*
CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
*
ECLI:EU:C:2015 :257 1ROZSUDEK SOUDN ÍHO D VORA (pátého senátu)
23. dubna 2015  
Jednací jazyk: němčina.„Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2006 /126/ES — Vzájemné uznávání řidičských průkazů — 
Odmítnutí členského státu uznat platnost řidičského průkazu vydaného jiným členským státem 
v případě osoby, která řídila pod vlivem o mamných látek“
Ve v ěci C-260/13,
jejímž předmětem j e žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, podaná 
rozhodnutím Ve rwaltungsgericht S igmaringen (Německo) ze dne 30. dubna 2013 , došlým S oudnímu 
dvoru dne 13. května 2013 , v řízení
Sevda Aykul
proti
Land Baden-Württemberg,
SOUDN Í DVŮR (pátý senát),
ve s ložení T. von D anwitz, p ředseda s enátu, C. Vajda, A. Rosas (zpravodaj), E. Juhász a D. Šváby, 
soudci,
generální advokát: Y. Bot,
vedoucí soudní kanceláře: K. Malacek, rada ,
s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání kon aném d ne 19. června 2014 ,
s ohledem n a vyjádření předložená:
— za Sevdu Aykul G. Heinzlem, Rechtsanwalt,
— za italskou vládu G. Palmieri, jako z mocněnkyní, ve s polupráci s S. Varonem, avvocato dello Stato,
— za polskou vládu B. Majczynou, jako z mocněncem,
— za Evropskou ko misi G. Braunem a N. Yerrell, jako z mocněnci,
po vyslechnutí stanoviska generálního ad vokáta na jednání kon aném d ne 4. září 2014 ,
vydává tento
2 ECLI:EU:C:2015 :257ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
Rozsudek
1 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká v ýkladu čl. 2 odst. 1 a čl. 11 o dst. 2 směrnice 
Evropského parlamentu a Rady 2006 /126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech 
(Úř. věst. L 403, s. 18, a oprava Úř. věst. 2009 , L 19, s. 67).
2 Projednávaná žádost byla předložena v rámci sporu me zi S. Aykul, rakouskou státní příslušnicí, která je 
držitelkou řidičského průkazu vydaného Rakouskou republikou, a Land Baden-Württemberg ve v ěci 
rozhodnutí, kterým jí bylo odňato právo, aby svůj řidičský p růkaz používala na německém ú zemí.
Právní rámec
Unijní právo
Směrnice 2006 /126
3 Podle bodu 2 odůvodnění směrnice 2006 /126:
„Pravidla pro řidičské p růkazy jsou základními prvky společné dopravní politiky, přispívají ke z výšení 
bezpečnosti silničního provozu a usnadňují volný pohyb osob, které se usazují v jiném č lenském s tátě, 
než ve kt erém b yl řidičský p růkaz vydán. Vzhledem k významu individuálních dopravních prostředků 
podporuje vlastnictví řidičského průkazu, který je řádně uznán hostitelským členským státem, volný 
pohyb a svobodu usazování osob. [...]“
4 Podle bodu 8 odůvodnění uvedené směrnice je z důvodu bezpečnosti provozu n a pozemních 
komunikacích třeba stanovit minimální požadavky p ro vydávání řidičských průkazů.
5 Bod 15 o důvodnění téže směrnice uvádí:
„Z důvodů bezpečnosti silničního provozu by členské s táty m ěly m ít m ožnost uplatňovat své 
vnitrostátní právní předpisy týkající se odebírání, pozastavování, prodlužování a rušení řidičských 
průkazů na všechny držitele řidičských průkazů, kteří získali obvyklé bydliště na jejich území.“
6 Článek 2 odst. 1 směrnice 2006 /126 s tanoví, že „[ř]idičské p růkazy vydané členskými státy jsou 
vzájemně uznávány“.
7 Článek 7 uvedené směrnice stanoví:
„1.Řidičské p růkazy se vydávají pouze žadatelům, kteří:
a) složili zkoušku d ovedností a chování a teoretickou zkoušku a splňují zdravotní požadavky, 
v souladu s ustanoveními příloh II a III,
[...]
e) mají obvyklé bydliště na území členského státu vydávajícího průkaz nebo m ohou doložit, že už 
tam alespoň šest měsíců studují.
[...]
5. [...]
ECLI:EU:C:2015 :257 3ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
Aniž je dotčen článek 2, členský s tát vydávající průkaz s náležitou pé čí zajistí, aby osoba splňovala 
požadavky stanovené v odstavci 1 tohoto článku, a pokud je zjištěno, že průkaz byl vydán, aniž by byly 
tyto požadavky s plněny, použijí své v nitrostátní právní předpisy týkající se zrušení nebo odebrání 
oprávnění k řízení.“
8 Článek 11 směrnice 2006 /126 z ní:
„[...]
2. S výhradou zachování zásady teritoriality trestních a policejních právních předpisů m ohou členské 
státy, v nichž m ají držitelé řidičských průkazů obvyklé bydliště, uplatňovat své v nitrostátní právní 
předpisy týkající se omezení, pozastavení, odejmutí nebo zrušení řidičského oprávnění na dr žitele 
řidičského průkazu vydaného jiným č lenským státem a v případě potřeby řidičský p růkaz za tímto 
účelem v yměnit.
[...]
4. Členský s tát odmítne vydat řidičský p růkaz žadateli, jehož řidičský p růkaz byl v jiném č lenském 
státě omezen, pozastaven nebo odejmut.
Členský stát odmítne uznat platnost každého řidičského průkazu, který jiný členský stát vydal osobě, 
jejíž řidičský p růkaz je na území prvního státu omezen, pozastaven nebo odejmut.
Členský stát může rovněž odmítnout vydat řidičský p růkaz žadateli, jehož řidičský p růkaz byl v jiném 
členském s tátě zrušen.
[...]“
9 Článek 12 p ododstavec 1 uvedené směrnice zní:
„Pro účely této směrnice se ‚obvyklým bydlištěm‘ rozumí místo, kde se určitá osoba obvykle zdržuje, tj. 
nejméně 185 d ní v kalendářním roce, z důvodů osobních a profesních vazeb nebo v případě osob bez 
profesních vazeb z důvodu osobních vazeb vyplývajících z úzkých vztahů me zi touto osobou a místem, 
kde bydlí.“
10 Článek 16 o dst. 1 a 2 téže směrnice stanoví:
„1.Členské státy do 19. ledna 2011 p řijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení 
souladu s čl. 1 odst. 1, článkem 3, čl. 4 odst. 1, 2, 3 a odst. 4 písm. b) až k), čl. 6 odst. 1 a odst. 2 
písm. a), c), d) a e), čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d), odst. 2, 3 a 5, článkem 8, článkem 10, článkem 13, 
článkem 14, článkem 15 a přílohou I bodu 2, přílohou II b odu 5.2 týkajícího se skupin A1 , A2 
a A a přílohou IV, V a VI. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
2. Tyto předpisy se použijí od 19. ledna 2013 .“
11 Článek 17 p rvní pododstavec směrnice 2006 /126 s tanoví:
„Směrnice [Rady] 91/439/EHS [ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; 
Zvl. vyd. 07 /01, s. 317)] se zrušuje s účinkem o d 19. ledna 2013 , aniž jsou dotčeny povinnosti 
členských s tátů týkající se lhůt pro p rovedení směrnice ve v nitrostátním p rávu u vedených 
v příloze VII části B.“
4 ECLI:EU:C:2015 :257ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
12 Článek 18 směrnice 2006 /126 z ní:
„Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem p o vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 2 odst. 1, článku 5, čl. 6 odst. 2 písm. b), čl. 7 odst. 1 písm. a), článku 9, čl. 11 o dst. 1, 3, 
4, 5 a 6, článku 12 a příloh I, II a III se použijí od 19. ledna 2009 .“
Směrnice 91 /439
13 Článek 1 odst. 2 směrnice 91 /439 s tanoví, že „[ř]idičské p růkazy vydané členskými státy se vzájemně 
uznávají“.
