STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY

ELEANOR SHARPSTON

přednesené dne 30. května 2013 ( 1 )

Věc C‑50/12 P

Kendrion NV

proti

Evropské komisi

„Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Odvětví průmyslových plastových pytlů — Pokuty — Porušení základního práva na spravedlivé projednání věci Tribunálem v přiměřené lhůtě“

Úvod

1. Dne 16. listopadu 2011 vydal Tribunál tři rozsudky ( 2 ), jimiž zamítl žaloby na neplatnost rozhodnutí Komise ve věci COMP/38354 – průmyslové pytle ( 3 ). V uvedeném rozhodnutí Komise shledala, že docházelo k dlouhotrvajícímu závažnému porušování tehdejšího článku 81 ES (nyní článek 101 SFEU), a několika dceřiným společnostem a jejich mateřským společnostem uložila vysoké pokuty. Projednávaný kasační opravný prostředek je jedním z kasačních opravných prostředků podaných proti uvedeným rozsudkům Tribunálu ( 4 ).

2. V těchto kasačních opravných prostředcích navrhovatelky nastolují nové otázky týkající se práva hospodářské soutěže, navíc Tribunálu vytýkají, že o žalobách, které mu byly předloženy, nerozhodl v přiměřené lhůtě. Z tohoto důvodu je jednoznačně na Soudním dvoru, aby usiloval o projednání těchto kasačních opravných prostředků bez průtahů. Aby bylo tomuto požadavku učiněno zadost a aby byla zároveň zohledněna potřeba zajistit nezbytný čas k překladu, rozdělila jsem posuzované otázky mezi tři stanoviska, a to následovně.

3. Klíčová ustanovení právních předpisů spolu s popisem kartelové dohody, řízení, jež vedlo k přijetí rozhodnutí Komise, a uložených pokut obsahují body 6 až 34 mého stanoviska ve věci Gascogne Sack Deutschland ( 5 ). Vzhledem k tomu, že každý z kasačních opravných prostředků nastoluje poněkud odlišné otázky, pokud jde o okolnosti, za nichž mateřské společnosti odpovídají či neodpovídají za jednání dceřiných společností, které 100% vlastní, budu se touto problematikou zabývat ve všech třech stanoviscích. Má analýza otázek, jež vyplývají z výtky, že Tribunál nerozhodl v přiměřené lhůtě (zejména kritéria pro určení, zda došlo k nadměrným průtahům, a možné prostředky nápravy, pokud k nim skutečně došlo), je obsažena v tomto stanovisku v bodech 70 až 150 ( 6 ). Detailní argumenty uplatněné každou z navrhovatelek (například) v souvislosti se správností úvah obsažených v rozsudcích Tribunálu, budou samozřejmě zkoumány v příslušném stanovisku k danému kasačnímu opravnému prostředku ( 7 ).

Úvod

4. Společnost Kendrion NV (dále jen „Kendrion“) a její bývalá dceřiná společnost Fardem Packaging BV (dále jen „Fardem“) jsou dvěma z dvaceti pěti podniků, kterým bylo rozhodnutí určeno. Společnost Kendrion (tehdy známá pod jménem Schuttersveld) nabyla společnost Fardem dne 8. června 1995 a získala tím 100% podíl na kapitálu společnosti Fardem. Společnost Fardem v roce 2003 opustila skupinu Kendrion, když byla odkoupena zaměstnanci společnosti Fardem.

5. Společnost Fardem připustila účast na kartelové dohodě. Společnost Kendrion odmítla, že by vykonávala rozhodující vliv nebo kontrolu nad jednáním společnosti Fardem. Komise argumenty společnosti Kendrion nepřijala. Komise konstatovala, že společnost Kendrion byla v době od 8. června 1995 do 26. července 2002 společně a nerozdílně odpovědná za činnosti své dceřiné společnosti.

6. Otázka, která vyvstala v řízení o projednávaném kasačním opravném prostředku, se týká pojmu podniku pro účely pravidel hospodářské soutěže, a konkrétně zásady, podle níž se mateřským společnostem přičítá odpovědnost za protiprávní jednání, jehož se dopustily 100% vlastněné dceřiné společnosti ( 8 ). Totožnost podniku má významné důsledky pro stanovení výše uložených pokut, zejména s ohledem na použití maximální výše 10 % obratu (dále jen „maximální výše 10 %“), stanovené v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 ( 9 ). Působnost uvedeného ustanovení vyvolává závažné problémy v případě, kdy podnik, který se protiprávního jednání dopustil, neexistuje v totožné formě v době, kdy byla stanovena horní hranice pokuty.

7. Byla rovněž vznesena otázka, zda v řízení před Tribunálem došlo k bezdůvodným průtahům.

Rozhodnutí

Úvod

8. Podnik odpovědný za porušení článku 101 SFEU je třeba definovat prostřednictvím určení jedné či více právnických osob, které představují dotyčný podnik. Z ustálené judikatury vyplývá, že jednání dceřiné společnosti může být přičteno mateřské společnosti zejména tehdy, když dceřiná společnost neurčuje svou obchodní politiku samostatně. Za takových okolností mateřská a dceřiná společnost tvoří pro účely článku 101 SFEU jediný podnik. Komise může adresovat rozhodnutí, kterým se ukládají pokuty, mateřské společnosti a nemusí přitom prokazovat její osobní účast na protiprávním jednání. Pokud mateřská společnost vlastní 100 % kapitálu, platí domněnka, že může vykonávat rozhodující vliv na svou dceřinou společnost, a existuje vyvratitelná domněnka, že takový vliv skutečně vykonává (dále jen „domněnka o rozhodujícím vlivu“).

Určení podniku

9. Komise v bodech 577 a 583 odůvodnění rozhodnutí vymezila zásady, které použila při určení adresátů rozhodnutí. Komise připomněla domněnku, kterou jsem právě uvedla a v bodě 582 odůvodnění vysvětlila, že pokud podnik porušuje článek 101 SFEU a následně se zbaví dceřiné společnosti, která se ve skutečnosti podílela na protisoutěžních praktikách, a sám se stáhne z dotčeného trhu, je bývalá mateřská společnost nadále odpovědná za dotyčné protiprávní jednání ( 10 ).

10. Bod 584 odůvodnění uvádí, že Komise použila na každý z podniků účastnících se kartelové dohody individuální přístup. Přitom rozlišovala mezi mateřskými společnostmi, jejichž účast na protiprávním jednání byla zřejmá, a mateřskými společnostmi, kterým bylo určeno rozhodnutí proto, že byly považovány za společně a nerozdílně odpovědné za protisoutěžní jednání svých dceřiných společností.

Pokuty

11. Rozhodnutí stanovilo výchozí výši pokuty uložené společnosti Fardem na 20 milionů eur ( 11 ). Komise pak uplatnila 200% zvýšení uvedené částky, odrážející dlouhé období 20 let a 5 měsíců od 6. ledna 1982 do 26. června 2002, ve kterém se společnost Fardem účastnila kartelové dohody, jehož výsledkem byla částka 40 milionů eur. Po jejímž přičtení k původním 20 milionům činila výsledná částka 60 milionů eur ( 12 ).

12. Bod 782 odůvodnění dále zní: „Vzhledem k tomu, že několik společností odpovídá z titulu svého postavení mateřských společností, je třeba vzít v úvahu omezené trvání jejich odpovědnosti […]: — Kendrion N. V. (s ohledem na společnost Fardem Packaging): od 8. června 1995 do 26. června 2002, tedy období 7 let; […]“ (neoficiální překlad)

13. V rozhodnutí není výslovně uvedeno, jaká byla počáteční výše pokuty uložené společnosti Kendrion. Nicméně z něj implicitně vyplývá, že tato částka činila 20 milionů eur (výchozí výše pokuty uložené společnosti Fardem) a tato výchozí částka byla připsána společnosti Kendrion na základě její společné a nerozdílné odpovědnosti za pokutu společnosti Fardem ( 13 ). Komise poté na částku 20 milionů eur uplatnila 70% zvýšení odrážející sedm let, v jejichž průběhu společnost Kendrion vlastnila společnost Fardem, vedoucí k částce 14 milionů eur ( 14 ). Po přičtení této částky k původní částce 20 milionů eur je výsledkem částka 34 milionů eur, tedy výše pokuty, která byla uložena společnosti Kendrion ( 15 ).

14. V následujících bodech odůvodnění napadeného rozhodnutí je dále vysvětleno, jak byla uplatněna maximální výše 10 % stanovená v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 ( 16 ): „814. Pokud jde o [tuto maximální výši 10 %], ‚jestliže několik adresátů tvoří ‚podnik‘, který je hospodářským subjektem odpovědným za sankcionované protiprávní jednání v den, kdy je přijato rozhodnutí, (…) lze [maximální výši] vypočíst na základě celkového obratu tohoto podniku, to znamená, všech účastníků jako jednoho celku. Pokud se však hospodářský subjekt mezitím rozpadne, každý z adresátů rozhodnutí má právo, aby se [příslušná maximální výše] uplatnil[a] na každého z nich jednotlivě‘. [...] 820 Společnost Fardem Packaging BV v roce 2003 odešla ze skupiny Kendrion, která byla hospodářskou jednotkou odpovědnou za protiprávní jednání. Jako základ pro výpočet limitu pokuty, která má být uložena společnosti Fardem Packaging BV, tudíž musí být použit celosvětový obrat společnosti Fardem. Celosvětový obrat společnosti Fardem Packaging BV činil v roce 2004, posledním celém roce, který předcházel tomuto rozhodnutí, 22036136 eur. Pokuta uložená společnosti Fardem Packaging BV tedy nesmí překročit částku 2,20 milionů eur.“ (neoficiální překlad) Vzhledem k tomu, že celosvětový obrat společnosti Kendrion přesahoval částku, která by vyžadovala omezení její pokuty, její pokuta snížena nebyla a zůstala tak ve výši 34 milionů eur.

15. Bod 879 odůvodnění rozhodnutí stanoví: „V konečném důsledku je třeba uložit pokuty na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 takto: […] Kendrion N. V.: 34 milionů eur. Z této částky odpovídá společnost Fardem Packaging B. V. společně a nerozdílně za 2.20 milionu eur. […]“(neoficiální překlad)

16. V článku 2 písm. d) rozhodnutí jsou pokuty uloženy následovně: „Kendrion NV: 34 milionů eur. Z této částky odpovídá společnost Fardem Packaging BV společně a nerozdílně za 2,20 milionu [eur]“.

