ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
V rámci procesu převodu nároků na důchod zakotveného v čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je rozhodnutím, které nepříznivě zasahuje do právního postavení a které lze napadnout žalobou podle článku 270 SFEU a čl. 91 odst. 1 služebního řádu, rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování, případně orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv, a to jakmile došlo k převodu kapitálové hodnoty představující nároky na důchod, jež dotčená osoba nabyla před přijetím do služebního poměru Unie. Naopak návrh na započtení příspěvkových let, i kdyby byl dotčenou osobou akceptován, není aktem, který nepříznivě zasahuje do právního postavení a který by mohl být předmětem žaloby podle článku 270 SFEU a čl. 91 odst. 2 služebního řádu.

Uznat započtení příspěvkových let lze totiž pouze tehdy, dá-li úředník souhlas k provedení převodu kapitálové hodnoty představující nároky na důchod, které dotčená osoba nabyla dříve u dané vnější penzijní pojišťovny, do důchodového systému Unie, souhlas učiněný se znalostí návrhu na započtení příspěvkových let učiněného orgánem oprávněným ke jmenování nebo orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv na základě předběžné kapitálové hodnoty oznámené příslušnou vnitrostátní penzijní pojišťovnou.

Ve stadiu návrhu na započtení nároků na důchod se dotčený orgán v tomto ohledu zavazuje pouze k tomu, že na postavení dotčené osoby řádně uplatní čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu a obecná prováděcí ustanovení. Tato povinnost dotčeného orgánu vyplývá přímo z příslušných ustanovení služebního řádu, a to i při neexistenci výslovného závazku ze strany tohoto orgánu.

Z takového závazku vyjádřeného v návrhu na započtení příspěvkových let tak neplyne ani nová povinnost, která by na tom kterém orgánu spočívala, a tedy ani změna právního postavení dotčené osoby, a to zejména proto, že i když dotčená osoba svolí k tomu, aby nároky na důchod, které nabyla v jiném systému, byly převedeny do systému Unie, nemá orgán, který návrh učinil, odpovídající povinnost, aby poté, co dojde k převodu kapitálové hodnoty oznámené vnitrostátní penzijní pojišťovnou, dotčené osobě automaticky uznal počet příspěvkových let, jak byla uvedena v původním návrhu, s ohledem na nějž dotčený úředník potvrdil svou vůli převést uvedený kapitál do důchodového systému Unie.

(viz body 32 až 36)

Odkazy:

Tribunál Evropské unie: rozsudky ze dne 13. října 2015, Komise v. Verile a Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, body 50, 52, 53 a 74; Komise v. Cocchi a Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, bod 66, a Teughels v. Komise, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, body 37, 46, 48, 49, 58 a 70
Kromě toho právo úředníka nebo zaměstnance na uznání let služby vzniká v plném rozsahu, teprve pokud došlo k převodu kapitálové hodnoty představující jeho nároky nabyté v jiném systému do důchodového systému Unie.

Dále oznámení návrhu týkajícího se uznání let služby úředníku nebo zaměstnanci, který podal žádost o převedení nároků na důchod nabytých v rámci jiného důchodového systému do důchodového systému Unie, a tím méně pouhé podání takové žádosti, nemění právní postavení dotčené osoby a nevyvolává právně závazné účinky. Úředník nebo zaměstnanec tudíž nenabyl práv, která by bylo možno porušit použitím nových ustanovení.

Přijetím nových obecných prováděcích ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu, která mají za následek rozdílné zacházení mezi úředníky, jimž byla kapitálová hodnota představující jejich nároky na důchod nabyté v jiném systému převedena do systému Unie jednak před vstupem, a jednak po vstupu uvedených ustanovení v platnost, orgán neporušil zásadu rovného zacházení, protože rozdílné zacházení se týká úředníků, kteří netvoří jednu a tutéž kategorii.