14 Článek 8 uvedené směrnice stanoví:
„[...]
2. S výhradou zachování zásady teritoriality trestních a policejních [správních] předpisů může členský 
stát, ve kt erém m á dr žitel řidičského průkazu obvyklé bydliště, uplatňovat své v nitrostátní předpisy 
týkající se omezení, pozastavení, odnětí nebo zrušení řidičského oprávnění na dr žitele řidičského 
průkazu vydaného jiným č lenským státem a v případě nutnosti vyměnit za tímto účelem ř idičský 
průkaz.
[...]
4. Každý členský stát může odmítnout uznat platnost jakéhokoli řidičského průkazu vydaného jiným 
členským státem o sobě, na kterou se na území prvého členského státu vztahuje některé z opatření 
podle odstavce 2.
Každý členský s tát může rovněž odmítnout vydat řidičský p růkaz žadateli, na kt erého se vztahuje 
takové opatření v jiném č lenském s tátě.
[...]“
Německé právo
15 Ustanovení § 2 zákona o provozu na pozemních ko munikacích (Straßenverkehrgesetz, dá le jen „StVG“) 
ve znění citovaném p ředkládajícím soudem s tanoví:
„(1)Každý, kdo řídí m otorové v ozidlo na ve řejné ko munikaci, k tomu m usí být oprávněn (řidičské 
oprávnění) příslušným správním orgánem ( správní orgán příslušný ve v ěcech řidičských oprávnění) [...]
[...]
(4) K ř ízení m otorových vozidel je způsobilý ka ždý, kd o splňuje nezbytné fyzické a duševní 
předpoklady a kdo neporušil závažným způsobem n ebo opakovaně právní předpisy upravující provoz 
na pozemních ko munikacích nebo předpisy trestního práva. [...]
[...]
(11) Podle podrobné úpravy stanovené nařízením […] opravňují zahraniční řidičská o právnění rovněž 
k řízení motorových vozidel v tuzemsku.
[...]“
ECLI:EU:C:2015 :257 5ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
16 Ustanovení § 3StVG ve z nění citovaném p ředkládajícím s oudem, nadepsané „Odnětí řidičského 
oprávnění“, zní:
„(1)Vyjde-li najevo, že osoba není způsobilá nebo schopná k řízení motorových vozidel, správní orgán 
příslušný ve v ěcech řidičských oprávnění je povinen jí řidičské o právnění odejmout. V případě 
zahraničního řidičského oprávnění, má odnětí – i když k němu dojde na základě jiných ustanovení – 
za účinek odmítnutí uznání práva používat zahraniční řidičský p růkaz v tuzemsku. [...]
(2) Odnětím z aniká o právnění k řízení m otorových vozidel. V případě zahraničního řidičského 
oprávnění zaniká p rávo řídit motorová vozidla v tuzemsku. […]
[...]“
17 Ustanovení § 29 S tVG ve z nění citovaném n ěmeckou vládou v její písemné odpovědi n a otázku 
položenou Soudním dvorem, nadepsané „Lhůty pro výmaz“, stanoví:
„(1)Zápisy do registru se vymažou po uplynutí lhůt stanovených ve dr uhé větě. Lhůty pro výmaz činí
[...]
2. pět let
a) v případě rozhodnutí, které se týká t restného činu (‚Straftat‘), s výhradou ustanovení bodu 3 
písm. a),
b) v případě rozhodnutí o přestupku [...] sankcionovaném d věma body, tedy o přestupku n arušujícím 
bezpečnost provozu na pozemních ko munikacích nebo o obdobném p řestupku,
c) v případě zákazu nebo omezení řízení motorového vozidla bez řidičského průkazu, o kterém b ylo 
rozhodnuto příslušnými orgány podle zemské p rávní úpravy,
d) v případě oznámení o účasti na semináři způsobilosti k řízení, na zdokonalovacím s emináři, 
zvláštním zdokonalovacím semináři nebo na kon zultaci s dopravním psychologem,
[…]“
18 Ustanovení § 11 n ařízení o přístupu osob k provozu na pozemních ko munikacích (Verordnung über 
die Zulassung von P ersonen zum Straßenverkehr) ve z nění citovaném p ředkládajícím soudem ( dále jen 
„FeV“), nadepsané „Způsobilost“, stanoví:
„(1)Žadatelé o řidičské o právnění musí splňovat nezbytné fyzické a duševní předpoklady. Předpoklady 
nejsou splněny zejména v případě nemoci, vady nebo stavu uvedených v příloze 4 nebo v příloze 5, 
které vylučují způsobilost nebo částečnou způsobilost k řízení motorových vozidel. […]“
19 Příloha 4 k ustanovení § 11 F eV zní:
„Úvodní poznámka
1. Následující seznam o bsahuje časté nemoci, vady nebo stavy, které mohou dlouhodobě ovlivňovat 
nebo vylučovat způsobilost k řízení motorových vozidel.[...]
6 ECLI:EU:C:2015 :257ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
3. Následující posouzení se uplatní v obvyklých případech. P řizpůsobení jsou přípustná na základě 
konkrétních predispozic jedince, na základě zvyklostí, zvláštního přístupu nebo zvláštních způsobů 
kontroly a úpravy jednání. [...]
Číslo Nemoci, vady nebo stavy Způsobilost nebo omezená 
způsobilost
[...] třída B [...]
[...] [...] [...]
9.2 užívání kono pí 
9.2.1. pravidelné užívání kono pí ne
9.2.2 příležitostné užívání kono pí ano
Pokud je užívání odděleno o d 
řízení a nedochází 
k souběžnému užívání alkoholu 
nebo jiných psychoaktivních 
látek, nevyskytuje se porucha 
osobnosti, nevyskytuje se ztráta 
kontroly.
[…]“
20 Ustanovení § 29 F eV, nadepsané „Zahraniční řidičské o právnění“, stanoví:
„(1)Držitel zahraničního řidičského průkazu může v mezích stanovených řidičským oprávněním řídit 
motorová vozidla v tuzemsku, pokud zde nemá obvyklé bydliště ve s myslu ustanovení § 7. […]
[…]
(3) Oprávnění podle odstavce 1 neplatí pro držitele zahraničního řidičského průkazu,
[…]
3. kterému bylo řidičské o právnění v tuzemsku o dňato dočasně či trvale soudem, nebo na základě 
okamžitě vykonatelného nebo pravomocného rozhodnutí správního orgánu [...]