Shrnutí napadeného rozsudku

17. Společnost Kendrion v řízení v prvním stupni ( 17 ) navrhovala, aby Tribunál: — zrušil rozhodnutí, které jí bylo určeno, a to zcela nebo zčásti; — zrušil nebo snížil pokutu, která jí byla uložena; — uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

18. Společnost Kendrion při jednání před Tribunálem uplatnila argument, že délka řízení byla nepřiměřená. Tribunál tento argument odmítl jako irelevantní. Byl toho názoru, že se jeho pravomoc vztahuje pouze na rozhodnutí, které musí být posuzováno ve světle skutkových okolností a informací, které byly Komisi známy v době jeho přijetí. Rozhodl, že délka řízení před Tribunálem nemá vliv na legalitu rozhodnutí.

19. Společnost Kendrion ve svém prvním žalobním důvodu v řízení před Tribunálem uvedla, že výrok rozhodnutí byl neslučitelný s jeho odůvodněním v rozporu s článkem 101 SFEU a 296 SFEU ( 18 ) a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Ve svém druhém žalobním důvodu společnost Kendrion uvedla, že Komise pochybila při určení, že společnost Kendrion a společnost Fardem tvořily jedinou hospodářskou jednotku. Ve svém třetím žalobním důvodu společnost Kendrion tvrdila, že Komise ve svém rozhodnutí porušila některé obecné právní zásady, například zásadu rovného zacházení a povinnost dostatečně odůvodnit své rozhodnutí, když rozhodla, že společnost Kendrion je odpovědná za protiprávní jednání, kterého se dopustila její 100% vlastněná dceřiná společnost Fardem.

20. Čtvrtý až osmý žalobní důvod se týkají pokuty. Společnost Kendrion svým čtvrtým důvodem tvrdila, že pokuta, která jí byla uložena na základě rozhodnutí, neměla být vyšší než pokuta uložená společnosti Fardem. Společnost Kendrion ve svém pátém žalobním důvodu uvedla, že s ní bylo zacházeno jinak ve srovnání s jinými mateřskými společnostmi, které byly považovány za společně a nerozdílně odpovědné za protiprávní jednání, kterého se dopustily jejich dceřiné společnosti, a že tím Komise porušila zásadu rovného zacházení.

21. Pokud jde o šestý žalobní důvod, společnost Kendrion uvedla dvě tvrzení, Zaprvé tvrdila, že uložení pokuty ve výši 60 milionů eur společnosti Fardem bylo neslučitelné s obecnými právními zásadami: taková pokuta byla mimo jiné nepřiměřená vzhledem k tomu, že roční obrat společnosti Fardem činil 20 milionů eur a rozhodnutí nebylo dostatečně odůvodněné. Zadruhé, pokud by pokuta uložená společnosti Fardem byla snížena v důsledku řízení ve věci T‑51/06 ( 19 ) (ve které uvedená společnost zpochybnila rozhodnutí), vyplývalo by z toho, že by výchozí výše pokuty společnosti Kendrion musela být rovněž snížena.

22. Společnost Kendrion ve svém sedmém žalobním důvodu uvedla řadu argumentů, podle kterých je bezprecedentní, aby taková pokuta byla uložena mateřské společnosti, která se sama na protiprávním jednání nepodílela. Kendrion ve svém osmém žalobním důvodu uvedla, že Komise porušila vlastní pokyny o stanovování pokut z roku 1998 ( 20 ).

23. Tribunál žalobu společnosti Kendrion zamítl v plném rozsahu.

Důvody kasačního opravného prostředku

24. Společnost Kendrion v rámci opravného prostředku předkládá čtyři důvody opravného prostředku, které mohou být shrnuty následovně.

25. Zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že Komise dostatečně odůvodnila své rozhodnutí, podle kterého byla společnosti Kendrion uložena pokuta, která je vyšší než pokuta uložená bývalé dceřiné společnosti Kendrion – společnosti Fardem.

26. Zadruhé se Tribunál tím, že určil, že společnost Kendrion má být společně a nerozdílně odpovědná za pokutu uloženou společnosti Fardem, (i) dopustil nesprávného právního posouzení, když nezkoumal hlavní důkazy; (ii) dopustil se procesních pochybení, zejména pokud jde o rozdělení důkazního břemene, a (iii) zjevně nesprávně vyložil skutkové okolnosti a nesprávně posoudil důkazy. Tribunál kromě toho nedostatečně odůvodnil své závěry a nezabýval se dostatečně argumenty, které uvedla společnost Kendrion.

27. Třetí důvod kasačního opravného prostředku společnosti Kendrion sestává ze tří částí. Zaprvé uvedená společnost tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když určil, že ačkoliv se společnost Kendrion sama nepodílela na protiprávním jednání, má jí být uložena pokuta vyšší, než je pokuta uložená její bývalé dceřiné společnosti. Zadruhé Tribunál tímto určením porušil zásadu rovného zacházení, neboť společnost Kendrion je jedinou mateřskou společností, které je rozhodnutí určeno, jíž je uložena vyšší pokuta, než je pokuta uložená její dceřiné společnosti. Zatřetí odůvodnění Tribunálu je rozporné a nedostatečné, jelikož konstatuje, že společnost Kendrion je společně a nerozdílně odpovědná za pokutu uloženou společnosti Fardem. Uvedená pokuta odpovídá částce 2,2 milionu eur. Přesto Komise uložila společnosti Kendrion pokutu ve výši 34 milionů eur.

28. Společnost Kendrion ve svém čtvrtém důvodu kasačního opravného prostředku tvrdí, že Tribunál nesprávně považoval její argument, že řízení před Tribunálem trvalo nepřiměřeně dlouho, za irelevantní. Tím, že Tribunál takto rozhodl, patrně zastává názor, že není příslušný k rozhodování o nesrovnalostech svého vlastního řízení. Kromě toho, i kdyby Tribunál nebyl sám oprávněn snížit pokuty z důvodu, že přijetí rozhodnutí v řízení, které před ním bylo vedeno, trvalo nepřiměřeně dlouho, Soudní dvůr je každopádně povinen o tomto bodě, který je zásadní z hlediska právní jistoty, rozhodnout a dovodit z něho i příslušné závěry.

29. Společnost Kendrion svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku v zásadě tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když určil, že společnost Kendrion a společnost Fardem tvořily podnik pro účely článku 101 SFEU. Pokud bude tomuto důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Kendrion vyhověno, pak z toho vyplývá, že tvrzení uvedená na podporu prvního a třetího důvodu kasačního opravného prostředku (týkající se uložené pokuty), budou muset být rovněž úspěšná. Proto se nejdřív budu zabývat druhým důvodem kasačního opravného prostředku společnosti Kendrion.

Druhý důvod kasačního opravného prostředku: totožnost podniku pro účely článku 101 SFEU

Shrnutí tvrzení

Kasační opravný prostředek společnosti Kendrion

30. Společnost Kendrion na podporu svého obecného argumentu, podle kterého spolu se společností Fardem netvořila podnik, uvádí pět hlavních bodů.

31. Zaprvé se Tribunál dopustil procesních pochybení, když určil, že společnost Kendrion byla společně a nerozdílně odpovědná za zaplacení pokuty uložené společnosti Fardem jelikož nezkoumal všechny důkazy. Tribunál zejména zjevně nesprávně vyložil skutkové okolnosti, a pokud byly důkazy zkoumány, pak byly nesprávně posouzeny. Tribunál kromě toho nedostatečné odůvodnil svá zjištění a dostatečně nezkoumal argumenty společnosti Kendrion.

32. Zadruhé, Tribunál se v bodě 53 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení, když uvedl, že na společnosti Kendrion spočívalo důkazní břemeno vyvrácení doplňujících skutečností nasvědčujících tomu, že vykonávala rozhodující vliv na obchodní politiku společnosti Fardem. Naopak Komise měla prokázat, že (i) doplňující skutečnosti opravdu existovaly, a (ii) prokazovaly, že společnost Kendrion rozhodující vliv vykonávala.

33. Zatřetí Tribunál pochybil, když uvedl, že společnost Kendrion nevyvrátila žádnou z uvedených doplňujících skutečností, o které se opírala Komise, aby prokázala, že společnost Kendrion skutečně vykonávala rozhodující vliv na obchodní politiku společnosti Fardem.

34. Začtvrté je projednávaná věc jedinečná, jelikož mateřské společnosti, která se nepodílela na protisoutěžních praktikách, byla uložena pokuta vyšší než pokuta uložená její dceřiné společnosti, jež se dopustila protiprávního jednání. Za takových okolností mělo být odůvodnění rozhodnutí podrobeno obzvláště striktnímu přezkumu. Tribunál takové přísné standardy ve svém posouzení rozhodnutí neuplatnil. Proto se dopustil nesprávného právního posouzení a v každém případě svůj rozsudek dostatečně neodůvodnil.

35. Zapáté, podpůrně, pokud bude Soudní dvůr považovat doplňující skutečnosti uplatňované Komisí za dostatečné, vyvstává otázka, zda Tribunál správně posoudil důkazy opaku, které mu byly předloženy. Tribunál nevzal v úvahu předložené důkazy a řádně nezkoumal důkazy navržené společností Kendrion v prvním stupni řízení. Ve světle uvedených důkazů Tribunál nemohl náležitě konstatovat, že Komise prokázala, že společnosti Kendrion a Fardem tvořily hospodářskou jednotku. Tribunál v každém případě pochybil, když odpovědnost za protiprávní jednání, kterého se dopustila společnost Fardem, nesprávně přičetl společnosti Kendrion.

Odpověď Komise

36. Komise se domnívá, že druhý důvod kasačního opravného prostředku je zčásti nepřípustný a zčásti neopodstatněný.

37. Komise se při přičtení odpovědnosti za protiprávní jednání, kterého se dopustila společnost Fardem, společnosti Kendrion opírala výhradně o skutečnost, že Fardem byla v rozhodné době 100 % vlastněnou dceřinou společností společnosti Kendrion, a o domněnku rozhodujícího vlivu. Zatímco v rozhodnutí jsou uvedeny čtyři doplňující skutečnosti, tyto skutečnosti nebyly považovány za rozhodující.

