STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY

JULIANE KOKOTT

přednesené dne 11. ledna 2007( )

Věc C‑507/04

Komise Evropských společenství

proti

Rakouské republice

„Ochrana volně žijících ptáků – Provedení směrnice 79/409/EHS“

I – Úvod

1. V tomto řízení o nesplnění povinnosti napadá Komise Evropských společenství provedení některých ustanovení směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků( ) v několika rakouských spolkových zemích.

2. Řízení bylo zahájeno výzvou dopisem ze dne 13. dubna 2000 a bylo v něm pokračováno vydáním odůvodněného stanoviska dne 17. října 2003. Komise podala projednávanou žalobu dne 8. prosince 2004.

3. Poté, co se rakouské právo v průběhu řízení v různých ohledech změnilo, Komise nyní navrhuje, aby Soudní dvůr:

1. určil, že Rakouská republika tím, že úplně a správně neprovedla do rakouského práva čl. 1 odst. 1 a 2, článek 5, čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 1 a 4, článek 8, čl. 9 odst. 1 a 2, jakož i článek 11 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, nesplnila svou povinnost provést tuto směrnici úplně a správně;

2. uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

4. Rakouská republika navrhuje, aby Soudní dvůr:

1. zamítl žalobu jako neopodstatněnou; a to přinejmenším proto, že v mezidobí došlo ke změně rakouské právní úpravy, a

2. uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

II – Posouzení

5. Žalobu je třeba posuzovat vzhledem k právnímu stavu platnému ke dni uplynutí lhůty, kterou Komise stanovila ve svém odůvodněném stanovisku. Jelikož odůvodněné stanovisko bylo doručeno stálému zastoupení Rakouska dne 17. října 2003, je tímto rozhodným datem 17. prosinec 2003.

A – Částečné uznání opodstatněnosti žalobních důvodů

6. Rakousko nezpochybňuje žalobní důvod vycházející z nedostatečného provedení čl. 1 odst. 1 a 2 v Korutanech, Dolních Rakousech a Štýrsku, článku 5 v Dolních Rakousech a Štýrsku, čl. 7 odst. 1 v Dolních Rakousech, jakož i čl. 7 odst. 4 a článku 9 ve Štýrsku, nýbrž uvádí, že právní úpravu v budoucnu přizpůsobí. Jelikož k tomu nedošlo do okamžiku uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku, je třeba považovat nesplnění povinnosti v tomto ohledu za uznané.

B – K článku 1 směrnice o ptácích

7. Článek 1 směrnice o ptácích vymezuje oblast působnosti, tzn. rozsah ochrany požadovaný směrnicí. Soudní dvůr již jasně uvedl, že toto ustanovení je třeba provést do vnitrostátního práva( ). Odstavce 1 a 2 uvedeného článku stanoví:

„(1) Tato směrnice se týká ochrany všech druhů ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států, na něž se vztahuje Smlouva. Zahrnuje ochranu, regulování těchto druhů a péči o ně a stanoví pravidla pro jejich využívání.

(2) Vztahuje se na ptáky, jejich vejce, hnízda a stanoviště.“

1. Burgenland

8. Pokud jde o Burgenland, Komise napadá, že podle § 16 odst. 1 písm. b) zákona Burgenlandu o ochraně přírody a zachování krajiny (Burgenländisches Naturschutz- und Landchaftspflegegesetz) „jsou všechny ostatní druhy volně žijících ptáků, s výjimkou špačka obecného (sturnus vulgaris), chráněny v souladu s § 88a zákona Burgenlandu o lovu [Burgenländisches Jagdgesetz] […]“. Jiné obecné ustanovení o ochraně špačka obecného nebylo uvedeno.

9. Pokud jde o provedení, Rakousko se dovolává výlučně ustanovení zákona o lovu, a sice skutečnosti, že lov špačka obecného je přípustný pouze v období od 15. července do 30. listopadu za účelem ochrany vinohradů. To přepokládá vydání nařízení na základě § 88a odst. 1 zákona Burgenlandu o lovu, které může být vydáno pouze tehdy, pokud lze očekávat hromadný výskyt špačka obecného v oblasti vinohradů.

10. Bez ohledu na to, zda tato ustanovení mohla být – jak uvádí Rakousko – podle čl. 9 odst. 1 písm. a) třetí odrážky směrnice o ptácích platně přijata( ), nemohou v žádném případě ospravedlnit úplné vyloučení špačka obecného z ochrany. Ochrana všech druhů ptáků podle článku 1 totiž nemá význam pouze pro lov upravený v článku 7, nýbrž také pro další zásahy uvedené v článku 5.

11. Článek 1 směrnice o ptácích tedy nebyl v Burgenlandu správně proveden.

2. Horní Rakousy

12. V Horních Rakousech je seznam chráněných druhů ptáků stanoven nařízením o ochraně druhů, které má být přijato na základě § 27 odst. 1 a 2 zákona Horních Rakous o ochraně přírody a krajiny (Oberösterreichisches Natur- und Landschaftschutzgesetz). Volně žijící živočichové, kteří nemohou být loveni, mohou být chráněni „za předpokladu, že dotčený druh je v místní krajině vzácný, že jeho existence je ohrožena nebo že jeho zachování z důvodu ekologické rovnováhy představuje veřejný zájem […]“.

13. Podle Komise tato právní úprava neumožňuje ochranu všech druhů ptáků uvedených v článku 1 směrnice o ptácích. Konkrétně jsou z režimu ochrany výslovně vyloučeny zejména straka obecná (pica pica), sojka obecná (garrulus glandarius), vrána obecná černá (corvus corone corone) a vrána obecná šedá (corvus corone cornix).

14. Rakousko odmítá námitky týkající se právní úpravy, neboť § 27 odst. 1 a 2 zákona Horních Rakous o ochraně přírody a krajiny musí být vykládán a používán v souladu se směrnicí o ptácích, zejména je-li výslovně stanoveno, že je třeba dodržet články 5 až 7 a článek 9.

15. Na provedení směrnice je ovšem třeba klást vyšší požadavky. Pokud jde o provedení, je třeba zajistit, že každý adresát použije ustanovení provádějící směrnici tak, jak to vyžaduje směrnice, i když směrnici nezná. Jak konstatoval Soudní dvůr, skutečnost, že vnitrostátní orgány používají zákon v souladu se směrnicí, nemůže sama o sobě představovat jasnost a přesnost požadovanou k uspokojení požadavku právní jistoty( ). Pouhá správní praxe, svou povahou proměnlivá na základě správního uvážení a která není dostatečně známá, nemůže být považována za platné splnění povinností uložených Smlouvou( ). Krom toho u směrnice o ptácích má přesnost provedení směrnice význam zejména proto, že je členským státům svěřena správa společného přírodního dědictví vyskytujícího se na jejich výsostném území( ).

16. V projednávaném případě je úplné provedení článku 1 směrnice o ptácích v § 27 odst. 1 a 2 zákona Horních Rakous o ochraně přírody a krajiny sporné, protože do nařízení o ochraně druhů nejsou zahrnuti ptáci, kteří mohou být loveni, ačkoliv směrnice o ptácích je zahrnuje. Krom toho mohou být chráněny pouze ty druhy, které jsou vzácné. To rovněž představuje omezení, které není stanoveno v článku 1. Odkaz na články 5 až 7 a článek 9 nemůže tyto nedostatky odstranit, jelikož článek 1 není uveden.

17. Problematická je krom toho také skutečnost, že Rakousko chce zřejmě chránit pouze druhy přirozeně se vyskytující na jeho území, i když to výslovně z § 27 nevyplývá. Soudní dvůr již rozhodl, že směrnice o ptácích chrání v každém členském státě všechny druhy ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států, na něž se vztahuje Smlouva ES – jak druhy vyskytující se v členském státě, tak druhy, které se vyskytují pouze v jiných členských státech( ). Rozdíly se týkají pouze ustanovení o ochraně, které je třeba v konkrétním případě použít.

18. Krom toho Komise správně uvádí, že určité druhy, a sice straka obecná, sojka obecná, vrána obecná černá a vrána obecná šedá, jsou vyjmuty z režimu ochrany. Článek 1 směrnice o ptácích tyto druhy ovšem zahrnuje.

19. Článek 1 směrnice o ptácích tedy nebyl v Horních Rakousech správným způsobem proveden.

