Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsger icht Düsseldorf (Německ o) dne 10. února 
2017 – Jonathan Heintges v. Ger manwings GmbH
(Věc C-74/17)
(2017/C 151/22)
Jednací jazyk: němčina
Předkládající soud
Amtsgericht Düsseldor f
Účastní ci pův odního řízení
Žalobce: Jonathan Heintg es
Žalo vaná: Germanw ings GmbH
Předběžné otázky
I.Musí být čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládán v tom smyslu, že v něm uvedené „práv o požado vat další 
náhrady“ zahr nuje jen takové nároky , jejich ž důvody se nachází mimo toto nařízení?
II.a. V případě zápor né odpo vědi na otázku I.: Musí být článek 8 nařízení (ES) č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že 
z tohot o ustano vení v případě, že letec ká společnost neposkytne plnění uvedená v odstav cích 1 a 2 tohot o článku, 
vyplývá pro cestujícího samostatný nárok na náhradu z důvodu neposkytnutí uvedených plnění, a pokud ano, 
zahr nuje tent o nárok i úhradu nákladů cestujícího, který si sám zajistil dopravu do svého cílového místa určení?
aa. V případě kladné odpo vědi na otázku a): Podléhá nárok na náhradu týkají cí se náhradní dopravy , kterou si zajistil 
sám cestující, započtení, které je stano veno v čl. 12 odst. 1 druhé větě nařízení (ES) č. 261/2004?
b. V případě kladné odpo vědi na otázku I. a v případě, že vnitrostátní práv o obsahuje ustano vení, podle kterého má 
cestující z důvodu nesplnění povinnosti vyplýva jící z článku 8 nařízení vůči letecké společnosti nárok na náhradu 
nákladů, které mu vznikly , prot ože si sám zajistil náhradní dopravu, podléhá tento nárok na náhradu existující podle 
vnitrostátního práva započtení, které je stano veno v čl. 12 odst. 1 druhé větě nařízení?
c. V případě odpo vědi ve prospěch započte ní, bez ohledu na to, zda podle otázky II. písm. a) nebo II. písm. b), musí být 
článek 12 vykládán v tom smyslu, že k započtení doch ází auto maticky , aniž by se na ně musela strana povinná 
poskytnout náhradu odvolat?
(1) Nařízení Evropské ho parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stano ví společná pravidla náhrad 
a pomoci cestujícím v letecké doprav ě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se 
zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1).
Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2017 Fies ta Hotels & Resor ts, S.L., proti rozsudku 
Tribunálu (šest ého senátu) vydanému dne 30. listopadu 2016 ve věci T-217/15, Fies ta Hotels & 
Resor ts v. EUIPO – Residencial Palladium (Palladium Palace Ibiza Resor t & Spa)
(Věc C-75/17 P)
(2017/C 151/23)
Jednací jazyk: španělština
Účastní ci řízení
Účastnice řízení podávající kasační opravný prost ředek: Fiesta Hotels & Resor ts, S.L. (zástupci: J.-B. Devaureix a J. C. Erdozain 
López, advok áti)15.5.2017 CS Úřední věstník Evropsk é unie C 151/17
Další účastník řízení: Úřad Evropsk é unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a Residencia Pallad ium S.L.
Návrho vá žádání účastn ice řízení podá vající kasační opravný pros tředek
Účastnice řízení podáva jící kasační opra vný prostředek (navrho vatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:
—zrušil v celém rozsahu rozhodnutí Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 ve věci T-217/15;
—vyho věl v celém rozsahu návr hovým žádáním vzneseným v prvním stupni a
—uložil žalo vanému a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.
Dův ody kasačního opra vného prostředku a hlavní argumenty
1.První dův od kasačního opravnéh o pros tředku vychází z toho, že napadený rozsudek je stižen nesprávným právním 
posouzením spočíva jícím v závěru, že pro účely čl. 8 odst. 4 nařízení Rady č. 207/2009 (1) ze dne 26. února 2009 
o ochranné známce Evropské unie (dále jen „nařízení“) lze požada vek, aby význam „ne[by l] pouze místní“, splnit bez 
ohledu na zeměpisné území, na kterém maji tel uplatňo vané ochr anné známky vyvíjí činnost. Tento výklad překr ucuje 
doslo vný význam výrazu „místní“ a zkresluje účel, ze kterého vychází čl. 8 odst. 4 nařízení.
