Výkon této pravomoci podléhá soudnímu přezkumu. Nicméně jen v případě, že by bylo možné prokázat, že Komise bez objektivního odůvodnění zahájila dvě odlišná řízení ve vztahu k jedinému skutkovému stavu, by mohla být její volba považována za zneužití pravomoci. Jestliže Komise nedisponuje nebo ještě nedisponuje dostatečnými důkazy proti určitým podnikům podezřelým z toho, že se účastnily téhož jediného protiprávního jednání, tato okolnost představuje objektivní důvod, který odůvodňuje volbu Komise stíhat různé subjekty v rámci různých řízení, přičemž Komise je zejména povinna dodržovat případně zásadu ne bis in idem.

V oblasti hospodářské soutěže je přezkum legality rozhodnutí přijatých Komisí doplněn pravomocí přezkumu v plné jurisdikci, která byla unijnímu soudu přiznána článkem 31 nařízení č. 1/2003 v souladu s článkem 261 SFEU. V rámci této pravomoci může soud nad rámec pouhého přezkumu legality sankce nahradit posouzení Komise svým posouzením, a uložené pokuty nebo penále tedy zrušit, snížit nebo zvýšit. Je tedy věcí Tribunálu, aby v rámci své soudní pravomoci v plné jurisdikci posoudil ke dni, kdy přijme rozhodnutí, zda byla dotyčnému podniku uložena pokuta, která správně odráží závažnost dotčeného protiprávního jednání. I když Tribunálu přísluší, aby pro účely stanovení výše pokuty sám posoudil okolnosti projednávaného případu, nemůže výkon soudního přezkumu v plné jurisdikci při stanovení výše uložených pokut vést k diskriminaci mezi podniky, které se účastnily kartelové dohody v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU.

Nicméně za účelem zachování užitečného účinku čl. 18 odst. 2 a 3 nařízení č. 1/2003 má Komise právo uložit podniku, aby poskytl veškeré nezbytné informace týkající se skutkových okolností, které mu mohou být známy, a aby jí podle potřeby předal s nimi související dokumenty, které má v držení, s jedinou podmínkou, že neuloží podniku povinnost poskytnout odpovědi, které by tento podnik vedly k přiznání existence protiprávního jednání, jehož prokázání je věcí Komise. Podnik, kterému Komise zašle žádost o informace na základě ustanovení článku 18 nařízení č. 1/2003, je tedy povinen aktivně spolupracovat a může být sankcionován zvláštní pokutou stanovenou ustanoveními čl. 23 odst. 1 tohoto nařízení, která může představovat až 1 % jeho celkového obratu, pokud poskytne úmyslně nebo z nedbalosti nepřesné nebo zkreslené informace. Z toho vyplývá, že při výkonu soudní pravomoci v plné jurisdikci může Tribunál případně zohlednit nedostatek spolupráce podniku, a v důsledku toho zvýšit částku pokuty, která mu byla uložena za porušení článků 101 SFEU nebo 102 SFEU, za předpokladu, že tomuto podniku nebyla uložena za totéž jednání zvláštní pokuta podle čl. 23 odst. 1 nařízení č. 1/2003.

Tak by tomu například mohlo být v případě, kdy v odpověď na takovou žádost ze strany Komise podnik úmyslně nebo z nedbalosti neuvedl během správního řízení skutečnosti, které jsou rozhodující s ohledem na stanovení výše pokuty a kterými disponoval nebo mohl disponovat v době přijetí napadeného rozhodnutí. I když Tribunálu v rámci výkonu soudní pravomoci v plné jurisdikci nic nebrání v tom, aby takové skutečnosti zohlednil, nic to nemění na tom, že se podnik, který je uvedl až ve fázi soudního řízení, a narušil tím účel a řádný průběh správního řízení, vystavuje zohlednění této skutečnosti Tribunálem při stanovení přiměřené výše pokuty.

Přitom okolnost, že se podnik dopustil pochybení, když Komisi poskytl údaje nezbytné pro výpočet hodnoty relevantních prodejů, protože do nich zahrnul prodeje týkající se jiných výrobků, než na které se vztahuje kartelová dohoda, neumožňuje závěr, že tento podnik nesplnil povinnost spolupráce vyplývající z ustanovení článku 18 nařízení č. 1/2003 v takovém rozsahu, který by bylo třeba zohlednit při stanovení výše pokuty. Dotyčný podnik se totiž nesnažil uvést Komisi v omyl, ani jí neposkytl hrubé údaje, ze kterých by Komise musela vypočíst hodnotu relevantních prodejů, aniž by jí zároveň poskytl nezbytná upřesnění k získání přesných údajů. Tento podnik pro předložení nezbytných údajů Komisi využil specializované externí poradce, ale opomenul jim vysvětlit rozdíly existující mezi některými druhy dotčených výrobků. V tomto ohledu neměl zjevně žádný zájem na tom, aby Komise získala nesprávné údaje, které zahrnovaly prodej jiných výrobků než výrobků, na které se vztahuje kartelová dohoda, jelikož tyto nepřesnosti mohly hrát jen v jeho neprospěch tím, že zvyšují výši pokuty, kterou mu Komise ukládá.

(viz body 156, 157, 165, 167–172)