C – K článku 5 směrnice o ptácích

20. Článek 5 stanoví:

„Aniž jsou dotčeny články 7 a 9, přijmou členské státy opatření nezbytná k vytvoření obecné právní úpravy ochrany všech druhů ptáků uvedených v článku 1, která zejména zakáže:

a) úmyslné usmrcování nebo odchyt jakýmkoli způsobem;

b) úmyslné ničení nebo poškozování jejich hnízd a vajec nebo odstraňování hnízd;

c) sběr jejich vajec ve volné přírodě a jejich držení, a to i prázdných;

d) úmyslné vyrušování těchto ptáků, zejména během rozmnožování a odchovu mláďat, pokud by šlo o vyrušování významné z hlediska cílů této směrnice;

e) držení druhů ptáků, jejichž lov a odchyt jsou zakázány.“

1. Burgenland

a) K ochraně špačka obecného

21. Pokud jde o Burgenland, Komise tvrdí, že výše uvedenou nedostatečnou ochranou špačka obecného v § 16 odst. 1 písm. b) zákona Burgenlandu o ochraně přírody a zachování krajiny ve spojení s § 88a odst. 1 a 2 zákona Burgenlandu o lovu( ) došlo k porušení článku 5 směrnice o ptácích. Jelikož špaček obecný – jak bylo uvedeno výše – je vyloučen z režimu ochrany, čímž byl porušen článek 1 směrnice o ptácích, došlo rovněž k porušení článku 5. Ochrana stanovená v článku 5 se totiž vztahuje na všechny druhy ptáků, které jsou zahrnuty do článku 1.

22. V zásadě však může být odchylka z článku 5 směrnice o ptácích odůvodněna čl. 9 odst. 1, pokud je naplněn některý z důvodů v něm uvedených a neexistuje jiné uspokojivé řešení. Pokud jde o špačka obecného, je takovým důvodem zmírnění podstatných škod na vinohradech. Tento důvod může za určitých podmínek odůvodnit odchylku z článku 5( ). Odůvodnění ovšem nemůže být tak široké, že by byl špaček obecný zcela vyloučen z režimu ochrany, jak je tomu v projednávaném případě. Lze totiž vyloučit, že tento druh způsobuje kdykoliv a bez ohledu na velikost jeho populace podstatné škody. Pokud jde o špačka obecného, je tedy žalobní důvod vycházející z porušení článku 5 opodstatněný.

b) K ochraně hnízd

23. Komise dále tvrdí, že nařízení Burgenlandu o ochraně druhů (Burgenländische Artenschutzverordnung) stanoví, v rozporu s články 5 a 9 směrnice o ptácích, obecnou odchylku také v případě úmyslného poškozování míst hnízdění, rozmnožování, odpočinku a zimovišť chráněných druhů. To vyplývá z § 6 nařízení Burgenladu o ochraně druhů, podle kterého „oprávněný lov a rybolov nejsou dotčeny ustanoveními tohoto nařízení“.

24. V odpověď na toto tvrzení Komise Rakousko uvádí, že ochrana druhů ve všech jejich formách vývoje je i přes právní úpravu obsaženou v § 6 nařízení Burgenlandu o ochraně druhů zajištěna prostřednictvím § 16 až 16b zákona Burgenlandu o ochraně přírody a zachování krajiny.

25. Podle § 16 odst. 1 a 4 věty první zákona Burgenlandu o ochraně přírody a zachování krajiny je – s výjimkou špačka obecného – skutečně zakázáno ptáky pronásledovat, vyrušovat, chytat, přepravovat, držet v zajetí, zraňovat, usmrcovat, držet, odstraňovat nebo poškozovat chráněné živočichy, a to v každém stadiu jejich vývoje. Ačkoliv hnízda a vejce nejsou výslovně uvedena, lze v zásadě považovat zákazy uvedené v článku 5 směrnice o ptácích za provedené. Částečně jsou dokonce zákazy stanovené v Burgenlandu přísnější, jelikož nejsou omezeny na úmyslné jednání.

26. Zákonodárce spolkové země Burgenland měl nicméně za to, že je nezbytné dodatečné pravidlo, zejména pokud jde o hnízda, která mají být podle čl. 5 písm. b) směrnice o ptácích chráněna. Podle § 16 odst. 2 písm. d) zákona Burgenlandu o ochraně přírody a zachování krajiny totiž vymezí vláda spolkové země nařízením živočišné druhy, u nichž je za účelem ochrany zakázáno odstranění, poškození nebo zničení hnízd a míst hnízdění, páření, rozmnožování, odpočinku a zimovišť (stromy s hnízdy, dutiny stromů, útesy, skalní stěny s hnízdy, rákosiště, nory a podobná místa). Z tohoto důvodu je možné dospět i k opačnému závěru, že obecné zákazy uvedené v § 16 odst. 4 zákona Burgenlandu o ochraně přírody a zachování krajiny tyto formy zásahů nezahrnují, i když nejsou převážně slučitelné s článkem 5 směrnice o ptácích. Právo spolkové země Burgenland je tedy v tomto ohledu chybné.

27. Ustanovení nařízení Burgenlandu o ochraně druhů nezhojují tuto vadu provedení. Ustanovení § 2 uvedeného nařízení se totiž nevztahují na všechny druhy chráněných ptáků, nýbrž pouze na několik málo zvláště ohrožených druhů. Lze se proto obávat, že hnízda jiných druhů nejsou chráněna. Krom toho se nařízení – jak správně uvádí Komise – nevztahuje podle jeho § 6 na oprávněný lov a rybolov. Lovci a rybáři mohou proto mít dojem, že mohou poškozovat hnízda.

28. Jelikož se Rakousko nesnaží tuto právní úpravu odůvodnit, není nezbytné přezkoumat argument Komise vycházející z její neslučitelnosti s článkem 9 směrnice o ptácích.

29. Z tohoto důvodu je žaloba také v tomto bodě opodstatněná.

2. Korutany

30. Pokud jde o Korutany, Komise tvrdí, že příloha 1 platného nařízení Korutan o ochraně živočišných druhů vyjímá určité druhy ptáků (vrána obecná, vrána šedá, sojka obecná, kavka obecná [corvus monedula], straka obecná a vrabec domácí [passer domesticus]) v rozporu se směrnicí o ptácích „zcela z režimu ochrany živočišných druhů“.

31. Tuto skutečnost Komise uvedla již v odůvodnění nedostatečného provedení článku 1 směrnice o ptácích a Rakousko ji nezpochybnilo( ). Jak bylo uvedeno, nedostatečnou úpravou ochrany stanovené v článku 1 týkající se pouze některých druhů ptáků je zároveň porušen článek 5 směrnice o ptácích, jelikož tento článek se výslovně vztahuje na všechny druhy ptáků uvedené v článku 1( ).

32. I když se Komise také zmiňuje o holubovi domácím [columba livia?], v úvodu žaloby uvedla, že tento druh podle jejího názoru (v Rakousku?) nespadá do oblasti působnosti směrnice o ptácích. Jelikož si žaloba v tomto bodě odporuje, nesplňuje požadavky stanovené čl. 38 odst. 1 jednacího řádu, a je tedy, pokud jde o holuba domácího, nepřípustná( ).

33. Krom toho Komise uplatňuje, že § 68 odst. 1 bod 19 zákona Korutan o lovu se vztahuje na pernatou zvěř, která může být lovena, a neprovádí tak podle článku 1 směrnice o ptácích zákazy uvedené v čl. 5 písm. a) a e) týkající se úmyslného usmrcování nebo odchytu, popř. držení ptáků. V tomto ustanovení je zakázáno pouze ničení hnízd. Ustanovení § 68 odst. 1 bod 19 a § 51 odst. 4a zákona Korutan o lovu, která Rakousko uvedlo, neobsahují rovněž odpovídající úpravu, která měla být provedena.

34. Proto je třeba žalobu Komise, s výjimkou nepřípustného žalobního důvodu týkajícího se holuba domácího, považovat také v tomto bodě za opodstatněnou.

3. Horní Rakousy

35. Komise jednak kritizuje, že § 27 odst. 1 zákona Horních Rakous o ochraně přírody a krajiny obsahuje zmocňovací ustanovení, které se omezuje na původní druhy. Uvedené ustanovení stanoví, že: „[…] volně žijící živočichové, kteří nemohou být loveni, mohou být speciálně chráněni nařízením vlády spolkové země za předpokladu, že dotyčný druh je v místní krajině vzácný, že jeho existence je ohrožena nebo že jeho zachování z důvody ekologické rovnováhy představuje veřejný zájem, […].“ Dále Komise napadá skutečnost, že § 5 bod 1 nařízení Horních Rakous o ochraně druhů vyjímá straku obecnou, sojku obecnou, vránu obecnou černou a vránu obecnou šedou z chráněných druhů ptáků.

36. Žalobní důvod Komise se tak omezuje, pokud jde o Horní Rakousy, na nedostatečné vymezení některých chráněných druhů. V tomto ohledu již bylo uvedeno, že ani § 27 zákona Horních Rakous o ochraně přírody a krajiny ani § 5 bod 1 nařízení Horních Rakous o ochraně druhů nezajišťují dostatečnou ochranu druhům uvedeným v článku 1 směrnice o ptácích. Z toho vyplývá, že byl rovněž porušen článek 5 týkající se rozsahu ochrany chráněných druhů, jak to požaduje článek 1 směrnice o ptácích( ).

