ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Článek 6 odst. 2 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin musí být vykládán v tom smyslu, že plán nebo projekt, který s péčí o určitou lokalitu přímo nesouvisí nebo není pro péči o ni nezbytný a který byl v návaznosti na studii nesplňující požadavky čl. 6 odst. 3 této směrnice schválen před zařazením předmětné lokality do seznamu lokalit významných pro Společenství, musí být příslušnými orgány následně posouzen co do jeho důsledků pro tuto lokalitu, je-li toto posouzení jediným vhodným opatřením, aby realizace uvedeného plánu nebo projektu nezpůsobila poškozování nebo vyrušování, jež by mohlo být významné ve vztahu k cílům této směrnice. Splnění těchto podmínek přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
CS Úřední věstník Evropské unie C 68/3

Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) v. Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) a další (C-25/14), a Beaudout Père et Fils SARL v. Ministre du Travail, de l’Emploi et de la Formation professionnelle et du Dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération générale agro-alimentaire – CFDT a další (C-26/14)

(Spojené věci C-25/14 a C-26/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace - Povinnost transparentnosti - Použitelnost této povinnosti - Celostátní kolektivní smlouvy - Systém doplňkového sociálního zabezpečení k obecnému systému - Určení pojišťovacího subjektu, který je pověřen správou tohoto systému, sociálními partnery - Rozšíření tohoto systému na všechny zaměstnance a zaměstnavatele v dotčeném odvětví na základě ministerské vyhlášky - Časové omezení účinků rozhodnutí Soudního dvora o předběžné otázce“)

(2016/C 068/04)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Conseil d'État

Účastníci původního řízení

Navrhovatelé: Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) (C-25/14), Beaudout Père et Fils SARL (C-26/14)

Odpůrci: Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) a další (C-25/14), Ministre du Travail, de l’Emploi et de la Formation professionnelle et du Dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération générale agro-alimentaire – CFDT a další (C-26/14)

Výrok

Povinnost transparentnosti, která vyplývá z článku 56 SFEU, brání tomu, aby členský stát rozšířil na všechny zaměstnavatele a zaměstnance v určitém odvětví kolektivní dohodu uzavřenou organizacemi zastupujícími zaměstnavatele a zaměstnance v rámci určitého odvětví, svěřující správu systému povinného doplňkového sociálního zabezpečení zřízeného ve prospěch zaměstnanců jedinému hospodářskému subjektu vybranému sociálními partnery, aniž vnitrostátní právní úprava stanoví odpovídající zveřejnění umožňující příslušnému veřejnému orgánu, aby v plném rozsahu zohlednil předložené informace týkající se existence výhodnější nabídky.

Účinky tohoto rozsudku se netýkají kolektivních dohod o určení jediného subjektu pro správu systému doplňkového sociálního zabezpečení, které veřejný orgán učinil závaznými pro všechny zaměstnavatele a zaměstnance v dotčeném odvětví před datem vyhlášení tohoto rozsudku, aniž jsou dotčeny žaloby k soudu podané před tímto datem.

(1) Úř. věst. C 85, 22.3.2014.
1)

Portugalská republika tím, že v aglomeracích Alvalade, Odemira, Pereira do Campo, Vila Verde (PTAGL 420), Mação, Pontével, Castro Daire, Arraiolos, Ferreira do Alentejo, Vidigueira, Alcácer do Sal, Amareleja, Monchique, Montemor-o-Novo, Grândola, Estremoz, Maceira, Portel, Viana do Alentejo, Cinfães, Ponte de Reguengo, Canas de Senhorim, Repeses, Vila Viçosa, Santa Comba Dão, Tolosa, Loriga, Cercal, Vale de Santarém, Castro Verde, Almodôvar, Amares/Ferreiras, Mogadouro, Melides, Vila Verde (PTAGL 421), Serpa, Vendas Novas, Vila de Prado, Nelas, Vila Nova de São Bento, Santiago do Cacém, Alter do Chão, Tábua a Mangualde nezajistila odpovídající úroveň čištění vod vypouštěných z čistíren městských odpadních vod, jež by vyhovovala příslušným požadavkům stanoveným v příloze I B směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 4 uvedené směrnice.
CS Úřední věstník Evropské unie C 156/4

Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené království) – Portmeirion Group UK Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Věc C-232/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Dumping - Prováděcí nařízení (EU) č. 412/2013 - Platnost - Dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Číny - Dotčený výrobek - Výrobek považovaný za dumpingový - Povinnost uvést odůvodnění“)

(2016/C 156/04)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Portmeirion Group UK Ltd

Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Výrok

Přezkum předběžné otázky neodhalil nic, čím by mohla být dotčena platnost prováděcího nařízení Rady (EU) č. 412/2013 ze dne 13. května 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Čínské lidové republiky.

(1) Úř. věst. C 235, 21.7.2014.
1)

Obecná zásada zákazu diskriminace na základě věku konkretizovaná směrnicí Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládána v tom smyslu, že i ve sporu mezi jednotlivci brání takové právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž nemají zaměstnanci nárok na odstupné v případě propuštění, mají-li současně nárok na starobní důchod od svého zaměstnavatele v rámci důchodového systému, jehož účastníky se stali před dovršením 50 let věku, a to bez ohledu na to, zda se rozhodnou zůstat na trhu práce nebo odejít do důchodu.
C 211/7

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – ADM Hamburg AG v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt

(Věc C-294/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Celní unie a společný celní sazebník - Celní kodex Společenství - Celní preference - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 74 odst. 1 - Produkty pocházející ze zvýhodněné země - Doprava - Zásilky složené ze směsi surového oleje z palmových jader pocházejícího z různých zemí, jež mají nárok na stejné celní preference“)

(2016/C 211/07)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Finanzgericht Hamburg

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: ADM Hamburg AG

Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

Výrok

Článek 74 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (EU) č. 1063/2010 ze dne 18. listopadu 2010, musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, kdy byla předložena platná osvědčení o původu, je možné uznat preferenční původ ve smyslu systému všeobecných celních preferencí, zavedeného nařízením Rady (ES) č. 732/2008 ze dne 22. července 2008 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí pro období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2011 a o změně nařízení (ES) č. 552/97, č. 1933/2006 a nařízení Komise (ES) č. 1100/2006 a č. 964/2007, pro zásilky surového oleje z palmových jader, i když toto zboží bylo v lodní nádrži při své přepravě do Evropské unie smícháno, je-li možné vyloučit, že do této nádrže byly přidány jiné produkty, zejména produkty bez preferenčního zacházení.

(1) Úř. věst. C 315, 15. 9. 2014.
C 211/16

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španělsko) – Mimoun Khachab v. Subdelegación del Gobierno en Álava

(Věc C-558/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/86/ES - Článek 7 odst. 1 písm. c) - Sloučení rodiny - Podmínky pro výkon práva na sloučení rodiny - Stále, pravidelné a dostatečné příjmy - Vnitrostátní právní úprava umožňující prognózu pravděpodobnosti, že si osoba usilující o sloučení rodiny udrží své finanční příjmy - Slučitelnost“)

(2016/C 211/19)

Jednací jazyk: španělština

Předkládající soud

Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

Účastníci původního řízení

Žalobce: Mimoun Khachab

Žalovaný: Subdelegación del Gobierno en Álava

Výrok

Článek 7 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny musí být vykládán v tom smyslu, že příslušným orgánům členského státu umožňuje, aby zamítnutí žádosti o sloučení rodiny založily na prognóze pravděpodobnosti udržení – či neudržení – stálých, pravidelných a dostatečných finančních zdrojů, které musí osoba usilující o sloučení rodiny mít, aby mohla zajistit svou výživu a výživu svých rodinných příslušníků, aniž by využívala systém sociální pomoci tohoto členského státu, a to po dobu jednoho roku od data podání této žádosti, přičemž toto posouzení se zakládá na vývoji finančních příjmů osoby usilující o sloučení rodiny v průběhu šesti měsíců předcházejících tomuto datu.

