Legalita napadeného aktu musí být posuzována v závislosti na skutkových a právních okolnostech, které existovaly ke dni, kdy byl akt přijat. Na akt se tedy v zásadě použijí ustanovení platná ke dni, kdy byl přijat, nestanoví-li zvláštní ustanovení jinak.

Kromě toho platí, že pozměňující právní předpisy se použijí, není-li stanoveno jinak, na budoucí účinky situací, které nastaly za působnosti dřívějšího právního předpisu. Jinak je tomu pouze u situací, které vznikly a byly definitivně dovršeny za působnosti předchozího pravidla a zakládají nabytá práva.

V tomto ohledu platí, že zásada zákazu zpětné účinnosti a zásada právní jistoty nemohou být chápány natolik široce, že by obecně bránily použití nového pravidla na budoucí účinky situací, které nastaly za působnosti dřívějšího pravidla. Orgán s pravomocí vydávat nařizovací akty naopak může kdykoli provést změny, které považuje za změny v zájmu služby, a to i v případě, kdy jsou přijatá ustanovení pro úředníky či zaměstnance méně výhodná, avšak za podmínky, že budou zachována řádně nabytá práva úředníků či zaměstnanců a že s osobami, kterých se nová právní úprava konkrétně dotýká, bude zacházeno stejně.

Přijme-li tedy Komise více než rok poté, co vstoupil v platnost služební řád, ve znění nařízení č. 1023/2013 (nový služební řád), rozhodnutí o nepovýšení v rámci povyšování za rok 2013, je povinna k přijetí tohoto rozhodnutí použít per analogiam ustanovení nového služebního řádu platného v daný okamžik, tj. čl. 45 odst. 1, přílohu I oddíl A bod 1 a čl. 30 odst. 1 a 2 přílohy XIII nového služebního řádu, podle nichž je služební postup úředníků funkční skupiny AD omezen na platovou třídu AD 12, pokud nebyli rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování zařazeni na některý z druhů pracovních míst, kde je možný postup i do vyšších platových tříd.

Co se týče povyšování a obdobně též přeřazování, jež nebylo uzavřeno k 31. prosinci 2013, neobsahuje nový služební řád žádné ustanovení, které by stanovilo odchylku od okamžité použitelnosti čl. 45 odst. 1 služebního řádu ve spojení s jeho přílohou I oddílem A bodem 1. Nový služební řád se v tomto ohledu liší od služebního řádu z roku 2004. Článek 6 druhý pododstavec přílohy XIII služebního řádu z roku 2004, který je nadále v platnosti, totiž stanoví, že pro rozhodnutí o povýšení účinná před vstupem uvedeného služebního řádu v platnost, tj. před 1. květnem 2004, platí ustanovení služebního řádu platná ke dni, kdy povýšení nabývá účinku.

V této souvislosti platí, že nepřeřazení dočasného zaměstnance zařazeného do platové třídy AD 12, na kterého se vztahuje čl. 2 písm. d) pracovního řádu ostatních zaměstnanců a s nímž byla uzavřena smlouva na dobu neurčitou, na základě pravidel nového služebního řádu, jež upravují povyšování a omezení služebního postupu administrátorů, porušuje zásadu zákazu zpětné účinnosti a zásadu právní jistoty pouze v případě, že orgán při použití těchto ustanovení zpochybnil práva nabytá dotyčnou osobou před 1. lednem 2014.

V případě rozhodnutí týkajících se povýšení přitom platí, že jelikož úředníci byli až do vstupu nového služebního řádu v platnost pouze způsobilí k povýšení a že toto povýšení bylo podmíněno vydáním rozhodnutí náležejícího do pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování, které tento orgán ještě nepřijal, tj. v daném případě k 1. lednu 2014, nemohou se takoví úředníci dovolávat nabytého práva na zachování své způsobilosti k danému povýšení po tomto datu. Tato zásada se uplatní rovněž per analogiam na rozhodnutí týkající se přeřazení dočasného zaměstnance, na něhož se vztahuje čl. 2 písm. d) pracovního řádu ostatních zaměstnanců a s nímž byla uzavřena smlouva na dobu neurčitou.

Podobně jako povýšení úředníka je totiž jeho přeřazení podmíněno vydáním rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv, přijatého na základě srovnání zásluh dočasných zaměstnanců zaměstnaných na dobu neurčitou, kteří splňují podmínky pro případné přeřazení.

(viz body 39 až 42 a 44 až 48)

Odkazy:

Soudní dvůr: rozsudky ze dne 7. února 1979, Francie v. Komise, 15/76 a 16/76, EU:C:1979:29, bod 7, a ze dne 22. prosince 2008, Centeno Mediavilla a další v. Komise, C‑443/07 P, EU:C:2008:767, body 61 až 63

Soud prvního stupně: rozsudek ze dne 15. července 2004, Valenzuela Marzo v. Komise, T‑384/02, EU:T:2004:239, bod 98

Tribunál Evropské unie: rozsudky ze dne 10. listopadu 2010, OHIM v. Simões Dos Santos, T‑260/09 P, EU:T:2010:461, bod 48 a citovaná judikatura, a ze dne 13. října 2015, Komise v. Verile a Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, bod 152

Soud pro veřejnou službu: rozsudky ze dne 31. ledna 2008, Di Bucci v. Komise, F‑98/05, EU:F:2008:11, bod 43 a citovaná judikatura, ze dne 10. září 2009, Behmer v. Parlament, F‑47/07, EU:F:2009:103, bod 52 a citovaná judikatura, a ze dne 16. července 2015, EJ a další v. Komise, F‑112/14, EU:F:2015:90, bod 59