D – K článku 6 odst. 1 směrnice o ochraně volně žijících ptáků

37. Článek 6 odst. 1 směrnice o ptácích zakazuje obchod s chráněnými druhy ptáků uvedenými v článku 1:

„Aniž jsou dotčena ustanovení odstavců 2 a 3, zakážou členské státy u všech druhů ptáků uvedených v článku 1 prodej, přepravu za účelem prodeje, držení za účelem prodeje a nabízení za účelem prodeje živých nebo mrtvých ptáků a jakýchkoli snadno rozpoznatelných částí těchto ptáků nebo odvozenin.“

38. Přílohy III/1 a III/2 obsahují seznam druhů, které za určitých podmínek nepodléhají zákazu prodeje.

39. Komise poukazuje na to, že tento zákaz nebyl v Horních Rakousech proveden, pokud jde o straku obecnou, sojku obecnou, vránu obecnou černou a vránu obecnou šedou. Rakousko naopak uvádí, že ptáci omylem nebyli zařazeni na seznam ptáků, kteří mohou být v Rakousku loveni, tzn. do přílohy II směrnice o ptácích. Tato námitka je ovšem, pokud jde o tento žalobní důvod, nerelevantní, jelikož možnost lovu nepředstavuje nezbytně také výjimku ze zákazu obchodu.

40. V důsledku toho je třeba také v tomto bodě žalobě vyhovět.

E – K článku 7 odst. 1 směrnice o ptácích

41. Článek 7 odst. 1 směrnice o ptácích upravuje lov některých chráněných druhů ptáků. Ustanovení zní:

„S ohledem na početnost populace, zeměpisné rozšíření a úspěšnost rozmnožování ve Společenství mohou být druhy uvedené v příloze II loveny podle vnitrostátních právních předpisů daného státu. Členské státy zajistí, aby lov těchto druhů nenarušil úsilí o jejich zachování v oblasti jejich rozšíření.“

1. Korutany

42. Komise tvrdí, že podle § 9 odst. 2 prováděcího nařízení Korutan k zákonu o lovu mohou být „Aaskrähe“ (corvus corone) [toto označení zahrnuje vránu obecnou černou (corvus corone corone) a vránu obecnou šedou (corvus corone cornix)], sojka obecná a straka obecná loveny vždy během lovecké sezóny, ačkoliv tyto druhy nejsou uvedeny v příloze II směrnice o ptácích obsahující seznam ptáků, kteří mohou být loveni.

43. Rakousko se v tomto ohledu dovolává také toho, že příloha II směrnice o ptácích je, pokud jde o Rakousko, neúplná. Rakousko musí být uvedeno na seznamu těch členských států, ve kterých je povolen lov krkavcovitých a v současné době usiluje u Komise o relevantní změnu přílohy II.

44. Pro posouzení tohoto řízení je přitom relevantní pouze skutečnost, jaký obsah měla příloha II k rozhodnému datu, tj. v době uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku. Jelikož uvedené druhy ptáků v tomto období nebyly zahrnuty podle přílohy II směrnice o ptácích mezi druhy, které mohou být loveny na území Rakouska, nemohlo Rakousko pro tyto druhy ptáků stanovit loveckou sezónu. Článek 7 odst. 1 směrnice o ptácích nebyl v Korutanech správně proveden.

2. Horní Rakousy

45. Pokud jde o Horní Rakousy, platí vše, co bylo výše uvedeno ve vztahu ke Korutanům. Z tohoto důvodu je tudíž žaloba Komise také v tomto bodě opodstatněná.

F – K článku 7 odst. 4 směrnice o ptácích

46. Článek 7 odst. 4 věta druhá a třetí směrnice o ptácích upravuje období ochrany:

„Členské státy zajistí, aby lov včetně případného sokolnictví byl prováděn v souladu s platnými vnitrostátními předpisy a v souladu se zásadami rozumného využívání a ekologicky vyvážené regulace příslušných ptačích druhů a že tento lov je u populací těchto druhů, zejména stěhovavých, slučitelný s opatřeními vyplývajícími z článku 2. Postarají se zejména o to, aby druhy, na které se předpisy o lovu vztahují, nebyly loveny během období odchovu mláďat ani v jednotlivých stadiích rozmnožování. V případě stěhovavých druhů se zejména postarají o to, aby druhy, na něž se předpisy o lovu vztahují, nebyly loveny během období rozmnožování nebo během období jejich návratu na hnízdiště. Členské státy zašlou Komisi veškeré příslušné informace o praktickém uplatňování svých loveckých předpisů.“

47. Komise uplatňuje ve vztahu ke všem dále uvedeným spolkovým zemím, že se odchýlily při stanovení doby lovu určitých druhů od nezbytných období ochrany uvedených v čl. 7 odst. 4 větě druhé a třetí směrnice o ptácích tím, že do období lovu zahrnuly i období hnízdění, rozmnožování a návratu na hnízdiště, aniž by to bylo odůvodněno na základě článku 9.

1. Obecné otázky

48. Dříve než se budu zabývat jednotlivými spolkovými zeměmi, je třeba odpovědět na některé obecné otázky, které se nevztahují ke konkrétní právní úpravě. Tyto otázky se týkají jednak dokazování období ochrany, o která se Komise opírá, a jednak lovu tetřeva (tetrao urogallus), tetřevce (tetrao tetrix x tetrao urugallus), jakož i sluky lesní (scolopax rusticola). Pokud jde o tyto druhy, Rakousko uvádí, že období páření není součástí období rozmnožování, čímž je podle článku 9 směrnice o ptácích odůvodněn lov přinejmenším během období páření( ).

a) K vědeckým důkazům prokazujícím období ochrany

49. Komise sice uvádí v několika případech konkrétní údaje týkající se období ochrany dotčených druhů, opomíjí ovšem uvést zdroje, ze kterých údaje pocházejí( ). To by bylo možné považovat za nedostatečnou podporu jejího návrhu. Správnější ovšem bude považovat uvedené údaje, pokud nebudou zpochybněny, za důkaz dostatečně prokazující žalobní tvrzení.

50. V tomto případě je naopak nezbytné předložení vědeckých poznatků, které mohou být členským státem rovněž vyvráceny( ).

b) K lovu v období páření

51. Účastníci řízení vedou spor o to, zda je období páření součástí období ochrany uvedeného v čl. 7 odst. 4 větě druhé směrnice o ptácích. Tento spor spočívá přinejmenším zčásti na rozdílech mezi jednotlivými jazykovými verzemi.

52. Období ochrany zahrnuje v německém znění čl. 7 odst. 4 druhé věty směrnice o ptácích období hnízdění a jednotlivá stadia rozmnožování a návratu na hnízdiště. Obdobně jako německé znění se také nizozemské a dánské znění vztahuje výslovně na rozmnožování. Páření není součástí rozmnožování, nýbrž mu vždy předchází, pokud se ovšem pojem rozmnožování vztahuje výlučně na sezení na vejcích. Rakousko z toho vyvozuje, že období páření tetřívka obecného, tetřeva a sluky lesní není součástí období ochrany.

53. Komise je naopak toho názoru, že fáze páření je podle obecně akceptovaného názoru součástí rozmnožování, a proto zahrnuje také období hnízdění. Opírá se přitom o tři jiná původní znění směrnice o ptácích. Anglické, francouzské a italské znění nepoužívá pojem rozmnožování, nýbrž širší pojem „reprodukce“. Také fáze páření je nezbytnou součástí reprodukce.

54. S ohledem na to není vyloučeno, aby byl pojem rozmnožování v německém, nizozemském a dánském znění rovněž vykládán jako reprodukce, a zahrnoval tak fázi páření.

55. Takové široké pojetí období ochrany odpovídá cíli směrnice, kterým, jak to již Soudní dvůr konstatoval, je zajistit úplný režim ochrany v období, kdy je přežití volně žijících ptáků ohroženo( ). Přitom je třeba vycházet z toho, že každý zásah v průběhu období, která souvisejí s rozmnožováním ptáků, může ovlivnit jejich rozmnožování. Proto je fáze páření součástí období, během kterého čl. 7 odst. 4 druhá věta směrnice o ptácích v zásadě zakazuje lov.

56. Vyjádření, které Rakousko předložilo, nicméně implikuje také skutečnost, že Komise považuje fáze, které souvisejí s rozmnožováním ptáků, za velmi dlouhá období. U tetřívka obecného a tetřeva, jakož i u sluky lesní je z údajů uvedených Komisí zřejmé, že rozhodující je výskyt samic v místě páření( ). V tomto období není ovšem „většina samic ještě dlouhou dobu schopna [...] snášet vejce“( ).

57. Z cíle úplného režimu ochrany ovšem vyplývá, že nezáleží na tom, zda většina samic je již schopna reprodukce, nýbrž postačuje, pokud fáze páření, i když se týká pouze části populace chráněného druhu, spadá do fáze reprodukce( ).