38. Tvrzení společnosti Kendrion týkající se otázky, na kom spočívá důkazní břemeno, je irelevantní. Pro posouzení skutkových okolností je příslušný pouze Tribunál. Tvrzení společnosti Kendrion, podle kterého Tribunál pochybil ve svém posouzení čtyř doplňujících skutečností, je tudíž nepřípustné.

Posouzení

39. Tento důvod kasačního opravného prostředku je založen na pojmu podniku v právu hospodářské soutěže a důkazech nutných pro prokázání existence jednotky, pokud mateřská společnost 100 % vlastní dceřinou společnost.

40. Článek 101 SFEU zakazuje veškeré dohody mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků a jednání ve vzájemné shodě, které by mohly ovlivnit obchod mezi členskými státy a jejichž cílem nebo výsledkem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu. Pojem „podnik“ není ve Smlouvě definován, ale je zásadní pro to, zda se použijí unijní pravidla hospodářské soutěže, a pro způsob, kterým se určí odpovědnost za protiprávní jednání. Otázka, která vyvstala v projednávané věci, se týká odpovědnosti za protiprávní jednání. Co tvoří podnik odpovědný za porušení pravidel hospodářské soutěže a jak má být stanovena případná pokuta?

41. Soudní dvůr se zabýval pojmem odpovědného podniku při četných příležitostech. Od podání žaloby na neplatnost společností Kendrion k Tribunálu v projednávané věci se judikatura rozvinula ( 21 ). Výklad pojmu „podnik“ Tribunálem je kontroverzní ( 22 ). Nicméně z ustálené judikatury vyplývá, že se pojem podniku vztahuje na jakoukoli jednotku vykonávající hospodářskou činnost nezávisle na právním postavení této jednotky a způsobu jejího financování. Tento pojem musí být v tomto kontextu chápán jako pojem označující hospodářskou jednotku, i když z právního hlediska je tato jednotka složena z více fyzických nebo právnických osob. Pokud taková hospodářská jednotka poruší pravidla hospodářské soutěže, přísluší takové jednotce, aby za toto protiprávní jednání nesla odpovědnost na základě zásady osobní odpovědnosti. Konkrétně může být chování dceřiné společnosti přičteno mateřské společnosti tehdy, když tato dceřiná společnost, byť má vlastní právní subjektivitu, samostatně neurčuje své chování na trhu, ale v zásadě uplatňuje pokyny, které jsou jí uděleny mateřskou společností, zejména s ohledem na hospodářské, organizační a právní vazby, které spojují tyto dva právní subjekty. V takové situaci jsou totiž mateřská a dceřiná společnost součástí téže hospodářské jednotky, a tudíž vytvářejí jediný podnik pro účely článku 101 SFEU, což Komisi umožňuje vydat rozhodnutí ukládající pokutu mateřské společnosti a prokázání osobní účasti této společnosti na protiprávním jednání přitom není vyžadováno ( 23 ).

42. Pokud mateřská společnost 100% vlastní dceřinou společnost, která porušuje pravidla hospodářské soutěže, Soudní dvůr zastává názor, že taková mateřská společnost v zásadě může vykonávat rozhodující vliv na jednání své dceřiné společnosti, a existuje vyvratitelná domněnka, že mateřská společnost ve skutečnosti takový vliv vykonává. Za těchto okolnosti postačí k předpokladu, že mateřská společnost vykonává rozhodující vliv na obchodní politiku své dceřiné společnosti, aby Komise prokázala, že veškerý kapitál této dceřiné společnosti je vlastněn mateřskou společností. Komise následně může zacházet s mateřskou společností jako se společností společně a nerozdílně odpovědnou za zaplacení pokuty uložené její dceřiné společnosti, ledaže tato mateřská společnost předloží dostatečné důkazy, které by mohly prokázat, že se její dceřiná společnost chová na trhu samostatně. Je třeba zdůraznit, že domněnka je považována za vyvratitelnou ( 24 ) a že důkazní břemeno prokázání této skutečnosti spočívá na mateřské společnosti.

43. Komise není povinna opírat se výlučně o domněnku rozhodujícího vlivu. Může se případně rozhodnout, že se bude opírat o jiné skutečnosti, aby prokázala, že mateřská společnost skutečně vykonávala rozhodující vliv na obchodní politiku své 100% vlastněné dceřiné společnosti („metoda dvojího základu“).

44. Pokud Komise zvolí metodu dvojího základu, sama per definitionem nese přísnější důkazní břemeno ( 25 ). Úkolem Tribunálu v rámci provádění jeho přezkumu pak je, aby zkoumal, zda Komise toto důkazní břemeno unesla. Břemeno tak spočívá především na Komisi, aby dodala nezbytné důkazy prokazující skutečnosti, o které se chce opírat při prokazování rozhodujícího vlivu. Pokud dotyčná společnost následně uvedené skutečnosti zpochybní, důkazní břemeno ohledně jejich vyvrácení se přesouvá na ni.

Posouzení Tribunálu

45. Tribunál v bodě 53 napadeného rozsudku konstatoval, že Komise se v rozhodnutí opírala o metodu dvojího základu.

46. Tribunál dále v bodě 53 určil čtyři doplňující skutečnosti uplatněné Komisí a uvedl, že společnost Kendrion nesla důkazní břemeno, pokud jde o prokázání, že uvedené skutečnosti nedokazovaly, že vykonávala rozhodující vliv na společnost Fardem. „53. Komise se v projednávané věci neopírala pouze o skutečnost, že žalobkyně vlastnila 100 % kapitálu společnosti Fardem Packaging. […][r]ozhodnutí rovněž odkazuje na čtyři doplňující skutečnosti, konkrétně na interní e-mail z 9. ledna 2002 od pana L. (bod 595 odůvodnění); interní e-mail společnosti Fardem Packaging ze dne 14. prosince 1999, který se týká otázky pojištění (bod 596 odůvodnění); rukou psaná poznámka vyhotovená při jednání podskupiny ‚Teppema‘, ve které se odkazuje na zástupce společnosti Fardem Packaging u žalobkyně (bod 597 odůvodnění), a zpráva předložená společností Fardem Packaging určená žalobkyni, která se týká aktuálních manažerských problémů (body 106 a 590 odůvodnění). Je tudíž nezbytné nejprve posoudit, zda se žalobkyni podařilo vyvrátit tyto čtyři doplňující skutečnosti ( 26 ).“

47. V bodech 54 až 60 napadeného rozsudku Tribunál zkoumal důkazy související s uvedenými čtyřmi doplňujícími skutečnostmi. Z bodu 61 je patrné, že Tribunál měl za to, že společnost Kendrion úspěšně vyvrátila pouze jednu ze čtyř doplňujících skutečností. Tribunál proto konstatoval, že společnost Kendrion nevyvrátila zbývající tři doplňující skutečnosti uplatněné Komisí, které prokazovaly, že skutečně vykonávala rozhodující vliv na společnost Fardem.

48. Tribunál dále zkoumal doplňující důkazy, které společnost Kendrion uplatnila s cílem vyvrátit domněnku, že vykonávala rozhodující vliv na společnost Fardem (body 63 až 68 napadeného rozsudku). Tribunál konstatoval, že na provozní úrovni mezi společnostmi Kendrion a Fardem neexistovala žádná vazba; neměly stejné dodavatele a zákazníky a nepoužívaly stejné výrobní postupy. Nicméně v bodě 64 napadeného rozsudku Tribunál uvádí: „Uvedené zjištění však samo o sobě nepostačuje pro prokázání, že společnost Fardem Packaging jednala ve vztahu k žalobkyni nezávisle.“

49. Dále v bodech 65 a 67 napadeného rozsudku Tribunál uvedl: „65. […] Z výročních zpráv nebo relativní velikosti společnosti Fardem Packaging nelze dovodit, že společnost jednala nezávisle. […] 67. […] V tomto ohledu je třeba uvést, že neexistence pokynů žalobkyně, pokud jde o každodenní řízení (dagelijks beheer ) společnosti Fardem Packaging neznamená, že tato společnost mohla jednat nezávisle ( 27 ).“

Analýza

50. Podle ustálené judikatury povinnost, která přísluší Tribunálu (na základě článku 36 a čl. 53 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie), mu neukládá povinnost poskytovat vysvětlení, ve kterém by se vyčerpávajícím způsobem postupně zabýval každou ze všech úvah uvedených účastníky sporu. Odůvodnění Tribunálu tedy může být implicitní za podmínky, že umožní zúčastněným osobám seznámit se s důvody, o které se napadený rozsudek opírá, a Soudnímu dvoru umožní disponovat poznatky dostatečnými k tomu, aby v rámci řízení o kasačním opravném prostředku mohl vykonat přezkum ( 28 ).

51. Tribunál dospěl ke zjištění, že Komise vycházela z dvojího základu. Toto skutkové zjištění nemůže být v řízení o kasačním opravném prostředku zpochybněno. Vzhledem k uvedenému skutkovému zjištění a ke skutečnosti, že Komise uvedla důkazy na podporu každé ze čtyř doplňujících skutečností, důkazní břemeno, pokud jde o jejich vyvrácení, se následně přesunulo na společnost Kendrion. Chápu konstatování Tribunálu uvedené v bodě 53 napadeného rozsudku: („[j]e tudíž nezbytné nejprve posoudit, zda se žalobkyni podařilo vyvrátit tyto čtyři doplňující skutečnosti“) tak, že odráží tento názor.

52. Proto se nedomnívám, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když přičetl důkazní břemeno společnosti Kendrion, pokud jde o prokázání tvrzení, že doplňující skutečnosti neprokazovaly, že společnost Kendrion skutečně vykonávala rozhodující vliv na obchodní politiku společnosti Fardem. Po přezkoumání důkazů společnosti Kendrion týkajících se každé z uvedených doplňujících skutečností Tribunál dospěl ke skutkovému zjištění, že tři ze čtyř doplňujících skutečností nebyly vyvráceny.