Úředníci, u nichž nebyla kapitálová hodnota představující jejich nároky na důchod nabyté v jiném systému převedena do důchodového systému Unie v okamžiku vstupu nových ustanovení v platnost, se totiž nenacházeli ve stejné právní situaci jako úředníci, jejichž nároky na důchod nabyté před jejich nástupem do služebního poměru již byly před tímto datem předmětem převodu ve formě kapitálové hodnoty do důchodového systému Unie a vůči kterým bylo přijato rozhodnutí týkající se uznání počtu odsloužených let započitatelných pro důchod v tomto posledně jmenovaném systému. První z nich ještě měli nároky na důchod v jiném systému, kdežto u druhých k převodu kapitálové hodnoty majícímu za následek zánik těchto nároků a odpovídající uznání let služby v důchodovém systému Unie již došlo.

Kromě toho má takové rozdílné zacházení rovněž základ v objektivním prvku nezávislém na vůli dotyčného orgánu, a sice v rychlosti zpracování žádosti o převod dotčené kapitálové hodnoty dotyčným vnějším důchodovým systémem.

(viz bod 53)

Odkazy:

Tribunál Evropské unie: rozsudek ze dne 13. října 2015, Komise v. Verile a Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, body 177 až 180
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU EVROPSKÉ UNIE

(prvního senátu)

2. srpna 2016

Anne Mommer

v.

Evropská komise

„Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převod nároků na důchod nabytých v jiných důchodových systémech do důchodového systému Unie — Návrh na započtení příspěvkových let — Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení — Zjevná nepřípustnost žaloby“

Předmět:

Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU, jenž je použitelný na Smlouvu o ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se Anne Mommer domáhá zejména zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 16. února 2012, kterým Evropská komise na její žádost s konečnou platností určila počet příspěvkových let uznaných v důchodovém systému Unie vyplývajících z převodu nároků na důchod, které před nástupem do funkce do služebního poměru u Unie nabyla v jiných důchodových systémech.

Rozhodnutí:

Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná. Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

Shrnutí

Žaloby úředníků – Akt, který nepříznivě zasahuje do právního postavení – Pojem – Návrh na započtení příspěvkových let za účelem převodu nároků na důchod nabytých před nástupem do služebního poměru u Unie do systému Unie – Vyloučení

(Služební řád, čl. 91 odst. 1)

Návrh na započtení příspěvkových let, oznámený úředníku na jeho žádost, za účelem převodu nároků na důchod nabytých v rámci jiného systému do důchodového systému Evropské unie nemá závazné právní účinky, které by bezprostředně a okamžitě ovlivňovaly právní situaci jeho příjemce tím, že by podstatným způsobem měnily jeho právní postavení. Nelze jej tudíž kvalifikovat jako akt nepříznivě zasahující do právního postavení ve smyslu čl. 91 odst. 1 služebního řádu.

(viz bod 18)

Odkazy:

Tribunál Evropské unie: rozsudky ze dne 13. října 2015, Komise v. Verile a Gjerji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, bod 73; Komise v. Cochi a Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, bod 65, a Teughels v. Komise, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, bod 69
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU EVROPSKÉ UNIE

(třetího senátu)

15. června 2016

Daniel Wille

a

Bo Skovsboell

v.

Evropská komise

„Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převedení vnitrostátních nároků na důchod — Návrh na započtení příspěvkových let — Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení — Nepřípustnost žaloby — Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé — Článek 83 jednacího řádu“

Předmět:

Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU, použitelného na smlouvu ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se Daniel Wille a Bo Skovsboell domáhali zrušení „rozhodnutí“ ze dne 21. listopadu 2011 a 5. března 2012, kterými bylo vypočteny nároky na důchod dříve nabyté v rámci jiného důchodového systému, které budou započteny do důchodového systému Evropské unie, a v případě potřeby i zrušení rozhodnutí orgánu Evropské komise oprávněného ke jmenování ze dne 19. dubna a 29. června 2012, kterými byly zamítnuty jejich stížnosti proti „rozhodnutím“ o uvedeném započtení.