58. V důsledku toho nelze argumentaci týkající se údajů Komise o páření během období ochrany, pokud jde o tetřeva, tetřívka obecného a sluku lesní, vyvrátit.

c) K odůvodnění lovu během období páření

59. Článek 9 směrnice o ptácích však připouští možnost povolit při dodržení podmínek vyjmenovaných v tomto ustanovení lov druhů uvedených v příloze II během období stanovených v čl. 7 odst. 4 směrnice( ). Relevantní jsou zejména první dva odstavce článku 9:

„(1) Pokud neexistuje jiné uspokojivé řešení, mohou se členské státy odchýlit od ustanovení článků 5, 6, 7 a 8 z následujících důvodů:

a) – v zájmu veřejného zdraví a bezpečnosti,

– v zájmu bezpečnosti leteckého provozu,

– pro předcházení závažných škod na úrodě, dobytku, lesích, rybářství a vodním hospodářství,

– za účelem ochrany rostlin a živočichů;

b) pro účely výzkumu a výuky, opětovného osídlení určitého území populací druhu nebo vysazení v původním areálu výskytu druhu a pro chov v zajetí pro tyto účely;

c) aby v malém množství za přísně kontrolovaných podmínek a na základě výběru umožnily odchyt, držení nebo jiné rozumné využívání některých druhů ptáků.

(2) Odchylky musí upřesnit:

– druhy, na něž se vztahují,

– prostředky, zařízení nebo metody povolené pro odchyt nebo usmrcování,

– charakter rizika a časové a místní okolnosti, kdy lze takové odchylky povolit,

– orgán, který je oprávněn vyhlásit, že požadované podmínky nastaly, a rozhodnout, jaké prostředky, zařízení nebo metody mohou být použity, za jakých omezení a kým,

– kontroly, které budou prováděny.“

60. Pokud jde o článek 9 směrnice o ptácích, jedná se o právní úpravu výjimky, která musí být vykládána striktně a ukládat pro každou výjimku důkazní břemeno, že požadované podmínky existují, orgánu, který o ní rozhoduje( ). Proto musí Rakousko v tomto řízení doložit tvrzení odůvodňující výjimku z článku 9 směrnice o ptácích( ).

61. Rakousko zejména uvádí, že cílem povolení tohoto lovu je zvýšit zájem lovců na ochraně dotyčných druhů, což je nezbytné, jelikož bez zvýšené péče o jejich stanoviště by se populace těchto druhů snížila. Dále je třeba poznamenat, že ochrana rostlin a zvířat patří mezi důvody pro odchylku uvedenou v čl. 9 odst. 1 písm. a) čtvrté odrážce směrnice o ptácích. Použití článku 9 však předpokládá, že neexistuje jiné uspokojivé řešení( ). Ochrana stanovišť těchto druhů může být přitom rovněž nepochybně zajištěna nezávisle na lovu( ). Členské státy mají ostatně tuto povinnost také podle článku 4( ) – jak uvnitř, tak i vně oblastí zvláštní ochrany ptáků( ).

62. Dále vyvstává otázka, zda období lovu může být odůvodněno jako odchylka podle čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice o ptácích, aby bylo umožněno za přísně kontrolovaných podmínek a na základě výběru rozumné využívání některých druhů ptáků v malém množství. Také tato možnost odchýlit se předpokládá, že neexistuje jiné uspokojivé řešení.

63. Podle judikatury Soudního dvora existuje jiné uspokojivé řešení lovu během období, kdy směrnice požaduje zvláštní ochranu, pokud je na daném území mimo období ochrany možný lov některých druhů ptáků. V tomto případě by jediným cílem výjimky bylo prodloužit období lovu( ).

64. Dosud Soudní dvůr považoval, že existuje jiné uspokojivé řešení, pokud se na území jarního lovu vyskytuje „nezanedbatelné“, popř. „určité“ množství jedinců tohoto druhu od počátku podzimu( ). Přitom vzal Soudní dvůr v úvahu, že na podzim se v loveckém revíru vyskytuje zřetelně méně jedinců daného druhu( ). Soudní dvůr považoval odchylku od čl. 7 odst. 4 směrnice o ptácích za odůvodněnou pouze, pokud se populace daného druhu nevyskytuje mimo období ochrany( ).

65. Rakousko uznává, že se dotčené druhy vyskytují na jeho území také během období lovu. Lov v tomto období je však zcela vyloučen nebo je možný pouze ve výjimečných případech. Na územích v horách s vysoko položenou hranicí sněhu je lov s využitím psa nemožný. Je obtížné nebo zcela nemožné nalézt zastřelené nebo zraněné zvíře.

66. Tento argument Rakouska ovšem odporuje vyjádření předloženému tímto členským státem. Podle uvedeného vyjádření je možné lovit tetřeva nebo tetřívka obecného přinejmenším v období podzimních lovů, i když za velmi přísných podmínek, zejména pokud se jedná o opatření týkající se udržování stavu( ). Pokud jde o sluku lesní, je možnost lovit ji během podzimu dokonce nesporná( ). Je třeba proto vycházet z toho, že tyto druhy bylo možné na podzim lovit.

67. Od dosavadních případů se však argumentace Rakouska odlišuje v tom smyslu, že nedostatek jiného uspokojivého řešení byl odůvodňován také tím, že lov na jaře je selektivnější než lov na podzim. Je možné se totiž omezit na to, že budou stříleni jednotliví – nedominantní – samci kteří nepřispívají u tetřeva a tetřívka obecného žádným způsobem k reprodukci druhu. U polygamní sluky lesní jsou zastřelení samci podílející se na rozmnožování nahrazováni jinými samci. Na podzim a v zimě to ale nelze zajistit. Nejedná se tedy pouze o to, aby se rozšiřovaly možnosti lovu, nýbrž přinejmenším také o to, aby byl lov uskutečňován způsobem, který bude přispívat k zachování druhu.

68. Podle názoru Komise je toto hledisko při použití článku 9 směrnice o ptácích nerelevantní. O tom ovšem nejsem přesvědčena. Pokud je lov samců na jaře skutečně šetrnější pro zachování populace daného druhu než lov na podzim, což Komise nepopírá, odpovídá cílům směrnice o ptácích, aby měla tato forma lovu přednost. Proto jiné uspokojivé řešení než lov v období páření, pokud jsou jiné formy lovu méně šetrné, neexistuje.

69. O jiné uspokojivé řešení, pokud jde o šetrnější lov v období páření, se jedná ovšem pouze tehdy, pokud je zároveň zakázán lov během méně šetrných období, během kterých směrnice o ptácích lov připouští. Jinak by totiž šetrnější lov představoval pouze dodatečné zatížení populace, která by potom mohla být lovena delší dobu.

70. Do jaké míry byla tato podmínka v jednotlivých rakouských spolkových zemích zajištěna a zda byly dodrženy ostatní podmínky stanovené pro odchylku v článku 9 směrnice o ptácích, je nezbytné posoudit s ohledem na konkrétní ustanovení přijatá v jednotlivých rakouských spolkových zemích.

2. K jednotlivým spolkovým zemím

a) Burgenland

71. Pokud jde o Burgenland, Komise uvádí, že podle § 88b odst. 2 zákona Burgenlandu o lovu může být sluka lesní lovena od 1. března do 15. dubna v závislosti na způsobu „tahu sluk“, ačkoliv tento druh může být loven pouze od 11. září do 19. února. Burgenland mimo jiné stanoví také možnost lovit tento druh na podzim. Krom toho jsou v § 76 odst. 1 bodech 13 a 16 nařízení Burgenlandu o lovu stanovena velmi krátká období ochrany, pokud jde o holuba hřivnáče (columba palumbus) (chráněného od 16. dubna do 31. července, namísto od 1. února do 31. srpna), hrdličky zahradní (streptopelia decaocto) (chráněné od 16. dubna do 31. července, namísto od 1. března do 20. října), hrdličky divoké (streptopelia turtur) (chráněné od 1. listopadu do 31. července, namísto od 11. dubna do 31. srpna) a sluky lesní (chráněné od 1. ledna do 28. února a od 16. dubna do 30. září, namísto od 20. února do 10. září).

72. Rakousko mimo jiné namítá, že období ochrany stanovená v § 76 nařízení Burgenlandu o lovu zohledňují klimatické podmínky v Rakousku. To je jediný případ, ve kterém Rakousko, bez ohledu na již diskutovanou otázku, zda páření spadá podle čl. 7 odst. 4 věty druhé směrnice o ptácích do období ochrany, zpochybňuje správnost období ochrany, jak je vymezila Komise.

73. Dále by bylo přinejmenším nezbytné, pokud by žaloba měla být i v tomto bodě úspěšná, aby Komise uvedla, z jakých zdrojů vychází její názor, že období ochrany podle čl. 7 odst. 4 směrnice o ptácích by měla zahrnovat právě takto vymezená období. Komise ovšem tento zvláštní argument nijak neodůvodnila.