53. Tribunál v souvislosti s doplňujícími důkazy předloženými společností Kendrion za účelem vyvrácení domněnky, že vykonávala rozhodující vliv na společnost Fardem, a zejména v souvislosti s tvrzením společnosti Kendrion, že společnost Fardem byla koupena pro investiční účely, v bodě 66 napadeného rozsudku, uvedl: „[…] odkoupení investiční společností za účelem dalšího prodeje rovněž může hovořit ve prospěch existence hospodářské jednotky mezi investiční společností a dotyčnou dceřinou společností. Skutečnost, že se investiční společnost snaží o zlepšení krátkodobých výsledků dceřiné společnosti, zpravidla znamená, že se mateřská společnost musí sama podílet na činnostech dceřiné společnosti. Efektivní a striktní systém kontroly může nabídnout lepší záruky nárůstu ziskovosti než politika nezasahování ( 29 ).“

54. Souhlasím s Tribunálem. Ze skutečnosti, že 100% vlastněná dceřiná společnost je odkoupena jako finanční investice a že její činnosti nespadají do oblasti běžné činnosti mateřské společnosti, nevyplývá, že obě společnosti netvoří totožný podnik. Naopak za předpokladu, že účelem investice je dosažení zisku, se domnívám, že pro zajištění vyšší ziskovosti této investice by jakákoliv mateřská společnost mohla být silně motivována k uplatňování rozhodujícího vlivu na obchodní politiku své dceřiné společnosti.

55. V rozsahu, v němž společnost Kendrion zpochybňuje skutková zjištění Tribunálu týkající se důkazů, které předložila, vyvolává otázky, které jdou nad rámec pravomoci Soudního dvora v řízení o kasačním opravném prostředku ( 30 ). Dodávám, že se nedomnívám, že byl jednoznačný význam důkazů zkreslen takovým způsobem, že by Soudní dvůr musel přezkoumat právní kvalifikaci těchto skutkových okolností ( 31 ).

56. Dále vzhledem k tomu, že uvedené body napadeného rozsudku umožňují společnosti Kendrion, aby se seznámila s odůvodněním, na kterém je založen, a Soudnímu dvoru poskytují dostatečný podklad k výkonu jeho přezkumné pravomoci, napadený rozsudek není stižen vadou spočívající v nedostatečném odůvodnění.

57. Ve stručnosti: neshledávám žádné pochybení, kterým by bylo stiženo zjištění Tribunálu, že společnost Fardem nebyla samostatnou hospodářskou jednotkou, a že v důsledku toho společnosti Fardem a Kendrion tvořily totožný podnik.

58. Domnívám se proto, že druhý důvod kasačního opravného prostředku by měl být zamítnut jako neopodstatněný. Z toho vyplývá, že je nutné zabývat se prvním a třetím důvodem kasačního opravného prostředku společnosti Kendrion.

První důvod kasačního opravného prostředku: pokuta uložená společnosti Kendrion je vyšší než pokuta uložená její dceřiné společnosti

59. Společnost Kendrion v prvním důvodu kasačního opravného prostředku tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a že odůvodnění napadeného rozsudku je rozporné a nedostatečné, jelikož Tribunál uznal, že Komise prokázala právně dostatečným způsobem důvody pro to, aby společnosti Kendrion byla uložena vyšší pokuta, než je pokuta uložená společnosti Fardem.

Shrnutí tvrzení

Kasační opravný prostředek společnosti Kendrion

60. Společnost Kendrion zdůrazňuje, že Tribunál sám uznal (v bodech 28 a 29 napadeného rozsudku), že rozhodnutí vyvolává otázky, a je v některých ohledech nejednoznačné. Společnost Kendrion v podstatě tvrdí, že výrok rozhodnutí [článek 2 písm. d)] je neslučitelný s odůvodněním uvedeným v jeho bodech odůvodnění. Podle bodů odůvodnění je společnost Kendrion jakožto mateřská společnost společně a nerozdílně odpovědná za zaplacení pokuty uložené její dceřiné společnosti Fardem. Nicméně výrok uvádí, že společnost Fardem je společně a nerozdílně odpovědná za (část) pokuty uložené společnosti Kendrion. Z toho vyplývá, že pokud by Tribunál správně použil standardní výkladovou zásadu, podle které musí být rozhodnutí vykládáno jako celek ve světle svých bodů odůvodnění, dospěl by k závěru, že výrok rozhodnutí je v rozporu s důvody, které jsou v něm uvedeny.

61. Společnost Kendrion se domnívá, že z bodů 23 až 28 napadeného rozsudku (a bodů 584, 779 a 782 odůvodnění rozhodnutí) vyplývá, že Komise neuložila pokutu společnosti Kendrion proto, že se sama podílela na protiprávním jednání; naopak, pokuta byla uložena proto, že společnost Kendrion byla společně a nerozdílně odpovědná v postavení mateřské společnosti. V tomto ohledu společnost Kendrion odkazuje na bod 784 odůvodnění rozhodnutí. Zpochybňuje konstatování uvedené v bodě 24 napadeného rozsudku, podle kterého z bodu 784 odůvodnění „vyplývá“ – a dokonce „jasně vyplývá“ – že Komise zamýšlela pokutovat společnost Kendrion samostatně, a nikoliv pouze konstatovat, že je společně a nerozdílně odpovědná za pokutu společnosti Fardem.

62. Společnost Kendrion tvrdí, že na základě práva hospodářské soutěže nelze rozhodnout, že dceřiná společnost je společně a nerozdílně odpovědná za zaplacení pokuty uložené její mateřské společnosti. Rozhodnutí kromě toho vede k absurdnímu výsledku, podle kterého je společnost Fardem společně a nerozdílně odpovědná za zaplacení pokuty uložené společnosti Kendrion na základě společné a nerozdílné odpovědnosti společnosti Kendrion za zaplacení pokuty uložené společnosti Fardem. Výrok rozhodnutí představuje „právní obludnost“ a je s jeho body odůvodnění neslučitelný.

63. Z toho vyplývá, že (na rozdíl od konstatování Tribunálu v bodě 29 napadeného rozsudku) působnost a obsah čl. 2 písm. d) rozhodnutí nejsou srozumitelné. Kromě toho je toto ustanovení navíc v rozporu s jeho odůvodněním, konkrétně s jeho body 577 až 584, 587 až 599, 779, 782, 784, 814 a 820 odůvodnění. Odůvodnění rozsudku je tudíž nedostatečné a rozporné a napadené rozhodnutí je třeba zrušit.

Odpověď Komise

64. Komise se domnívá, že tvrzení společnosti Kendrion, podle kterého je výrok rozhodnutí neslučitelný s odůvodněním obsaženým v bodech odůvodnění, je neopodstatněné. Bod 879 odůvodnění doslovně odpovídá čl. 2 písm. d) výroku.

65. Neexistuje rozdíl mezi společnou a nerozdílnou odpovědností mateřské společnosti a individuální odpovědnosti dceřiné společnosti. Obě společnosti jsou společně a nerozdílně odpovědné, protože jsou součástí podniku, který porušil pravidla hospodářské soutěže.

66. Společnosti Fardem a Kendrion byly součástí stejného podniku od 8. června 1995 do 26. června 2002 a obě byly odpovědné za protiprávní jednání, ke kterému v tomto období došlo. Pokuta společnosti Fardem byla stanovena na 60 milionů eur; pokuta společnosti Kendrion činila 34 milionů eur. Nicméně pokuta uložená společnosti Fardem byla poté omezena na 2,2 milionu eur na základě použití maximální výše 10 %. Pokuta stanovená společnosti Kendrion byla zachována ve výši 34 milionů eur, z nichž je společnost Fardem společně a nerozdílně odpovědná za 2,2 milionu eur, jak je stanoveno v bodě 879 odůvodnění rozhodnutí. Tribunál v bodě 28 napadeného rozsudku správně uvedl, že rozdíl mezi pokutami obou společností vyplývá z použití maximální výše 10 %. Pokuta uložená společnosti Fardem by jinak činila 60 milionů eur a společnost Kendrion by byla společně a nerozdílně odpovědná za 34 milionů eur z této částky. Tribunál v bodě 29 napadeného rozsudku správně konstatoval, že výrok rozhodnutí je soudržný a srozumitelný, pokud je vykládán ve světle odůvodnění, které je v rozhodnutí uvedeno.

Posouzení

67. Vyvstávají dvě otázky. Zaprvé, na základě jakých konkrétních důvodů byla společnosti Kendrion uložena pokuta? Zadruhé, jak má být určena maximální výše 10 %, stanovená v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003, použitelná na všechny uložené pokuty?

68. V mém přezkumu napadeného rozsudku jsem měla na paměti následující zásady.

69. Zaprvé otázka, zda je odůvodnění rozsudku Tribunálu rozporné nebo nedostatečné, představuje právní otázku, kterou je jako takovou možno uplatnit v rámci kasačního opravného prostředku ( 32 ).

70. Zadruhé musel mít Tribunál při výkladu rozhodnutí Komise na paměti, že Komise musí uvést důvody, na kterých jsou její rozhodnutí založena, vymezit skutečnosti, které tvoří právní základ a úvahy, které jí vedly k přijetí opatření ( 33 ).

71. Zatřetí, s ohledem na rozhodnutí o uložení pokuty musí být odůvodnění považováno za dostatečné, pokud jasně a soudržně uvádí skutkové a právní úvahy, na jejichž základě byla pokuta uložena dotyčným osobám tak, aby se tyto osoby a Soudní dvůr mohly seznámit s podstatnými argumenty odůvodnění Komise ( 34 ).

72. Začtvrté otázka, zda byla splněna povinnost uvést odůvodnění, musí být posuzována nejen vzhledem ke znění napadeného opatření, ale také k jeho kontextu, jakož i k souhrnu právních pravidel upravujících dotčenou věc ( 35 ).