(1) Úř. věst. C 46, 9.2.2015.
CS Úřední věstník Evropské unie C 260/5

Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) - Spojené království) – Bookit, Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-607/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození od daně - Článek 135 odst. 1 písm. d) - Činnosti týkající se plateb a převodů - Pojem - Nákup vstupenek do kina po telefonu nebo přes internet - Platba debetní nebo kreditní kartou - Služby zvané ‚zpracování platby kartou‘“)

(2016/C 260/06)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Bookit, Ltd

Žalovaná: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Výrok

Článek 135 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že se osvobození od daně z přidané hodnoty, které je v něm stanoveno pro činnosti týkající se plateb a převodů, nevztahuje na takovou službu zvanou „zpracování platby debetní nebo kreditní kartou“, jako je ta, která je předmětem věci v původním řízení a již poskytuje osoba povinná k dani, kterou je poskytovatel této služby, v případě, kdy určitá osoba zakoupí prostřednictvím tohoto poskytovatele vstupenku do kina, kterou uvedený poskytovatel prodává jménem a na účet jiného subjektu a za kterou tato osoba zaplatí debetní nebo kreditní kartou.

(1) Úř. věst. C 81, 9.3.2015.
CS Úřední věstník Evropské unie C 243/12

Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice Queen's Bench (England & Wales) Division (Administrative Court) – Spojené království) – The Queen, na žádost: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Limited v. Secretary of State for Health

(Věc C-547/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2014/40/EU - Články 7 a 18 a čl. 24 odst. 2 a 3 - Článek 8 odst. 3, čl. 9 odst. 3, čl. 10 odst. 1 písm. a), c) a g) a články 13 a 14 - Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků - Platnost - Právní základ - Článek 114 SFEU - Zásada proporcionality - Zásada subsidiarity - Základní práva Unie - Svoboda projevu - Listina základních práv Evropské unie - Článek 11“)

(2016/C 243/11)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: The Queen, na žádost: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK LimitedThe

Žalovaná: Secretary of State for Health

za přítomnosti: Imperial Tobacco Ltd, JT International SA, Gallaher Ltd, Tann UK Ltd, Tannpapier GmbH, V. Mane Fils, Deutsche Benkert GmbH & Co. KG, Benkert UK Ltd, Joh. Wilh. von Eicken GmbH

Výrok

1) Článek 24 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou zachovat či zavést další požadavky, pokud jde o takové aspekty balení tabákových výrobků, které nejsou touto směrnicí harmonizovány.

2) Článek 13 odst. 1 směrnice 2014/40 musí být vykládán v tom smyslu, že zakazuje umisťování některých, byť věcně správných informací, na které se toto ustanovení vztahuje, na označení jednotkových balení a vnějším balení, jakož i na samotné tabákové výrobky.

3) Přezkum předběžných otázek položených High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) [Vrchní soud (Anglie a Wales), část Queen’s Bench (správní senát)] neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost článků 7 a 18 a čl. 24 odst. 2 a 3 směrnice 2014/40, jakož i platnost ustanovení uvedených v kapitole II hlavě II této směrnice.

(1) Úř. věst. C 56, 16. 2. 2015.
CS Úřední věstník Evropské unie C 243/9

Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (správní senát) - Spojené království – Pillbox 38 (UK) Ltd v. Secretary of State for Health

(Věc C-477/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2014/40/EU - Článek 20 - Elektronické cigarety a náhradní náplně - Platnost - Zásada rovného zacházení - Zásady proporcionality a právní jistoty - Zásada subsidiarity - Listina základních práv Evropské unie - Články 16 a 17“)

(2016/C 243/07)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Pillbox 38 (UK) Ltd

Žalovaný: Secretary of State for Health

Výrok

Přezkum položené otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES.

