22

Vzhledem k tomu, že Sofijski gradski sad (městský soud v Sofii, Bulharsko) má určité pochybnosti o výkladu ustanovení směrnice 2014/42, rozhodl se přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky: „1) Je konfiskace nezákonně nabytého majetku trestněprávním opatřením ve smyslu [směrnice 2014/42] nebo opatřením občanskoprávním, pokud: a) cílem konfiskace majetku proklamovaným ve vnitrostátním zákonu je obecná prevence před nezákonným nabýváním majetku a nakládáním s ním, přičemž podmínkou konfiskace není spáchání trestného činu nebo jiného protiprávního jednání a přímá či nepřímá souvislost mezi porušením práva a nabytým majetkem; b) je konfiskací ohrožen nejen individuálně určený majetek, ale také i) veškerý majetek prověřované osoby, ii) majetková práva třetích (fyzických a právnických) osob, která prověřovaná osoba nabyla za úplatu nebo bezúplatně, a iii) vlastnická práva smluvních partnerů prověřované osoby a třetích osob; c) jedinou podmínkou konfiskace je zavedení nevyvratitelné domněnky nezákonné povahy celého majetku, u něhož nebyl zjištěn zákonný původ (aniž jsou definovány pojmy „zákonný a nezákonný původ“); d) v případě, že prověřovaná osoba neprokáže původ nabytého majetku, je zákonná povaha nabytého majetku pro všechny dotčené osoby (prověřovaná osoba, třetí osoby a její smluvní partneři v minulosti) nově definována s desetiletou zpětnou účinností s tím, že v okamžiku nabytí konkrétního majetkového práva zákonná povinnost předložení takového důkazu neexistovala? 2) Musí být minimální standardy obsažené v článku 8 [směrnice 2014/42] týkající se práv zaručených vlastníkům a třetím osobám, vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní právní úprava a vnitrostátní judikatura stanovily konfiskaci, aniž jsou naplněny podmínky uvedené za tímto účelem v článcích 4, 5 a 6 směrnice [2014/42], pokud bylo trestní řízení proti dotčené osobě zastaveno z důvodu, že nedošlo ke spáchání trestného činu (přičemž tento závěr učinil soud), nebo byla dotčená osoba z důvodu, že nedošlo ke spáchání trestného činu, zproštěna obvinění? 3) Musí být zejména článek 8 [směrnice 2014/42] vykládán v tom smyslu, že záruky práv odsouzené osoby, jejíž majetek podléhá konfiskaci, které jsou stanoveny v této směrnici, musí být uplatněny i v takovém řízení, jako je řízení v projednávané věci, které probíhá souběžně s trestním řízením a nezávisle na něm? 4) Musí být presumpce neviny zakotvená v čl. 48 odst. 1 [Listiny], požadavek na dodržování práva na obhajobu stanovený v čl. 48 odst. 2 [Listiny] a zásada efektivity vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která: a) zavádí domněnku, že majetek, jehož původ nebyl zjištěn nebo prokázán, pochází z trestné činnosti (čl. 1 odst. 2 [zákona o konfiskaci majetku z roku 2012]); b) zavádí domněnku důvodného podezření, že majetek byl nabyt nezákonně (čl. 21 odst. 2 [zákona o konfiskaci majetku z roku 2012]); c) přenáší důkazní břemeno ohledně původu majetku a prostředků pro jeho nabytí nejen na prověřovanou osobu, nýbrž také na třetí osoby, které nemusí prokazovat původ svého majetku, nýbrž původ majetku svého právního předchůdce, a to i v případě bezúplatného nabytí; d) zavádí koncept „majetkového nepoměru“ jako jediného a rozhodujícího důkazu o existenci nezákonně nabytého majetku; e) přenáší důkazní břemeno na všechny dotčené osoby, a nejen na odsouzenou osobu, a to i před jejím odsouzením, resp. nezávisle na jejím odsouzení; f) umožňuje použití metody právního a hospodářského posouzení a analýzy, na níž se zakládá domněnka nezákonné povahy příslušného majetku a podle níž se určuje jeho hodnota, přičemž tato domněnka je pro soud, který má v dané věci rozhodnout, závazná s tím, že nemůže obsah ani použití této metody podrobit úplnému soudnímu přezkumu? 5) Musí být čl. 5 odst. 1 [směrnice 2014/42] vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní zákon nahradil důvodné podezření (na základě okolností dané věci přezkoumaných soudem), že majetek byl nabyt na základě trestné činnosti, domněnkou nezákonnosti původu přírůstku majetku, která se opírá pouze o zjištění, že přírůstek přesahuje hodnotu stanovenou vnitrostátním zákonem (například 75 000 eur za deset let)? 6) Musí být právo na vlastnictví zakotvené v článku 17 [Listiny] jako obecná zásada unijního práva vykládáno v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která: a) zavádí nevyvratitelnou domněnku o obsahu a rozsahu nezákonně nabytého majetku (čl. 63 odst. 2 [zákona o konfiskaci majetku z roku 2012]); b) zavádí nevyvratitelnou domněnku neplatnosti právních jednání spočívajících v nabytí majetku a nakládání s ním (článek 65 [zákona o konfiskaci majetku z roku 2012]) nebo c) omezuje práva třetích osob, která mají k majetku podléhajícímu konfiskaci samostatná práva nebo taková práva uplatňují, a to prostřednictvím oznámení dané věci těmto třetím osobám podle čl. 76 odst. 1 [zákona o konfiskaci majetku z roku 2012]? 7) Mají čl. 6 odst. 2 a čl. 8 odst. 1 až 10 [směrnice 2014/42] přímý účinek v rozsahu, v jakém upravují záruky a ochranná ustanovení pro osoby dotčené konfiskací nebo třetí osoby jednající v dobré víře?“