ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 295/25

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) Londýn (Spojené království) dne 3. srpna 2012 — Nnamdi Onuekwere v. Secretary of State for the Home Departement

(Věc C-378/12)

2012/C 295/45

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Účastníci původního řízení

Odvolatel: Nnamdi Onuekwere

Odpůrce: Secretary of State for the Home Departement

Předběžné otázky

1) Za jakých okolností, pokud vůbec, lze považovat dobu odnětí svobody za legální pobyt pro účely nabytí práva trvalého pobytu podle článku 16 směrnice 2004/38/ES (1)?

2) Pokud nelze dobu odnětí svobody považovat za legální pobyt, je možné u osoby, která vykonala trest odnětí svobody, sčítat doby pobytu před a po výkonu tohoto trestu pro účely výpočtu doby pěti let nezbytné pro vznik práva trvalého pobytu podle uvedené směrnice?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 157, s. 77; Úř. věst. 05/05, s. 46).
CS Úřední věstník Evropské unie C 311/5

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Equality Tribunal (Irsko) dne 30. července 2012 — Z v. A Government Department a the Board of Management of a Community School

(Věc C-363/12)

2012/C 311/06

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Equality Tribunal

Účastníci původního řízení

Stěžovatelka: Z

Odpůrci: A Government Department a the Board of Management of a Community School

Předběžné otázky

1) S ohledem na následující ustanovení primárního práva Evropské unie: i) článek 3 Smlouvy o Evropské unii, ii) články 8 a 157 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo iii) články 21, 23, 33 a 34 Listiny základních práv Evropské unie Je třeba směrnici 2006/54/ES a zejména články 4 a 14 uvedené směrnice vykládat v tom smyslu, že dochází k diskriminaci na základě pohlaví, pokud je ženě — jejíž genetické dítě bylo narozeno na základě smlouvy o náhradním mateřství a jež je odpovědná za péči o své genetické dítě od narození — odepřeno placené volno v zaměstnání odpovídající mateřské dovolené nebo dovolené pro případ osvojení?

2) V případě záporné odpovědi na první otázku, je směrnice 2006/54/ES (1) slučitelná s výše uvedenými ustanoveními primárního práva Evropské unie?

3) S ohledem na následující ustanovení primárního práva Evropské unie: i) článek 10 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo ii) články 21, 26 a 34 Listiny základních práv Evropské unie Je třeba směrnici 2000/78/ES (2) a zejména čl. 3 odst. 1 a článek 5 uvedené směrnice vykládat v tom smyslu, že dochází k diskriminaci na základě zdravotního postižení, pokud je ženě — jíž její zdravotní postižení neumožňuje mateřství, jejíž genetické dítě bylo narozeno na základě smlouvy o náhradním mateřství a jež je odpovědná za péči o své dítě od narození — odepřeno placené volno v zaměstnání odpovídající mateřské dovolené nebo dovolené pro případ osvojení?

4) V případě záporné odpovědi na třetí otázku, je směrnice 2000/78/ES slučitelná s výše uvedenými ustanoveními primárního práva Evropské unie?

5) Lze se dovolávat Úmluvy OSN o právech osob se zdravotním postižením pro účely výkladu nebo zpochybnění platnosti směrnice 2000/78/ES?

6) V případě kladné odpovědi na pátou otázku, jsou směrnice 2000/78/ES a zejména články 3 a 5 uvedené směrnice slučitelné s články 5 a 6, čl. 27 odst. 1 písm. b) a čl. 28 odst. 2 písm. b) Úmluvy OSN o právech osob se zdravotním postižením?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. L 204, s. 23).