Důvody uložení pokuty společnosti Kendrion

73. Tribunál v bodech 22 až 25 napadeného rozsudku odkazuje mimo jiné na body 577 až 584, 779 a 782 odůvodnění rozhodnutí ( 36 ). Tribunál uvádí následující zjištění: „26. Z […] rozhodnutí vyplývá, že Komise pokutu žalobkyni uložila z důvodu, že v letech 1995 až 2003 tvořila jedinou hospodářskou jednotku se společnosti Fardem Packaging. Vzhledem k tomu, že protisoutěžní jednání společnosti Fardem Packaging může být přičteno žalobkyni, protože obě byly součástmi téže hospodářské jednotky – což je nadále třeba prokázat ve světle analýzy žalobních důvodů uvedených níže – má se v důsledku uvedeného přičtení odpovědnosti za to, že se žalobkyně protiprávního jednání dopustila sama [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 16. listopadu 2000, Metsä-Serla a další (C-294/98 P, Recueil, s. I-10065, bod 28)]. […] 28 Kromě toho, i když je pravda, že se pokuta ve výši 34 milionů eur, která byla uložena žalobkyni, ve srovnání s pokutou uloženou společnosti Fardem Packaging ve výši 2,20 milionu, může na první pohled jevit jako sporná, skutečností zůstává, že body 814 a [820] [ ( 37 ) ]odůvodnění rozhodnutí uvádějí, že důvodem tohoto rozporu je použití maximální výše 10 % stanovené v čl. 23 odst. 2 [nařízení č. 1/2003] na společnost Fardem Packaging. 29 Bez ohledu na nejednoznačné znění tak mohou být působnost a obsah čl. 2 písm. d) rozhodnutí plně pochopeny na základě výkladu bodů odůvodnění uvedených v bodech 23 až 28 výše. V důsledku toho nelze hovořit o rozporu mezi odůvodněním rozhodnutí a jeho výrokem ( 38 ).“

74. Napadený rozsudek je založen přímo na znění rozhodnutí. Proto budu ve svém přezkumu odůvodnění Tribunálu odkazovat na uvedené rozhodnutí. Z bodů 577 až 584 odůvodnění rozhodnutí vyplývá, že společnosti Fardem měla být uložena pokuta, za kterou je společnost Kendrion společně a nerozdílně odpovědná. Je pravdou, že ne všechny kroky byly v rozhodnutí výslovně uvedeny. Tudíž v rozsahu, v němž Tribunál pouze vycházel z odůvodnění uvedeného rozhodnutí, není napadený rozsudek tak transparentní, jak by mohl být. Nicméně z toho nevyplývá, že je tento rozsudek v důsledku toho nesoudržný nebo nesrozumitelný.

75. Abych rekapitulovala výpočet: výchozí výše pokuty společnosti Fardem byla stanovena na 20 milionů eur. Komise poté na tuto částku uplatnila 200% zvýšení, aby odrážela skutečnost, že protiprávní jednání trvalo více než dvacet let, což vedlo k výsledné částce 40 milionů. Po přičtení k původní částce 20 milionů eur činila výsledná částka 60 milionů eur. Nakonec Komise na tuto celkovou částku uplatnila maximální výši 10 % (čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003) odvozenou z obratu společnosti Fardem (22 milionů eur). V důsledku toho byla skutečně splatná pokuta omezena na částku 2,2 milionu eur ( 39 ).

76. Z určení, že společnost Kendrion byla společně a nerozdílně odpovědná za jednání společnosti Fardem vyplývá, že Komise byla oprávněna uložit odpovědnost za pokutu společnosti Fardem její (bývalé) mateřské společnosti za období, kdy tyto dvě společnosti tvořily jediný podnik ( 40 ). Z napadeného rozsudku (a rozhodnutí) implicitně vyplývá, že výchozí výše pokuty společnosti Fardem (20 milionů eur) byla připsána společnosti Kendrion. Komise poté na tuto částku uplatnila 70% zvýšení (a nikoliv 200% zvýšení, jak tomu bylo v případě Fardem). Tím byla zohledněna skutečnost, že společnost Kendrion vlastnila společnost Fardem po dobu sedmi let, a nikoliv po celou dobu trvání protiprávního jednání společnosti Fardem. Takto dovozená částka 14 milionů eur byla přičtena k původní částce 20 milionů eur byla, čímž bylo dosaženo celkové částky 34 milionů eur. Nakonec byl za účelem určení, zda má být výše pokuty společnosti Kendrion omezena, čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Vzhledem k tomu, že celosvětový obrat společnosti Kendrion přesahoval částku, která by byla nutná proto, aby byla skutečně splatná částka snížena, zůstala pokuta společnosti Kendrion ve výši 34 milionů eur zachována.

77. Na základě této analýzy provedené krok za krokem je zřejmé, že stanovení pokuty společnosti Kendrion bylo slučitelné s pravidly o společné a nerozdílné odpovědnosti a s použitím čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003.

78. Nepopírám, že formulace, podle které je společnost Fardem společně a nerozdílně odpovědná do výše 2,2 milionů eur za pokutu společnosti Kendrion ve výši 34 milionů eur, zní podivně. Nejsem si vědoma žádné věci, ve které by dceřiná společnost byla odpovědná za jednání mateřské společnosti. Takový výsledek by byl jistě neobvyklý, jelikož je neslučitelný s pojmem osobní odpovědnost za dotyčné protiprávní jednání i s domněnkou rozhodujícího vlivu. Mateřské společnosti jsou odpovědné za protiprávní jednání, kterého se dopustily jejich 100% vlastněné dceřiné společnosti, jelikož se předpokládá, že kontrolují obchodní politiku svých dceřiných společností ( 41 ). Rovnováha sil (zjevně) není stejná, pokud se díváme na vztah 100% vlastněné dceřiné společnosti k mateřské společnosti. Taková dceřiná společnost nemůže být považována za společnost, která vykonává rozhodující vliv na mateřskou společnost, jelikož jí neovládá prostřednictvím svého akciového podílu. Dceřiná společnost je oháňkou, nemůže vrtět psem.

79. Nicméně toto je kasační opravný prostředek společnosti Kendrion, nikoliv společnosti Fardem.

80. Byla odpovědnost společnosti Kendrion řádně prokázána? To, zda je společnost Fardem označována za společnost, která je společně a nerozdílně odpovědná za pokutu společnosti Kendrion, nemá žádný vliv na zásady, které upravují přičítání odpovědnosti mateřské společnosti (Kendrion) za protiprávní jednání, kterého se dopustila její 100% vlastněná dceřiná společnost (Fardem), pokud domněnka rozhodujícího vlivu nebyla úspěšně vyvrácena. Zisky vzniklé z porušení pravidel hospodářské soutěže plynou akcionářům. Proto je jen přiměřené, aby ti, kteří mají pravomoc dohledu, byli odpovědní za protiprávní praktiky, kterých se dopustily jejich dceřiné společnosti, ledaže mohou prokázat, že takovou pravomoc neměli. Na tom je – jednoduše řečeno – založena odpovědnost společnosti Kendrion.

81. V důsledku toho se domnívám, že nedošlo k nesprávnému právnímu posouzení, které by zatěžovalo napadený rozsudek, pokud jde o konstatování, že společnost Kendrion je odpovědná za protiprávní jednání, kterého se dopustila společnost Fardem.

Výše pokuty

82. Pokuty společností Kendrion a Fardem jsou nerozlučně spjaté. Výše pokuty uložené společnosti Kendrion nutně závisí na pokutě vypočtené pro společnost Fardem ( 42 ).

83. Tribunál v bodě 28 napadeného rozsudku uvedl, že důvodem zjevného rozporu mezi odůvodněním a výrokem rozhodnutí je uplatnění maximální výše 10 %. Právě způsob, jakým je uvedená maximální výše použita, určuje výši pokuty, která má být zaplacena.

84. V době výpočtu maximální výše 10 % již podnik, který se dopustil protiprávního jednání, ve stejné podobě neexistoval, jelikož společnost Fardem již nebyla součástí skupiny Kendrion. Vyvstává tak otázka, co tvoří „podnik“ pro účely čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Má být maximální výše 10 % vypočtena na základě celosvětového obratu mateřské společnosti, nebo je relevantní pouze obrat dceřiné společnosti?

85. Komise v bodě 814 odůvodnění rozhodnutí odkazuje na rozsudek ve věci Tokai Carbon a další v. Komise ( 43 ). V uvedené věci, stejně jako v projednávané věci, již 100% vlastněná dceřiná společnost, která se dopustila protiprávního jednání, nebyla v době výpočtu maximální výše 10 % vlastněna mateřskou společností. Dceřiná a mateřská společnost v důsledku toho v té době netvořily stejný podnik. Proto Tribunál v uvedené věci zrušil rozhodnutí v rozsahu, v němž Komise uložila pokutu (bývalé) dceřiné společnosti, která přesahovala maximální výši 10 % vypočtenou pouze na základě jejího obratu ( 44 ).

86. Tribunál v projednávané věci výslovně nevysvětlil, jak byla maximální výše 10 % pro účely čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 uplatněna na pokutu společnosti Kendrion. Nicméně je implicitní, že Tribunál vzal v úvahu, že v době, kdy byla maximální výše 10 % uplatněna, byly společnosti Kendrion a Fardem samostatnými jednotkami ( 45 ).

87. Domnívám se, že Tribunál byl toho názoru, že odpovědnost společnosti Kendrion za pokutu ve výši 34 milionů eur nepřesahovala maximální výši 10 %, která byla uplatněna na tuto společnost. Vzhledem k tomu, že obrat společnosti Fardem činil v rozhodné době přibližně 20 milionů eur, Tribunál zastával názor, že Komise (i) rozlišila mezi údaji o obratu společnosti Kendrion a společnosti Fardem a (ii) použila maximální výši 10 % na společnost Fardem jako samostatnou jednotku ( 46 ), a proto omezila její odpovědnost na 2,2 milionu eur ( 47 ).

88. Mám tedy za to, že první důvod kasačního opravného prostředku je neopodstatněný.

Další otázky

89. Komise vyjádřila obavu, že pokud by se maximální výše 10 % použila na každou společnost samostatně v případě, kdy tyto společnosti v době výpočtu pokuty již netvoří jediný podnik, vznikají tím příležitosti pro úniky. Tvrdí, že pokud mateřská a dceřiná společnost nejsou součástí stejného podniku v době uplatnění maximální výše 10 %, měla by se horní hranice stanovit pouze na základě obratu mateřské společnosti a obrat dceřiné společnosti by neměl být brán v úvahu.

90. Pokud by tedy Komise odvodila maximální výši 10 % pouze od obratu společnosti Fardem, byla by případná pokuta, za kterou by společnost Kendrion byla společně a nerozdílně odpovědná, omezena na částku 2,2 milionu eur. To by motivovalo podniky v podobné situaci k tomu, aby se zbavily svých dceřiných společností před tím, než Komise uloží pokutu, aby zabránily tomu, že maximální výše 10 % bude vypočtena na základě celosvětového obratu společností náležejících do holdingové skupiny mateřské společnosti.

91. Ačkoliv tato otázka byla výslovně uplatněna v rámci odpovědi na třetí důvod kasačního opravného prostředku společnosti Kendrion, je relevantní též zde. Proto se jí budu zabývat nyní.