(4) Po přijetí některého z rozhodnutí uvedených v odstavci 3 bodech 3 a 4 se právo používat 
zahraniční řidičský p růkaz v tuzemsku p řizná na žádost tehdy, pokud již důvody odnětí neexistují.“
21 Ustanovení § 46 F eV, nadepsané „Odnětí, omezení, podmínky“, stanoví:
„(1)Pokud vyjde najevo, že dr žitel řidičského průkazu není způsobilý k řízení motorových vozidel, 
správní orgán příslušný ve v ěcech řidičských oprávnění mu řidičské o právnění odejme. To platí 
zejména tehdy, pokud se vyskytne nemoc, vada n ebo stav uvedené v přílohách 4, 5 a 6 nebo pokud 
byly právní předpisy v oblasti provozu na pozemních ko munikacích nebo předpisy trestního porušeny 
závažným způsobem n ebo opakovaně a je tím vyloučena způsobilost k řízení motorových vozidel.
[...]
(5) V případě zahraničního řidičského průkazu je důsledkem o dnětí řidičského oprávnění odmítnutí 
uznání práva používat řidičský p růkaz v tuzemsku.
(6) Odnětím z aniká řidičské o právnění. V případě zahraničního řidičského oprávnění zaniká j eho 
odnětím právo řídit motorová vozidla v tuzemsku.“
ECLI:EU:C:2015 :257 7ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
Spor v původním řízení a předběžné otázky
22 Sevda A ykul, rakouská s tátní příslušnice narozená dne 17. listopadu 1980 , má od narození obvyklé 
bydliště ve s myslu č l. 12 p rvního p ododstavce s měrnice 2006 /126 v Rakousku. 
Bezirkshauptmannschaft Bregenz (okresní správní úřad v Bregenz, R akousko) jí dne 19. října 2007 
vydal řidičský p růkaz.
23 Sevda A ykul byla dne 11. května 2012 v Leutkirchenu (Německo) kon trolována policií. Jelikož se 
u dotyčné vyskytovaly známky u žití omamných látek, byl u ní proveden rozbor vzorku m oči, který 
odhalil užívání kono pí. Poté byl téhož dne, tedy 11. května 2012 , proveden odběr krve a rozbor tohoto 
odběru potvrdil přítomnost derivátů cannabisu v krvi S. Aykul.
24 Státní zastupitelství v Ravensburgu (Německo) dne 4. července 2012 z astavilo trestní řízení, které bylo 
proti S. Aykul zahájeno.
25 Rozhodnutím m ěsta Leutkirch o pokutě vydaným dne 18. července 2012 b yla S. Aykul za řízení vozidla 
pod vlivem n ávykových látek uložena pokuta 590 ,80 eur a zákaz řízení na dobu jednoho měsíce.
26 Rozhodnutím z e dne 17. září 2012 L andratsamt Ravensburg (zemský s právní orgán pro obvod 
Ravensburg, Německo) odňal S. Aykul rakouské ř idičské o právnění pro německé ú zemí. Podle 
Landratsamt Ravensburg se totiž ukázalo, že S. Aykul je nezpůsobilá k řízení motorových vozidel, 
jelikož rozbor vzorku kr ve p rovedený dne 11. května 2012 u dotyčné osoby prokázal, že přinejmenším 
příležitostně užívá kono pí a že řídila motorové vozidlo pod vlivem t éto omamné látky. Sevda A ykul tak 
nebyla schopna oddělit řízení motorového vozidla od užívání omamných látek.
27 Landratsamt Ravensburg však v příloze k rozhodnutí ze dne 17. září 2012 i nformoval S. Aykul o tom, 
že v budoucnosti může znovu požádat o řidičské o právnění k řízení motorových vozidel v Německu, 
a to na základě předložení lékařsko-psychologického posudku v yhotoveného střediskem p ro přezkum 
způsobilosti k řízení m otorových vozidel, které je v Německu o ficiálně uznáno, a prokázáním 
způsobilosti k řízení m otorových vozidel. Landratsamt Ravensburg rovněž uvedl, že vyhotovení 
takového posudku je zpravidla podmíněno d ůkazem o roční abstinenci jakéhokoliv užívání omamných 
látek.
28 Sevda A ykul podala dne 19. října 2012 p roti rozhodnutí Landratsamt Ravensburg ze dne 17. září 2012 
stížnost. V podstatě uvedla, že německé o rgány vyčerpaly svou pravomoc tím, že dne 18. července 2012 
přijaly rozhodnutí o pokutě a že podle unijního práva těmto orgánům n epřísluší, aby ověřovaly její 
způsobilost k řízení motorových vozidel, jelikož tento úkol podle judikatury Soudního dvora náleží do 
výlučné pravomoci členského státu, který jí udělil řidičské o právnění, tedy Rakouské republiky.
29 Bezirkshauptmannschaft Bregenz, kt erý byl o věci informován Landratsamt Ravensburg, prohlásil, že 
podmínky v yžadované rakouským p rávem p roto, aby orgány mohly proti S. Aykul zasáhnout, nebyly 
splněny, jelikož lékař, který dne 11. května 2012 p rovedl odběr krve, při výslechu uvedl, že S. Aykul 
nevykazovala žádné zjevné známky o vlivnění omamnými látkami.
30 Regierungspräsidium T übingen (regionální správní orgán v Tübingenu) rozhodnutím z e d ne 
20. prosince 2012 z amítl stížnost, kterou S. Aykul podala proti rozhodnutí Landratsamt Ravensburg ze 
dne 17. září 2012 . Uvedl zejména, že nečinnost německých orgánů v případě řízení pod vlivem 
omamných látek by nebyla slučitelná s cílem s ledovaným směrnicí 91/439, spočívajícím v zajištění 
bezpečnosti silničního provozu. Regierungspräsidium T übingen dodal, že na rozdíl od toho, co tvrdila 
S. Aykul, čl. 8 odst. 2 této směrnice nebrání tomu, aby byl jí bylo odňato řidičské o právnění, a uvedl, 
že takové o patření je uvedeno me zi řadou opatření, která členský stát může přijmout na základě čl. 8 
odst. 4 prvního pododstavce uvedené směrnice.
8 ECLI:EU:C:2015 :257ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
31 Sevda A ykul dne 25. ledna 2013 p odala proti rozhodnutí Landratsamt Ravensburg ze dne 17. září 2012 
žalobu k Verwaltungsgericht Sigmaringen (správní soud v Sigmaringen, Německo), ve kt eré zopakovala 
argumenty, které až do té doby uvedla. V žalobě mimo jiné tvrdila, že čl. 11 o dst. 4 druhý pododstavec 
směrnice 2006 /126 S polkové r epublice N ěmecko n eumožňuje odmítnout uznat platnost jejího 
řidičského průkazu, jelikož byl vydán Rakouskou republikou, a že má nadále obvyklé bydliště na území 
Rakouska. Podle S. Aykul byly pro určení, zda je stále způsobilá k řízení motorových vozidel, příslušné 
pouze rakouské o rgány.
32 Land Baden-Württemberg navrhuje zamítnutí žaloby podané S. Aykul. Podle názoru této spolkové 
země je třeba vzít v úvahu především skutečnost, že důvod odmítnutí uznání řidičského oprávnění 
S. Aykul vznikl teprve p o udělení tohoto oprávnění. Skutečnosti, které nastaly po udělení řidičského 
oprávnění, přitom d otyčné členské s táty Evropské u nie opravňují k odmítnutí uznání oprávnění 
k řízení motorových vozidel na svém ú zemí.
