CS Úřední věstník Evropské unie C 5/50

Žaloba podaná dne 7. listopadu 2017 – Euracoal a další v. Komise

(Věc T-739/17)

(2018/C 005/68)

Jednací jazyk: němčina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (Woluwe-Saint-Pierre, Belgie), Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein e.V. (Kolín nad Rýnem, Německo), Lausitz Energie Kraftwerke AG (Cottbus, Německo), Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Německo), eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Německo) (zástupci: W. Spieth a N. Hellermann, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

— zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/1442 ze dne 31. července 2017, kterým se stanoví závěry o nejlepších dostupných technikách (BAT) podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU (1) pro velká spalovací zařízení (Úř. věst. 2017, L 212, s. 1) v rozsahu, v němž přijímá a stanoví úrovně emisí spojené s BAT (BAT-AEL) pro emise NOx (článek 1, příloha bod 2.1.3, tabulka 3) a emise rtuti (článek 1, příloha bod 2.1.6, tabulka 7), které vznikají při spalování černého a/nebo hnědého uhlí,

— podpůrně, zrušil prováděcí rozhodnutí (EU) 2017/1442 v celém rozsahu, jakož i

— uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

1. První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, nadřazeného práva a pravomocí v souvislosti s hlasováním ve výboru podle článku 75 [směrnice 2010/75] Komise tím, že bez dodržení lhůt předložila změny k návrhu rozhodnutí a tím, že vyvolala okamžité hlasování, nedodržela kogentní lhůty podle čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 182/2011 (2) a porušila tím povinnost, kterou jí ukládá čl. 3 odst. 4 nařízení (EU) č. 182/2011, objektivně usilovat o co nejširší podporu ve výboru. Současně zástupcům členských států zabránila v možnosti vyjádřit se přiměřeným způsobem k pozměněnému návrhu rozhodnutí a porušila tím čl. 291 odst. 3 SFEU, podle nějž musí být zaručena efektivní kontrola Komise členskými státy. Kromě toho Komise prostřednictvím zjevně takticky motivovaného postupu zneužila postavení předsedy výboru a tuto funkci vykonávala v rozporu s právem.

2. Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, nadřazeného práva a pravomocí z důvodu chybného postupu v rámci takzvaného sevillského procesu. Podle ustanovení směrnice 2010/75/EU a prováděcího rozhodnutí Komise 2012/119/EU (3) (pokyny o BAT) musí být závěry o BAT vyvozovány výlučně na základě odborných kritérií. Vyvozování se musí řídit zásadou odbornosti, čímž jsou naopak vyloučeny čistě politické úvahy. Tyto požadavky nebyly dodrženy.

3. Třetí žalobní důvod vycházející z porušení nadřazeného práva a pravomocí obsahem napadených závěrů o BAT. Věcná ustanovení, zejména ta, která se v souvislosti s BAT týkají úrovní emisí NOx a rtuti, zásadním způsobem porušují zásadu technicko-ekonomické dostupnosti, která přímo vyplývá ze směrnice 2010/75/EU, a nepřiměřeně zatěžují provozovatele zařízení, kteří jsou touto právní úpravou dotčeni. Nelze se zbavit dojmu, že stanovení napadených pravidel vychází z politických úvah, které jsou v rámci vypracovávání závěrů o BAT nepřípustné. Komise by se tím opět dopustila zneužití svého postavení a překročení svých pravomocí.

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění) (Úř. věst. 2010, L 334, s. 17).

(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. 2011, L 55, s. 13).

(3) 2012/119/EU: Prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 10. února 2012 , kterým se stanoví pravidla ohledně pokynů pro sběr údajů a pro vypracování referenčních dokumentů o BAT a zabezpečení jejich kvality uvedených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU o průmyslových emisích (oznámeno pod číslem C(2012) 613) (Úř. věst. 2012, L 63, s. 1).