Napadené rozhodnutí je stiženo uvedeným nesprá vným právním posouzením prot o, že při posuzo vání otázky , zda 
údajné nezapsané obchodní jméno má či nemá pouze místní význam, byly zohledněny dokumenty vyvolá vající účinky 
mimo území Španělska.
Na druhou stranu ze skutečnosti, že služb y poskyto vané podnikem, pro jehož označo vání se využívá ochr anná známka, 
respektive obchodní jméno, jsou poskyto vány mezinárodní veřejnosti, nelze dovozo vat, že užívání označení je širší než 
místní.
Závěr, ke kterému v rozsudku dospěl Tribunál v souvislosti s požadavk em, aby význam „ne[by l] pouze místní“, je tedy 
v rozpor u s účelem čl. 8 odst. 4 nařízení. Tribunál v této souvislosti v rozsudku připouští, že tent o požada vek, je-li 
uplatněn na obchodní jméno namítané vůči přihlášce ochr anné známky Evropské unie, nezá visí na místním významu 
podniku, který jej používá, nýbrž na „geografi ckém rozmístění jeho zákazníků nebo na dobrém jménu, které získalo 
u veřejnosti v celostátním či dokonce v mezinárodním měřítku“. Tímto argument em Tribunál v rozsudku překročil 
restr iktivní účel čl. 8 odst. 4 nařízení, neboť umožňuje snadné prokázání, že byl prolomen výlučně místní význam tím, 
že nezapsané označení se jednoduše užívá na inter netu, nebo – za okolností projednávané věci – tím, že hosté ubytovaní 
v dotčeném podniku pocházejí z mnoha zemí.
2.Druhý dův od kasačního opra vného pros tředku vychází z toho, že rozsudek je stižen nesprávným právním 
posouzením spočívajícím v závěr u, že pro účely čl. 8 odst. 4 nařízení ve spojení s čl. 9 odst. 1 písm. d) zákona č. 17/ 
2001 ze dne 7. prosince 2001, o ochranných známkác h (Ley 17/2001, de 7 de diciembre, de Marcas), platným ve 
Španělsku, nelze vyžado vat proslulost uplatňo vaného nezapsaného označení, když většina judikatur y vydané v této 
otázce ve Španělsku vychází z přesně opačné premisy , tedy že se vyžaduje nejen užívání uplatňo vaného označení, nýbrž 
že toto užívání je proslulé na podstatné části území Španělska.
3.Třetí dův od kasa čního opravnéh o prostředku vychází z toho, že napadený rozsudek je stižen nesprá vným právním 
posouzením spočívají cím v závěru, že nebylo porušeno ustano vení čl. 8 odst. 4 písm. b) nařízení o ochranné známce 
EU, vycházeje z rozsudku LAGUIOLE (bod 37), jelik ož citovaný rozsudek se na projedná vanou věc neuplatní, neboť 
v projedná vané věci je vykládáno španělské práv o, a nikoli práv o francouzské , jak tomu bylo ve věci LAGUIOLE, 
a navr hovatelka poukázala na rozsudky Tribunal Supremo (Nejvyšší soud, Španělsk o), z nichž jasně plyne, že nezapsané 
obchodní jméno nesmí bránit užívání pozdější ochranné známky , a žalo vaný nepoukázal na španělský zákon o nekalé 
soutěži (Ley de Compet encia desleal), který tuto možnost údajně poskytuje, což navrho vatelka podloženě vyvrátila.
4.Konečně čtvr tý dův od kasačního opravného pros tředku vychází z toho, že napadený rozsudek je stižen nesprávným 
právním posouzením spočívají cím ve výkladu pojmu „marcas inter medias“ (přechodo vé ochranné známky), raženého 
v souladu se španělským zákonem o ochrannýc h známkác h, a konkrétně že je napadený rozsudek stižen nesprávným 
právním posouzením v souvislosti s článke m 65 nařízení.
