ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 159/33

Žaloba podaná dne 28. února 2014 – JingAo Solar a další v. Rada

(Věc T-157/14)

2014/C 159/45

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Čína) Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd (Shanghai, Čína); Yangzhou JA Solar Technology Co. Ltd (Yangzhou, Čína); Hefei JA Solar Technology Co. Ltd (Hefei, Čína); Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd (Shanghai); a JA Solar GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Willems, S. De Knop a J. Charles, advokáti)

Žalovaná: Rada Evropské unie

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

— prohlásil žalobu za přípustnou,

— zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1238/2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 325, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň,

— uložil žalované náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

1. První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že orgány stanovením antidumpingových opatření na krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a hlavní komponenty odesílané z Čínské lidové republiky, ačkoliv v oznámení o zahájení řízení se uváděly pouze krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a hlavní komponenty pocházející z Čínské lidové republiky, porušily čl. 5 odst. 10 a odst. 11 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (1).

2. Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že orgány stanovením antidumpingových opatření na krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a hlavní komponenty, které nebyly předmětem antidumpingového šetření, porušily články 1 a 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

3. Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že orgány uplatněním metody, která se vztahuje na netržní hospodářství, pro výpočet dumpingového rozpětí výrobků pocházejících ze zemí s tržním hospodářstvím porušily článek 2 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

4. Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že orgány tím, že uskutečnily jediné vyšetřování pro dva odlišné výrobky (tj. krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a články), porušily čl. 1 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

5. Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že orgány tím, že nepřezkoumaly žádosti žalobkyň o status podniku působícího v tržním hospodářství, porušily čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

6. Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, orgány tím, že zvlášť nevyčíslily újmu způsobenou průmyslu Unie dumpingovým dovozem i ostatními známými okolnostmi, a v důsledku toho stanovily clo ve výši, která přesahuje to, co je nezbytné pro náhradu újmy průmyslu Unie způsobené dumpingovým dovozem, porušily článek 3 a čl. 9 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).
CS Úřední věstník Evropské unie C 159/31

Žaloba podaná dne 5. března 2014 – Pavlides v. Komise a ECB

(Věc T-150/14)

2014/C 159/42

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobce: Constantinos Pavlides (Nicosia, Kypr) (zástupci: C. Paschalides, advokát, a A. Paschalides, právník)

Žalované: Evropská centrální banka a Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

— uložil žalovaným, aby mu uhradily náhradu škody podle článku 268 SFEU.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobce tvrdí, že žalované způsobily, že byl připraven o peníze na svém bankovním účtu, jelikož způsobily předčasné uložení nástroje odepsání závazků na jeho vklad v bance jako součást podmíněnosti spojené s finanční pomocí poskytnuté Kypru dne 26. dubna 2013 podle článku 13 Smlouvy o Evropském mechanismu stability z roku 2012, a to následovně: a) žalované „zjevně a závažně překročily svou pravomoc“ jako orgánů EU podle čl. 136 odst. 3 SFEU; b) protiprávně se vzdaly účinného výkonu svých funkcí jako orgány EU; c) způsobily předčasné uložení nástroje odepsání závazků u vkladů u Bank of Cyprus a Cyprus Popular Bank, které nebylo stanoveno právem EU; d) zavedly omezení na pohyb peněz, která znemožnila majitelům účtů vybrat nebo převést své finance do bezpečnějších institucí; a e) porušily tak zásady právní jistoty, rovnosti a lidská práva.
CS Úřední věstník Evropské unie C 159/31

Žaloba podaná dne 5. března 2014 – Anastasiou v. Komise a ECB

(Věc T-149/14)

2014/C 159/41

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobce: Harry Anastasiou (Larnaca, Kypr) (zástupci: C. Paschalides, solicitor, a A. Paschalides, advokát)

Žalované: Evropská centrální banka a Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

