Keywords

Summary



Keywords

1. Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Osvobození od daně stanovené šestou směrnicí – Osvobození poskytování nemocniční a lékařské péče, jakož i činností s nimi úzce souvisejících, od daně

[Směrnice Rady 77/388, čl. 13 část A odst. 1 písm. b)]

2. Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Osvobození od daně stanovené šestou směrnicí – Osvobození poskytování nemocniční a lékařské péče, jakož i činností s nimi úzce souvisejících, od daně

[Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23; směrnice Rady 77/388, čl. 13 část A odst. 1 písm. b)]

Summary

1. Pojem „činnosti úzce související s nemocniční a lékařskou péčí“ ve smyslu čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice 77/388 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na takové činnosti, jako jsou odběr, přeprava, rozbor a skladování pupečníkové krve, jakož i skladování kmenových buněk obsažených v takové krvi, pokud nemocniční lékařská péče, se kterou takové činnosti souvisejí pouze případně, není fakticky poskytována, neprobíhá ani není dosud plánována.

Je totiž nesporné, že – bez ohledu na přesné údaje vyplývající ze současného stavu vědeckého poznání – v případě většiny adresátů dotyčných činností není a pravděpodobně nikdy nebude hlavní službou spadající do pojmu „nemocniční nebo lékařská péče“ ve smyslu čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice. Pouze za dvojího předpokladu, že zaprvé stav vědeckého poznání umožní nebo bude vyžadovat použití kmenových buněk z pupečníku pro léčbu nebo prevenci konkrétního onemocnění, a zadruhé, že se taková nemoc v konkrétním případě vyskytuje nebo její výskyt hrozí, existuje dostatečně úzká vazba mezi nemocniční a lékařskou péčí, která představuje hlavní plnění, a výše uvedenými činnostmi. Za takových podmínek – i kdyby bylo připuštěno, že tyto činnosti nemohou mít jiný cíl nežli použití takto uchovaných kmenových buněk z pupečníku v rámci lékařské péče poskytované v nemocnici a nemohou být použity k jiným účelům – lze mít pouze za to, že tyto činnosti jsou skutečně poskytovány jako vedlejší služby související s poskytováním nemocniční péče příjemcům těchto služeb nebo s lékařskou péčí jimi obdrženou, jež představují hlavní službu.

(viz body 47–49, 52, výrok 1)

2. Pokud jsou služby bank kmenových buněk poskytovány oprávněnými zdravotnickými pracovníky, třebaže takové banky kmenových buněk, ačkoli mají povolení příslušných zdravotnických orgánů členského státu v rámci směrnice 2004/23 o stanovení jakostních a bezpečnostních norem pro darování, odběr, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk, k nakládání s lidskými tkáněmi a buňkami, nedostávají podporu z veřejného systému sociálního zabezpečení a úhrady, které jim jsou odváděny, nejsou z uvedeného systému hrazeny, čl. 13 část A odst. 1 písm. b) šesté směrnice o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu nebrání tomu, aby vnitrostátní orgány byly toho názoru, že taková banka kmenových buněk není „dalším řádně uznaným zařízením téže povahy [jako nemocnice, léčebné nebo diagnostické ústavy]“ ve smyslu čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice 77/388. Toto ustanovení však nemůže být vykládáno ani v tom smyslu, že jako takové vyžaduje, aby příslušné orgány odmítly postavit takovou soukromou banku kmenových buněk naroveň „řádně uznanému“ zařízení pro účely dotčeného osvobození od daně. Předkládajícímu soudu přísluší, aby v nezbytném rozsahu ověřil, zda odmítnutí uznání pro účely osvobození od daně stanoveného v čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice 77/388 je v souladu s právem Unie, a zejména se zásadou daňové neutrality.

V zásadě totiž vnitrostátnímu právu každého členského státu přísluší, aby stanovilo pravidla, podle kterých může být uznání stanovené v čl. 13. části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice 77/388 přiznáno zařízením, která o ně žádají. Pokud osoba povinná k dani žádá o přiznání postavení řádně uznaného zařízení ve smyslu uvedeného článku, přísluší příslušným orgánům, aby dodržovaly meze posuzovací pravomoci stanovené posledně uvedeným ustanovením tím, že uplatní zásady práva Unie, zejména zásadu rovného zacházení, která je v oblasti DPH vyjádřena zásadou daňové neutrality. V tomto ohledu pro účely určení zařízení, která musí být „uznána“ ve smyslu uvedeného ustanovení, vnitrostátním orgánům v souladu s právem Unie a pod kontrolou vnitrostátních soudů přísluší, aby vzaly v úvahu více skutečností, mezi nimiž je obecná povaha činností dotyčné osoby povinné k dani, skutečnost, že jiným osobám povinným k dani, které vykonávají stejné činnosti, již svědčí podobné uznání, jakož i skutečnost, že náklady dotyčných služeb jsou případně do značné míry převzaty zdravotními pojišťovnami nebo jinými orgány sociálního zabezpečení.

V tomto ohledu pouhá skutečnost, že služby jsou poskytovány kvalifikovanými zdravotnickými pracovníky, sama o sobě nebrání tomu, aby vnitrostátní orgány odmítly přiznat takové osobě povinné k dani uznání, které by jí umožnilo využívat osvobození od daně stanovené v čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice. Vnitrostátní orgány mají dále právo vzít v úvahu skutečnost, že se na činnosti osoby povinné k dani nevztahuje žádná podpora z veřejného systému sociálního zabezpečení a její náklady nejsou převzaty takovým systémem, pro určení, zda taková entita musí být uznána. Nicméně to neznamená, že dotyčné osvobození od daně musí být systematicky vyloučeno, pokud poskytování služeb není hrazeno orgány sociálního zabezpečení. Jedná se spíše o skutečnost, která musí být vyvážena a která může být kompenzována kupříkladu potřebou zajistit rovné zacházení. Pokud je totiž situace osoby povinné k dani srovnatelná se situací ostatních subjektů poskytujících stejné služby ve srovnatelných situacích, pouhá okolnost, že náklady na takové služby nejsou plně převzaty orgány sociálního zabezpečení, neodůvodňuje rozdílné zacházení mezi poskytovateli, pokud jde o povinnost k dani z přidané hodnoty. Konečně to, že osoba povinná k dani má povolení příslušných zdravotnických orgánů k nakládání s kmenovými buňkami pupečníku podle vnitrostátních právních předpisů provádějících směrnici 2004/23, může představovat skutečnost hovořící ve prospěch toho, aby takový poskytovatel byl případně „řádně uznán“ ve smyslu čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice. Nemá-li však dojít k tomu, že vnitrostátní orgány budou zbaveny prostoru pro uvážení, který jim posledně uvedené ustanovení přiznává, pouhá skutečnost, že povolily takové služby, jakými jsou služby dotčené v původním řízení, za použití jakostních a bezpečnostních norem Unie, stanovených v dotyčném odvětví, sama o sobě a automaticky nemůže vést k uznání z hlediska čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice. Získání takového povolení je totiž nezbytnou podmínkou k výkonu činnosti soukromé banky kmenových buněk. Vydání takového povolení nicméně samo o sobě není synonymem uznání ve smyslu čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice.

(viz body 63–65, 68–69, 71, 74–75, 81, výrok 2)