33 Na takovou možnost se podle jejího názoru vztahuje čl. 8 odst. 4 směrnice 91 /439. Na rozdíl od znění 
čl. 8 odst. 2 této směrnice poskytuje znění čl. 8 odst. 4 uvedené směrnice nejen členském u státu 
obvyklého bydliště, nýbrž též ka ždému členském u státu m ožnost odmítnout uznat řidičské o právnění 
na svém ú zemí. Zákaz řízení uložený na základě trestního práva nebo na základě právní úpravy 
v oblasti deliktů je opatřením „omezujícím“ řidičské o právnění, na kt eré se – s výhradou zásady 
teritoriality – v ztahuje výjimka týkající trestněprávních nebo deliktních opatření podle čl. 8 odst. 2 
směrnice 91 /439. Odmítnutí uznání práva používat řidičský p růkaz na německém ú zemí podle § 46 
odst. 5 FeV představuje pouze neuznání, v dotčeném č lenském s tátě, platnosti řidičského oprávnění 
uděleného jiným členským státem ve s myslu čl. 8 odst. 4 směrnice 91 /439.
34 Bezirkshauptmannschaft Bregenz v odpověď na žádost předkládajícího soudu ze dne 13. března 2013 
uvedl, že rakouské o rgány by podle rakouské p rávní úpravy zasáhly ve v ěci řidičského oprávnění pouze 
tehdy, kd yby byla nezpůsobilost k řízení motorového vozidla z důvodu užívání omamných látek 
lékařsky z jištěna n ebo b y e xistovaly i ndicie o existenci z ávislosti n a t ěchto l átkách. 
Bezirkshauptmannschaft Bregenz potvrdil, že ve v ěci dotčené v původním řízení je S. Aykul nadále 
rakouskými orgány považována za osobu způsobilou k řízení motorových vozidel, a zachovává si tedy 
řidičské o právnění.
35 Předkládající soud uvádí, že žaloba podaná S. Aykul bude zamítnuta, pokud bude uplatněno n ěmecké 
právo. Podle ustanovení § 3 odst. 1 StVG ve s pojení s ustanovením § 46 o dst. 1 FeV totiž správní 
orgán příslušný ve v ěcech řidičských oprávnění musí odejmout řidičské o právnění, pokud se prokáže, 
že jeho dr žitel je nezpůsobilý k řízení motorových vozidel. Podle ustanovení § 46 o dst. 5 FeV má toto 
odnětí, pokud jde o řidičské o právnění udělené v zahraničí, za účinek odmítnutí uznání práva používat 
řidičský p růkaz na německém ú zemí. V projednávané věci vyplývá nezpůsobilost S. Aykul k řízení 
motorových vozidel z uplatnění ustanovení § 11 o dst. 1 dr uhé věty FeV ve s pojení s bodem 9.2.2 
přílohy 4 k ustanovení § 11 F eV. Podle těchto ustanovení je totiž zpravidla nezpůsobilý k řízení 
motorových vozidel každý, kdo je z důvodu příležitostné kon zumace kono pí neschopen oddělit řízení 
od této kon zumace. Ve v ěci v původním řízení přitom u S. Aykul existovaly dostatečné indicie této 
nezpůsobilosti.
36 Předkládající soud mimoto uvádí, že vnitrostátní právo reaguje na přestupky v silničním provozu a na 
nezpůsobilost k řízení motorových vozidel na třech různých úrovních; na úrovni trestního práva, na 
úrovni přestupkového práva a na úrovni právní úpravy v oblasti řidičských oprávnění. Projednávaná 
věc je v souladu s praxí v oblasti právní úpravy řidičských oprávnění. Správní orgány příslušné ve 
věcech řidičských oprávnění a služby policie vycházejí ze zásady, že německé o rgány jsou oprávněny 
odejmout řidičské o právnění udělené v zahraničí, pokud dopravní přestupek spáchaný v Německu 
vykazuje znaky n ezpůsobilosti k řízení motorových vozidel.
ECLI:EU:C:2015 :257 9ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
37 Vzhledem k tomu, že Ve rwaltungsgericht S igmaringen m ěl pochybnosti o souladu německé p rávní 
úpravy a správní praxe s povinností vzájemného uznávání řidičských průkazů vydaných členskými 
státy, rozhodl se řízení přerušit a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)Brání povinnost vzájemného uznávání řidičských průkazů vydávaných členskými státy vyplývající 
z čl. 2 odst. 1 směrnice 2006 /126, vnitrostátní právní úpravě Spolkové republiky N ěmecko, podle 
které m usí být právo používat zahraniční řidičský p růkaz v Německu o dňato a posteriori 
správními orgány, jestliže dr žitel zahraničního řidičského průkazu řídí v Německu m otorové 
vozidlo pod vlivem n elegálních dr og, a v důsledku t oho podle německých právních předpisů 
nadále není způsobilý k řízení?
2) V případě kladné odpovědi na první otázku: je tomu tak i tehdy, když byl stát vydávající řidičský 
průkaz informován o řízení pod vlivem dr og, ale zůstal nečinný a nebezpečí představované 
držitelem z ahraničního řidičského průkazu v důsledku toho nadále trvá?
3) V případě záporné odpovědi n a první otázku: může Spolková republika N ěmecko p odřídit 
opětovné přiznání práva používat zahraniční řidičský p růkaz v Německu s plnění vnitrostátních 
podmínek pro opětovné přiznání?
4) a) Může výhrada d održení zásady teritoriality trestních a správních předpisů uvedená v čl. 11 
odst. 2 směrnice 2006 /126 o důvodnit zásah členského státu na základě vlastní právní úpravy 
v oblasti řidičských oprávnění namísto státu, který vydal řidičský p růkaz? Připouští tato výhrada 
například o dnětí p ráva p oužívat v Německu z ahraniční řidičský p růkaz a posteriori 
prostřednictvím trestněprávního ochranného opatření?
b) V případě kladné odpovědi n a otázku 4 p ísm. a): je s ohledem n a povinnost vzájemného 
uznávání řidičských průkazů pro opětovné přiznání práva používat zahraniční řidičský p růkaz 
v Německu p říslušný členský stát, který uložil ochranné opatření, nebo stát, který zahraniční 
řidičský p růkaz vydal?“
K předběžným o tázkám
Úvodní poznámky
38 Vzhledem k tomu, že se otázky p oložené předkládajícím soudem t ýkají výkladu čl. 2 odst. 11 a čl. 11 
odst. 2 směrnice 2006 /126, kterou byla zrušena a nahrazena směrnice 91 /439, je nejprve n utné 
stanovit, kt erá u stanovení unijního práva jsou na skutkový stav v původním řízení použitelná ratione 
temporis.
39 Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že S. Aykul bylo řidičské o právnění uděleno ra kouskými orgány 
dne 19. října 2007 a že Landratsamt Ravensburg rozhodnutím z e dne 17. září 2012 o dmítl uznat 
platnost tohoto řidičského oprávnění na německém ú zemí z důvodu skutečností, které nastaly dne 
11. května 2012 .
40 V tomto ohledu je třeba připomenout, že i když byla směrnice 91 /439 z rušena s účinností od 19. ledna 
2013 , a to podle čl. 17 p rvního pododstavce směrnice 2006 /126, některá ustanovení směrnice 2006 /126, 
například č l. 2 odst. 1 a čl. 11 o dst. 4, byla podle čl. 18 dr uhého pododstavce směrnice 2006 /126 
použitelná od 19. ledna 2009 ( v tomto smyslu viz rozsudek Akyüz, C-467/10, EU:C:2012 :112, bod 31). 
Tak tomu však není v případě čl. 11 o dst. 2 směrnice 2006 /126, který se me zi ustanoveními uvedenými 
v čl. 18 dr uhém p ododstavci této směrnice nevyskytuje.