Navrho vatelka shledává, že napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením, neboť citovaný článek 65 
nařízení nebrání stricto sensu posuzo vání vyvstalé právní otázky z hlediska právní argumentace uváděné účastníky řízení. 
Ačk oli v rozsudku je uvedeno jinak , navr hovatelka neusiluje o pozměnění skutk ového základu, který vzal odvolací senát 
při rozhodo vání v úvahu, nýbrž o uvedení právního základu, ze kterého by bylo patr né nesprávné právní posouzení, 
kterého se se EUIPO dopustil v rozhodnutí napadeném žalobou.C 151/18 CS Úřední věstník Evropsk é unie 15.5.2017
Navrho vatelka apeluje na zásadu iura novit curia, podle které musí soud při rozhodo vání uplatnit právní normy, které 
považuje za relevantní, jakož i změnit právní základ, ze kterého vycházejí návr hová žádání účastníků řízení, pokud je 
ovšem rozhodnutí v souladu se skutk ovými a právními otázkami účastníků řízení a nedojde k pozměnění vznesených 
žalobníc h důvodů ani k obrácení daného problému v jiný. V tomt o smyslu měl Tribunál posoudit argumentaci 
navrho vatelky , neboť tím, že tak neučinil, porušil její práv o se v řízení účinně bránit a zbavil ji jejích zapsaných práv . 
(1) Úř. věst. 2009, L 78, s. 1
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Cur te de Casație și Justiție (Rumunsk o) dne 
13. února 2017 – SC Petrotel-Luk oil SA, Mar ia Magdalena Georgescu v. Minister ul Economiei, 
Minist erul Energiei a Minister ul Finanțelor Publice
(Věc C-76/17)
(2017/C 151/24)
Jednací jazyk: rumunština
Předkládající soud
Înalta Curte de Casație și Justiție
Účastní ci pův odního řízení
Navrhovatelky: SC Petrotel-L ukoil SA a Mar ia Magdalena George scu
Odpůrci: Minist erul Economiei, Ministeru l Energiei a Ministeru l Finanțelor Publice
Předběžné otázky
1)Brání ustano vení článku 30 SFEU výkladu ve smyslu, že pokud poplatník ve skut ečnosti zaplatil poplatek 
s rovnocenným účinkem, může požádat o vrácení částe k zaplacených v této souvislosti, i když mechanismu s placení 
poplatku byl vnitrostátními právními předpisy koncipo ván takovým způsobem, že se poplat ek přenáší na evropsk ého 
spotřebite le?
2)Je vrácení částe k vybraných v souvislosti s poplatkem s rovnocenným účinkem, pokud tyto částky byly ve skutečnosti 
zaplaceny poplatníkem (avšak nebyly přeneseny na spotřebitele), slučite lné s unijním právem?
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsk o) dne 23. února 2017 – 
Rafael Ramón Escobedo Cor tés v. Banco de Sbadell S.A .
(Věc C-94/17)
(2017/C 151/25)
Jednací jazyk: španělština
Předkládající soud
Tribunal Supremo
Účastní ci pův odního řízení
Navrhovatel: Rafael Ramón Escobedo Cortés
Žalo vaná: Banco de Sbadell S.A.
Předběžné otázky
1)Brání článek 3, ve spojení s [bodem 1 písm. e) přílohy], a čl. 4 odst. 1 směr nice 93/13 (1) takovému judikat ornímu 
výkladu, podle kterého ujednání obsažené ve smlouvě o úvěr u, jež sazbu úroku z prodlení stano ví ve výši roční sazb y 
běžného úroku, stano vené ve smlouvě, s přirážk ou vyšší než 2 [procentní body], představuje nepřiměřeně vysok ou 
náhradu, k níž je zavázán spotřebite l, který se opozdí s plněním povinnosti splácet, takže je takové ujednání 
zneužíva jící?15.5.2017 CS Úřední věstník Evropsk é unie C 151/19