, EU:C:2015:562, bod 19 a citovaná judikatura).
29

Zaprvé, pokud by Tribunál potvrdil legalitu napadeného sdělení, mělo by to přímý dopad na finanční zájmy IPPF v rozsahu, v němž toto sdělení právně zaručuje, že financování její činnosti Unií nebude úplně zakázáno. Naproti tomu pokud by žalobě bylo vyhověno a Komise by musela přehodnotit postoj vyjádřený v napadeném sdělení, IPPF by čelila riziku, že jí budou odňaty významné zdroje financování. I když by okamžitým účinkem zrušení napadeného sdělení nebylo snížení financování IPPF a jejích členů, mělo by takové zrušení nutně přímé důsledky na jejich zájmy z důvodu znovuotevření diskuze o jejich budoucím možném financování Unií. Bylo-li by žalobě vyhověno, byli by IPPF a její členové dále nuceni znovu obhajovat své poslání a dokládat svou práci, čímž by jim vznikly značné náklady.
14

Za tímto účelem úvodem žalobkyně zúžila rozsah své přihlášky ochranné známky Společenství na základě čl. 43 odst. 1 nařízení č. 207/2009, když seznam výrobků, pro něž je zápis požadován, „omezila“ na „počítačové programy; elektronické součástky“ náležející do třídy 9 a na „automatické hry (přístroje) uváděné do chodu vhozením mince; zábavní a herní stroje; elektrické nebo elektronické zábavní a herní stroje, přístroje a zařízení; stroje a přístroje pro videohry; součástky a části výše uvedených výrobků, které nejsou obsaženy v jiných třídách“ náležející do třídy 28 v rozsahu, v němž se tyto výrobky týkají výlučně „videoher bingo určených pro zábavní přístroje v kasinech a v hracích sálech“. Žalobkyně má v podstatě za to, že toto omezení seznamu dotčených výrobků odpovídá argumentaci, kterou uvedla u oddělení OHIM, podle níž je nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami více či méně vyloučeno z důvodu, že se její obchodní činnost týká pouze užívání zábavních nebo herních přístrojů v kasinech nebo hracích sálech.
38

Co se týče vážené průměrné hodinové sazby uvedené v návrhu, která je o něco vyšší než 340 eur, má Tribunál za to, že taková hodinová sazba může být použita na hodiny věnované přípravě a vyhotovení písemností, jakož i přípravě a účasti na jednání, pokud jde o jednu vzorovou věc sloužící jako základní vzor pro řešení sedmi dalších věcí. Tribunál má rovněž za to, že s ohledem na jednodušší práci týkající se sedmi dalších věcí, která byla provedena na základě toho, co bylo připraveno pro vzorovou věc, činí zvolená hodinová sazba 220 eur.
8

Žádost o výklad rozsudku nebo usnesení musí být zkoumána nejen s ohledem na výrok dotyčného soudního rozhodnutí, ale i na odůvodnění, které tvoří jeho nezbytnou oporu v tom smyslu, že je nezbytné pro určení přesného smyslu toho, co bylo rozhodnuto v jeho výroku (viz obdobně rozsudek ze dne 23. října 2008, People’s Mojahedin Organization of Iran v. Rada, T‑256/07, EU:T:2008:461, bod 60).
9