(2) Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).
2)

Je třeba čl. 10 odst. 1 nařízení č. 343/2003 vykládat v tom smyslu, že členský stát, v němž došlo k prvnímu nedovolenému vstupu (dále jen „první členský stát“) je povinen při uskutečnění následujících skutkových okolností uznat svou příslušnost k posouzení žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země. Státní příslušník třetí země přicestuje ze třetí země nedovoleným způsobem do dotčeného prvního členského státu. Nepodá v něm žádost o azyl. Vycestuje následně do třetí země. Po méně než třech měsících přicestuje protiprávně z třetí země do jiného členského státu EU (dále jen „druhý členský stát“). Z tohoto druhého členského státu okamžitě vycestuje do třetího členského státu a podá v něm první žádost o azyl. K tomuto okamžiku uplynulo méně než 12 měsíců od jeho prvního protiprávního vstupu do prvního členského státu.
CS Úřední věstník Evropské unie C 355/9

Kasační opravný prostředek podaný dne 22. srpna 2012 Fruit of the Loom, Inc. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 21. června 2012 ve věci T-514/10, Fruit of the Loom, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

(Věc C-392/12 P)

2012/C 355/14

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fruit of the Loom, Inc. (zástupci: S. Malynicz, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

— Zrušení rozsudku Tribunálu ve věci T-514/10 ze dne 21. června 2012.

— Úřad a vedlejší účastník ponesou vlastní náklady a nahradí náklady navrhovatelky.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Tribunál nevzal v úvahu, že podle článku 15 odst. 1 a) nařízení č. 207/2009 (1) existují tři stádia přezkumu. Zaprvé je třeba posoudit rozlišovací způsobilost zapsané ochranné známky. Zadruhé je třeba posoudit rozlišovací způsobilost ochranných známek při jejich užívání. Zatřetí je třeba posoudit, zda se změnila rozlišovací způsobilost ochranné známky, jak byla zapsána. Pokud by Tribunál správně uplatnil tento postup na důkazní materiály, došel by k závěru, že důkazy o užívání splňují podmínky čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.

Tribunál stanovil nesprávné pravidlo pro výklad ochranných známek Společenství, podle kterého pokud spotřebitelé v členském státě nerozumí slovnímu prvku (buď protože je to neznámé slovo v cizím jazyce Společenství nebo protože není podobné slovu v jejich vlastním jazyce), je tento prvek nicméně nutno považovat za stejně rozlišující jako slovní prvek, kterému rozumí a který je rozlišující.

Tribunál nevzal v úvahu ani neuplatnil obdobně judikaturu Soudního dvora ohledně užívání v kontextu nabyté rozlišovací způsobilosti podle článku 7 nařízení č. 207/2009, ze které vyplývá, že rozlišovací způsobilost ochranné známky může být nabyta v důsledku užívání ochranné známky jako části nebo ve spojení se zapsanou ochrannou známkou v souladu s rozsudkem ze dne 7. července 2005, Société des Produits Nestlé S.A. v. Mars UK Limited (C-353/03, Sb. rozh., s. I-06135).

Tribunál zkreslil skutkový stav pokud jde o užívání slova FRUIT navrhovatelkou v jejím neformálním jednání ze zákazníky. Na rozdíl od konstatování Tribunálu nebylo takové užívání čistě interní a bylo tedy skutečným užíváním ochranné známky.

Tribunál zkreslil skutkový stav pokud jde o užívání ochranné známky FRUIT navrhovatelkou jako části internetové stránky na www.fruit.com. Na rozdíl od konstatování Tribunálu byla účelem takového užívání reklama a jednalo se tedy o skutečné užívání.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství

Úř. věst. L 78, s. 1
1)

Brání zásada přiměřenosti vyjádřená v článku 56 SFEU a v článcích 15 až 17 Listiny základních práv EU vnitrostátní právní úpravě, jakou jsou ustanovení § 3 až § 5, jakož i § 14 a § 21 GSpG (Glücksspielgesetz — spolkový zákon o hazardních hrách), která jsou rozhodná v původním řízení, která umožňuje provozování hazardních her hraných na automatech pouze za podmínky udělení předchozího povolení, které je však k dispozici pouze v omezeném počtu — přičemž za nesplnění této podmínky může být uložen trest a hrozí i přímý zásah do věcného práva —, ačkoli dosud, pokud je známo, nebylo ze strany státu ani v jediném soudním nebo správním řízení prokázáno, že s tím spojená trestná činnost nebo hráčská závislost představují skutečně výrazný problém, který nelze odstranit kontrolovaným rozšiřováním povolených činností [hazardních] her na mnohé jednotlivé provozovatele, nýbrž pouze kontrolovaným rozšiřováním držitele monopolu (respektive velmi malého množství oligopolních provozovatelů) spojeného s pouze uměřenou reklamou?
—