74. Jelikož Komise nedostatečně odůvodnila délku období ochrany, musí být žaloba v tomto bodě zamítnuta.

b) Korutany

75. Komise uvádí, že § 9 odst. 2 prováděcího nařízení k zákonu Korutan o lovu stanoví pro určitý počet druhů období lovu, která spadají do různých stadií rozmnožování a odchovu: tetřev (jehož lov je povolen od 10. do 31. května, namísto od 1. října do 28. února), tetřívek obecný (jehož lov je povolen od 10. do 31. května, namísto od 21. září do 31. března), lyska černá (fulica atra) (jejíž lov je povolen od 16. srpna do 31. ledna, namísto od 21. září do 10. března), sluka lesní (jejíž lov je povolen od 1. září do 31. prosince a od 16. března do 10. dubna, namísto od 11. září do 19. února), holub hřivnáč (jehož lov je povolen od 1. srpna do 31. prosince a od 16. března do 10. dubna, namísto od 1. září do 31. ledna) a hrdlička zahradní (jejíž lov je povolen od 1. srpna do 31. prosince a od 16. března do 10. dubna, namísto od 21. října do 20. února).

76. Rakousko nepopírá tento žalobní důvod, pokud jde o lysku černou, jakož i holuba hřivnáče a hrdličku divokou.

77. Pokud jde o tetřeva a tetřívka obecného, jakož i o sluku lesní, tak se Rakousko ovšem odvolává na již výše uvedené důvody. V této věci je třeba konstatovat, že lov sluky lesní na jaře je doplněn možností lovu na podzim. Z tohoto důvodu se Rakousko, co se týče tohoto druhu, neodvolává na neexistenci jiného uspokojivého řešení ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice o ptácích.

78. Tetřeva a tetřívka obecného je možné lovit pouze na jaře. U obou těchto druhů je tedy v zásadě možné použít čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice o ptácích.

79. Soudní dvůr však již dříve zdůraznil, že čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice ukládá členským státům povinnost, aby při přijímání prováděcích opatření k tomuto ustanovení zajistily, že ve všech případech použití odchylky v něm stanovené a pro všechny chráněné druhy nepřekročí povolené úbytky způsobené lovením strop, který je v souladu s omezením uvedených úbytků způsobených lovením na malá množství uloženým tímto ustanovením, přičemž tento strop musí být určen na základě přesných vědeckých údajů( ). Vnitrostátní prováděcí ustanovení týkající se pojmu „malá množství“ stanoveného v čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice musejí umožňovat orgánům odpovědným za povolování lovení ptáků určitého druhu na základě odchylky vycházet z ukazatelů, které jsou dostatečně přesné, co se týče množstevních stropů, které musejí být dodržovány( ).

80. Rakousko se v tomto ohledu dovolává změny zákona Korutan o lovu z roku 2004, která je však v projednávaném případě nerelevantní, protože pro posouzení nesplnění povinnosti je rozhodný právní stav platný k 17. prosinci 2003. Mimoto i když podle této změny může být povolen pouze lov malého množství tetřívka obecného a tetřeva, jakož i sluky lesní během období ochrany stanoveného směrnicí o ptácích, právní pojem „malá množství“ není nijak definován. Zejména není nastaven žádný množstevní strop.

81. To stejné platí pro argumentaci Rakouska, že lov tetřívka obecného a tetřeva podléhá schválení seznamu ptáků určených pro odstřel, a tím je dodržen článek 9 směrnice o ptácích. Schválení seznamu ptáků určených pro odstřel může být sice vhodným nástrojem jak zajistit podle čl. 9 odst. 2 páté odrážky nezbytnou kontrolu, tím ovšem není zákonná definice pojmu „malá množství“ nijak blíže určena.

82. Žaloba Komise je tudíž také v tomto bodě opodstatněná.

c) Dolní Rakousy

83. Pokud jde o Dolní Rakousy, Komise poukazuje na to, že § 22 nařízení Dolních Rakous o lovu stanoví období lovu týkající se určitého počtu druhů, která zahrnují období hnízdění nebo stadia rozmnožování a odchovu mláďat dotyčných druhů: tetřev (jehož lov je povolen od 1. do 31. května sudých let, namísto od 1. října do 28. února), tetřívek obecný (jehož lov je povolen od 1. do 31. května lichých let, namísto od 21. září do 31. března), tetřevec (jehož lov je povolen od 1. ledna do 31. prosince, tedy celý rok, namísto od 1. října do 28. března) a sluka lesní (jejíž lov je povolen od 1. září do 31. prosince a od 1. března do 15. dubna, namísto od 11. září do 19. února).

84. Rakousko nejprve uplatňuje, že žalobní důvod týkající se tetřevce nebyl předmětem výzvy dopisem Komise, a proto je nepřípustným předmětem žaloby. Komise naopak namítá, že v případě tetřevce se jedná pouze o křížence tetřeva a tetřívka obecného, a vzhledem k tomu nebylo nezbytné jej uvádět ve výzvě dopisem.

85. Názor Komise nelze akceptovat. Tetřevec vznikl křížením dvou druhů. Bez ohledu na to, zda může být v biologickém smyslu považován za samostatný ptačí druh, není rozhodně ani tetřevem ani tetřívkem obecným. Z tohoto důvodu měl být ovšem předmětem výzvy dopisem a odůvodněného stanoviska, jelikož tyto dokumenty podle ustálené judikatury Soudního dvora vymezují předmět řízení( ). Později nelze předmět řízení, vzhledem k možnosti dotčeného členského státu vyjádřit se k předmětu řízení, rozšiřovat. Pokud jde o žalobní důvod Komise týkající se období lovu tetřevce, je z tohoto důvodu nepřípustný.

86. Pokud jde o žalobní důvod týkající se nedostatečné ochrany ostatních uvedených druhů, přichází v úvahu, jak již bylo uvedeno( ), odůvodnění lovu na jaře pouze na základě článku 9 směrnice o ptácích. U sluk lesních to směrnice ovšem vylučuje, protože tento druh může být loven na podzim a v zimě, a lov na jaře tedy není vzhledem k lovu na podzim jiným uspokojivým řešením, nýbrž představuje dodatečné zatížení.

87. Pokud jde o tetřeva a tetřívka obecného, je naopak takové odůvodnění možné, bude-li zakázáno je lovit na podzim a každý sudý rok také na jaře. Rakousko nicméně nepředložilo konkrétní údaje, pokud jde o to, jakým způsobem je zajištěno dodržování čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice o ptácích, zejména co se týče omezení lovu na „malá množství“( ).

88. V tomto bodě musí být proto žalobě Komise také vyhověno.

d) Horní Rakousy

89. Komise Rakousku vytýká, že podle § 1 odst. 1 nařízení Horních Rakous o obdobích ochrany živočichů, kteří mohou být loveni, je lov povolen během období hnízdění nebo během stadií rozmnožování a odchovu mláďat u těchto druhů: tetřev (lov je povolen od 1. do 31. května, namísto od 1. října do 28. února), tetřívek obecný (od 1. do 31. května, namísto od 21. září do 31. března), tetřevec (od 1. do 31. května, namísto od 1. října do 28. března), jakož i sluky lesní (od 1. října do 30. dubna, namísto od 11. září do 19. února).

90. Co se týče žalobního důvodu týkajícího se režimu lovu sluky lesní, je třeba konstatovat, že tento druh může být loven nejen na jaře, ale rovněž na podzim a v zimě( ). Pokud jde o tetřeva a tetřívka obecného je jejich lov povolen sice pouze na jaře, nicméně nebyly předloženy důkazy, pokud jde o to, jakým způsobem je zajištěno dodržování ostatních podmínek stanovených v čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice o ptácích, zejména co se týče množstevních stropů, které musejí být dodržovány.

91. Pokud jde o ustanovení týkající se tetřevce, je třeba nejprve zjistit, zda tento druh, který vznikl křížením tetřeva a tetřívka obecného, spadá do režimu ochrany směrnice o ptácích.

92. Podle čl. 1 odst. 1 směrnice o ptácích je cílem směrnice ochrana všech druhů ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států, na něž se vztahuje Smlouva. Zákazy uvedené v článku 5, co se týče úmyslného usmrcování nebo odchytu, se vztahují na jedince těchto druhů. Ustanovení o lovu se podle článku 7 vztahují rovněž na ty druhy, které mohou být podle směrnice loveny( ).

93. Biologický druh je definován jako soubor všech jedinců, kteří tvoří společenství schopné rozmnožování. Zda vůbec mohou mít tetřevci spolu mláďata, je Rakouskem – v argumentaci k Dolním Rakousům – přinejmenším popíráno, aniž by se tím Komise zabývala. Proto nelze vycházet z toho, že existuje společenství tetřevců schopné rozmnožování, které by odůvodňovalo, aby byl tetřevec považován za samostatný druh.