10 ECLI:EU:C:2015 :257ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
41 Z toho vyplývá, že čl. 2 odst. 1 a čl. 11 o dst. 4 směrnice 2006 /126 a čl. 8 odst. 2 směrnice 91/439, jehož 
obsah byl doslovně převzat do čl. 11 o dst. 11 o dst. 2 směrnice 2006 /126, jsou na skutkové o kolnosti 
dotčené v původním řízení ratione temporis použitelné.
K první a druhé otázce, jakož i ke čtvrté otázce písm. a))
42 Je třeba připomenout, že v rámci postupu spolupráce me zi vnitrostátními soudy a Soudním d vorem 
zavedeného článkem 267 SFEU přísluší Soudnímu dvoru poskytnout vnitrostátnímu soudu užitečnou 
odpověď, která m u umožní rozhodnout spor, který mu byl předložen. Z tohoto hlediska S oudnímu 
dvoru přísluší případně přeformulovat otázky, které jsou m u položeny (viz rozsudek Le Rayon d ’Or, 
C-151/13, EU:C:2014 :185, bod 25 a citovaná judikatura).
43 Za tímto účelem m ůže Soudní dvůr ze všech poznatků předložených vnitrostátním soudem, zejména 
pak z odůvodnění předkládacího rozhodnutí vyvodit, kt eré no rmy a zásady unijního práva je 
s přihlédnutím k předmětu sporu třeba vyložit (viz rozsudek Le Rayon d ’Or, C-151/13, EU:C:2014 :185, 
bod 26 a citovaná judikatura).
44 V projednávané věci z předkládacího rozhodnutí vyplývá že podstatou první a druhé otázky, jakož 
i čtvrté otázky p ísm. d) předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda č l. 2 odst. 1 
a čl. 11 o dst. 4 dr uhý pododstavec směrnice 2006 /126, jakož i čl. 8 odst. 2 směrnice 91 /439, musí být 
vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát, na jehož území držitel řidičského průkazu 
vydaného jiným členským státem d očasně pobývá, odmítl uznat platnost tohoto řidičského průkazu 
z důvodu deliktu jeho dr žitele, ke kt erému došlo na tomto území po udělení řidičského oprávnění 
a který m á podle vnitrostátního práva prvního členského státu takovou povahu, že m ůže vé st 
k nezpůsobilosti k řízení motorových vozidel.
45 Je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury čl. 2 odst. 1 směrnice 2006 /126 s tanoví vzájemné 
uznávání řidičských průkazů vydaných v členských státech bez jakýchkoliv formalit. Toto ustanovení 
ukládá č lenským státům jasnou a přesnou povinnost, kt erá n eponechává žádný prostor pro uvážení, 
pokud jde o opatření, jež m ají být přijata k jejímu splnění (v tomto smyslu viz rozsudky A kyüz, 
C-467/10, EU:C:2012 :112, bod 40, a Hofmann, C-419/10, EU:C:2012 :240, body 43 a 44).
46 Z judikatury Soudního dvora m imoto vyplývá, že členský stát vydávající řidičský p růkaz musí ověřit, 
zda js ou splněny minimální podmínky u ložené unijním právem, zejména podmínky týkající se bydliště 
a způsobilosti k řízení, stanovené v čl. 7 odst. 1 směrnice 2006 /126, a tudíž zda je vydání řidičského 
průkazu oprávněné (v tomto smyslu viz rozsudek Hofmann, C-419/10, EU:C:2012 :240, body 45 a 47).
47 Pokud orgány členského státu vydaly řidičský p růkaz v souladu s čl. 1 odst. 1 směrnice 2006 /126, 
nejsou jiné členské státy oprávněny ověřovat dodržení podmínek vydání stanovených touto směrnicí. 
Držení řidičského průkazu vydaného členským státem m usí být totiž považováno z a důkaz toho, že 
držitel tohoto řidičského průkazu tyto podmínky s plňoval v den, kdy mu byl řidičský p růkaz vydán 
(v tomto smyslu viz rozsudek Hofmann, C-419/10, EU:C:2012 :240, body 46 a 47).
48 V projednávané věci je třeba kon statovat, že německé o rgány zpochybnily podmínky dr žení řidičského 
průkazu S. Aykul nikoliv ke d ni, kdy jí byl řidičský p růkaz vydán, ale v návaznosti na její delikt, ke 
kterému došlo na německém ú zemí po vydání uvedeného řidičského průkazu.
49 Sevda A ykul, jejíž obvyklé bydliště se nachází v Rakousku, totiž řidičský p růkaz nezískala po omezení, 
pozastavení nebo odnětí řidičského průkazu v Německu. Vzhledem k tomu, že v Německu ř ídila 
vozidlo pod vlivem n ávykových látek, bylo jí německými orgány odňato ra kouské řidičské o právnění 
pro německé ú zemí, a to navzdory tomu, že její obvyklé bydliště se v Německu n enacházelo.
ECLI:EU:C:2015 :257 11ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
 Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že účinkem t akového opatření bylo, pokud jde o řidičský p růkaz 
vydaný jiným č lenským s tátem, než Spolkovou republikou N ěmecko, že S. Aykul bylo odepřeno 
uznání práva na to, aby používala řidičský p růkaz na německém ú zemí.
50 Je třeba určit, zda se na takové o dmítnutí členského státu uznat platnost řidičského průkazu vydaného 
jiným členským státem m ohou vztahovat přípustná omezení zásady vzájemného uznávání řidičských 
průkazů uvedená v čl. 2 odst. 1 směrnice 2006 /126.
51 V tomto ohledu, jak uvedl generální advokát v bodě 65 s vého stanoviska, se omezení uvedené zásady 
zakotvené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91 /439 ve v ěci v původním řízení neuplatní.
52 Ze samotného znění čl. 8 odst. 2 směrnice 91 /439 ve s pojení s prvním a desátým bodem o důvodnění 
této směrnice totiž vyplývá, že se toto omezení týká s ituace, kd y m á dr žitel řidičského průkazu 
obvyklé bydliště v jiném č lenském s tátě, než je členský s tát, kt erý tento řidičský p růkaz vydal. 
V takové situaci, s výhradou dodržení zásady teritoriality trestních a správních předpisů, může členský 
stát, ve kt erém m á držitel řidičského průkazu obvyklé bydliště, použít vnitrostátní předpisy týkající se 
omezení, pozastavení, odnětí nebo zrušení řidičského oprávnění na dr žitele uvedeného řidičského 
průkazu a v případě nutnosti vyměnit za tímto účelem ř idičský p růkaz.
53 V projednávané věci se však obvyklé bydliště S. Aykul v rozhodné době z hlediska skutkového stavu 
v původním řízení nacházelo na území členského státu, který jí řidičský p růkaz vydal, tedy v Rakouské 
republice, a nikoliv na německém ú zemí. Sevda A ykul na německém ú zemí pobývala pouze dočasně, 
když se dne 11. května 2012 d opustila deliktu spočívajícího v řízení pod vlivem o mamných látek.
54 Naproti tomu taková situace, jako je situace dotčená v původním řízení, spadá d o působnosti čl. 11 
odst. 4 dr uhého pododstavce směrnice 2006 /126. Toto ustanovení, které se, jak vyplývá z bodů 40 
a 41 tohoto rozsudku, uplatní na skutkový stav v původním řízení ratione temporis, stanoví, že členský 
stát odmítne uznat osobě, jejíž řidičský p růkaz je na jeho území omezen, pozastaven nebo odejmut, 
platnost každého řidičského průkazu, který vydal jiný členský s tát, a to nezávisle na otázce, zda b yl 
uvedený průkaz vydán přede dnem, kdy se toto ustanovení stalo použitelným (v tomto smyslu viz 
rozsudek Akyüz, C-467/10, EU:C:2012 :112, bod 32).