92. Domnívám se, že obava Komise není důvodná. Pokud je mateřská společnost společně a nerozdílně odpovědná za svou 100% vlastněnou dceřinou společnost, jakékoliv omezení uložené pokuty se stanoví na základě obratu mateřské společnosti, pokud jsou v té době obě společnosti součástí téhož podniku. Za takových okolností není nutné vypočíst celkovou pokutu na základě obratu dceřiné společnosti. Dceřiná společnost je jednoduše společně a nerozdílně odpovědná za část pokuty, která byla uložena její mateřské společnosti.

93. Pokud však společnosti netvoří stejnou jednotku v době uplatnění maximální výše 10 %, domnívám se, že je nutné mezi nimi rozlišovat a použít maximální výši 10 % na každou společnost samostatně. Patrně právě to Komise v projednávané věci učinila (i když to možná neměla v úmyslu vzhledem k tomu, co nyní tvrdí).

94. Výše pokuty mateřské společnosti se nestanoví na základě částky, kterou její dceřiná společnost musí zaplatit v návaznosti na uplatnění maximální výše 10 % na pokutu dceřiné společnosti. Naopak stanovení těchto dvou částek zahrnuje dva samostatné výpočty, jak bylo v projednávané věci prokázáno. Pokuta společnosti Kendrion byla vypočtena tak, že za východisko byla vzata základní částka pokuty společnosti Fardem, za kterou byla společnost Kendrion společně a nerozdílně odpovědná ( 48 ). Částka 2,2 milionu eur, za kterou je společnost Fardem odpovědná, představuje pouze část její vlastní pokuty, která má být zaplacena po uplatnění maximální výše 10 %.

95. Pro pořádek se budu zabývat třetím důvodem kasačního opravného prostředku.

Třetí důvod kasačního opravného prostředku: uložená pokuta je založena na rozporném a nedostatečném odůvodnění

96. Společnost Kendrion na podporu třetího důvodu kasačního opravného prostředku uplatňuje tři výtky.

Shrnutí tvrzení

Kasační opravný prostředek společnosti Kendrion

97. Zaprvé společnost Kendrion tvrdí, že společná a nerozdílná odpovědnost znamená, že mateřská společnost je odpovědná pouze za zaplacení pokuty uložené její dceřiné společnosti. Zadruhé společnost Kendrion uvádí, že Tribunál nevzal v úvahu skutečnost, že Komise při stanovení pokuty nepoužila zásadu rovného zacházení. Zatřetí společnost Kendrion tvrdí, že odůvodnění Tribunálu týkající se přezkumu pokuty bylo rozporné a nedostatečné.

98. První a třetí výtka se překrývají s výtkami, kterou byly uplatněny v souvislosti s prvním důvodem kasačního opravného prostředku společnosti Kendrion. Již jsem tyto otázky zkoumala v bodech 82 až 88 tohoto stanoviska. Proto se jimi nebudu dále zabývat. Je nicméně nutné zkoumat tvrzení společnosti Kendrion, podle kterého Komise porušila zásadu rovného zacházení, a Tribunál nevzal tuto skutečnost v úvahu.

99. Společnost Kendrion tvrdí, že mezi adresáty rozhodnutí je jedinou mateřskou společností, které byla uložena vyšší pokuta, než byla pokuta její dceřiné společnosti za okolností, kdy se dceřiná společnost dopustila protiprávního jednání, na kterém se Kendrion jako její mateřská společnost nepodílela. Jedinou mateřskou společností, které byla uložena vyšší pokuta než její dceřiné společnosti, byla společnost Nordenia, ale tato společnost se skutečně podílela na protiprávním jednání ( 49 ). Zásada rovného zacházení vyžaduje, aby Komise uplatnila stejnou metodu stanovení pokut na všechny podniky v rámci téhož protiprávního jednání. Společnost Kendrion tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když uvedl, že vysvětlením rozdílu v zacházení je maximální výše 10 % uvedená v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Tato maximální výše 10 % vysvětluje rozdíl ve výši pokut, ale nevysvětluje zásadní rozdíl, který Komise zavedla mezi společností Kendrion a dalšími mateřskými společnostmi. Podpůrně, pokud je Komise oprávněna určit pokutu společnosti Kendrion způsobem, který je stanoven v rozhodnutí, odůvodnění Tribunálu je rozporné a nedostatečné.

Odpověď Komise

100. Podle názoru Komise Tribunál v bodě 109 napadeného rozsudku správné určil, že Komise při stanovení pokuty pro všechny adresáty rozhodnutí použila stejnou metodu.

Posouzení

101. Obecná zásada rovného zacházení vyžaduje, aby se srovnatelnými situacemi nebylo zacházeno odlišně a s odlišnými situacemi stejně, není-li takové zacházení objektivně odůvodněno ( 50 ).

102. Tribunál v napadeném rozsudku uvádí, že: „107. Při stanovení pokut dodržení zásady rovného zacházení vyžaduje, aby Komise zpravidla použila stejnou metodu výpočtu výše pokuty uložené podnikům sankcionovaným za účast na stejném protiprávním jednání (rozsudek ze dne 28. února 2002, Cascades v. Komise, T-308/94, Recueil, s. II-813, 65) […]. 108. Tvrzení žalobkyně, že Komise uvedené zásady porušila, nemůže být přijato z následujících důvodů. 109. […] z […] rozhodnutí je zjevné, že Komise použila jedinou metodu pro stanovení výše pokut použitelných na všechny adresáty […] rozhodnutí, včetně žalobkyně, kteří byli odpovědní jako mateřské společnosti dceřiné společnosti podílející se na kartelové dohodě […] ( 51 ).“

103. Společnost Kendrion tvrdí, že je srovnatelná s jinými mateřskými společnostmi, které se samy aktivně nepodílely na protiprávním jednání, ale jsou odpovědné za protiprávní jednání, kterého se dopustily jimi 100% vlastněné dceřiné společnosti. Tyto mateřské společnosti jsou odpovědné pouze za část pokuty svých dceřiných společností. Pokud by Komise při stanovení pokut všech mateřských společností v rámci kartelové dohody použila stejnou metodiku, pokuta společnosti Kendrion by byla nižší než pokuta společnosti Fardem, jelikož společnost Kendrion by byla společně a nerozdílně odpovědná pouze za část pokuty společnosti Fardem.

104. Domnívám se však, že okolnosti týkající se společnosti Kendrion byly zvláštní, jelikož maximální výše 10 % byla vypočtena poté, kdy byla společnost Fardem prodána. Tyto dvě společnosti tak netvořily v té době jediný podnik. Tak tomu není v případě ostatních mateřských společností a jejich dceřiných společností ( 52 ).

105. Z toho, co jsem uvedla v bodech 83 až 88 výše v souvislosti s použitím maximální výše 10 %, vyplývá, že se domnívám, že Komise byla oprávněna použít čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 na tyto dvě společnosti samostatně. Společnost Kendrion není srovnatelná s ostatními mateřskými společnostmi, kterým bylo rozhodnutí určeno. V případě společnosti Kendrion musela být maximální výše 10 % stanovena dvakrát, a to odděleně, na základě obratu společnosti Kendrion a společnosti Fardem. V případě ostatních mateřských společností a jejich dceřiných společnost však byla maximální výše 10 % stanovena jednou, a to na základě celosvětového obratu skupiny mateřské společnosti.

106. Tribunál v bodech 107 až 109 napadeného rozsudku vykládá rozhodnutí a konstatuje, že Komise použila stejnou metodu pro stanovení pokut, která se vztahovala na všechny adresáty. Tento přístup je v souladu se zásadou rovného zacházení. Nicméně právě proto, že se situace společnosti Kendrion liší od situace ostatních mateřských společností, Komise nebyla povinna vypočíst maximální výši 10 % pro společnosti Kendrion a Fardem za použití stejné metody, která byla použila na ostatní adresáty. Komise musela tyto dvě společnosti považovat za samostatné jednotky v době, kdy použila maximální výši 10 %, jelikož společnost Fardem nebyla v té době součástí skupiny Kendrion.

107. Proto se domnívám, že Tribunál správně dospěl k závěru, že rozhodnutí je slučitelné se zásadou rovného zacházení.

Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: nedodržení povinnosti rozhodnout v přiměřené lhůtě; právní jistota

Napadený rozsudek

108. Společnost Kendrion v průběhu řízení v prvním stupni tvrdila, že řízení před Tribunálem bylo nepřiměřeně zdlouhavé. V bodě 18 napadeného rozsudku Tribunál uvedl, že toto tvrzení je irelevantní z důvodu, že do jeho působnosti spadá pouze rozhodnutí. I kdyby tvrzení společnosti Kendrion, že v řízení došlo k nepřiměřeným průtahům, bylo pravdivé, toto tvrzení by samo o sobě nemělo vliv na výsledek řízení.

Shrnutí tvrzení

Kasační opravný prostředek společnosti Kendrion

109. Společnost Kendrion tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když nezkoumal výtku, podle které Tribunál údajně neprojednal věc společnosti Kendrion v přiměřené lhůtě. Proto musí být napadený rozsudek zrušen.

110. Společnost Kendrion podpůrně tvrdí, že Soudní dvůr musí snížit výši uložené pokuty. Společnost Kendrion zdůrazňuje, že projednávaný kasační opravný prostředek pro ni má skutečný význam, jelikož zpochybňuje pokutu ve výši 34 milionů eur. Otázky posuzované Tribunálem byly komplexní, ale doba, v níž Tribunál vydal rozsudek (která podle výpočtu společnosti Kendrion činí šest let a devět měsíců), byla nepřiměřená ( 53 ). Společnost Kendrion tvrdí, že by Soudní dvůr měl z tohoto důvodu snížit uloženou pokutu alespoň o 5 %, aby zohlednil nepřiměřeně zdlouhavé řízení před Tribunálem ( 54 ).

Odpověď Komise

111. Komise zaprvé tvrdí, že napadený rozsudek nemá být z tohoto důvodu zrušen. Zadruhé je Komise toho názoru, že by bylo nevhodné, aby Tribunál v kontextu řízení pro neplatnost rozhodoval, zda porušil článek 47 Listiny, jelikož by tím Tribunál nutně musel přezkoumávat vlastní jednání. Bylo by vhodnější, aby tato otázka byla v případě potřeby rozhodnuta jiným senátem Tribunálu v samostatném řízení. Proto Tribunál správně konstatoval, že tato výtka je irelevantní.

