CS Úřední věstník Evropské unie C 301/18

Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2008 (fax: 12. září 2008) Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 1. července 2008 ve věci T-266/02, Deutsche Post AG, podporovaná Spolkovou republikou Německo v. Komise Evropských společenství, podporovaná Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste e.V. (BIEK) a UPS Europe NV/SA

(Věc C-399/08 P)

(2008/C 301/33)

Jednací jazyk: němčina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz, J. Flett, B. Martenczuk, zmocněnci)

Další účastníci řízení: Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV, UPS Europe NV/SA, Deutsche Post AG, Spolková republika Německo

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

— zrušit napadený rozsudek v plném rozsahu;

— určit, že podle článku 61 statutu Soudního dvora, žalobkyně neprokázala, že rozhodnutím byl porušen čl. 87 odst. 1 ES, a přiměřeně tomu žalobu zamítnout. Podpůrně navrhuje Komise vrácení věci Soudu prvního stupně;

— uložit žalobkyni náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Žalobkyně je Deutsche Post AG (DPAG), velkopodnik mezinárodně činný v oblasti poštovních služeb, který obdržel značná peněžní vyrovnání ze státních prostředků. Ve zvláštním rozhodnutí podle článku 82 ES z roku 2002, které nebylo napadeno, stanovila Komise, že DPAG cenami na trhu s balíkovými zásilkami, které nepokrývaly náklady, zneužila svého postavení na trhu. Protože DPAG v dotčeném časovém období vykazovala všude ztráty, mohla být tato agresivní cenová politika financována pouze z prostředků, které podnik obdržel jakožto finanční vyrovnání.

Středem projednávaného kasačního opravného prostředku je otázka, které analytické metody mohla Komise za zvláštních okolností projednávaného případu použít, za účelem zjištění nezákonné podpory DPAG.

Podle metody, kterou upřednostnil Soud prvního stupně v napadeném rozsudku, musí být přezkoumány všechny náklady a příjmy podniku spojené s obecně hospodářskými povinnostmi podniku v dotčeném časovém období z toho hlediska, zda podnik obdržel od státu nepřiměřené finanční vyrovnání. Došlo-li k takovému nepřiměřenému vyrovnání, bylo by z toho možno usuzovat, že tento prostředek byl použit také k financování nekalé cenové politiky na sousedním trhu s balíkovými zásilkami od dveří ke dveřím.

Podle metody, která byla použita v rozhodnutí, by byly zjištěny schodky vzniklé díky nekalé cenové politice na sousedním trhu a určilo by se, zda tyto schodky byly vyrovnány státními prostředky, či nikoli. Pokud by bylo konstatováno takové vyrovnání a neexistoval by žádný jiný zdroj financování (ve formě vlastních prostředků podniku), bylo by z toho třeba vyvodit, že k financování nekalé cenové politiky na sousedním trhu s balíkovými zásilkami od dveří ke dveřím byl použit státní prostředek.

Komise považuje metodu použitou ve svém rozhodnutí za správnou. S její pomocí lze na základě logického řetězu argumentace, který zahrnuje také předpoklad, že peníze nakonec musely odněkud pocházet, usoudit na existenci nezákonné státní podpory. Ani řetěz argumentace, ani skutečnosti, které jsou jejím základem, nebyly v napadeném rozhodnutí popřeny. Přesto Soud prvního stupně vycházel v napadeném rozsudku bez dalšího vysvětlení tohoto názoru z toho, že přichází v úvahu pouze první metoda.

Komise uplatnila následující důvody kasačního opravného prostředku: Došlo podle ní k porušení čl. 87 odst. 1 a čl. 86 odst. 2 ES do té míry, v níž byla tato ustanovení v napadeném rozsudku nesprávně vyložena v tom smyslu, že vylučují metodu, nad níž se jinak napadený rozsudek nepozastavuje, která umožňuje na základě logické, nezvratné argumentace dovodit existenci státní podpory neslučitelné se společným trhem. Dále se Komise odvolává na nepříslušnost Soudu prvního stupně a na porušení článku 230 ES v tom rozsahu, v němž Soud prvního stupně překročil svou pravomoc a vycházel z kontrolní pravomoci stanovené článkem 230 ES, jakož i na porušení článku 36 statutu Soudního dvora v rozsahu v němž Soud prvního stupně opomenul odůvodnit protiprávnost metody použité v rozhodnutí.