55 Zatímco podle znění čl. 8 odst. 2 směrnice 91 /439 m ůže uplatňovat vnitrostátní předpisy týkající se 
omezení, pozastavení, odnětí nebo zrušení řidičského oprávnění jedině členský s tát, ve kt erém m á 
držitel řidičského průkazu obvyklé bydliště, znění čl. 11 o dst. 4 dr uhého pododstavce směrnice 
2006 /126 u možňuje všem č lenským státům – a nikoliv pouze členském u státu obvyklého bydliště – 
odmítnout uznat platnost řidičského průkazu vydaného jiným členským státem.
56 Je pravda, že Komise při jednání obhajovala výklad č l. 11 o dst. 4 dr uhého pododstavce směrnice 
2006 /126, podle kterého m usí být možnost odmítnout uznat platnost řidičského průkazu vyhrazena 
pouze členském u státu, ve kt erém s e nachází obvyklé bydliště držitele tohoto průkazu. Podle Komise 
totiž čl. 8 odst. 4 první pododstavec směrnice 91 /439, jehož obsah byl převzat do čl. 11 o dst. 4 
druhého pododstavce směrnice 2006 /126, odkazuje na čl. 8 odst. 2 směrnice 91 /439, který hovoří 
o „členském s tátě obvyklého bydliště“. Členským státem, na který se vztahuje čl. 11 o dst. 4 dr uhý 
pododstavec směrnice 2006 /126, může být pouze členský stát, ve kt erém s e nachází obvyklé bydliště 
držitele dotčeného řidičského průkazu.
57 Avšak takový výklad n emůže obstát. První i druhý pododstavec čl. 11 o dst. 4 této směrnice totiž 
odkazují na omezení, pozastavení a odnětí řidičského průkazu, přičemž se neomezují na rozhodnutí 
přijatá v tomto ohledu členským státem o bvyklého bydliště. Ani třetí pododstavec tohoto ustanovení, 
který se týká z rušení řidičského průkazu, se nevztahuje na takové rozhodnutí přijaté týmž členským 
státem. Za těchto podmínek, jak uvedl generální ad vokát v bodech 79 a ž 82 s vého stanoviska, je 
ustanovení čl. 11 o dst. 4 dr uhého pododstavce směrnice 2006 /126 p oužitelné autonomně, a to jak ve 
vztahu k čl. 11 o dst. 2 této směrnice, tak k čl. 8 odst. 2 směrnice 91 /439.
12 ECLI:EU:C:2015 :257ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
58 Dále, i když Soudní dvůr vyložil čl. 8 odst. 4 první pododstavec směrnice 91 /439 i čl. 11 o dst. 4 druhý 
pododstavec směrnice 2006 /126, kterým b yl převzat obsah prvně uvedeného ustanovení, především 
v kontextu věcí, ve kt erých se jednalo o možnost, aby byl v případě osoby, jejíž řidičský p růkaz byl na 
území členského státu omezen, pozastaven nebo odňat, tímto členským s tátem u znána platnost 
řidičského průkazu vydaného jiným členským státem p o přijetí tohoto opatření (viz zejména rozsudky 
Wiedemann a Funk, C -329/06 a C-343/06, EU:C:2008 :366; Zerche a další, C-334/06 a ž C-336/06, 
EU:C:2008 :367, a Hofmann, C-419/10, EU:C:2012 :240), znění těchto ustanovení se vztahuje rovněž na 
takovou situaci, jako je situace dotčená ve v ěci v původním řízení, kdy první členský s tát odmítne 
uznat platnost řidičského průkazu vydaného jiným č lenským státem p řed rozhodnutím o omezení, 
pozastavení nebo odnětí tohoto průkazu.
59 Konečně je třeba uvést, že čl. 8 odst. 2 směrnice 91/439 d ovoluje členském u státu, ve kt erém m á držitel 
řidičského průkazu obvyklé bydliště, provést výměnu řidičského průkazu, aby tento první členský stát 
mohl uplatnit své vnitrostátní předpisy týkající se omezení, pozastavení, odnětí nebo zrušení řidičského 
oprávnění. Z tohoto ustanovení vyplývá, že členský s tát obvyklého bydliště je oprávněn k omezení, 
pozastavení, odnětí nebo ke z rušení řidičského průkazu vydaného jiným členským státem, přijmout 
opatření, která js ou účinná ve v šech členských státech.
60 Naproti tomu je třeba uvést, že čl. 11 o dst. 4 dr uhý pododstavec směrnice 2006 /126, který takovou 
možnost výměny řidičského průkazu nestanoví, členském u státu – p okud není členským s tátem 
obvyklého bydliště – p ouze umožňuje, aby podle své v nitrostátní právní úpravy a z důvodu deliktu 
spáchaného na jeho území držitelem ř idičského průkazu, který byl předtím vydán v jiném č lenském 
státě, přijal opatření, jejichž působnost je omezena na toto území a účinek omezen na odmítnutí 
uznání platnosti tohoto řidičského průkazu na tomto území.
61 Jak uvedl generální advokát v bodě 83 s vého stanoviska, čl. 11 o dst. 4 dr uhý pododstavec směrnice 
2006 /126 tedy představuje vyjádření zásady teritoriality trestního a správního práva, která je výslovně 
uvedena v čl. 8 odst. 2 směrnice 91 /439 a v čl. 11 o dst. 2 směrnice 2006 /126. Článek 11 o dst. 4 druhý 
pododstavec směrnice 2006 /126 s e totiž týká o patření, která js ou přijímána na základě trestního 
a správního práva členského státu a která m ají vliv na platnost řidičského průkazu vydaného jiným 
členským státem n a území tohoto členského státu.
62 V tomto ohledu je třeba uvést, že Soudní dvůr již rozhodl, že pouze členském u státu, na jehož území 
byl delikt spáchán, přísluší, aby za toto porušení uložil sankce, přičemž může případně rozhodnout 
o odnětí řidičského průkazu nebo o odnětí řidičského oprávnění s možným u ložením d oby zákazu 
požádat o nový řidičský p růkaz (viz rozsudek W eber, C-1/07, EU:C:2008 :640, bod 38).
63 Ve v ěci v původním řízení je třeba kon statovat, že skutečnost, že S. Aykul dne 11. května 2012 ř ídila 
motorové v ozidlo pod vlivem n ávykových látek, m ělo nejprve z a následek, že státní zastupitelství 
v Ravensburgu zahájilo proti S. Aykul trestní řízení, které bylo nakonec zastaveno.
64 Z předkládacího rozhodnutí dále vyplývá, že obec Leutkirch uložila S. Aykul pokutu za řízení pod 
vlivem n ávykových látek a uložila jí zákaz řízení na dobu jednoho m ěsíce. Konečně, Landratsamt 
Ravensburg, správní orgán příslušný ve v ěcech řidičských oprávnění, jí odňal řidičské o právnění na 
základě německé p rávní úpravy této oblasti. Podle této právní úpravy, nastanou-li v případě dr žitele 
řidičského průkazu pochybnosti o způsobilosti k řízení motorových vozidel, provede se ověření této 
způsobilosti a je-li prokázána nezpůsobilost k řízení motorových vozidel, je příslušný správní orgán 
povinen odejmout řidičské o právnění. Podle praxe týkající se uvedené právní úpravy se německé 
orgány považují za příslušné pro odnětí řidičského oprávnění uděleného v zahraničí, pokud delikt 
v oblasti silničního provozu spáchaný v Německu v ykazuje znaky n ezpůsobilosti k řízení motorových 
vozidel.
