CS Úřední věstník Evropské unie C 118/18

Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2012 Deutsche Post AG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 8. prosince 2011 ve věci T-421/07, Deutsche Post AG v. Evropská komise

(Věc C-77/12 P)

2012/C 118/29

Jednací jazyk: němčina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Deutsche Post AG (zástupci: J. Sedemund a T. Lübbig, advokáti)

Další účastnice řízení: Evropská komise, UPS Europe NV/SA, UPS Deutschland Inc. & Co. OHG

Návrhová žádání

— zrušit v plném rozsahu napadený rozsudek Tribunálu (osmého senátu) ze dne 8. prosince 2011 ve věci T-421/07;

— uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

V tomto kasačním opravném prostředku se jedná především o otázku, zda a za jakých podmínek představuje rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999/ES napadnutelné rozhodnutí ve smyslu čl. 263 odst. 4 SFEU. Konkrétně vyvstává otázka, zda má takové rozhodnutí o zahájení řízení samostatné závazné právní účinky, a to i nad rámec již dříve vydaného rozhodnutí o zahájení řízení, které se údajně týkalo stejných podpor.

Tribunál odmítl přípustnost takové žaloby v podstatě z toho důvodu, že rozhodnutí o zahájení řízení z roku 2007, C 36/07 (ex NN 25/07), které je v projednávaném případě napadeno, se týká stejných opatření podpory, která již byla předmětem rozhodnutí o zahájení řízení z roku 1999, C 61/99 (ex NN 153/96), které časově předcházelo napadenému rozhodnutí. Okolnost, že ve vyšetřovacím řízení, které předcházelo probíhajícímu hlavnímu formálnímu vyšetřovacímu řízení, bylo již pět let předtím vydáno zamítavé rozhodnutí ve smyslu čl. 7 odst. 5 nařízení č. 659/1999/ES, nemá na toto posouzení vliv, jelikož toto zamítavé rozhodnutí ukončilo předcházející vyšetřovací řízení pouze částečně.

Navrhovatelka uplatňuje čtyři důvody kasačního opravného prostředku:

1) Tribunál v napadeném rozsudku chybně uvedl, že sporné rozhodnutí o zahájení řízení z roku 2007 nemá samostatné právní účinky. Toto rozhodnutí o zahájení řízení se totiž vztahovalo na opatření podpory, jež dalece přesahují opatření, proti kterým Komise vznesla námitky v rozhodnutí o zahájení řízení z roku 1999. K tomu bylo hlavní formální vyšetřovací řízení ukončeno v plném rozsahu zamítavým rozhodnutím z roku 2002 (2002/753/ES), takže rozhodnutí o zahájení řízení z roku 1999 již nemůže vyvolat žádné právní následky. Tím, že Tribunál nesprávně odmítl přípustnost podané žaloby, porušil čl. 263 odst. 4 SFEU, protože každé rozhodnutí, které vyvolává samostatné právní následky, musí být přezkoumatelné podle tohoto ustanovení.

2) Zadruhé Tribunál nesprávně posoudil rozsah, v jakém Komise porušila zásady ochrany legitimního očekávání, právní jistoty a řádné správy, a jejich účinky na probíhající vyšetřovací řízení. Tribunál totiž nepovažoval za protiprávní, když Komise — aniž to dostatečně zřetelně objasnila spolkové vládě a navrhovatelce — následně nepovažovala formální vyšetřovací řízení zahájené v roce 1999 za ukončené v plném rozsahu, a pět let po jeho formálním ukončení toto řízení znovu zahájila.

3) Zatřetí představuje okolnost, že Tribunál navrhovatelce v projednávaném případě nepřiznal žádnou přímou možnost podání žaloby proti rozhodnutí o zahájení řízení z roku 2007, odepření práva, které porušuje základní právo navrhovatelky na účinnou právní ochranu podle čl. 6 odst. 1 SEU ve spojení s čl. 47 odst. 1 Listiny základních práv a čl. 6 odst. 3 SEU ve spojení s čl. 6 odst. 1 první větou EÚLP.