Uvádí se, že došlo k určitému zlepšení v rámci nakládáni s odpady na kyperském území, avšak se značnými průtahy, protože v souladu s článkem 14 směrnice 199/31/ES se měla vyžadovat opatření přijatá nejpozději do 16. července 2009, navzdory tomu, jak přiznávají kyperské orgány, byla dvě místa na nekontrolované zneškodňování odpadů nadále v provozu bez kontroly, takže nesplnění povinností vyplývajících z článku 14 směrnice nedále trvá a neočekává se, že by bylo ukončeno během následujících třech let.
—

určit, že Italská republika tím, že ve stanovených lhůtách nepřijala všechna opatření nezbytná ke zrušení režimu státních podpor, který byl shledán protiprávním a neslučitelným s vnitřním trhem rozhodnutím Komise 2011/746/EU ze dne 23. února 2011 o státních podporách C 38/B/04 (ex NN 58/04) a C 13/06 (ex N 587/05), které Itálie poskytla ve prospěch společností Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA a Syndial SpA (oznámeným dne 24.2.2012 pod číslem K(2011) 956 a zveřejněným v Úř. věst. L 309, 24.11.2011, s. 1 až 22), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3, 4 a 5 tohoto rozhodnutí a ze Smlouvy o FEU;
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Spojené království) dne 31. srpna 2012 — Secretary of State for the Home Department v. MG

(Věc C-400/12)

(2012/C 331/23)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Účastníci původního řízení

Odvolatel: Secretary of State for the Home Department

Odpůrkyně: MG

Předběžné otázky

1) Přerušuje doba odnětí svobody občana Unie navazující na jeho odsouzení za trestný čin dobu pobytu v hostitelském členském státu, která je nezbytná proto, aby se na tuto osobu vztahovala nejvyšší úroveň ochrany před vyhoštěním podle čl. 28 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/38/ES (1), nebo jinak brání tomu, aby osoba mohla požívat této úrovně ochrany?

2) Znamená odkaz na „posledních deset let“ v čl. 28 odst. 3 písm. a), že pobyt musí být nepřetržitý, aby se na občana Unie mohla vztahovat nejvyšší úroveň ochrany před vyhoštěním?

3) Vypočte se pro účely čl. 28 odst. 3 písm. a) požadovaná doba deseti let, po kterou musí občan Unie pobývat v hostitelském členském státu, a) zpětně od rozhodnutí o vyhoštění, nebo b) od zahájení pobytu tohoto občana v hostitelském členském státu?

4) V případě, že odpovědí na otázku 3 a) je, že se doba deseti let počítá zpětně, je rozdíl v tom, zda osoba dosáhla deseti let pobytu před odnětím svobody?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 158, s. 77
3)

V případě, že by se nejednalo o novou daň ve smyslu druhé otázky: Brání výběru daně z osobních motorových vozidel a motocyklů při registraci osobního motorového vozidla v roce 2010 v rozsahu, ve kterém tato daň závisí na emisích CO2 (podle tabulek uvedených v čl. 9 odst. 1 zákona o dani z osobních motorových vozidel a motocyklů), podle článku 110 SFEU skutečnost, že z osobních motorových vozidel, která jsou srovnatelná s předmětným vozidlem a která byla poprvé uvedena do provozu před 1. únorem 2008 a v době od 1. února 2008 do 31. prosince 2009 byla jako ojetá dovezena a zaregistrována, nebyla vybírána daň závislá na emisích CO2 (podle tehdy platného článku 9ba zákona o dani z osobních motorových vozidel a motocyklů), zatímco při registraci osobních motorových vozidel, která byla poprvé uvedena do provozu po 1. únoru 2008, která ale jinak jsou srovnatelná s předmětným vozidlem, tato daň závislá na emisích CO2 vybírána byla?
1)