ECLI:EU:C:2015 :257 13ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
65 Komise je s odkazem n a výhradu týkající se dodržení zásady teritoriality trestního a správního práva 
uvedené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91 /439 a čl. 11 o dst. 2 směrnice 2006 /126 toho názoru, že odnětí 
řidičského oprávnění z důvodu nezpůsobilosti držitele řidičského průkazu k řízení motorových vozidel 
nelze považovat za zajišťovací opatření trestněprávní povahy, a v důsledku toho za opatření, které spadá 
do trestního práva, na které se vztahuje tato výhrada .
66 V tomto ohledu postačí kon statovat, že ustanovení, na kt erá o dkazuje Komise, se netýkají pouze 
trestního práva, nýbrž rovněž správního práva. Kromě toho možnost uvedená v bodech 60 a 61 tohoto 
rozsudku, která je členském u státu přiznána na základě čl. 11 o dst. 4 dr uhého pododstavec směrnice 
2006 /126, spočívající v odmítnutí uznání platnosti řidičského průkazu, který byl před tím z ískán 
v jiném č lenském s tátě, z důvodu deliktu dr žitele tohoto řidičského průkazu na jeho území, navíc není 
omezena na opatření přijatá na základě trestního práva prvního členského státu. Sankce za delikt 
spáchaný na území členského státu totiž může m ít různé formy podle povahy a závažnosti tohoto 
jednání i podle soudního uspořádání tohoto státu, který může – a le nemusí – r ozlišovat me zi správně 
a soudně postižitelným jednáním.
67 Jak uvedl generální advokát v bodě 104 s vého stanoviska, i když za delikt, kt erého se dopustila S. Aykul, 
mohla být uložena sankce podle trestního i podle správního práva, vyšetřující soudní orgán se rozhodl 
zastavit vyšetřování, které bylo původně proti dotyčné osobě zahájeno. Naproti tomu totožný delikt 
vedl správní orgán příslušný ve v ěcech řidičských oprávnění, tedy Landratsamt Ravensburg k tomu, že 
jí řidičské o právnění odňal.
68 Z toho vyplývá, že takové rozhodnutí, jako je rozhodnutí Landratsamt Ravensburg ze dne 17. září 2012 , 
kterým bylo S. Aykul odňato řidičské o právnění, je uvedeno me zi opatřeními, která členský stát může 
přijmout na základě čl. 11 o dst. 4 druhého pododstavce směrnice 2006 /126.
69 Kromě toho je třeba kon statovat, že pokud by byl členský stát nucen k tomu, aby bezpodmínečně uznal 
platnost řidičského průkazu v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, bylo by to 
v rozporu s unijním cílem v obecném z ájmu, kterým je zvýšení bezpečnosti silničního provozu a který 
je sledován právě směrnicí 2006 /126 ( v tomto smyslu viz rozsudek Glatzel, C-356/12, EU:C:2014 :350, 
bod 51 a citovaná judikatura).
70 Možnost poskytnutá členském u státu odejmout držiteli řidičského průkazu řidičské o právnění na svém 
území z důvodu deliktu, který na jeho území spáchal, zajisté představuje omezení zásady vzájemného 
uznávání řidičských průkazů. Toto omezení, které umožňuje snížit riziko v ýskytu dopravních nehod, 
však může posílit bezpečnost silničního provozu, což je v zájmu všech občanů.
71 S ohledem n a všechny výše uvedené úvahy je třeba odpovědět na první a druhou otázku, jakož i na 
čtvrtou otázku p od písm. a) tak, že čl. 2 odst. 1 a čl. 11 o dst. 4 druhý pododstavec směrnice 2006 /126 
musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát, na jehož území držitel řidičského 
průkazu vydaného jiným členským státem d očasně pobývá, odmítl uznat platnost tohoto řidičského 
průkazu z důvodu deliktu jeho dr žitele, ke kt erému došlo na tomto území po vydání uvedeného 
řidičského průkazu a které má podle vnitrostátního práva prvního členského státu takovou povahu, že 
může vést k nezpůsobilosti k řízení motorových vozidel.
Ke třetí otázce a čtvrté otázce písm. b)
72 Podstatou třetí otázky a čtvrté otázky p ísm. b) předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, 
je, zda č lenský stát, kt erý odmítne uznat platnost řidičského průkazu v takové situaci, jako je situace 
dotčená ve v ěci v původním řízení, je příslušný pro stanovení podmínek, kt erým se dr žitel tohoto 
řidičského průkazu musí podřídit, aby znovu získal řidičské o právnění na jeho území.
14 ECLI:EU:C:2015 :257ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
73 V tomto ohledu – i když Soudní dvůr opakovaně uvedl, jak vyplývá z bodu 46 tohoto rozsudku, že 
jedině členském u státu, který vydává řidičský p růkaz, přísluší aby ověřil, zda js ou splněny minimální 
podmínky v yžadované unijním p rávem, zejména podmínky týkající se způsobilosti k řízení (v tomto 
smyslu viz rozsudek Hofmann, C-419/10, EU:C:2012 :240, bod 45) – j e třeba připomenout, že ve v ěci 
v původním řízení nebyla způsobilost k řízení zpochybněna ve f ázi vydání řidičského průkazu, nýbrž 
v návaznosti na delikt, kt erého se držitel tohoto řidičského průkazu dopustil po jeho vydání a sankce 
za tento delikt m á účinky p ouze na území členského státu, ve kt erém b yl tento delikt spáchán.
74 Proto je třeba mít za to, že orgánům členského stát, na jehož území byl delikt spáchán, přísluší, aby 
určily, zda dr žitel řidičského průkazu vydaného jiným členským státem j e znovu způsobilý k řízení na 
jeho území.
75 Jak totiž v zásadě tvrdí p olská v láda, proto, že se odmítnutí členského státu uznat platnost řidičského 
průkazu vydaného jiným členským státem z akládá n a vnitrostátních no rmách, kt eré nemusí existovat 
v právní úpravě členského státu, který řidičský p růkaz vydal, lze jen obtížně předpokládat, že právní 
úprava členského státu, který řidičský p růkaz vydal, sama stanoví podmínky, které m usí dr žitel 
řidičského průkazu splnit, aby znovu nabyl řidičské o právnění na území jiného členského státu.
76 Je však třeba zdůraznit, že z judikatury Soudního dvora vyplývá, že se dr uhého pododstavce čl. 11 
odst. 4 dr uhý pododstavec směrnice 2006 /126 n emůže dovolávat členský s tát k tomu, aby odmítl 
uznat platnost řidičského průkazu vydaného jiným č lenským státem b ez časového omezení, bylo-li 
držiteli tohoto průkazu uloženo n a území prvního členského státu omezující opatření (v tomto smyslu 
viz rozsudek Hofmann, C-419/10, EU:C:2012 :240, bod 50 a citovaná judikatura).