112. Komise zpochybňuje analýzu společnosti Kendrion týkající se délky řízení před Tribunálem, která podle této společnosti činila šest let a devět měsíců. Komise tvrdí, že pokud by Soudní dvůr rozhodl, že řízení před Tribunálem bylo nepřiměřeně dlouhé, byl by rozsudek obsahující takové konstatování přiměřeným zadostiučiněním. Vhodným prostředkem nápravy za jakoukoliv materiální újmu, která mohla vzniknout z porušení článku 47 Listiny, může být samostatná žaloba na náhradu škody. Komise v odpovědi na argument společnosti Kendrion, podle kterého musí být v zájmu procesní hospodárnosti uložená pokuta snížena o 5 %, tvrdí, že projednávaná věc se odlišuje od rozsudku ve věci nizozemské pivo ( 55 ), jelikož v projednávané věci – na rozdíl od uvedené věci – nedošlo k průtahům ve správní fázi řízení.

Posouzení

113. Tribunál prohlásil, že výtka společnosti Kendrion, podle které Tribunál věc neprojednal v přiměřené lhůtě, je irelevantní ( 56 ). Toto konstatování nemělo vliv na přípustnost výtky společnosti Kendrion. Znamená pouze, že žaloba společnosti Kendrion na neplatnost rozhodnutí nemohla z titulu uvedeného důvodu v prvním stupni řízení uspět ( 57 ).

114. S přístupem Tribunálu souhlasím z následujících důvodů.

115. Zaprvé se žaloba na neplatnost rozhodnutí liší od otázky, zda byla porušena základní práva společnosti Kendrion zaručená článkem 47 Listiny. Domnívám se, že pokud by Tribunál konstatoval porušení uvedeného práva za okolností, za kterých by rozhodnutí bylo jinak považováno za legitimní, nemohl by rozhodnutí zrušit pouze na základě tohoto procesního pochybení ( 58 ).

116. Zadruhé společnost Kendrion netvrdí, že délka řízení před Tribunálem znemožnila účinný soudní přezkum rozhodnutí – například proto, že došlo ke ztrátě důkazů, nebo již nebylo možné dohledat svědky z důvodu plynutí času. Postavení společnosti Kendrion se tak liší od postavení navrhovatelky, která tvrdí, že došlo k porušení jejího práva na obhajobu, jelikož dotčené řízení bylo nepřiměřeně prodlužováno.

117. Zatřetí zkoumání údajného procesního pochybení spočívajícího v neprojednání věci v přiměřené lhůtě se liší od přezkumu pokuty uložené v rozhodnutí. V důsledku toho zkoumání procesní nesrovnalosti jako takové nespadá do působnosti neomezené pravomoci Soudního dvora přezkoumávat rozhodnutí Komise o uložení pokuty ( 59 ).

118. V důsledku toho se nedomnívám, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že výtka společnosti Kendrion byla irelevantní. I kdyby jí bylo vyhověno, tato výtka by nenarušila platnost napadeného rozhodnutí ( 60 ).

119. Společnosti Kendrion pochopitelně nic nebrání v tom, aby tuto otázku uplatnila ve svém kasačním opravném prostředku.

120. Společnost Kendrion podala svou žalobu na neplatnost dne 22. února 2006. Písemné řízení skončilo dne 20. února 2007. Dne 3. prosince 2010 byla společnost Kendrion informována o tom, že ve věci bylo nařízeno jednání. Dne 12. ledna 2011 společnost Kendrion odpověděla na otázky položené Tribunálem na základě článku 64 jednacího řádu Tribunálu, které se týkaly rozsudku Tribunálu ve věci Akzo. Věc byla Tribunálem projednána dne 9. března 2011 a rozsudek byl vydán dne 16. listopadu téhož roku. Celková délka řízení v prvním stupni činila přibližně pět let a devět měsíců a mezi ukončením písemného řízení a jednáním uplynuly přibližně čtyři roky.

121. Věc společnosti Kendrion úzce souvisela s věci její bývalé dceřiné společnosti Fardem. Nic však nenasvědčuje tomu, že věc společnosti Fardem bránila v řízení ve věci společnosti Kendrion před Tribunálem.

122. Při použití čtyř kritérií vyplývajících z rozsudku Baustahlgewebe je zřejmé, že případ má pro daný podnik význam, neboť společnosti Kendrion byla rozhodnutím uložena pokuta ve výši 34 milionů eur. Rovněž tak je zřejmé, že věc nastoluje komplexní otázky. Nedomnívám se, že délku řízení lze přičítat jednání společnosti Kendrion.

123. Pokud je mi známo, v období zjevné nečinnosti (přibližně čtyři roky) od konce písemného řízení do nařízení jednání nebylo prováděno žádné aktivní vedení soudního řízení. Soudnímu dvoru nebyly poskytnuty žádné informace, které by vysvětlovaly nebo odůvodňovaly období nečinnosti. Při neexistenci takových důkazů považuji za zřejmé, že věc nebyla projednána v přiměřené době. Jak jsem již uvedla ve věci Groupe Gascogne ( 61 ), domnívám se, že uvedená fáze řízení v projednávané věci mohla (celkem vzato) trvat až dva roky a nedošlo by přitom nutně k průtahům, které by bylo možné důvodně kvalifikovat jako „nadměrné“. Z toho vyplývá, že projednávaná věc – použiji-li zaokrouhlení – trvala v prvním stupni řízení před Tribunálem přibližně o jeden a půl roku déle, než měla.

124. Proto konstatuji, že bylo porušeno základní právo společnosti Kendrion na projednání věci Tribunálem v přiměřené lhůtě.

125. Ve svém stanovisku ve věci Groupe Gascogne jsem uvedla, že pokud je prokázáno porušení článku 47 Listiny, toto zjištění samo o sobě nemůže vést ke zrušení napadeného rozsudku ( 62 ).

126. Společnost Kendrion navíc netvrdila, že její právo na obhajobu bylo porušeno v důsledku uvedeného procesního pochybení.

127. Proto se nedomnívám, že napadený rozsudek musí být zrušen.

128. Podpůrná výtka, kterou Kendrion žádá o snížení pokuty je založena na přístupu Soudního dvora ve věci Baustahlgewebe ( 63 ) a nebyla uplatněna jako samostatný návrh na náhradu majetkové nebo nemajetkové škody.

129. Ve světle této výtky se domnívám, že při neexistenci návrhu na náhradu majetkové nebo nemajetkové škody musí konstatování, že Tribunál porušil článek 47 Listiny, uvedené v samotném rozsudku, představovat přiměřené zadostiučinění ( 64 ).

130. Společnost Kendrion žádá Soudní dvůr, aby pokutu uloženou napadeným rozsudkem snížil o 5 %. Toto číslo dovozuje z rozhodnutí Tribunálu ve věci nizozemské pivo ( 65 ). V uvedené věci Komise uznala, že byla odpovědná za nepřiměřenou délku správního řízení. Navrhovatelka tvrdila, že délka tohoto řízení ovlivnila její právo na obhajobu a vedla k uložení nepřiměřené pokuty, jelikož politika Komise v oblasti pokut se v průběhu správního řízení zpřísnila. V důsledku toho tvrdila, že snížení pokuty, které jí již bylo přiznáno Komisí z titulu nepřiměřené délky řízení, bylo příliš nízké.

131. Projednávaná věc se od rozsudku ve věci nizozemské pivo odlišuje. Zaprvé výtka společnosti Kendrion se netýká správní fáze řízení vedeného Komisí, ani netvrdí, že se pokuta uložená Komisí zvýšila v důsledku jednání tohoto orgánu. Zadruhé společnost Kendrion žádá v projednávané věci Soudní dvůr, aby přezkoumal procesní pochybení, ke kterému došlo ve fázi soudního řízení. Zatřetí společnost Kendrion netvrdila, že délka řízení před Tribunálem měla vliv na pokutu uloženou na základě napadeného rozsudku (ani tak nemohla učinit, jelikož napadený rozsudek v tomto ohledu pouze potvrzuje rozhodnutí).

132. V důsledku toho se domnívám, že neexistuje právní základ, na kterém by Soudní dvůr mohl založit rozhodnutí o snížení pokuty uložené společnosti Kendrion o 5 %. Kromě toho, chybí-li jakýkoliv důkaz, který by prokazoval, že společnost Kendrion utrpěla majetkovou nebo nemajetkovou škodu (která by mohla být předmětem samostatného návrhu na náhradu škody), považuji zvolení hodnoty 5 % (a pochopitelně jakékoliv jiné hodnoty) za čistě nahodilé ( 66 ).

133. Z toho vyplývá, že by Soudní dvůr podle mého názoru neměl snížit pokutu uloženou společnosti Kendrion.

134. Vyslovuji tedy závěr, že má-li navrhovatel za to, že utrpěl ztrátu v důsledku nedodržení povinnosti Tribunálu rozhodnout o jeho věci v přiměřené lhůtě, je podání žaloby na náhradu škody k Tribunálu vhodnějším a účinnějším prostředkem nápravy pro účely článku 47 Listiny, vykládaného ve světle čl. 6 odst. 1 a článku 13 EÚLP, než případné snížení pokuty ( 67 ). Proto navrhuji, aby Soudní dvůr prohlásil, že při projednávání žaloby společnosti Kendrion Tribunálem došlo k nepřiměřeným průtahům, a Soudní dvůr by měl dát jasně najevo, že společnost Kendrion může podat samostatnou žalobu na náhradu škody, pokud si to bude přát.

K nákladům řízení

135. Pokud se Soudní dvůr ztotožní s mou analýzou kasačního opravného prostředku, musí být společnosti Kendrion jakožto účastnici řízení, která neměla s žádným z důvodů kasačního opravného prostředku úspěch, uložena náhrada nákladů řízení v souladu s články 137, 138, 140 a 184 jednacího řádu ve vzájemném spojení.

Závěry

136. Proto navrhuji, aby Soudní dvůr: — kasační opravný prostředek zamítl; — určil, že Tribunál ve věci T‑54/06, Kendrion NV v. Komise, nerozhodl v přiměřené lhůtě a — uložil společnosti Kendrion náhradu nákladů řízení.

( 1 ) – Původní jazyk: angličtina.

( 2 ) – Rozsudky ze dne 16. listopadu 2011 T‑54/06, Kendrion v. Komise; T‑72/06, Groupe Gascogne v. Komise, a T‑79/06 Sachsa Verpackung v. Komise. V anglickém jazyce bylo zveřejněno shrnutí těchto tří rozsudků. Na internetové stránce Soudního dvora je dostupné úplné znění všech tří věcí ve francouzském jazyce. Ve věci Kendrion je rovněž k dispozici úplné znění rozsudku v nizozemském jazyce.

