Keywords

Summary



Keywords

Volný pohyb kapitálu – Omezení – Daňové právní předpisy – Korporační daň

(Článek 63 SFEU; Dohoda o EHP, článek 40)

Summary

Členský stát, který nárok na osvobození od korporační daně vyhradí pouze penzijním fondům rezidentům na jeho území, nesplňuje povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.

V důsledku takové vnitrostátní úpravy jsou totiž možné investice penzijního fondu nerezidenta do obchodní společnosti rezidenta méně přitažlivé než investice, které může realizovat penzijní fond rezident. Toto rozdílné zacházení ve svém důsledku odrazuje penzijní fondy nerezidenty od investování do obchodních společností rezidentů a spořitele rezidenty odrazuje od investování do takových penzijních fondů.

Takové omezení volného pohybu kapitálu není odůvodněno cílem vycházejícím z potřeby zachovat soudržnost vnitrostátního daňového systému, není-li dostatečně prokázáno, že mezi dotčenou daňovou výhodou a kompenzací této výhody určitou daňovou zátěží existuje bezprostřední souvislost, přičemž bezprostřední povaha této souvislosti musí být posuzována vzhledem k cíli sledovanému dotčenou daňovou právní úpravou.

Ačkoli je osvobození od korporační daně dále kompenzací za to, že penzijní fondy splňují přísné požadavky v oblasti řízení, provozování činnosti, kapitalizace a finanční odpovědnosti stanovené směrnicí 2003/41 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi a vnitrostátní legislativou, dotyčné omezení nelze odůvodnit potřebou kontrolovat dodržování těchto požadavků a zajistit tedy účinnost daňové kontroly, pokud vnitrostátní právní úprava absolutně brání penzijním fondům předložit důkaz o tom, že splňují uvedené požadavky, které by jim dávaly nárok na osvobození od korporační daně. Nelze totiž a priori vyloučit, že penzijní fondy, které jsou rezidenty v jiném členském státě, budou s to předložit vnitrostátním daňovým orgánům příslušné doklady umožňující jasným a přesným způsobem ověřit, že ve státě, v němž jsou rezidenty splňují požadavky rovnocenné s požadavky stanovenými vnitrostátní legislativou.

Skutečnost, že je penzijním fondům nerezidentům absolutně bráněno uplatnit osvobození od daně přiznané penzijním fondům rezidentům, nelze každopádně považovat za přiměřenou ani s ohledem na obtíže při sběru relevantních informací a vymáhání daňových dluhů namítané dotčeným členským státem.

Pokud jde zaprvé o fondy, které jsou rezidenty v jiném členském státě, směrnice 77/799 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, jakož i směrnice 2008/55 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření totiž vnitrostátním orgánům dávají rámec pro spolupráci a pomoc, který jim umožňuje získat informace požadované vnitrostátní legislativou, a rovněž prostředky k vymáhání případných daňových dluhů u penzijních fondů nerezidentů. Pokud jde zadruhé o penzijní fondy, které jsou rezidenty v členském státě EHP, i když je pravda, že výše uvedené mechanismy se zde neuplatní, dotčenou právní úpravu nelze nicméně považovat za přiměřenou, nepodmiňuje-li nárok na osvobození od korporační daně existencí dvoustranné smlouvy o pomoci mezi dotčeným členským státem a členskými státy EHP, která by umožnila spolupráci a pomoc rovnocennou s tou, jaká je zavedena mezi členskými státy Unie. K zajištění vymáhání daňových dluhů si lze dále představit opatření, která volný pohyb kapitálu omezují méně než dotčená právní úprava, jako je povinnost předem poskytnout finanční záruky potřebné k uhrazení těchto dluhů.

(viz body 30, 36–37, 46, 48–50, 52 a výrok)