Rozhodnutí:

Žaloba se zamítá. Daniel Wille a Bo Skovsboell ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

Shrnutí

Žaloby úředníků – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Pojem – Návrh na započtení příspěvkových let za účelem převodu nároků na důchod nabytých před vstupem do služebního poměru v Unii do důchodového systému Unie – Vyloučení

(Služební řád úředníků, čl. 91 odst. 1, a příloha VIII, čl. 11 odst. 2)

Návrh na započtení příspěvkových let předložený úředníkovi za účelem převodu nároků na důchod nabytých v rámci jiného systému do důchodového systému Evropské unie nemá právně závazné účinky, které bezprostředně a okamžitě ovlivňují právní situaci jeho příjemce tím, že by podstatným způsobem měnily jeho právní postavení. Nepředstavuje tudíž akt nepříznivě zasahující do právního postavení ve smyslu čl. 91 odst. 1 služebního řádu.

(viz bod 18)

Odkazy:

Tribunál Evropské unie: rozsudky ze dne 13. října 2015, Komise v. Verile a Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, bod 62, a Teughels v. Komise, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, bod 58
Žaloby úředníků – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Pojem – Návrh na započtení příspěvkových let za účelem převodu nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru v Unii do unijního systému – Vyloučení

(Služební řád, čl. 91 odst. 1, a příloha VIII, čl. 11 odst. 2)
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU EVROPSKÉ UNIE

(třetího senátu)

15. června 2016

Beata Stepien

a

Mario Animali

v.

Evropská komise

„Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převedení vnitrostátních nároků na důchod — Návrh na započtení příspěvkových let — Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení — Nepřípustnost žaloby — Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé — Článek 83 jednacího řádu“

Předmět:

Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU, použitelného na smlouvu ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se Beata Stepien a Mario Animali domáhali zrušení rozhodnutí orgánu Evropské komise oprávněného ke jmenování ze dne 2. a 19. března 2012, kterými byly zamítnuty jejich stížnosti proti „rozhodnutím“ o započtení nároků na důchod dříve nabytých v rámci jiného důchodového systému do důchodového systému Evropské unie, a v případě potřeby i zrušení „rozhodnutí“ ze dne 27. července a 5. října 2011 o výpočtu započtených let.

Rozhodnutí:

Žaloba se zamítá. Beata Stepien a Mario Animali ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

Shrnutí

Žaloby úředníků – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Pojem – Návrh na započtení příspěvkových let za účelem převodu nároků na důchod nabytých před vstupem do služebního poměru v Unii do důchodového systému Unie – Vyloučení

(Služební řád úředníků, čl. 91 odst. 1, a příloha VIII, čl. 11 odst. 2)

Návrh na započtení příspěvkových let předložený úředníkovi za účelem převodu nároků na důchod nabytých v rámci jiného systému do důchodového systému Evropské unie nemá právně závazné účinky, které bezprostředně a okamžitě ovlivňují právní situaci jeho příjemce tím, že by podstatným způsobem měnily jeho právní postavení. Nepředstavuje tudíž akt nepříznivě zasahující do právního postavení ve smyslu čl. 91 odst. 1 služebního řádu.

(viz bod 18)

Odkazy:

Tribunál Evropské unie: rozsudky ze dne 13. října 2015, Komise v. Verile A Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, bod 62, a Teughels v. Komise, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, bod 58
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU EVROPSKÉ UNIE

(prvního senátu)

7. června 2016

Marco Verile

v.

Evropská komise

„Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Převod nároků na důchod získaných v rámci vnitrostátního důchodového systému do důchodového systému Unie — Návrh na započtení příspěvkových let — Žaloba — Zrušení — Kasační opravný prostředek — Překvalifikování návrhových žádání znějících na zrušení návrhu na započtení příspěvkových let — Výklad návrhových žádání znějících na zrušení v tom smyslu, že jejich cílem je zrušení rozhodnutí o uznání příspěvkových let v návaznosti na převod nároků na důchod — Zamítnutí návrhových žádání — Rozhodnutí o kasačním opravném prostředku, které nabylo právní moci — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

Předmět:

Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU, jenž je použitelný na Smlouvu o ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se Marco Verile domáhá zejména zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 9. prosince 2011, kterým mu byla uznána příspěvková léta započitatelná pro důchod v návaznosti na převod – provedený na základě čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie v tehdy platném znění (dále jen „služební řád“) – kapitálové hodnoty představující nároky na důchod, které získal v rámci vnitrostátního systému, do důchodového systému Evropské unie, a v případě potřeby i zrušení rozhodnutí orgánu Komise oprávněného ke jmenování, kterým byla zamítnuta jeho stížnost proti uvedenému rozhodnutí.