— uložil žalovaným náhradu škody podle článku 267 SFEU.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobce uvádí, že jednáním žalovaných pozbyl finančních prostředků na svém účtu, neboť společně s jeho bankou způsobily předčasné uplatnění nástroje Bail-in na jeho účet jako jedné z podmínek souvisejících s finanční pomocí poskytnutou Kypru dne 26. dubna 2013 podle článku 13 Smlouvy o Evropském mechanismu stability z roku 2012 z následujících důvodů: a) žalované „zjevně a závažným způsobem překročily meze“ své pravomoci jako orgánů EU podle čl. 136 odst. 3 SFEU; b) v rozporu s právem se vzdaly účinné kontroly svých funkcí jako orgánů EU; c) způsobily předčasné uplatnění nástroje Bail-in na účty Bank of Cyprus a Cyprus Popular Bank, přičemž tento nástroj nebyl přijat v souladu s unijním právem; d) uplatnily omezení pohybů finančních prostředků tím, že zabránily majitelům účtu, aby vybrali zůstatky svých účtů nebo je převedli do bezpečnějších bankovních institucí; e) učinily tak v rozporu se zásadami právní jistoty, rovnosti a lidskými právy.
—

Navrhovatel v tomto ohledu mimo jiné uvádí, že Soud pro veřejnou službu přezkoumal pouze to, zda stanovení cílů má závazné právní účinky pro budoucí hodnocení úředníka namísto toho, aby přezkoumal, zda je stanovení cílů samo o sobě spojeno se závaznými právními účinky pro navrhovatele, což by v každém případě musel potvrdit. Navrhovatel Soudu pro veřejnou službu vytýká, že smísil stanovení cílů s hodnocením žalobce. Navíc je v rozporu s požadavkem náležité péče a se zásadou proporcionality, a tedy v rozporu se zásadou právního státu, když se na úředníka během celého roku z důvodu nepřiměřeného stanovení cílů uplatňují případně nepřiměřené pracovní podmínky, aniž by se proti nim mohl přímo bránit.
1.

Žalovaná podle tvrzení žalobce porušila čl. 106 odst. 2 [SFEU] tím, že nesprávně posoudila skutkový stav a své rozhodnutí dostatečně neodůvodnila, neboť se poté, co nepřesně definovala závazek veřejné služby společnosti Saremar, nedopustila pouze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, ale zasáhla do samotné podstaty rozhodnutí členského státu, čímž se vmísila do jeho hospodářsko a sociálně politického rozhodování.
2.

Druhý žalobní důvod vychází z neexistence státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU — Žalobkyně dále tvrdí, že zvláštní kompenzační režim není žádným opatřením poskytovaným „státem nebo ze státních prostředků“. V této souvislosti uvádí, že příplatek EEG není sám o sobě žádným státním prostředkem, a proto ani vzdání se těchto prostředků v rámci zvláštního kompenzačního režimu nemůže být opatřením poskytnutým ze státních prostředků. — Podle žalobkyně není příplatek EEG vybírán, spravován ani přerozdělován státem, ani státem jmenovaným či zřízeným veřejným či soukromým zařízením. Příplatek EEG podle ní naopak může být vybírán přímo provozovatelem přenosové či přepravní soustavy z titulu odpovídajícího občanskoprávního nároku. Příplatek EEG neplyne do státního rozpočtu, takže zvláštní kompenzační režim nijak nesnižuje příjmy státu, a to přímo, ani nepřímo. — Podle žalobkyně rovněž nemohou s prostředky EEG disponovat státní instituce. Kromě toho neexistuje žádná veřejnoprávní kontrola prostředků EEG, jakou by prováděly například spolkový úřad pro hospodářství a kontrolu vývozu (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle neboli BAFA) nebo spolková agentura pro sítě (Bundesnetzagentur).
—