(1) Úř. věst. C 7, 12.1.2015.
CS Úřední věstník Evropské unie C 335/3

Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu – Rumunsko) – Silvia Georgiana Câmpean v. Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, devenue Serviciul Fiscal Municipal Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

(Věc C-200/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Zásada loajální spolupráce - Zásady rovnocennosti a efektivity - Vnitrostátní právní úprava, jež stanoví podmínky pro vrácení neoprávněně vybraných daní i s úroky - Výkon soudních rozhodnutí týkajících se těchto práv na vrácení, která vycházejí z unijního právního řádu - Vrácení rozložené na dobu pěti let - Úprava vrácení peněžních prostředků vybraných na základě daně - Nemožnost výkonu rozhodnutí“)

(2016/C 335/03)

Jednací jazyk: rumunština

Předkládající soud

Tribunalul Sibiu

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: Silvia Georgiana Câmpean

Žalované: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, devenue Serviciul Fiscal Municipal Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

Výrok

Zásada loajální spolupráce musí být vykládána v tom smyslu, že brání členskému státu přijmout ustanovení, podle nichž vrácení daně, o které Soudní dvůr rozsudkem prohlásil, že je v rozporu s unijním právem nebo jejíž neslučitelnost s unijním právem vyplývá z takového rozsudku, podřizuje podmínkám, které se vztahují specificky na uvedené daně a které jsou méně příznivé než podmínky, které by byly na takové vrácení použity za jejich neexistence, přičemž k ověření dodržování této zásady je v projednávané věci příslušný předkládající soud.

Zásada rovnocennosti musí být vykládána v tom smyslu, že brání členskému státu stanovit méně příznivá procesní pravidla pro žádosti o vrácení daně založené na porušení unijního práva než procesní pravidla, která se použijí na obdobné procesní prostředky založené na porušení vnitrostátního práva. Je věcí předkládajícího soudu, aby provedl ověření nezbytná k zajištění dodržování této zásady, pokud jde o právní úpravu použitelnou ve sporu, který mu byl předložen.

Zásada efektivity musí být vykládána v tom smyslu, že brání takovému systému vrácení daní vybraných v rozporu s unijním právem spolu s úroky, jejichž výše byla stanovena vykonatelnými soudními rozhodnutími, jako je systém dotčený ve věci v původním řízení, který stanoví, že se vrácení takových daní rozloží na dobu pěti let, a který podmiňuje výkon takových rozhodnutí disponibilitou peněžních prostředků vybraných na základě jiné daně, aniž by jednotlivec měl možnost donutit veřejné orgány ke splnění jejich povinností, pokud je veřejné orgány neplní dobrovolně. Je věcí předkládajícího soudu, aby ověřil, zda taková právní úprava, jako je právní úprava, která by se použila ve věci v původním řízení při neexistenci takového systému vrácení, splňuje požadavky zásady efektivity.

(1) Úř. věst. C 235, 21. 7. 2014.
CS Úřední věstník Evropské unie C 419/3

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. září 2016 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Spojené království] – Secretary of State for the Home Department v. CS

(Věc C-304/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Článek 20 SFEU - Státní příslušník třetího státu, který vyživuje dítě nízkého věku, jež je občanem Unie - Právo pobytu v členském státě, jehož je dítě státním příslušníkem - Trestní odsouzení rodiče dítěte - Rozhodnutí o vyhoštění rodiče, v jehož důsledku je nepřímo vyhoštěno dotyčné dítě“)

(2016/C 419/03)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Účastníci původního řízení