94. Tetřevci ovšem nepatří ani do druhu tetřevů ani tetřívků obecných. Rovněž v tomto ohledu totiž Rakousko popírá, aniž by to Komise zpochybňovala, možnost rozmnožování.

95. V důsledku toho lov tetřevců nespadá tudíž ani pod zákaz úmyslného usmrcování a odchytu ptáků, ani pod ustanovení o lovu.

96. Tento závěr je také v souladu s cílem ochrany, který směrnice o ptácích sleduje. Směrnice nesleduje ochranu jednotlivých ptáků jako takových, nýbrž výslovně zachování volně žijících ptáků( ). Ptáci, kteří nejsou schopni rozmnožování, nemohou k naplnění tohoto cíle přispět.

97. Co se týče tetřevce, je třeba z tohoto důvodu žalobu Komise zamítnout.

98. Pro úplnost je třeba upozornit na skutečnost, že lov tetřevce je slučitelný s čl. 5 písm. d) směrnice o ptácích pouze potud, pokud nevede k významným škodám majícím vliv na rozmnožování chráněných ptáků. To platí zejména co se týče tetřívka obecného, protože tetřevec se podle údajů poskytnutých Rakouskem vyskytuje v oblasti jeho hnízdišť.

99. Pokud by byl Soudní dvůr toho názoru, že lov tetřevce je přípustný pouze v rámci vymezeném články 7 a 9 směrnice o ptácích, potom by byla žaloba Komise také v bodě týkajícím se tetřevce opodstatněná. Jelikož tetřevce nelze zařadit pod žádný z druhů uvedených v příloze II, nemůže být lov odůvodněn článkem 7. Rovněž nebylo prokázáno splnění podmínek stanovených v článku 9 pro použití odchylky. Tetřevec sice může narušovat rozmnožování tetřívka obecného, přesto nelze z argumentace Rakouska dospět k závěru, že by se tak předcházelo závažným škodám na úrodě, dobytku, lesích, rybářství a vodním hospodářství ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. a) třetí odrážky. Co se týče rozumného využívání pojmu „malá množství“, chybí jak u tetřeva, tak i u tetřívka obecného rovněž množstevní strop pro „malá množství“( ).

e) Salcbursko

100. Komise poukazuje na to, že v ustanovení § 54 odst. 1 zákona Salcburska o lovu ve vzájemném spojení s § 1 nařízení Salcburska o obdobích biologického klidu jsou stanovena tato období lovu pro tetřeva (jehož lov je povolen od 1. do 31. května, namísto od 1. října do 28. února), tetřevce (od 1. května do 15. června, namísto od 1. října do 28. března), tetřívka obecného (od 1. května do 15. června, namísto od 21. září do 31. března) a sluku lesní (od 1. března do 15. dubna a od 1. října do 31. prosince, namísto od 11. září do 19. února), kdy je v zásadě povolen lov i během období rozmnožování, aniž by bylo dostatečně přihlédnuto ke kritériím stanoveným v článku 9 směrnice o ptácích. Co se týče ostatních druhů, Komise vzala svou žalobu zpět.

101. Jak již bylo uvedeno, co se týče tetřevce, musí být žaloba zamítnuta, protože jeho lov nelze zahrnout do oblasti působnosti směrnice o ptácích( ).

102. Naopak lov sluky lesní na jaře a na podzim nemůže být odůvodněn na základě čl. 9 odst. 1 písm. c)( ).

103. Co se týče tetřeva a tetřívka obecného, je jejich lov povolen pouze na jaře. Rakousko se při prokazování ostatních podmínek stanovených v čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice o ptácích( ) dovolává úpravy plánu odstřelů. Tato ustanovení se přitom použijí podle § 59 odst. 1 věty druhé zákona Salcburska o lovu pouze u těch druhů, které nejsou v příloze II směrnice o ptácích označeny za druhy, které mohou být v Rakousku loveny. Tetřev a tetřívek obecný jsou však v příloze II uvedeni, a nepodléhají tak plánovaným odstřelům. Rakousko tudíž neprokázalo, že by dodržování čl. 9 odst. 1 písm. c) bylo zajištěno zákonem.

104. Pokud jde o ustanovení platná v Salcbursku, která se týkají sluky lesní, tetřeva a tetřívka obecného, je třeba žalobu považovat také v tomto bodě za opodstatněnou.

f) Tyrolsko

105. Komise poukazuje na to, že § 1 odst. 1 druhého prováděcího nařízení k zákonu Tyrolska o lovu stanoví období lovu, která zasahují do období hnízdění, rozmnožování nebo odchovu mláďat, co se týče tetřeva (jehož lov je povolen od 1. do 15. května lichých let, namísto od 1. října do 28. února) a tetřívka obecného (od 10. do 31. května, namísto od 21. září do 31. března).

106. Jak již bylo uvedeno, nelze vyloučit, že tato forma lovu může být odůvodněna čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice o ptácích, ovšem také i v tomto případě nebylo prokázáno, že by ostatní podmínky stanovené v tomto ustanovení byly dostatečným způsobem provedeny, zejména co se týče množstevního stropu pro malá množství( ).

107. Z tohoto důvodu je třeba považovat žalobu také v tomto bodě za opodstatněnou.

g) Vorarlbersko

108. Nakonec Komise poukazuje pouze na nesprávné provedení čl. 7 odst. 4 směrnice o ptácích, co se týče stanovení období lovu tetřívka obecného na jaře (lov je povolen od 11. do 31. května, namísto od 21. září do 31. března). Také v tomto případě platí, že Rakousko neprokázalo, že by splnilo všechny nezbytné podmínky stanovené pro přijetí takové právní úpravy( ). Z tohoto důvodu je žaloba také v tomto bodě opodstatněná.

h) Vídeň

109. Komise uvádí, že ustanovení § 69 zákona Vídně o lovu ve vzájemném spojení s § 1 odst. 1 nařízení Vídně o obdobích biologického klidu stanoví období lovu sluky lesní tak, že zasahuje do období hnízdění, rozmnožování a odchovu mláďat, v každém případě od 1. března do 15. dubna, což je v rozporu s čl. 7 odst. 4 směrnice o ptácích. Podpůrně je třeba poukázat na to, že ve Vídni je rovněž stanoveno období lovu na podzim a v zimě, totiž od 1. září do 31. prosince.

110. Jelikož také ve Vídni je jarní lov sluky lesní kombinován s lovem na podzim, nemůže být lov na jaře odůvodněn čl. 9 odst. 1 písm. c)( ).

111. Pokud se Rakousko obhajuje novelou nařízení o obdobích biologického klidu, která byla přijata teprve po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku, nelze při posuzování nesplnění povinnosti v rámci tohoto řízení k takovému argumentu přihlédnout. Ostatně také nebyly prokázány další podmínky stanovené v čl. 9 odst. 1 směrnice o ptácích. V úvodních poznámkách, které Rakousko předneslo v souvislosti s poslední novelou nařízení (LGBl. Wien č. 41/2004), se uvádí jako důvod pro odchylku pouze to, že lov na jaře je tradičním způsobem lovu, který nelze nahradit. To ovšem není dostatečný důvod pro odchylku ve smyslu čl. 9 odst. 1 směrnice o ptácích.

112. Proto je třeba žalobu také v tomto bodě považovat za opodstatněnou.

G – K článku 8 směrnice o ptácích

113. Článek 8 směrnice o ptácích se týká zakázaných prostředků a způsobů lovu nebo odchytu. Ustanovení zní:

„(1) Pokud jde o lov, odchyt nebo usmrcování ptáků v souladu s touto směrnicí, zakážou členské státy užití všech prostředků, zařízení nebo metod, jimiž jsou ptáci ve velkém měřítku nebo nevýběrovým způsobem chytáni nebo usmrcováni nebo jejichž použití by mohlo způsobit vymizení druhů v určitých územích, a to zejména druhů, které jsou uvedeny v příloze IV a).

(2) Členské státy navíc zakážou jakýkoli lov z dopravních prostředků uvedených v příloze IV b) a za podmínek uvedených tamtéž.“

114. Komise tvrdí, že § 20 odst. 4 zákona Dolních Rakous o ochraně přírody neobsahuje ustanovení, která by dostatečně vymezovala zakázané prostředky v souladu s přílohou IV písm. a) směrnice o ptácích. Ustanovení naopak obsahuje pouze všeobecný odkaz na „prostředky, zařízení nebo metody povolené pro odchyt nebo usmrcování“.

115. Rakousko uvádí, že podle výše uvedeného ustanovení mají totiž příslušné orgány povinnost v rozhodnutích o zvláštních povoleních stanovit prostředky, zařízení nebo metody pro odchyt nebo usmrcování, jejichž použití je dovoleno. Uvedené orgány musejí jednat v souladu se směrnicí a s ohledem na zásadu soudržného používání vnitrostátního právního řádu rovněž zohlednit zákazy stanovené v § 95 zákona Dolních Rakous o lovu, a zajistit tak ochranu, kterou požaduje směrnice.