( 3 ) – Rozhodnutí Komise C(2005) 4634 final ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/38354 – průmyslové pytle) (dále jen „rozhodnutí“). Jeho shrnutí je zveřejněno v Úř. věst. 2007, L 282, s. 41.

( 4 ) – Věc C‑40/12 P, Gascogne Sack Deutschland v. Komise, věc C‑50/12 P, Kendrion v. Komise (projednávaná věc), a věc C‑58/12 P, Groupe Gascogne v. Komise. Pro úplnější přehled žalob, jimiž bylo rozhodnutí napadeno před Tribunálem, a o následných kasačních opravných prostředcích viz bod 102 mého stanoviska ve věci Groupe Gascogne.

( 5 ) – Věc C‑40/12 P.

( 6 ) – Citované výše v poznámce pod čarou 4.

( 7 ) – Stanoviska ke všem třem kasačním opravným prostředkům byla přednesena dne 30. května 2013.

( 8 ) – Viz body 40 až 44 níže.

( 9 ) – Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205). Článkem 43 odst. 1 nařízení č. 1/2003 bylo zrušeno nařízení č. 17. V části 6 rozhodnutí uváděla Komise obě nařízení coby právní základ uložených pokut. Příslušnými ustanoveními nařízení č. 17 jsou čl. 15 odst. 2 a článek 17. Tato ustanovení jsou převzata v čl. 23 odst. 2 a 3 a článku 31 nařízení č. 1/2003. V tomto stanovisku budu odkazovat na ustanovení nařízení č. 1/2003, což je třeba chápat současně jako odkaz na čl. 15 odst. 2 a článek 17 nařízení č. 17, neboť v rozsahu, v němž je to relevantní pro otázky nastolené projednávaným kasačním opravným prostředkem, tato ustanovení nebyla věcně změněna.

( 10 ) – Viz body 73 až 81 níže.

( 11 ) – Bod 777 odůvodnění rozhodnutí.

( 12 ) – Body 779 a 781 odůvodnění rozhodnutí.

( 13 ) – Bod 781 odůvodnění rozhodnutí.

( 14 ) – Bod 783 odůvodnění rozhodnutí.

( 15 ) – Bod 784 odůvodnění rozhodnutí.

( 16 ) – Rozsudek ze dne 17. června 2010, Lafarge v. Komise (C-413/08 P, Sb. rozh. s. I-5361, bod 102). V Pokynech o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. 1998, C 9, s. 3) se v souvislosti s maximální výší 10 % upravenou v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 také hovoří o celosvětovém obratu.

( 17 ) – Rozsudek T‑54/06, Kendrion v. Komise, citovaný výše v poznámce pod čarou 2 (dále jen „napadený rozsudek“).

( 18 ) – Dříve článek 253 ES.

( 19 ) – Rozsudek ze dne 16. listopadu 2001, Fardem Packaging v. Komise (T‑51/06).

( 20 ) – Pokyny o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. 1998, C 9, s. 3) (dále jen „pokyny Komise z roku 1998“). Viz bod 21 mého stanoviska ve věci Gascogne Sack Deutschland, citovaného výše v poznámce pod čarou 4.

( 21 ) – Dne 22. února 2006.

( 22 ) – Viz Wouter P. J. Wils, „Antitrust compliance programmes and optimal antitrust enforcement“, Journal of Anti‑Trust Enforcement, 2013, s. 12. Srovnej s Stefan Thomas, „Guilty of a fault that one has not committed“, Journal of European Competition Law and Practice, 2012, s. 11.

( 23 ) – Rozsudek ze dne 19. července 2012, Alliance One International a Standard Commercial Tobacco v. Komise (C-628/10 P a C-14/11 P, Sb. rozh. 2012, body 42 až 46 a citovaná judikatura, dále jen „Alliance One“).

( 24 ) – Rozsudek Alliance One, citovaný výše v poznámce pod čarou 23, body 46 až 48 a citovaná judikatura.

( 25 ) – Rozsudek Alliance One, citovaný výše v poznámce pod čarou 23, body 49, 50 a 53.

( 26 ) – Poznámka pod čarou se netýká českého znění stanoviska.

( 27 ) – Poznámka pod čarou se netýká českého znění stanoviska.

( 28 ) – Rozsudek Alliance One, citovaný výše v poznámce pod čarou 23, bod 64.

( 29 ) – Poznámka pod čarou se netýká českého znění stanoviska.

( 30 ) – Rozsudek Alliance One, citovaný výše v poznámce pod čarou 23, bod 84 a citovaná judikatura.

( 31 ) – Rozsudek Alliance One, citovaný výše v poznámce pod čarou 23, bod 85 a citovaná judikatura.

( 32 ) – Rozsudek ze dne 16. prosince 2008, Masdar v. Komise (C-47/07 P, Sb. rozh. s. I-9761, bod 76).

( 33 ) – Viz článek 296 SFEU. Viz rovněž rozsudky ze dne 15. července 1970, AFC Chemiefarma v. Komise (41/69, Recueil, s. 661, bod 76), a ze dne 11. července 1985, Remia (42/84, Recueil., s. 2545, s. 26).

( 34 ) – Rozsudek Alliance One, citovaný výše v poznámce pod čarou 23, bod 64.

( 35 ) – Rozsudek ze dne 4. října 2001, Itálie v. Komise (C-305/89, Recueil, s. I-1603, bod 20).

( 36 ) – Viz body 8 až 10 výše.

( 37 ) – Domnívám se, že odkaz na bod 815 odůvodnění rozhodnutí má správně být odkazem na bod 820 odůvodnění, neboť právě tento bod se týká pokuty uložené společnosti Fardem.

( 38 ) – Poznámka pod čarou se netýká českého znění stanoviska.

( 39 ) – Viz body 11 až 16 výše.

( 40 ) – Viz body 40 až 44 výše.

( 41 ) – Rozsudek ze dne 10. září 2003, Akzo Nobel NV a další v. Komise (C-97/08 P, Sb. rozh. s. I-8237, dále jen „rozsudek Akzo“).

( 42 ) – Viz bod 13 výše.

( 43 ) – Rozsudek ze dne 15. června 2005 (T-71/03, T-74/03, T-87/03 a T-91/03, Sb. rozh. s. II-10; dále jen „rozsudek Tokai“). Shrnutí rozsudku je zveřejněno v anglickém jazyce. Úplné znění rozsudku je dostupné v německém, anglickém a francouzském jazyce na internetové stránce Soudního dvora.

( 44 ) – Rozsudek Tokai, citovaný výše v poznámce pod čarou 43, body 391 a 392.

( 45 ) – Viz bod 820 odůvodnění rozhodnutí a bod 28 napadeného rozsudku.

( 46 ) – Pokud by se zde jednalo o kasační opravný prostředek společnosti Fardem, bylo by při stanovování pokuty společnosti Fardem nutné vzít v úvahu dobu protiprávního jednání, za které byla odpovědná pouze společnost Fardem (od 6. ledna 1982 do 8. června 1995), před jejím nabytím společností Kendrion. Nicméně jelikož se jedná o kasační opravný prostředek společnosti Kendrion a tato společnost je společně a nerozdílně odpovědná za pokutu společnosti Fardem, není to nutné. Viz body 81 až 88 mého stanoviska ve věci Gascogne Sack Deutschland, kde zkoumám použití maximální výše 10 % na mateřskou společnost a 100% vlastněnou dceřinou společnost, které společně tvořily podnik v době stanovení pokuty, ale kde doba, ve které došlo k protiprávnímu jednání, začala běžet před nabytím dceřiné společnosti mateřskou společností a pokračovala po jejím nabytí.

( 47 ) – Viz body 28 a 29 napadeného rozsudku citované v bodě 73 výše.

( 48 ) – Viz body 11 ž 13 výše.

( 49 ) – Bod 637 odůvodnění rozhodnutí.

( 50 ) – Rozsudek ze dne 16. prosince 2008, Arcelor Atlantique et Lorraine a další (C-127/07, Sb. rozh. s. I-9895, bod 23 a citovaná judikatura).

( 51 ) – Poznámka pod čarou se netýká českého znění stanoviska.

( 52 ) – Bischof + Klein France SAS, FLSmidth & Co. A/S, FLS Plast A/S a Groupe Gascogne.

( 53 ) – Společnost Kendrion cituje rozsudek ze dne 17. prosince 1998, Baustahlgewebe v. Komise (C-185/95 P, Recueil, s. I-8417).

( 54 ) – Společnost Kendrion cituje rozsudek ze dne 16. června 2011, Bavaria v. Komise, T-235/07, Sb. rozh. s. II-3229 (dále jen „rozsudek nizozemské pivo“).

( 55 ) – Citovaný výše v poznámce pod čarou 54.

( 56 ) – Bod 18 napadeného rozsudku.

( 57 ) – Rozsudek ze dne 29. září 2011, Arkema v. Komise (C-520/09 P, Sb. rozh. s. I-8901, bod 31).

( 58 ) – Viz bod 117 níže.

( 59 ) – Viz článek 261 SFEU a článek 31 nařízení č. 1/2003. Viz rovněž body 131 a 132 mého stanoviska ve věci Groupe Gascogne.

( 60 ) – Viz bod 113 výše.

( 61 ) – Viz body 91 až 94 mého stanoviska v uvedené věci.

( 62 ) – Citovaná výše v poznámce pod čarou 4.

( 63 ) – Soudní dvůr v rozsudku Baustahlgewebe, citovaném v bodě 53 výše, z důvodu hospodárnosti řízení a za účelem zajistit, aby byl dostupný okamžitý a účinný prostředek nápravy, napadený rozsudek zrušil, pokud jde o výši stanovené pokuty, zatímco v ostatních ohledech tento rozsudek potvrdil.

( 64 ) – Viz bod 148 mého stanoviska ve věci Groupe Gascogne.

( 65 ) – Citovaný výše v poznámce pod čarou 54.

( 66 ) – Viz body 133 až 138 mého stanoviska ve věci Groupe Gascogne.

( 67 ) – Domnívám se, že tento důvod kasačního opravného prostředku mající za cíl snížení pokuty, je patrně přímo založen na rozsudku Baustahlgewebe, nebyl uplatněn jako samostatný návrh na náhradu majetkové nebo nemajetkové újmy a Soudní dvůr by navíc neměl pravomoc k posouzení takového návrhu.