Odvolatel: Secretary of State for the Home Department

Žalobkyně: CS

Výrok

Článek 20 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle které musí být státní příslušník třetího státu, který byl odsouzen za trestný čin, vyhoštěn z území tohoto členského státu do tohoto třetího státu, přestože tento státní příslušník třetího státu pečuje o dítě nízkého věku, které je státním příslušníkem tohoto členského státu a v tomto členském státě pobývá od narození, aniž využilo práva volného pohybu, jestliže by toto dítě muselo v důsledku správního vyhoštění dotyčné osoby opustit území Unie, čímž by bylo zbaveno možnosti skutečně využívat podstatné části práv plynoucích ze statusu občana Unie. Za výjimečných okolností může ovšem členský stát přijmout vyhošťovací opatření za podmínky, že toto opatření se zakládá na osobním chování tohoto státního příslušníka třetího státu, které musí představovat skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení některého ze základních zájmů společnosti tohoto členského státu, a že při jeho přijímání byly zohledněny jednotlivé dotčené zájmy, což musí ověřit vnitrostátní soud.

(1) Úř. věst. C 315, 15.9.2014.
CS Úřední věstník Evropské unie C 419/9

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království) – European Federation for Cosmetic Ingredients v. Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

(Věc C-592/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Kosmetické přípravky - Nařízení (ES) č. 1223/2009 - Článek 18 odst. 1 písm. b) - Kosmetické přípravky obsahující přísady nebo kombinace přísad, které byly ‚za účelem splnění požadavků tohoto nařízení‘ podrobeny zkouškám na zvířatech - Zákaz uvádění na trh v Evropské unii - Rozsah“)

(2016/C 419/10)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Účastníci původního řízení

Žalobce: European Federation for Cosmetic Ingredients

Žalovaní: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

za přítomnosti: Cruelty Free International, dříve British Union for the Abolition of Vivisection, European Coalition to End Animal Experiments

Výrok

Článek 18 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích musí být vykládán v tom smyslu, že může zakazovat uvedení kosmetických přípravků na trh Evropské unie, jestliže některé z jejich přísad byly podrobeny zkouškám na zvířatech mimo území Unie, za účelem prodeje kosmetických přípravků ve třetích zemích, pokud údaje, které z nich vyplývají, byly použity k prokázání bezpečnosti těchto přípravků za účelem jejich uvedení na unijní trh.

(1) Úř. věst. C 81, 9.3.2015.
CS Úřední věstník Evropské unie C 402/4

Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret – Dánsko) – Finn Frogne A/S v. Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation

(Věc C-549/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 2 - Zásada rovného zacházení - Povinnost transparentnosti - Veřejná zakázka týkající se dodání komplexního komunikačního systému - Obtíže s plněním - Rozdílné názory smluvních stran na odpovědnost - Narovnání - Omezení rozsahu smlouvy - Přeměna pronájmu vybavení na prodej - Podstatná změna veřejné zakázky - Odůvodnění na základě objektivní příležitosti nalézt smírné řešení“)

(2016/C 402/04)

Jednací jazyk: dánština

Předkládající soud

Højesteret

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: Finn Frogne A/S

Odpůrce: Rigspolitiet ved Center for Beredskabskommunikation

Výrok

Článek 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, musí být vykládán v tom smyslu, že po zadání veřejné zakázky nemůže být tato zakázka podstatně změněna bez zahájení nového zadávacího řízení, a to ani tehdy, když je objektivně tato změna způsobem narovnání, v rámci něhož je sjednáno, že strany se vzájemně vzdají svých nároků s cílem ukončit spor, jehož výsledek je nejistý a jenž vznikl z důvodu obtíží s plněním této zakázky. Jinak by tomu bylo, pokud by v dokumentaci k zadávacímu řízení na uvedenou veřejnou zakázku byla upravena možnost změnit některé, i podstatné, podmínky této zakázky po jejím zadání a stanoveny podmínky uplatnění této možnosti.

(1) Úř. věst. C 127, 20.4.2015.