116. Jak již bylo uvedeno, možnost, že praxe je v souladu se směrnicí, nesplňuje požadavky jejího správného provedení( ). Krom toho musí směrnici provádět závazný seznam zakázaných prostředků a metod lovu nebo odchytu( ). Zejména zákazy používat při lovu určité prostředky odchytu stanovené směrnicí musí vyplývat z ustanovení normativní povahy. Zásada právní jistoty vyžaduje, aby dotyčné zákazy byly převzaty v závazných právních nástrojích( ).

117. Je nezbytné dodat, že odkaz na § 95 zákona Dolních Rakous o lovu nemůže být relevantní, jelikož pod tento zákon spadají pouze volně žijící živočišné druhy, které mohou být loveny, a nikoliv všechny druhy volně žijících ptáků, které jsou chráněny.

118. V důsledku toho nebyl v Dolních Rakousech správně proveden článek 8 směrnice o ptácích a žalobě Komise je třeba v tomto bodě vyhovět.

H – K článku 9 směrnice o ptácích

119. Komise napadá způsob, jakým byl článek 9 směrnice o ptácích proveden v několika spolkových zemích. V rozsahu, v němž je článek 9 směrnice relevantní, bylo již jeho znění citováno výše( ).

120. Toto ustanovení obsahuje kritéria, kdy je možné se odchýlit od ustanovení článků 5 až 8 směrnice o ptácích, které se týkají ochrany určitých druhů ptáků. Odchýlení podléhá splnění třech podmínek. Zaprvé členský stát se může odchýlit, pokud neexistuje jiné uspokojivé řešení. Zadruhé odchylka musí spočívat na některém z důvodů uvedených v čl. 9 odst. 1 písm. a) až c) směrnice o ptácích. Zatřetí odchylka musí splňovat přísná formální kritéria uvedená v druhém odstavci, která odchylky omezují na bezpodmínečně nutné, kdy musí být zajištěna možnost jejich přezkumu Komisí( ).

1. Burgenland

121. Komise uvádí, že v souladu s § 88a odst. 1 zákona Burgenlandu o lovu je lov špačka obecného povolen od 15. července do 30. listopadu. Podle odstavce 2 téhož ustanovení je v případě předvídatelného hojného výskytu špačků na vinohradech potřeba tohoto opatření konstatována prováděcím nařízením zemské vlády( ). Podle názoru Komise nejsou v rámci tohoto zmocňovacího ustanovení k vydání nařízení vlády dostatečně zohledněny podmínky článku 9 směrnice o ptácích.

122. Obdobnou úpravu Komise považovala za nesplnění povinnosti již u článků 1 a 5 směrnice o ptácích. Každé omezení cíle ochrany, který směrnice sleduje, jakým je např. článek 5, vnitrostátním prováděcím předpisem může být považováno buď za omezení rozsahu působnosti směrnice, což by mělo být posuzováno podle relevantních ustanovení o ochraně, nebo za odchylku, kterou je třeba posuzovat podle článku 9. Z tohoto důvodu představují články 5 a násl. a článek 9 – jakož i články 12 a násl. a článek 16 směrnice o stanovištích( ) – úplný systém ochrany( ). Vnitrostátní prováděcí předpis tak může porušovat vedle článků 5 a násl. i článek 9 směrnice o ptácích a z tohoto důvodu musí být rovněž posuzován v rozsahu, v jakém jej Komise napadá.

123. Rakousko nicméně považuje tuto právní úpravu, co se týče škod způsobených na vinohradech špačkem obecným, za slučitelnou s cíli čl. 9 odst. 1 směrnice o ptácích. To, že neexistuje jiné uspokojivé řešení, vyplývá z obsahu § 88a zákona Burgenlandu o lovu, kde se stanoví, že tradiční prostředky odhánění se ukázaly jako nedostatečné. Jelikož § 88a zákona Burgenlandu o lovu je pouze zmocňovacím ustanovením k vydání nařízení zemské vlády, nemusí být nutně splněny všechny podmínky uvedené v čl. 9 odst. 2 směrnice o ptácích.

124. Tato argumentace nemůže obstát. Neodpovídalo by zásadě právní jistoty, pokud zákon sice zmocňuje k vydání nařízení odchylujícího se od ustanovení o ochraně, sám ale přesně nestanoví, jaká formální kritéria musí být u odchylky splněna. Úvodem je namístě připomenout judikaturu Soudního dvora, podle které v případě, jakým je projednávaná věc, kdy je správa společného dědictví svěřena členským státům na jejich příslušných územích, nabývá přesnost provedení zvláštní důležitosti( ). Tento závěr Soudní dvůr, pokud jde provedení článku 9, v poslední době znovu zdůraznil( ).

125. Ustanovení § 88a zákona Burgenlandu o lovu nestanoví, jaké prostředky, zařízení nebo metody jsou povolené pro odchyt nebo usmrcování, stejně jako nestanoví závazným způsobem, že tyto skutečnosti musí být upraveny nařízením vydávaným na základě odstavce 2. Nařízení podle znění § 88a odst. 2 zákona Burgenlandu o lovu pouze stanoví nebezpečí pro vinařství. Dále již ale nepožaduje, aby v něm byly obsaženy bližší údaje týkající se podmínek stanovených v čl. 9 odst. 2 směrnice o ptácích. Stejně tak zcela opomíjí požadavek, pokud neexistuje jiné uspokojivé řešení. Režim zavedený v § 88a zákona Burgenlandu o lovu tak neodpovídá podmínkám pro odchylku stanoveným v článku 9 směrnice o ptácích.

2. Dolní Rakousy

126. Pokud jde o Dolní Rakousy, Komise uplatňuje, že § 20 odst. 4 zákona Dolních Rakous o ochraně přírody, ve kterém se povolují výjimky „zejména k vědeckým a pedagogickým účelům“, neobsahuje taxativní výčet podmínek, které musejí být splněny pro to, aby bylo možné odchýlit se od ustanovení v oblasti ochrany volně žijících ptáků. Rakousko namítá, že orgány musejí jednat při provádění § 20 odst. 4 zákona Dolních Rakous o ochraně přírody v souladu se směrnicí, a tudíž vzít v úvahu požadavky ochrany stanovené zákonem o lovu.

127. Jak již bylo uvedeno, pouhá správní praxe v souladu se směrnicí nesplňuje podle judikatury Soudního dvora požadavky správného provedení směrnice( ). Vnitrostátní zákon musí taxativně uvádět důvody umožňující případně odchýlit se od ustanovení o ochraně. Jelikož § 20 odst. 4 zákona Dolních Rakous o ochraně přírody je vzhledem k těmto důvodům formulován volně, nejedná se v tomto případě o správné provedení.

128. Krom toho Komise uplatňuje, že § 21 odst. 2 zákona Dolních Rakous o ochraně přírody umožňuje rovněž odchýlit se od ustanovení o ptácích pro účely zemědělského a lesnického využívání, aniž by tato výjimka podléhala podmínkám stanoveným v čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice o ptácích. Rakousko namítá, že odchylná ustanovení se nepoužijí, pokud jsou chráněné rostliny, chránění živočichové či chráněná přírodní stanoviště úmyslně poškozovány.

129. Ustanovení § 21 zákona Dolních Rakous o ochraně přírody vyjímá podnikatelské, zemědělské a lesnické využívání ze zákazů stanovených v ustanovení o ochraně ptáků. Tato ustanovení o výjimce se však výslovně nepoužijí na úmyslné poškozování chráněných rostlin a zvířat.

130. Na rozdíl od názoru Komise nelze toto ustanovení posuzovat podle článku 9 směrnice o ptácích. Článek 9 by byl relevantní pouze tehdy, pokud by § 21 zákona Dolních Rakous o ochraně přírody umožňoval výjimku ze zákazů stanovených v článcích 5 až 8. To ovšem není tento případ. Relevantní zákazy stanovené v článcích 5 a 6 pro podnikatelské, zemědělské, jakož i lesnické využívání předpokládají výslovně nebo implicitně úmyslné( ) poškozování. Výjimky z § 21 se přitom nepoužijí právě v případě úmyslného poškozování. Z tohoto důvodu nemusejí být tudíž v souladu s článkem 9.

131. V důsledku toho je v tomto bodě žaloba Komise opodstatněná pouze částečně, a sice co se týče § 20 odst. 4 zákona Dolních Rakous o ochraně přírody.