Rozhodnutím ze dne 27. února 2014 (dále jen „napadené rozhodnutí“) pátý odvolací senát EUIPO potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení a přihlášku přihlašované ochranné známky zamítl. Odvolací senát v bodě 16 napadeného rozhodnutí uvedl, že započal průzkumem starší ochranné známky zapsané pod číslem 4073334. V bodech 17 až 19 napadeného rozhodnutí měl za to, že relevantním územím bylo území Evropské unie a že cílovým spotřebitelem byla široká veřejnost, běžně informovaná, přiměřeně pozorná a obezřetná, jejíž úroveň pozornosti bylo třeba považovat za průměrnou. Odvolací senát v bodě 20 napadeného rozhodnutí potvrdil zjištění námitkového oddělení, podle něhož byly dotčené výrobky totožné. V bodech 30 a 31 napadeného rozhodnutí měl odvolací senát za to, že po vzhledové i fonetické stránce byla kolidující označení podobná. V bodě 32 uvedeného rozhodnutí se domníval, že uvedená označení vykazují z pojmového hlediska a ve vztahu k anglofonní veřejnosti vysokou pojmovou podobnost. V bodě 33 uvedeného rozhodnutí odvolací senát dospěl k závěru o existenci podobnosti mezi kolidujícími označeními. Pokud jde o nebezpečí záměny, odvolací senát měl v bodech 34 až 40 napadeného rozhodnutí za to, že s přihlédnutím k nedokonalé představě, kterou si spotřebitel uchovává v paměti, existuje vzhledem k totožnosti dotčených výrobků a podobnosti uvedených označení nebezpečí záměny. Poté, co v bodě 39 napadeného rozhodnutí uvedl, že z důvodu hospodárnosti řízení nebude zkoumat ostatní starší ochranné známky, na kterých byly námitky založeny, odvolací senát odvolání zamítl.
Pokud jde o řízení o návrhu na nařízení předběžných opatření, který byl podán v rámci žaloby, kterou jsou napadeny akty, jimiž byl podnik opětovně zapsán na seznam osob a subjektů, jež jsou předmětem omezujících opatření přijatých vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní, nejeví se žaloba prima facie jako neopodstatněná, jestliže existuje zásadní právní problém, jehož řešení není bez dalšího zřejmé, a vyžaduje tedy podrobné zkoumání, které musí být předmětem řízení ve věci samé. Tak tomu vskutku je v případě otázky, zda se Rada může s ohledem na právo na účinnou právní ochranu dovolávat judikatury, podle které platí, že když je unijní akt zrušen pro formální vady nebo věcné nesprávnosti, má tento orgán právo znovu přijmout stejný akt, tentokrát při dodržení příslušných formálních požadavků a s péčí o to, aby byl prost týchž věcných nesprávností, za účelem nápravy konstatovaných protiprávností, jež byly důvodem ke zrušení omezujícího opatření, když přijala nové opatření se stejným praktickým účinkem jako předchozí opatření, a to ve skutkovém kontextu, který se v podstatě nezměnil, nebo otázky, zda dodržení základního práva na účinnou právní ochranu nevyžaduje zavedení prvku prekluze do řady možných soudních řízení iniciovaných týmž podnikem, což by pro Radu znamenalo povinnost předložit v prvním spise k omezujícím opatřením všechny důvody zápisu a důkazy k tíži, které mohla jednoduše získat ke dni vyhotovení spisu, a což by jí zabraňovalo – v případě, že by Tribunál tyto důvody a důkazy zpochybnil – použít je k odůvodnění opětovného zápisu podniku. Důsledkem toho by bylo, že k opětovnému zápisu by mohlo dojít pouze v případě, že by vyšly najevo nové relevantní skutkové okolnosti nebo důkazy, takže by bylo Radě znemožněno použít při budoucích opětovných zápisech materiál, který sice ještě neuplatnila, ale byla již s to tak učinit ke dni prvního zápisu.

Krom toho v případě rozsudku, který zrušil původní zápis daného podniku a který založil překážku věci rozsouzené, lze mít za to, že jestliže se činnost uvedeného podniku v podstatě nezměnila a odlišnost uváděných období činnosti je výsledkem jeho opětovného zápisu provedeného Radou na skutkovém základě, který se také v podstatě nezměnil, je vyloučena aplikace konceptu překážky věci rozsouzené pouze díky jednání Rady spočívající v umělém prodlužování omezujících opatření uložených navrhovatelce tím, že tvrdí skutečnosti, které mohly být uplatněny při jejím původním zápisu. Takový přístup, ačkoli není považován za neslučitelný s konceptem překážky věci rozsouzené, může přitom přispět k porušení práva dotyčného podniku na účinnou právní ochranu.

(viz body 39, 43, 45, 47, 50)
5.

Řízení o předběžných opatřeních — Odklad vykonatelnosti — Předběžná opatření — Podmínky pro nařízení předběžného opatření — Naléhavost — Vážná a nenapravitelná újma — Důkazní břemeno — Finanční újma — Povinnost poskytnout konkrétní a přesné údaje podložené podrobnými listinnými důkazy — Situace, která by mohla ohrozit existenci společnosti, která je navrhovatelkou, nebo nenávratně změnit její postavení na trhu — Posouzení z pohledu situace skupiny, do níž náleží (Články 278 SFEU a 279 SFEU; jednací řád Tribunálu, čl. 104 odst. 2) (viz body 42–44, 47)
3.

Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit k označení vlastností výrobku nebo služby — Slovní ochranná známka WORLD OF BINGO [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. c)] (viz body 18, 19)
3.

Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit k označení vlastností výrobku nebo služby — Obrazová ochranná známka WORLD OF BINGO [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. c)] (viz body 18–20)
Usnesení Tribunálu (osmého senátu) ze dne 11. března 2016 – Amrita a další v. Komise

(Věc T‑439/15)

„Žaloba na neplatnost — Zemědělství — Ochrana proti organismům škodlivým rostlinám — Opatření proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie — Nařizovací akt, který vyžaduje přijetí prováděcích opatření — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“

1. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Pojem „nařizovací akt“ — Všechny akty s obecnou působností s výjimkou legislativních aktů — Rozhodnutí Komise o opatřeních proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie — Zahrnutí (Čl. 263 čtvrtý pododstavec SFEU) (viz bod 19)

2. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Právní akty s obecnou působností — Akty nevyžadující přijetí prováděcích opatření a týkající se žalobce přímo — Pojem „prováděcí opatření“ — Kritéria — Rozhodnutí Komise o opatřeních proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie — Akt vyžadující přijetí prováděcích opatření (Čl. 263 čtvrtý pododstavec SFEU; rozhodnutí Komise 2015/789, článek 9 a příloha I) (viz body 21, 27 a 29)

3. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Akty týkající se jich bezprostředně a osobně — Osobní dotčení — Kritéria — Rozhodnutí Komise o opatřeních proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie — Žaloba společností zabývajících se produkcí oliv a patřících mezi hospodářské subjekty, jichž se rozhodnutí týká, aniž by ale byly individualizovány tím, že na ně byla uplatněna dotčená opatření — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost (Čl. 263 čtvrtý pododstavec SFEU; rozhodnutí Komise 2015/789, článek 9 a příloha I) (viz body 31 a 32)

Předmět

Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 ze dne 18. května 2015 o opatřeních proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et al.) do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie (Úř. věst. L 125, s. 36), a to případně poté, co bude odmítnuto použití směrnice Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 03/29, s. 258)

Výrok

1) Žaloba se odmítá.
Usnesení Tribunálu (osmého senátu) ze dne 11. března 2016 – Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi a Negro Daniele v. Komise

(Věc T‑436/15)

„Žaloba na neplatnost — Zemědělství — Ochrana proti organismům škodlivým rostlinám — Opatření proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie — Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nedostatek osobního dotčení — Žádost o úpravu návrhových žádání — Nepřípustnost“

1. Soudní řízení — Přípustnost žalob — Posouzení s ohledem na stav v okamžiku podání žaloby — Rozhodnutí, které v průběhu řízení nahrazuje napadené rozhodnutí — Úprava původních návrhových žádání a žalobních důvodů — Možnost podmínění přípustností původního návrhu (Jednací řád Tribunálu, článek 86) (viz bod 17)

2. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Pojem „nařizovací akt“ — Všechny akty s obecnou působností s výjimkou zákonodárných aktů — Rozhodnutí Komise o opatřeních proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie — Zahrnutí (Čl. 263 čtvrtý pododstavec SFEU) (viz bod 24)

3. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Nařizovací akty — Akty nevyžadující přijetí prováděcích opatření a týkající se žalobce přímo — Pojem „prováděcí opatření“ — Kritéria — Rozhodnutí Komise o opatřeních proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie — Akt vyžadující přijetí prováděcích opatření (Čl. 263 čtvrtý pododstavec SFEU; rozhodnutí Komise 2015/789, čl. 9 a příloha I) (viz body 26, 31, 34)

4. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Akty týkající se jich bezprostředně a osobně — Osobní dotčení — Kritéria — Rozhodnutí Komise o opatřeních proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie — Žaloba podniku vykonávajícího školkařskou činnost, který patří mezi subjekty, jimž je rozhodnutí určeno, ale není v něm individualizován z důvodu uplatnění dotčených ustanovení vůči němu — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost (Čl. 263 čtvrtý pododstavec SFEU; rozhodnutí Komise 2015/789, článek 9 a příloha I) (viz body 36, 38)

5. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Akty týkající se jich bezprostředně a osobně — Žaloba sdružení, které prosazuje obecné zájmy určité kategorie fyzických nebo právnických osob — Přípustnost — Podmínka — Osobní aktivní legitimace jeho členů (Čl. 263 čtvrtý pododstavec SFEU) (viz bod 41)

Předmět

Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 ze dne 18. května 2015 o opatřeních proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et al.) do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie (Úř. věst. L 125, s. 36) v rozsahu, v němž je vinná réva (Vitis) uvedena v příloze I tohoto rozhodnutí a v němž článek 9 tohoto rozhodnutí zakazuje její přemísťování v rámci Evropské unie, a to ve vymezených oblastech nebo mimo ně

Výrok

1) Žaloba se zamítá.
3)

Společnost InAccess Networks Integrated Systems – Applications Services for Telecommunication and Related Equipment Commercial and Industrial Co. SA ponese náklady řízení.
1)

Vykonatelnost rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) EMA/785809/2015 ze dne 25. listopadu 2015, kterým se na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise třetí osobě zpřístupňují protokoly o toxikologických zkouškách C 45151/28denní zkouška kožní toxicity (polookluzní aplikace na 6 hodin) na krysách Wistar, C 45162/28denní zkouška orální toxicity (krmení sondou) na krysách Wistar a C 88913/28denní zkouška kožní toxicity (polookluzní aplikace na 6 hodin) na krysách Wistar, se odkládá.
7.

Ochranná známka Evropské unie — Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Překrývání oblastí působnosti důvodů uvedených pod písm. b) a c) čl. 7 odst. 1 nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c)] (viz bod 45)
Pojem nařizovací akty, které nevyžadují přijetí prováděcích opatření, ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU je nutno vykládat ve světle cíle tohoto ustanovení, kterým je zabránit tomu, aby byl jednotlivec k tomu, aby se mohl obrátit na soud, nucen porušit právo. Má-li přitom nařizovací akt bezprostřední účinky na právní postavení fyzické či právnické osoby a nevyžaduje přijetí prováděcích opatření, hrozilo by této osobě, že by se jí nedostalo účinné právní ochrany, pokud by za účelem zpochybnění legality tohoto nařizovacího aktu neměla možnost podat přímou žalobu k unijnímu soudu. V případě neexistence prováděcích opatření by totiž fyzická či právnická osoba, přestože je dotyčným aktem bezprostředně dotčena, byla schopna dosáhnout soudního přezkumu tohoto aktu až poté, co by ustanovení uvedeného aktu porušila a odvolala by se na jejich protiprávnost v rámci řízení, jež by proti ní bylo zahájeno před vnitrostátními soudy.

Naproti tomu je soudní přezkum zajištěn, pokud nařizovací akt vyžaduje přijetí prováděcích opatření. Přísluší-li provedení nařizovacího aktu unijním orgánům, institucím nebo entitám, mohou fyzické nebo právnické osoby k unijnímu soudu podat přímou žalobu proti prováděcím aktům za podmínek uvedených v čl. 263 čtvrtém pododstavci SFEU a na podporu této žaloby se na základě článku 277 SFEU mohou dovolávat protiprávnosti dotčeného základního aktu. Pokud provedení nařizovacího aktu přísluší členským státům, mohou uvedené osoby zpochybnit platnost vnitrostátního prováděcího opatření u vnitrostátního soudu a v rámci takového řízení uplatňovat neplatnost základního aktu, a případně tak přimět vnitrostátní soud, aby na základě článku 267 SFEU předložil Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.

(viz body 38–41)
6.