Musí být čl. 5 odst. 2 písm. b) — případně ve spojení s čl. 5 odst. 5 — směrnice 2001/29 (1) vykládán v tom smyslu, že v něm uvedená výjimka z autorského práva pro rozmnoženiny, které splňují požadavky uvedené v tomto článku, platí nezávisle na tom, zda se exempláře díla, ze kterého rozmnoženiny pocházejí, dostaly do dispozice příslušné fyzické osoby zákonným způsobem, to znamená bez porušení autorských práv nositele práv, nebo tato výjimka platí jen pro rozmnoženiny, které pocházejí z exemplářů, které se do dispozice příslušné fyzické osoby dostaly bez porušení autorského práva?
CS Úřední věstník Evropské unie C 389/3

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugalsko) dne 18. září 2012 — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA v. Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional

(Věc C-425/12)

2012/C 389/04

Jednací jazyk: portugalština

Předkládající soud

Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA

Žalovaný: Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional

Předběžná otázka

Lze čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 93/38/EHS (1) ze dne 14. června 1993 a čl. 14 odst. 1 písm. c) bod i) téže směrnice ve znění pozměněném směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/4/ES (2) ze dne 16. února 1998, jakož i další ustanovení uvedených směrnic a použitelné obecné zásady práva Společenství vykládat tak, že na jejich základě vznikají jednotlivým koncesionářům veřejné služby [konkrétně entitě stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice 93/38/EHS] povinnosti, nebyla-li daná směrnice portugalským státem zatím do vnitrostátního práva provedena, a že se nedodržení těchto povinností může vůči danému koncesionáři dovolávat samotný portugalský stát prostřednictvím aktu přičitatelnému některému z jeho ministerstev?

(1) O koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 199, s. 84; Zvl. vyd. 06/02, s. 194).

(2) Úř. věst. L 101, s. 1; Zvl. vyd. 06/03, s. 91.
1)

Musí být čl. 2 odst. 2 písm. c) směrnice 2004/38 (1) vykládán tak, že členský stát může za určitých podmínek vyžadovat v případě potomka v přímé linii, který je starší 21 let, aby se pokusil najít si zaměstnání, získat pomoc při úsilí o získání finanční samostatnosti od orgánů země svého původu nebo jakýmkoli jiným způsobem dosáhnout své finanční samostatnosti, a pouze tehdy, není-li to možné, může být považován za finančně závislou osobu a spadat pod definici rodinného příslušníka v čl. 2 odst. 2 písm. c) směrnice 2004/38?
—

Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. dubna 2011, kterým byla vyloučena nutnost zahájit řízení o nesplnění povinnosti vůči Rumunsku z důvodu porušení zásad a směrnic Společenství v oblasti zadávání veřejných zakázek, jakož i „Practical Guide to contract procedures financed from the General Budget of the European Communities in the context of external actions“;
1)

Musí být čl. 13 část B písm. d) bod 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1), vykládán tak, že uznává-li členský stát instituce uvedené v oddílu 2 této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce jako zvláštní investiční fondy, zahrnuje výraz „zvláštní investiční fondy, jak je vymezují členské státy“ takové penzijní fondy, jako jsou fondy, o které jde v původním řízení a které mají následující rysy: a) výnos pro zaměstnance (poživatele důchodu) závisí na výnosu dosaženého investicemi realizovanými penzijním fondem, b) zaměstnavatel není povinen platit doplňkové platby za účelem zajištění zvláštního výnosu poživateli důchodu, c) penzijní fond kolektivně investuje nahromaděné prostředky na základě zásady rozložení rizika, d) objem plateb do penzijního fondu vychází z kolektivních smluv mezi odbory zastupujícími jednotlivé zaměstnance a zaměstnavateli, a nikoliv z osobního rozhodnutí jednotlivého zaměstnance, e) jednotliví zaměstnanci se mohou osobně rozhodnout, že budou do penzijního fondu platit další příspěvky, f) samostatně výdělečně činné osoby, zaměstnavatelé a ředitelé se mohou rozhodnout, že budou platit příspěvky na důchod do penzijního fondu, g) předem určená část penzijního spoření kolektivně smluveného pro zaměstnance je použita na nákup doživotní renty, h) poživatelé důchodu nesou náklady penzijního fondu, i) platby do penzijního fondu jsou do určité výše odpočitatelné pro účely vnitrostátní daně z příjmu, j) platby do osobního penzijního plánu, včetně penzijního fondu založeného u finanční instituce, v rámci kterého mohou být příspěvky investovány do zvláštního investičního fondu, jsou odpočitatelné pro účely vnitrostátní daně z příjmu ve stejném rozsahu jako podle písm. i), k) protipólem nároku na daňový odpočet příspěvků podle písm. i) je zdanění vyplácených částek, a l) nahromaděné prostředky jsou v zásadě vypláceny poté, co dotčená osoba dosáhne věku odchodu do důchodu?
3)