Rozhodnutí:

Ve věci F‑108/12, Verile v. Komise, není třeba rozhodovat. Marco Verile a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

Shrnutí

Žaloba na neplatnost – Žaloba, jež se stala bezpředmětnou v důsledku pravomocného rozsudku unijního soudu v jiné věci, která se po překvalifikování předmětu žaloby týkala téhož předmětu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé

(Jednací řád Soudu pro veřejnou službu, čl. 85 odst. 1)

Žaloba na neplatnost se v případě, kdy se předmět rozsudku, který vydal unijní soud v jiné věci, po překvalifikování předmětu žaloby v této věci shoduje s předmětem posuzované žaloby, stává bezpředmětnou a není třeba o ní rozhodovat, pokud v obou věcech vystupují titíž účastníci řízení a zmíněný rozsudek nabyl právní moci.

Vzhledem k tomu, že zásada překážky věci rozsouzené má v unijním právním řádu zásadní význam, za účelem zajištění stability práva a právních vztahů a řádného výkonu spravedlnosti je třeba, aby soudní rozhodnutí, která nabyla po vyčerpání dostupných opravných prostředků nebo uplynutí lhůt pro podání těchto prostředků právní moci, již nemohla být zpochybněna.

(viz body 36 až 39)

Odkazy:

Soudní dvůr: rozsudek ze dne 16. března 2006, Kapferer, C‑234/04, EU:C:2006:178, bod 20 a citovaná judikatura
USNESENÍ SOUDU PRO VEŘEJNOU SLUŽBU EVROPSKÉ UNIE

(třetího senátu)

15. června 2016

Jonas Poniskaitis

v.

Evropská komise

„Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Převedení vnitrostátních nároků na důchod — Návrh na započtení příspěvkových let — Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení — Nepřípustnost žaloby — Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé — Článek 83 jednacího řádu“

Předmět:

Žaloba podaná na základě článku 270 SFEU, použitelného na smlouvu ESAE na základě jejího článku 106a, kterou se Jonas Poniskaitis domáhal zrušení „rozhodnutí“ ze dne 26. března 2012, kterými bylo vypočteny nároky na důchod dříve nabyté v rámci dvou litevských důchodových systémů, které budou započteny do důchodového systému Evropské unie, a v případě potřeby i zrušení rozhodnutí orgánu Evropské komise oprávněného ke jmenování ze dne 3. září 2012, kterým byla zamítnuta jeho stížnosti proti „rozhodnutím“ o uvedeném započtení.

Rozhodnutí:

Žaloba se zamítá. Jonas Poniskaitis Skovsboell ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

Shrnutí

Žaloby úředníků – Akt nepříznivě zasahující do právního postavení – Pojem – Návrh na započtení příspěvkových let za účelem převodu nároků na důchod nabytých před vstupem do služebního poměru v Unii do důchodového systému Unie – Vyloučení

(Služební řád úředníků, čl. 91 odst. 1)

Návrh na započtení příspěvkových let předložený úředníkovi za účelem převodu nároků na důchod nabytých v rámci jiného systému do důchodového systému Evropské unie nemá právně závazné účinky, které bezprostředně a okamžitě ovlivňují právní situaci jeho příjemce tím, že by podstatným způsobem měnily jeho právní postavení. Nepředstavuje tudíž akt nepříznivě zasahující do právního postavení ve smyslu čl. 91 odst. 1 služebního řádu.

(viz bod 14)

Odkazy:

Tribunál Evropské unie: rozsudky ze dne 13. října 2015, Komise v. Verile a Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, bod 62, a Teughels v. Komise, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, bod 58
V rámci postupu převodu nároků na důchod podle čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu představuje rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování, poté, co byl skutečně proveden převod kapitálové hodnoty představující nároky na důchod nabyté dotčenou osobou před jejím vstupem do služebního poměru v Unii, akt nepříznivě zasahující do právního postavení, proti němuž lze podat žalobu podle článku 270 SFEU a čl. 91 odst. 1 služebního řádu. Naproti tomu návrh na započtení příspěvkových let, byť byl ze strany dotčené osoby přijat, není aktem nepříznivě zasahujícím do právního postavení, proti němuž je možno podat žalobu podle článku 270 SFEU a čl. 91 odst. 1 služebního řádu.