Ochranná známka Evropské unie — Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie — Absolutní důvody pro zamítnutí — Překrývání oblastí působnosti důvodů uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c)] (viz bod 28)
76

V dřívějším sporu o náhradu škody byl přitom Tribunál na základě abstraktního odhadu schopen vypočítat újmu způsobenou navrhovatelce napadenými akty, přičemž vycházel z pravděpodobného vývoje podle běžného průběhu věcí, jejích tržních podílů a jejích zisků, pokud by k protiprávnostem vytýkaným Radě nedošlo (v tomto smyslu viz usnesení ze dne 5. června 2013, Rubinum v. Komise, T‑201/13 R, EU:T:2013:296, bod 50). Při vyčíslení újmy může Tribunál samostatně vyhodnotit skutkové okolnosti a disponuje prostorem pro uvážení, co se týče výběru způsobu určení rozsahu náhrady škody (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. února 2008, Komise v. Girardot, C‑348/06 P, Sb. rozh., EU:C:2008:107, body 72, 74 a 76). V tomto případě by Tribunálu dokonce mohl postačit odhad na základě průměrných statistických hodnot, přičemž navrhovatelka by měla povinnost prokázat, na jakých údajích se její odhady zakládají (v tomto smyslu vis rozsudek ze dne 28. dubna 2010, BST v. Komise, T‑452/05, Sb. rozh., EU:T:2010:167, bod 168 a citovaná judikatura).
46

Z toho vyplývá, že navrhovatelky mohly již dne 3. dubna 2015 formulovat specifické připomínky k napadeným rozhodnutím. Tyto připomínky formulované jako žalobní důvod znějící na zrušení by jim umožnily v odkladné lhůtě účelně podat žalobu na neplatnost doplněnou o návrh na předběžné opatření s cílem zabránit uzavření smlouvy mezi Parlamentem a ad hoc společností Énergie KAD. Takovým včas podaným návrhem by mohly navrhovatelky dosáhnout vydání usnesení na základě čl. 105 odst. 2 druhého pododstavce jednacího řádu, jímž by byla odložena vykonatelnost napadených rozhodnutí před samotným vyjádřením druhé strany a po dobu řízení o předběžném opatření. Nic by kromě toho navrhovatelkám nebránilo až do uplynutí lhůty pro podání žaloby stanovené v článku 263 šestém pododstavci SFEU, prodloužené o jednotnou lhůtu z důvodu vzdálenosti stanovenou v čl. 102 odst. 2 jednacího řádu, rozšířit rozsah žaloby a návrhu na předběžné opatření v závislosti na informacích obdržených ze strany Parlamentu (viz body 5 a 8 výše). Navrhovatelky by ostatně mohly na základě čl. 48 odst. 2 prvního pododstavce jednacího řádu předložit nové důvody v průběhu řízení, pokud by se tyto důvody zakládaly na právních a skutkových okolnostech, které vyšly najevo v průběhu řízení před Tribunálem.
33

V rozhodnutí ze dne 15. května 2014 TAR výslovně uvádí, že se navrhovatelka na rozdíl od jiných subjektů nezúčastnila vnitrostátního řízení o námitce a toto opomenutí z její strany znemožnilo poskytnutí doby na přizpůsobení, neboť navrhovatelka neuplatnila zvláštní požadavky v řízení, které k tomu slouží. Navrhovatelka, jež zdůrazňuje, že vyrábí vícero druhů piadine romagnole po několik desetiletí, a zjevně by splňovala podmínky uvedeného čl. 5 odstavců 5 a 6, si v důsledku toho nechala uniknout možnost zabránit vlastním jednáním vzniku újmy, jíž se obává. Poté, co se případem začala zabývat Komise, podléhalo řízení jí vedené ratione temporis nařízení č. 1151/2012, jež vstoupilo v platnost dne 3. ledna 2013. V rámci kontaktu s Komisí po ní mohla navrhovatelka požadovat, v souladu s ustanovením článku 15, odstavců 1 a 2, ve spojení s ustanovením čl. 49 odst. 3 uvedeného nařízení, poskytnutí přechodného období, jež může trvat až 15 let, čímž by mohla de facto využít prodloužení období na přizpůsobení poskytnutého italskými orgány ve zmíněném vnitrostátním řízení o námitce. Tím, že se navrhovatelka tohoto vnitrostátního řízení nezúčastnila, se připravila o možnost pokračovat v prodeji svých piadin pod označením „romagnole“. Ačkoli účast ve vnitrostátním řízení není nezbytným předpokladem k udělení přechodné ochrany Komisí, je nutné konstatovat, že ze spisu v každém případě nevyplývá, že by navrhovatelka v tomto smyslu po Komisi ochranu žádala, nebo že by její žádosti o ni nebylo vyhověno.