77 Připustit, že členský s tát je oprávněn opírat se o vnitrostátní ustanovení, aby bez časového omezení 
bránil uznání řidičského průkazu vydaného jiným č lenským státem, by totiž samo bylo popřením 
zásady vzájemného uznávání řidičských průkazů, která představuje klíčový prvek systému zavedeného 
směrnicí 2006 /126 ( v tomto smyslu viz rozsudek Kapper, C-476/01, EU:C:2004 :261, bod 77; usnesení 
Kremer, C-340/05, EU:C:2006 :620, bod 30; rozsudky A kyüz, C -467/10, EU:C:2012 :112, bod 57, 
a Hofmann, C-419/10, EU:C:2012 :240, bod 78).
78 V konečném d ůsledku j e věcí předkládajícího soudu, který je jediný příslušný pro p osouzení 
skutkových okolností sporu v původním řízení a pro výklad v nitrostátních právních předpisů, aby 
zkoumal, zda S polková republika N ěmecko t ím, že v projednávané věci uplatnila vlastní no rmy, ve 
skutečnosti nebrání uznání řidičského průkazu S. Aykul bez časového omezení. Z tohoto hlediska 
musí rovněž ověřit, zda p odmínky stanovené německou právní úpravou k tomu, aby osoba v takové 
situaci, jako j e situace S. Aykul, mohla znovu získat řidičské o právnění na německém ú zemí, 
respektují zásadu proporcionality, a zejména zda n epřekračuje me ze toho, co je přiměřené a nezbytné 
k dosažení cíle sledovaného směrnicí 2006 /126, který spočívá ve z lepšení bezpečnosti silničního 
provozu.
79 Soudní dvůr, který je povolán k tomu, aby předkládajícímu soudu podal užitečnou odpověď, však má 
pravomoc poskytnout tomuto soudu na základě spisu vztahujícího se k věci v původním řízení, jakož 
i na základě písemných a ústních vyjádření, která m u byla předložena, vodítka, která tomuto soudu 
umožní rozhodnout (v tomto smyslu viz rozsudek W iering, C-347/12, EU:C:2014 :300, bod 63 
a citovaná judikatura).
80 V projednávané věci z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že S. Aykul, jíž bylo ra kouské ř idičské 
oprávnění odňato pro německé ú zemí, má možnost požádat o nové o právnění k řízení motorových 
vozidel v Německu s e svým ra kouským řidičským p růkazem. Landratsamt Ravensburg totiž v příloze 
k rozhodnutí ze dne 17. září 2012 i nformoval dotyčnou osobu o tom, že její způsobilost k řízení 
motorových vozidel m ůže být uznána na základě lékařsko-psychologického p osudku v ydaného
ECLI:EU:C:2015 :257 15ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
 střediskem p ro přezkum z působilosti k řízení motorových vozidel, které je v Německu o ficiálně 
uznáno, a uvedl, že vydání takového posudku je zpravidla podmíněno d ůkazem o roční abstinenci od 
užívání omamných látek.
81 Z písemné odpovědi n ěmecké v lády na otázku p oloženou Soudním d vorem m imoto vyplývá, že 
i v případě nepředložení takového lékařsko-psychologického posudku s e právo používat v Německu 
řidičský p růkaz bez da lší obnoví, když je po uplynutí stanovené lhůty zápis o nezpůsobilosti vymazán 
z registru způsobilosti k řízení motorových vozidel uvedeného v § 29 o dst. 1 StVG. V případě S. Aykul 
z informací poskytnutých německou vládou vyplývá, že podle tohoto ustanovení činí lhůta pro výmaz 
pět let, a to s ohledem n a povahu způsobeného deliktu. Po uplynutí této lhůty může dotyčná osoba 
v Německu o pět používat řidičský p růkaz, aniž by bylo nutné předkládat lékařsko-psychologický 
posudek.
82 S ohledem n a tyto údaje, jejichž ověření přísluší předkládajícímu soudu, je třeba kon statovat, že 
německá p rávní úprava patrně nezakládá č asově neomezené odmítnutí uznání řidičského průkazu 
S. Aykul.
83 Kromě toho skutečnost, že znovunabytí oprávnění S. Aykul k řízení motorových vozidel v Německu je 
podřízeno p ředložení lékařsko-psychologického p osudku, jehož vypracování předpokládá d ůkaz 
abstinence jakéhokoliv užívání omamných látek po dobu jednoho roku, nebo uplynutí lhůty pěti let, se 
jeví jako ú činný preventivní prostředek, kt erý je přiměřený cíli spočívajícímu ve z výšení bezpečnosti 
provozu na pozemních ko munikacích.
84 S ohledem n a výše uvedené je třeba na třetí otázku a na čtvrtou otázku p ísm. b) odpovědět tak, že 
členský s tát, kt erý odmítne uznat řidičský p růkaz v takové s ituaci, jako j e situace dotčená ve v ěci 
v původním ř ízení, má pravomoc stanovit podmínky, kterým s e dr žitel řidičského průkazu m usí 
podřídit k tomu, aby m ohl znovu získat řidičské o právnění na jeho území. Je věcí předkládajícího 
soudu, aby zkoumal, zda d otyčný členský s tát ve s kutečnosti nebrání uznání řidičského průkazu 
vydaného jiným členským státem b ez časového omezení. Z tohoto pohledu mu přísluší, aby ověřil, zda 
podmínky s tanovené právní úpravou prvního členského státu v souladu se zásadou proporcionality 
nepřekračuje me ze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení cíle sledovaného směrnicí 2006 /126, 
který spočívá ve z lepšení bezpečnosti silničního provozu.
K nákladům řízení
85 Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky p ůvodního řízení, povahu incidenčního řízení ve 
vztahu ke s poru probíhajícímu před předkládajícím s oudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení 
příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření 
uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
16 ECLI:EU:C:2015 :257ROZSUDEK ZEDNE23.4.2015 –VĚC C-260/13
AYKUL
Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:
1) Články 2 o dst. 1 a čl. 1 1 o dst. 4 druhý pododstavec směrnice E v r opského parlamentu a Rady 
2 0 0 6 / 1 2 6 / E S ze dne 2 0. prosince 2 0 0 6 o řidičskýc h p růkazec h m usí být vykládány v tom 
smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát, na jehož území držitel řidičského p růkazu 
vydaného jiným č lenským státem d očasně pobývá, odmítl uznat platnost tohoto řidičského 
průkazu z důvodu de liktu jeho d ržitele, ke kte rému d ošlo n a tomto ú zemí po vydání 
uvedeného řidičského průkazu a který m á podle vnitrostátního práva pr vního členského 
státu takovou povahu, že může vést k nezpůsobilosti k řízení motorovýc h v ozidel.
2) Členský stát, kte rý odmítne uznat platnost řidičského průkazu v takové situaci, jako je 
situace dotčená ve věci v původním ř ízení, má pravomoc stanovit podmínky, kte rým s e 
držitel řidičského průkazu m usí podřídit k tomu, aby m ohl znovu získat řidičské o právnění 
na jeho území. Je věcí předkládajícího soudu, aby zkoumal, zda dotyčný členský stát ve 
skutečnosti nebrání uznání řidičského p růkazu v ydaného jiným č lenským s tátem b ez 
časového omezení. Z tohoto h lediska m u p řísluší, aby ověřil, zda podmínky stanovené 
právní úpravou pr vního členského státu v souladu se zásadou propor cionality nepřekračují 
meze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení cíle sledovaného směrnicí 2 0 0 6 / 1 2 6 , 
který spočívá ve zlepšení bezpečnosti silničního provozu.
Podpisy.