Věc C‑306/13

LVP NV

v.

Belgische Staat

(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rechtbank van eerste aanleg te Brussel)

„Řízení o předběžné otázce — Společná organizace trhů — Banány — Dovozní režim — Použitelné celní sazby“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. prosince 2014

Mezinárodní dohody – Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace – GATT z roku 1994 – Přímý účinek – Neexistence – Nemožnost dovolávat se dohod WTO ke zpochybnění legality unijního aktu – Výjimky – Unijní akt, který směřuje k zajištění jejich provedení nebo který na ně výslovně a přesně odkazuje

(Všeobecná dohoda o clech a obchodu z roku 1994; nařízení Rady č. 1964/2005, čl. 1 odst. 1; rozhodnutí Rady 94/800)

Ustanovení Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994, která je uvedena v příloze 1 A Dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO), nejsou takové povahy, aby jednotlivcům zakládala práva, kterých by se mohli přímo dovolávat před vnitrostátním soudem s cílem zamezit použití celní sazby ve výši 176 eur za tunu, která je stanovena v čl. 1 odst. 1 nařízení č. 1964/2005 o celních sazbách pro banány.

Dohody WTO totiž s ohledem na svou povahu a strukturu nepatří v zásadě k normám, z jejichž hlediska Soudní dvůr přezkoumává legalitu aktů unijních orgánů. Pouze za situace, kdy Unie zamýšlela splnit zvláštní závazek, který na sebe vzala v rámci WTO, nebo v případě, že unijní akt výslovně odkazuje na konkrétní ustanovení dohod WTO, přísluší Soudnímu dvoru přezkoumat legalitu dotčeného unijního aktu z hlediska pravidel WTO.

Společná organizace trhu s banány však nesměřuje k zajištění provedení zvláštního závazku přijatého v rámci GATT z roku 1994 do unijního právního řádu, ani neodkazuje výslovně na její konkrétní ustanovení. Stejně tak nařízení č. 1964/2005 nelze považovat za opatření, které má zajistit provedení zvláštního závazku přijatého v rámci WTO do unijního právního řádu. Konečně pouhá zmínka o kontextu jednání zahájených Unií podle článku XXVIII GATT z roku 1994 v bodech 2 až 5 odůvodnění nařízení č. 1964/2005 neumožňuje mít za to, že toto nařízení splňuje podmínku, podle které dotčený unijní akt musí výslovně odkazovat na konkrétní ustanovení dohod WTO.

(viz body 44, 47, 49, 58–60 a výrok)

Věc C‑306/13

LVP NV

v.

Belgische Staat

(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rechtbank van eerste aanleg te Brussel)

„Řízení o předběžné otázce — Společná organizace trhů — Banány — Dovozní režim — Použitelné celní sazby“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. prosince 2014

Mezinárodní dohody — Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace — GATT z roku 1994 — Přímý účinek — Neexistence — Nemožnost dovolávat se dohod WTO ke zpochybnění legality unijního aktu — Výjimky — Unijní akt, který směřuje k zajištění jejich provedení nebo který na ně výslovně a přesně odkazuje

(Všeobecná dohoda o clech a obchodu z roku 1994; nařízení Rady č. 1964/2005, čl. 1 odst. 1; rozhodnutí Rady 94/800)

Ustanovení Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994, která je uvedena v příloze 1 A Dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO), nejsou takové povahy, aby jednotlivcům zakládala práva, kterých by se mohli přímo dovolávat před vnitrostátním soudem s cílem zamezit použití celní sazby ve výši 176 eur za tunu, která je stanovena v čl. 1 odst. 1 nařízení č. 1964/2005 o celních sazbách pro banány.

Dohody WTO totiž s ohledem na svou povahu a strukturu nepatří v zásadě k normám, z jejichž hlediska Soudní dvůr přezkoumává legalitu aktů unijních orgánů. Pouze za situace, kdy Unie zamýšlela splnit zvláštní závazek, který na sebe vzala v rámci WTO, nebo v případě, že unijní akt výslovně odkazuje na konkrétní ustanovení dohod WTO, přísluší Soudnímu dvoru přezkoumat legalitu dotčeného unijního aktu z hlediska pravidel WTO.

Společná organizace trhu s banány však nesměřuje k zajištění provedení zvláštního závazku přijatého v rámci GATT z roku 1994 do unijního právního řádu, ani neodkazuje výslovně na její konkrétní ustanovení. Stejně tak nařízení č. 1964/2005 nelze považovat za opatření, které má zajistit provedení zvláštního závazku přijatého v rámci WTO do unijního právního řádu. Konečně pouhá zmínka o kontextu jednání zahájených Unií podle článku XXVIII GATT z roku 1994 v bodech 2 až 5 odůvodnění nařízení č. 1964/2005 neumožňuje mít za to, že toto nařízení splňuje podmínku, podle které dotčený unijní akt musí výslovně odkazovat na konkrétní ustanovení dohod WTO.

(viz body 44, 47, 49, 58–60 a výrok)