Započtení příspěvkových let totiž může být přiznáno pouze tehdy, když úředník vysloví svůj souhlas s pokračováním postupu převodu kapitálové hodnoty představující nároky na důchod nabyté dotčenou osobou u dotčeného externího penzijního fondu do důchodového systému Unie, a to souhlas dle informací v návrhu týkajícím se započtení příspěvkových let, jejž vydal orgán oprávněný ke jmenování na základě předběžné výše kapitálu oznámené dotyčným vnitrostátním penzijním fondem.

V tomto ohledu platí, že ve stadiu návrhu na započtení příspěvkových let se dotyčný orgán pouze zavazuje k tomu, že na situaci dotčené osoby řádně uplatní čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu a obecná prováděcí ustanovení. Tato povinnost orgánu vyplývá přímo z dotčených ustanovení služebního řádu, a to i při neexistenci výslovného závazku orgánu.

Z tohoto závazku vyjádřeného v návrhu týkajícího se započtení příspěvkových let tak nevyplývá ani nová povinnost dotčeného orgánu, a tedy ani změna právní situace dotčené osoby, zejména proto, že byť dotčená osoba vysloví svůj souhlas s převodem nároků na důchod, které nabyla v jiném systému, do důchodového systému Unie, orgán vydávající návrh nemá odpovídající povinnost po uskutečnění převodu výše kapitálové hodnoty oznámené vnitrostátním penzijním fondem automaticky přiznat dotčené osobě počet příspěvkových let uvedený v původním návrhu, ve vztahu k němuž úředník potvrdil svou vůli převést uvedenou kapitálovou hodnotu do důchodového systému Unie.

(viz body 28 až 32)

Odkazy:

Tribunál Evropské unie: rozsudky ze dne 13. října 2015, Komise v. Verile a Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, body 50, 52, 53 a 74; Komise v. Cocchi a Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, bod 66, a Teughels v. Komise, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, body 37, 46, 48, 49, 58 a 70
V rámci řízení o převedení nároků na důchod podle čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu, je aktem nepříznivě zasahujícím do právního postavení, který může být předmětem žaloby na základě článku 270 SFEU a čl. 91 odst. 1 služebního řádu, rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování, nebo orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv poté, co skutečně došlo k převodu kapitálu odpovídajícího nároku na důchod nabytému dotčenou osobou před jejím vstupem do služeb Unie. Naproti tomu návrh na uznání nároku na důchod, i když byl dotčenou osobu odsouhlasen, nepředstavuje akt nepříznivě zasahující do právního postavení, který by mohl být předmětem žaloby na základě článku 270 SFEU čl. 91 odst. 1 služebního řádu.

Příspěvkové roky totiž lze uznat, pouze pokud úředník vyjádří souhlas s pokračováním řízení o převodu do důchodového systému Unie kapitálu odpovídajícího nároku na důchod nabytému dotčenou osobou v příslušném systému důchodového pojištění, přičemž tento souhlas je učiněn se znalostí návrhu předloženého orgánem oprávněným ke jmenování nebo orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv ohledně uznání příspěvkových let, na základě předběžné částky kapitálu uvedené příslušným orgánem vnitrostátního důchodového pojištění.

V tomto ohledu ve stádiu návrhu na uznání nároku na důchod se dotčený orgán zavazuje pouze ke správnému uplatnění čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu a obecných prováděcích ustanovení na situaci dotčené osoby. Tento závazek uvedeného orgánu plyne přímo z dotčených ustanovení služebního řádu, i v případě neexistence výslovného závazku orgánu.

Z uvedeného závazku vyjádřeného v návrhu na uznání tedy neplyne ani nová povinnost dotčeného unijního orgánu a v důsledku toho ani změna právního postavení dotčené osoby zejména proto, že i když dotčená osoba vyjádří souhlas s převodem důchodových práv nabytých v jiném systému do unijního systému důchodového zabezpečení, orgán, který návrh předložil, nemá po převodu částky kapitálu oznámené vnitrostátním orgánem důchodového pojištění odpovídající povinnost automaticky uznat dotčené osobě počet příspěvkových let uvedený v původním návrhu, s ohledem na který úředník potvrdil svůj úmysl převést uvedený kapitál do unijního systému důchodového pojištění.