3. Horní Rakousy

132. Komise tvrdí, že § 60 odst. 3 zákona Horních Rakous o lovu obsahuje výjimky z ustanovení o ochraně, aniž by byly podmíněny neexistencí jiného uspokojivého řešení. Podle tohoto ustanovení může držitel „v obytných a obchodních budovách, jakož i v uzavřených rodinných zahradách chytat nebo usmrcovat a přivlastnit si […] jestřáby, káňata a krahujce.“

133. Rakousko v podstatě namítá, že zákonodárce při pozdějším doplnění ustanovení o podmínku „je-li to nezbytné k zamezení závažných škod, zejména na úrodě, chovu a jiných druzích vlastnictví“, sám přezkoumal otázku jiných v úvahu přicházejících řešení. Dospěl ovšem k závěru, že v rámci důvodů uvedených v tomto ustanovení obecně neexistují jiná uspokojivá řešení.

134. Je nejprve třeba konstatovat, že předmětem tohoto řízení je pouze původní znění a že toto znění v žádném případě nestanoví přezkum jiných uspokojivých řešení.

135. Pokud jde o právní úpravu, která je v současnosti platná, je třeba poznamenat, že – jak správně uvádí Komise – skutečnost, že zákonodárce právní úpravu v tomto ohledu přezkoumal, není dostačující. Článek 9 odst. 2 čtvrtá odrážka směrnice o ptácích spíše ukazuje, že je třeba určit orgán, který v konkrétním případě přezkoumá, zda jsou splněny podmínky pro odchylku. Také nebyly provedeny ostatní požadavky stanovené v čl. 9 odst. 2 směrnice o ptácích, pokud jde o prostředky pro odchyt nebo usmrcování, jakož i o kontroly.

136. Zmiňované vnitrostátní ustanovení přitom umožňuje chytání, usmrcování nebo přivlastnění si chráněných druhů ptáků v rámci ochrany před škodami „na jiných druzích vlastnictví“ a obsahuje jeden důvod pro odchylku, který jde nad rámec taxativních důvodů uvedených v čl. 9 odst. 1 směrnice o ptácích. Ustanovení § 60 odst. 3 zákona Horních Rakous o lovu je neslučitelné s čl. 9 odst. 1 a 2.

137. V důsledku toho je třeba žalobě Komise také v tomto bodě vyhovět.

4. Salcbursko

138. Pokud jde o Salcbursko, Komise napadá skutečnost, že v souladu s § 34 odst. 1 zákona Salcburska o ochraně přírody mohou být uděleny výjimky z ustanovení v oblasti ochrany zejména za účelem výroby nápojů. Rakousko uplatňuje, že ustanovení o odchylce pro výrobu nápojů není použitelné na ptáky, protože jejím cílem je umožnit výrobu alkoholických nápojů z určitých druhů rostlin. Ze znění ustanovení nelze ovšem takové omezení vyčíst. Ustanovení tak představuje dodatečný důvod pro odchylku, který přesahuje výčet taxativních důvodů uvedených v článku 9 směrnice o ptácích.

139. Krom toho Komise uplatňuje, že podle § 72 odst. 3 zákona Salcburska o lovu mohou být výjimky ze zákazu používání pastí určených k usmrcení volně žijících živočichů uděleny, aniž by byly vzaty v úvahu podmínky stanovené v čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice o ptácích. Také tento žalobní důvod je opodstatněný. Právní úprava Salcburska týkající se taxativního výčtu přípustných důvodů pro odchylku je v rozporu s čl. 9 odst. 1 směrnice o ptácích, protože umožňuje používání pastí, pokud „nemohou být jinak chráněny veřejné zájmy srovnatelného významu“. Krom toho nebyly dostatečně provedeny do vnitrostátního zákona požadavky stanovené v čl. 9 odst. 2 směrnice o ptácích.

140. Článek 9 tedy nebyl v Salcbursku správně proveden. Z tohoto důvodu je třeba žalobě Komise v tomto bodě vyhovět.

5. Tyrolsko

141. Komise tvrdí, že § 4 odst. 3 nařízení Tyrolska o ochraně přírody stanoví, že je dovoleno lovit vrány, špačky obecné a kosy v zemědělských a lesnických kulturách, jakož i rodinných zahradách, aniž by byl činěn odkaz na podmínky stanovené v článku 9 směrnice o ptácích. Rakousko se sice zmiňuje o nové právní úpravě, zastává ale také názor, že článek 9 není třeba vůbec brát v úvahu, protože podle čl. 5 písm. d) je zakázáno pouze vyrušování, které má významné důsledky z hlediska cílů směrnice. Povolené odhánění ovšem nemá takové důsledky.

142. Argumentace Rakouska není nicméně přesvědčivá. Pokud jsou uvedené druhy skutečně odháněny z veškeré zemědělské a lesnické kultury, jakož i rodinných zahrad, nezbývá jim žádný životní prostor. Z tohoto důvodu by tak vyrušování mohlo mít významné důsledky z hlediska cílů směrnice o ptácích. Vyrušování tedy může být povoleno pouze na základě článku 9. Podmínky stanovené v tomto článku však nebyly provedeny.

143. Z tohoto důvodu je žaloba v tomto bodě opodstatněná.

I – K článku 11 směrnice o ptácích

144. Článek 11 se týká vysazování druhů ptáků přirozeně se nevyskytujících ve volné přírodě a stanoví:

„Členské státy dbají, aby vysazování druhů ptáků, jež se ve volné přírodě na evropském území členských států nevyskytují, nepříznivě neovlivnilo místní rostliny a živočichy. V této souvislosti jednají s Komisí. “

145. Komise uvádí, že Dolní Rakousy toto ustanovení směrnice nesprávně provedly, protože v § 17 odst. 5 zákona Dolních Rakous o ochraně přírody podřizují vysazování a podporu druhů ptáků přirozeně se nevyskytujících ve volné přírodě podmínce, že tyto zásahy nevyvolají „trvalé“ poškození původních druhů nebo přírodního prostředí. Tato podmínka přitom představuje dodatečné kritérium, které není obsaženo ve směrnici.

146. Rakousko namítá, že vysazování nepůvodního druhu volně žijícího ptáka vyžaduje souhlas zemské vlády a vnitrostátní ustanovení má být vykládáno v souladu se směrnicí tak, že souhlas se nevydá, pokud by druh negativně působil na místní faunu a flóru.

147. Článek 11 směrnice o ptácích stanoví vyšší nároky týkající se vysazování volně žijících ptáků, kteří se ve volné přírodě na evropském území členských států nevyskytují, než vnitrostátní právní předpisy. Tím je vyloučeno, že by § 17 odst. 5 zákona Dolních Rakous o ochraně přírody byl správně proveden. Jak bylo ovšem také uvedeno, výklad vnitrostátními orgány v souladu se směrnicí k provedení nepostačuje( ).

148. V důsledku toho je žaloba i v tomto posledním bodě opodstatněná.

III – K nákladům řízení

149. Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. V rozsahu, v němž Komise nevzala zpět žalobní důvody, měla úspěch v jejich převážné části; je v důsledku toho třeba uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení. To samé platí podle čl. 69 odst. 5 jednacího řádu, co se týče žalobních důvodů, které Komise vzala zpět. V tomto ohledu Rakouská republika zapříčinila podání žaloby, neboť vnitrostátní právo bylo teprve opožděně přizpůsobeno požadavkům práva Společenství. Je tudíž třeba uložit Rakouské republice náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.

IV – Závěry

150. S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji, aby Soudní dvůr rozhodl takto:

„1. Rakouská republika tím, že správně neprovedla:

– čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice v Burgenlandu, v Korutanech, v Dolních Rakousech, v Horních Rakousech a ve Štýrsku;

– článek 5 směrnice v Burgenlandu, v Korutanech, v Dolních Rakousech, v Horních Rakousech a ve Štýrsku;

– čl. 6 odst. 1 směrnice v Horních Rakousech;

– čl. 7 odst. 1 směrnice v Korutanech, v Dolních Rakousech a v Horních Rakousech;

– čl. 7 odst. 4 směrnice v následujících spolkových zemích a co se týče následujících druhů:

– v Korutanech, co se týče tetřeva, tetřívka obecného, lysky černé, sluky lesní, holuba hřivnáče a hrdličky zahradní,

– v Dolních Rakousech, co se týče tetřeva, tetřívka obecného a sluky lesní,

– v Horních Rakousech, co se týče tetřeva, tetřívka obecného a sluky lesní,

– ve spolkové zemi Salcbursko, co se týče tetřeva, tetřívka obecného a sluky lesní,

– ve Štýrsku, co se týče tetřeva, tetřívka obecného a sluky lesní,

– v Tyrolsku, co se týče tetřeva a tetřívka obecného,

– ve Vorarlbersku, co se týče tetřívka obecného,

– a ve spolkové zemi Vídeň, co se týče sluky lesní;

– článek 8 směrnice v Dolních Rakousech;

– článek 9 v Burgenlandu, v Dolních Rakousech, v Horních Rakousech, ve spolkové zemi Salcbursko, v Tyrolsku a ve Štýrsku;

– článek 11 v Dolních Rakousech,

nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 10 ES, 249 ES a článku 18 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků.

2. Žaloba se ve zbývající části zamítá.

3. Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.“