Žalobkyně dále tvrdí, že zvláštní systém náhrad neobsahuje selektivní zvýhodnění podniků, které jsou velkými spotřebiteli energie. Tyto podniky zaprvé nezískaly žádnou výhodu, kterou by nezískaly za obvyklých tržních podmínek, jelikož za těchto okolností by provozovatelé zařízení EEG museli prodávat svou elektřinou za tržní ceny a příplatek EEG by vůbec neexistoval. Zvláštní systém náhrad zadruhé platí pro podniky, které jsou velkými spotřebiteli energie a které jsou jako jediné dotčeny hrozící ztrátou mezinárodní konkurenceschopnosti v důsledku příplatku EEG, což platí bez rozdílu pro všechna odvětví výrobní činnosti.
—

v důsledku toho vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelů předloženým v prvním stupni a tudíž, — zrušil rozhodnutí o tom, že se má na navrhovatele použít odměna stanovená na základě nového výkonnostního systému, který vyplývá z rozhodnutí správní rady ze dne 14. prosince 2010 a rozhodnutí řídícího výboru ze dne 9. listopadu 2010 a 16. listopadu 2011, přičemž individuální prováděcí rozhodnutí je obsaženo v platovém výměru z dubna, které bylo dotyčným osobám oznámeno nejdříve dne 22. dubna 2012; — a proto — uložil odpůrkyni, aby vyplatila rozdíl v platu, který vyplývá z rozhodnutí správní rady ze dne 14. prosince 2010 a rozhodnutí řídícího výboru ze dne 9. listopadu 2010 a 16. listopadu 2011 na jedné straně a z dřívějšího systému bonusů; tento rozdíl musí být navýšen o úroky z prodlení běžící od 22. dubna 2012 až do úplného zaplacení, a to ve výši úrokové sazby ECB zvýšené o tři procentní body; — uložil odpůrkyni náhradu škody vzniklé z důvody ztráty kupní síly, jež má být prozatímně stanovena v souladu se zásadou ex aequo et bono ve výši 1,5 % měsíčního platu každého navrhovatele; — nařídil z titulu organizačních procesních opatření odpůrkyni, aby v případě, že tak sama neučiní, předložila následující dokumenty: — protokol ze zasedání správní rady EIB ze dne 13. prosince 2011; — návrhy vypracované útvarem pro lidské zdroje ze dne 22. června 2011 (RH/P&O/2011-119), 20. října 2011 (RH/P&O/2011-74) a 25. ledna 2012; — uložil odpůrkyni náhradu nákladů;
—

v důsledku toho vyhověl jejich návrhovým žádáním z řízení v prvním stupni, a tedy — zrušil rozhodnutí uplatnit na navrhovatele rozhodnutí správní rady EIB ze dne 13. prosince 2001, kterým se stanoví platový postup maximálně na 2,8 %, a rozhodnutí řídícího výboru EIB ze dne 14. února 2012, kterým se definuje tabulka zásluh se ztrátou 1 % odměny, tedy rozhodnutí obsažená ve výplatních páskách za duben 2012, a ve stejném rozsahu zrušit i všechna rozhodnutí obsažená v následujících výplatních páskách; — tudíž — uložil EIB povinnost zaplatit rozdíl v odměně vyplývající z výše uvedených rozhodnutí správní rady EIB ze dne 13. prosince 2001 a řídícího výboru EIB ze dne 14. února 2012 ve srovnání s uplatněním předchozího systému odměňování; tento rozdíl v odměně se navýší o úroky z prodlení v sazbě ECB zvýšené o tři procentní body plynoucí od 12. dubna 2012 a dále každých 12 měsíců až do úplného zaplacení; — uložil EIB povinnost nahradit škodu za újmu způsobenou ztrátou kupní síly, přičemž tato újma se ex aequo et bono prozatímně stanoví na 1,5 % měsíční odměny každého navrhovatele; — uložil EIB náhradu veškerých nákladů řízení;
—

Žalobkyně tvrdí, že klasifikace zvláštního kompenzačního systému jako státní podpory nebo jeho významné omezení by nejen překročilo meze článku 107 SFEU, které byly jasně definovány Soudním dvorem Evropské unie, nýbrž by rovněž porušilo základní požadavek rovnoměrné zátěže. Zrušení nebo podstatné omezení zvláštního kompenzačního systému by tudíž rovněž porušilo základní práva žalobkyň, a to zejména jejich práva podle Listiny základních práv Evropské unie.
—