(viz body 36 až 40)

Odkazy:

Tribunál Evropské unie: rozsudky ze dne 13. října 2015, Komise v. Verile a Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, body 50, 52, 53 a 74; Komise v. Cocchi a Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, bod 66, a Teughels v. Komise, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, body 37, 46, 48, 49, 58 a 70
V rámci postupu převodu nároků na důchod, který je stanoven podle čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu, je aktem, který nepříznivě zasahuje do právního postavení a proti kterému lze podat žalobu podle článku 270 SFEU a čl. 91 odst. 1 služebního řádu, rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nebo orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy, a to poté co došlo k převodu kapitálové hodnoty představující nabyté nároky na důchod dotčeného před nástupem do služebního poměru k Unii. Naproti tomu návrh na započtení nároků na důchod, byť byl dotčeným přijat, není aktem, který nepříznivě zasahuje do právního postavení a proti kterému lze podat žalobu podle článku 270 SFEU a čl. 91 odst. 1 služebního řádu.

Započtení nároků na důchod je totiž uznáno až v okamžiku, kdy úředník dá souhlas k převodu kapitálové hodnoty představující nároky na důchod, které dotčený nabyl dříve u příslušného vnějšího orgánu důchodového zabezpečení, přičemž tento souhlas je činěn se znalostí návrhu na započtení příspěvkových let za účelem převodu nároků na důchod, který učinil orgán oprávněný ke jmenování na základě prozatímní částky oznámené vnitrostátním orgánem důchodového zabezpečení.

V této souvislosti se ve stadiu návrhu započtení nároků na důchod dotčený orgán pouze zavazuje k tomu, že na situaci dotčeného správně uplatní čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu a obecná prováděcí opatření. Tato povinnost dotčeného orgánu vyplývá přímo z dotyčných ustanovení služebního řádu, a to i při neexistenci výslovného závazku uvedeného orgánu.

Z takového závazku, který byl vyjádřen v návrhu na započtení příspěvkových let za účelem převodu nároků na důchod, ovšem nevyplývá pro uvedený orgán ani nová povinnost, ani tím nedochází ke změně právního postavení dotčeného, a to zejména z toho důvodu, že, i když dotčený dal souhlas s převodem nároků na důchod nabytých v jiném systému do důchodového systému Unie, orgán, který uvedený návrh vypracoval, není poté, co je proveden převod částky kapitálové hodnoty oznámené orgánem důchodového zabezpečení, povinen automaticky uznat počet započítávaných příspěvkových let pro účely převodu nároků na důchod uvedených v původním návrhu, ohledně kterého úředník projevil svůj souhlas s převodem výše uvedené kapitálové hodnoty do důchodového systému Unie.

(viz body 27 až 31)

Odkazy:

Tribunál Evropské unie: rozsudky ze dne 13. října 2015, Komise v. Verile a Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, body 50, 52, 53 a 74; Komise v. Cocchi a Falcione, T‑103/13 P, EU:T:2015:777, bod 66, a Teughels v. Komise, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, body 37, 46, 48, 49, 58 a 70
Pokud jde o určení okamžiku, kdy byl vydán akt nepříznivě zasahující do právního postavení, to znamená určení data, od něhož je třeba počítat lhůtu k podání stížnosti, je třeba podotknout, že smlouva vyvolává účinky, tudíž i způsobilost nepříznivě zasahovat do právního postavení dotyčného dočasného zaměstnance, od jejího podpisu, takže lhůtu k včasnému podání stížnosti podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu je v zásadě třeba počítat od data tohoto podpisu.

(viz bod 36)

Soud pro veřejnou službu: rozsudky Scheefer v. Parlament, F‑105/09, EU:F:2011:41, bod 48 a citovaná judikatura, a Davids v. Komise, F‑105/11, EU:F:2012:84, bod 54