1)

Brání unijní právo, zejména články 15, 20, 30 a 47 Listiny základních práv Evropské unie, ustanovení 2 a 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která je obsažena ve směrnici Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 (1), základní zásada nezávislosti a neodvolatelnosti unijního soudce, jak je vykládána judikaturou Soudního dvora ve věci UX v. Governo della Repubblica italiana (EU:C:2020:572), takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je článek 29 legislativního nařízení č. 116 ze dne 13. července 2017 (dále jen „legislativní nařízení č. 116/2017), které bez objektivních důvodů diskriminuje, ve srovnání s pracovními podmínkami srovnatelných soudců z povolání, žalobkyni-smírčí soudkyni, a to za následujícího skutkového stavu: — žalobkyně, smírčí soudkyně, která je ve funkci nepřetržitě od roku 2002, nedosáhla věku 70 let, kterého dosáhne do konce roku 2022, a ke dni 15. srpna 2017 nedosáhla více než 16 let skutečného výkonu funkce honorárního soudce; — ačkoli jí vnitrostátní ustanovení (čl. 29 odst. 1 legislativního nařízení č. 116/2017) umožňuje pokračovat ve výkonu soudcovské funkce až do dosažení věku 70 let, nemůže se žalobkyně zúčastnit prvního hodnotícího řízení pro potvrzení, v rámci seznamu uzavřeného pro nové uchazeče, ve funkci honorárního soudce, které bude vyhlášeno ze strany Consiglio superiore della magistratura (Nejvyšší soudní rada, Itálie) do konce roku 2022, jak stanoví čl. 29 odst. 3 legislativního nařízení č. 116/2017; — v důsledku toho, že žalobkyně, která již přestala vykonávat funkci ke dni 31. prosince 2021 z důvodu dosažení věku 68 let podle dříve platných pravidel, nemohla podat žádost o účast v hodnotícím řízení za účelem potvrzení ve funkci, v rámci seznamu uzavřeného pro nové uchazeče, které bylo stanoveno na rok 2022, již nemohla pokračovat ve službě s účinností od 1. ledna 2022, protože nová právní úprava sice stanoví pokračování ve službě až do dosažení věku 70 let pro ty, kteří byli ve službě ke dni 15. srpna 2017, ale zároveň stanoví ukončení služby [pro] ty, kteří nejsou schopni podat žádost o potvrzení ve funkci (čl. 29 odst. 9 legislativního nařízení č. 116/2017); — na základě výše uvedené vnitrostátní právní úpravy obdrží žalobkyně od italské vlády pouze náhradu škody ve výši 1 500 až 2 500 eur za každý rok služby v závislosti na počtu jednání konaných v daném roce, až do maximální výše 50 000 eur, čímž se navíc vzdává všech platových, právních a příspěvkových nároků, které byly uplatněny v řízení probíhajícím před regionálním správním soudem pro Emilia Romagna a které jsou zaručeny unijním právem za službu soudce vykonávanou v postavení zaměstnance, avšak jako takovou ji italská vláda neuznává, včetně příspěvkového krytí pracovního poměru a následných dávek sociálního zabezpečení; — předběžným opatřením ze dne 9. února 2022 nařídil regionální správní soud pro Emilia Romagna, na základě rozsudku Soudního dvora ve věci UX a v rozporu s vnitrostátním právem a stanoviskem Nejvyšší soudní rady ze dne 16. a 17. února 2022 obnovení výkonu funkce smírčího soudce [zastávané žalobkyní] až do dosažení věku 70 let; — předseda Tribunale di Rimini (soud v Rimini) při výkonu předběžného opatření regionálního správního soudu pro Emilia Romagna nařídil usnesením ze dne 1. března 2022 okamžité přijetí žalobkyně zpět do služby; — u tohoto předkládajícího soudu je z titulu náhrady škody za zjevné a soustavné porušování unijního práva italskou vládou, pokud jde o právní postavení a práva honorárních soudců, požadována částka odpovídající odměně, kterou měla žalobkyně pobírat od 10. do 28. února 2022, a to ve výši odpovídající odměně srovnatelného soudce z povolání, která má právní základ v předběžném opatření o opětovném přijetí do služby vydaném regionálním správním soudem pro Emilia Romagna, ale je v rozporu s vnitrostátní právní úpravou, která, ačkoli uznává porušení unijního práva, jednak vylučuje jakoukoli možnost opětovného přijetí do služby až do dosažení 70 let věku honorární soudkyně-žalobkyně, která proti své vůli opustila svou funkci ke dni 31. prosince 2021 v důsledku předběžného soudního opatření přijatého Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie) v rozporu s rozsudkem Soudního dvora ve věci UX, a jednak omezuje náhradu škody způsobené žalobkyni na paušální a právním ustanovením předem stanovenou částku, která je mnohem nižší, než je škoda skutečně způsobená v důsledku porušení práv zaručených Unií?