porušení zásady rovného zacházení zavedením jednotného meziodvětvového korekčního faktoru provádějícího korekci pro všechna odvětví, aniž by byla vzata na zřetel skutečnost, že s odvětvími, o nichž se má za to, že jsou vystavena značnému riziku úniku uhlíku, včetně odvětví cementu, by mělo být zacházeno jinak, než s odvětvími, která nejsou vystavena tak značnému riziku; a porušení zásady proporcionality.
—

zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu ze dne 1. dubna 2014 ve věci R 411/2013-5 v rozsahu, v němž pátý odvolací senát zrušil rozhodnutí námitkového oddělení, vyhověl námitkám a zamítl přihlášku č. 00 9 8 77 416 ohledně výrobků zařazených do tříd 18 a 25 co se týče služeb „maloobchodní služby, včetně těch, jež jsou poskytovány prostřednictvím internetových stránek a teleshoppingu, pokud jde o oblečení, obuv, pokrývky hlavy, sluneční brýle, drahé kovy a jejich slitiny a zboží z drahých kovů nebo jimi pokovené, šperky, drahé kameny, hodinářské potřeby a chronometrické přístroje, kůži a imitace kůže a zboží vyrobené z těchto materiálů, kůže ze zvířat, kufry a zavazadla, tašky, kabelky, náprsní tašky, peněženky, klíčenky, batohy, tašky, deštníky, slunečníky a hole, biče a sedlářské výrobky“ zařazené do třídy 35;
1.

První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada Evropské unie (dále jen „Rada“) vydala rozhodnutí a nařízení bez řádného právního základu. Tvrzení na podporu žalobního důvodu zahrnují, a) že rozhodnutí nesplnilo podmínky pro to, aby se Rada mohla dovolávat článku 29 SEU. Mimo jiné: i) Rada výslovně uvedla cíle (upevnění právního státu a dodržování lidských práv na Ukrajině), které ve skutečnosti Rada nemohla podpořit, které se poté uvádějí jako důvody pro zařazení do seznamu (ve spojitosti s údajnou zpronevěrou ukrajinských státních finančních prostředků a jejich protiprávním převodem mimo Ukrajinu, což žalobce popírá), a které ani nebyly v souladu s uvedenými nebo jinými příslušnými cíli článku 21 SEU, ani tyto nesplňovaly. ii) Rozhodnutí a nařízení jsou v rozporu s jinými relevantními cíli uvedenými v článku 21, neboť selhala při „upevňování a podpoře demokracie ... [a] zásad mezinárodního práva“ především tím, že nesprávně vycházela z toho a podle toho také jednala, že v případě legitimního demokraticky zvoleného prezidenta Ukrajiny, prezidenta Janukovyče, se v rozporu s právem Ukrajiny a mezinárodním právem jednalo o „bývalého prezidenta“, a tím, že podpořila takzvaného „dočasného prezidenta a vládu“, kteří nebyli zákonně a demokraticky zvoleni, a kteří získali svou moc někdy použitím nezákonné síly v rozporu s právním státem, demokratickými zásadami a mezinárodním právem. b) Podmínky pro odvolání se na článek 215 SFEU nebyly splněny, protože neexistovalo platné rozhodnutí podle kapitoly 2 hlavy V SEU. c) Neexistovala dostatečná souvislost pro uplatnění článku 215 SFEU vůči žalobci.
—

podpůrně, pokud by považoval španělský systém finančního leasingu za protiprávní státní podporu, aby nařídil její vrácení pouze do data zveřejnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v Úředním věstníku Evropské unie, tedy do 21. září 2011, a
4.

Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení práva na nedotknutelnost lidské osobnosti a na respektování soukromého a rodinného života, jakož i z porušení zákazu diskriminace — Žalobce na tomto místě tvrdí, že přijaté opatření je aktem poškozujícím právo na nedotknutelnost lidské osobnosti, zasahující do rodinné a privátní sféry žalobce. — Dle názoru žalobce došlo k narušení dobré pověsti a snížení důstojnosti žalobce na základě toho, že v napadaném rozhodnutí, resp. v prováděcím rozhodnutí, byl Radou de facto obviněn z vyvedení ukrajinských státních prostředků do zahraničí a z porušování lidských práv, ačkoli ani jeden z těchto činů nebyl nikdy žalobci prokázán a v době uvedení na seznam nebyl žalobce ze spáchání těchto činů ani vyšetřován. — Navíc žalobce tvrdí, že opatření Rady je diskriminační, neboť byl na seznam zařazen bez jakéhokoliv reálného důvodu, a naopak na seznamu nejsou uvedeny osoby, které by tam z důvodu své činnosti proti zájmům Ukrajiny měly být.
CS Úřední věstník Evropské unie C 282/41

Žaloba podaná dne 12. června 2014 – The Goldman Sachs Group v. Komise

(Věc T-419/14)

2014/C 282/54

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: The Goldman Sachs Group, Inc (New York, Spojené státy americké) (zástupci: W. Deselaers, J. Koponen a A. Mangiaracina, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— zcela či částečně zrušil články 1, 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 ve věci AT.39610 – Elektrické kabely v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně; a/nebo

— snížil pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 tohoto rozhodnutí;

— uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

1. První žalobní důvod spočívá v tom, že sporné rozhodnutí je v rozporu s článkem 101 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (1), v rozsahu v němž podle něj holding GS Group nese společnou a nerozdílnou odpovědnost za údajné protiprávní jednání společnosti Prysmian.

2. Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že sporné rozhodnutí je v rozporu s článkem 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 a článkem 296 SFEU, jelikož v právem stanovené míře neprokazuje, že skupina GS ve skutečnosti měla rozhodující vliv na společnost Prysmian v rozhodném období.

3. Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že sporné rozhodnutí je v rozporu s článkem 101 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003, jelikož porušuje zásadu osobní odpovědnosti a presumpce neviny.

4. Čtvrtý žalobní důvod spočívá v tom, že sporné rozhodnutí je v rozporu s článkem 101 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003, jelikož porušuje zásadu právní jistoty a zásadu personality trestu z důvodu, že Komise pokutu neadresovala.

5. Pátý žalobní důvod spočívá v tom, že Komise porušila právo žalobkyně na obhajobu (porušení podstatné procesní náležitosti), jelikož jí včas nezpřístupnila zásadní dokumenty.

6. V rámci šestého žalobního důvodu se žalobkyně domáhá, aby Tribunál snížil GS Group pokutu uloženou sporným rozhodnutím v rozsahu, v jakém může být snížena společnosti Prysmian.

(1) Úř. vest. L 1, 04/01/2003, s. 1
—

po nabytí právní moci rozhodnutí o předběžném opatření o návrhovém žádání uvedeném v prvním bodě a po projednání a předložené důkazů o celkové výši majetkové újmy, jejíž náhradu žalobci požadují v rámci této žaloby, uložil Evropské unii k vyplacení náhrady škody způsobené jednotlivým žalobcům nezákonným opomenutím Evropské komise popsaným v prvním bodu, a to celé utrpěné újmy (damnum emergens) a celého ušlého zisku (lucrum cessans) žalobců v období od 1. ledna 2012 do dne, kdy Tribunál zašle Ministerstvu financí a spravedlnosti Chorvatské republiky příslušné žádosti dosahující výše 6 00 000 eur za každý kalendářní rok a za každého žalobce, navýšenou o úroky z prodlení v sazbě 12 % ročně: — ohledně celkové újmy od 1. ledna 2012 do zaplacení, — ohledně ušlého zisku žalobců za rok 2012 od 1. ledna 2013 do zaplacení, — ohledně ušlého zisku žalobců za rok 2013 od 1. ledna 2014 do zaplacení, — ohledně ušlého zisku žalobců za rok 2014 od 1. ledna 2015 do zaplacení;
CS Úřední věstník Evropské unie C 292/50

Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Holistic Innovation Institute v. Komise

(Věc T-468/14)

2014/C 292/61

Jednací jazyk: španělština

Účastnice řízení

Žalobkyně: Holistic Innovation Institute, SLU (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. Muñiz García, advokát)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil rozhodnutí vyloučit žalující společnost z projektu eDIGIREGION a přiznal jí náhradu škody, přičemž žalované výslovně uloží povinnost zaplatit částku 3 0 55 000 eur nebo podpůrně částku určenou soudním znalcem, spolu s úroky podle údajů v žalobě.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí vyloučit žalobkyni, společnost věnující se především oblasti telekomunikací, výzkumu a vývoji a poradenství v oblasti telekomunikací, výzkumu a inovacím, z účasti na evropském projektu eDIGIREGION v rámci sedmého rámcového programu.

Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že od svého založení se v úzkém vztahu s jinými subjekty podílela na vypracovávání projektu eDIGIREGION, přičemž v době od července 2011 do ledna 2012 organizovala řadu jednání v Bruselu a řadu audio konferencí, což vedlo k založení evropského konsorcia, které předložilo návrh projektu eDIGIREGION (Realizing the Digital Agenda Through Transnational Cooperation Between Regions). V uvedeném návrhu projektu je žalovaná pátým společníkem konsorcia s rozpočtem 4 91 400,00 eur a příspěvkem Komise ve výši 4 38 165,00 eur (14,61 % celkové požadované částky).

Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že argumenty uváděné Evropskou komisí jsou zcela nepodložené a porušují zásadní požadavek nutný k tomu, aby Komise mohla rozhodnout o ukončení účastni podniku na projektu, který byl kladně hodnocen: argumenty musí být jasné, jednoznačné a řádně odůvodněné.

Konkrétně, žalobkyně tvrdí, že je technologicky a funkčně připravena na účast v konsorciu eDIGIREGION, má dostatečnou finanční kapacitu, aby unesla svůj příslušný podíl na spolufinancování, a má dostatečnou zkušenost v řízení a správě projektů.

Žalobkyně má v tomto ohledu za to, že mezi obsahem dopisu oznamujícího ukončení účasti v projektu, který podepsal generální ředitel, a argumenty uvedenými v příloze k tomuto dopisu je zjevná nesoudržnost.
CS Úřední věstník Evropské unie C 292/54

Žaloba podaná dne 1. července 2014 – Seven for all mankind v. OHIM – Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND)

(Věc T-505/14)

2014/C 292/66

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Seven for all mankind LLC (Vernon, Spojené státy) (zástupce: A. Gautier-Sauvagnac, advokát)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Seven SpA (Leinì, Itálie)

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 9. dubna 2014 ve věci R 1277/2013-1;

— uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SEVEN FOR ALL MANKIND“ pro výrobky zařazené do tříd 14 a 18 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 4 4 43 222

Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové ochranné známky společenství obsahující slovní prvek „Seven“

Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí námitky

Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání

Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009
—

zrušil čl. 2 písm. f) a g) tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví úroveň pokut uložených společnostem Prysmian Cavi e Sistemi S.r.l., Prysmian S.p.A. a The Goldman Sachs Group Inc. ve výši 3 7 3 03 000 eur a společnostem Prysmian Cavi e Sistemi S.r.l. a Pirelli & C. S.p.a. ve výši 6 7 3 10 000 eur; a
1.

První žalobní důvod vycházející z porušení práva obhajoby a práva na spravedlivý proces neumožněním nahlédnout do spisu a zasláním žádosti o informace a námitek v angličtině. — Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné tvrdí, že žalovaná byla při nahlédnutí do spisu povinna zacházet se stanovisky ostatních adresátů ke sdělení námitek stejně jako s jinými písemnými dokumenty svědčícími ve prospěch. — Dále se uvádí, že v případech jednotného a pokračujícího resp. jediného a trvajícího protiprávního jednání je nahlédnutí do stanovisek ostatních účastníků řízení ke sdělení námitek, v rámci nahlédnutí do spisu, procesně právním protějškem přičitatelnosti protiprávních jednání ostatních účastníků řízení. — Kromě toho je tvrzeno, že žalobkyně jako podniky se sídlem v německy mluvícím kantonu Aargau (Švýcarsko) měly právo vést korespondenci s žalovanou německy, protože němčina je úředním, resp. dokonce pracovním jazykem žalované.