Pokud jde o výpočet odměny za soukromé rozmnožování [viz čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice], co se rozumí „situacemi, kdy je újma způsobená nositeli práva minimální“, ve smyslu bodu 35 odůvodnění směrnice, v jejichž případě je se směrnicí neslučitelné, jestliže právní předpisy členských států stanoví odměnu pro nositele práv za takové rozmnožování pro soukromé užití (v této souvislosti viz průzkum trhu uvedený výše v části 2)?
CS Úřední věstník Evropské unie C 9/33

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 5. listopadu 2012 — Eli Lilly and Company Ltd v. Human Genome Sciences Inc

(Věc C-493/12)

2013/C 9/55

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice (Chancery Division)

Účastníci původního řízení

Žalobce: Eli Lilly and Company Ltd

Žalovaný: Human Genome Sciences Inc

Předběžné otázky

1) Podle jakých kritérií se určuje, zda „je výrobek chráněn platným základním patentem“ podle čl. 3 písm. a) nařízení č. 469/2009/ES (1) (dále jen „nařízení“)?

2) Jsou kritéria odlišná, pokud výrobek není kombinací výrobků, a pokud ano, jaká jsou tato kritéria?

3) Je v případě nároku na protilátku nebo třídu protilátek dostatečné, aby protilátka či protilátky byly definovány svými vazebnými vlastnostmi na cílový protein, nebo je nutné poskytnout strukturální definici protilátky či protilátek, a pokud ano, v jakém rozsahu?

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (kodifikované znění) (Text s významem pro EHP), Úř. věst. L 152, s. 1.
CS Úřední věstník Evropské unie C 26/25

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 5. listopadu 2012 — Dixons Retail Plc v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-494/12)

2013/C 26/48

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: Dixons Retail Plc

Odpůrce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Předběžné otázky

1) Musí být čl. 14 odst. 1 směrnice Rady ze dne 28. listopadu 2006 (2006/112/EU) (1) vykládán tak, že se použije v případě, kdy je fyzického převodu zboží dosaženo podvodem, neboť platba poskytnutá nabyvatelem je provedena prostřednictvím karty, o níž nabyvatel ví, že není oprávněn ji používat?

2) Jedná se o „převod práva nakládat s hmotným majetkem jako vlastník“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 základní směrnice o DPH, je-li fyzického převodu zboží dosaženo na základě podvodného použití karty?

3) Musí být článek 73 základní směrnice o DPH vykládán tak, že se použije v případě, kdy převodce zboží získá platbu na základě smlouvy uzavřené s třetí stranou o provedení takové platby při karetních transakcích, i když nabyvatel zboží ví, že není oprávněn tuto kartu používat?

4) Jedná se o platbu získanou od třetí strany „za dodání zboží“ ve smyslu článku 73 základní směrnice o DPH, je-li platba třetí stranou provedena na základě smlouvy mezi převodcem zboží a touto třetí stranou v důsledku toho, že převodci bylo placeno kartou, kterou nabyvatel zboží není oprávněn používat?

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).
CS Úřední věstník Evropské unie C 32/3

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tax and Chancery Chamber (Spojené království) dne 5. listopadu 2012 — The Bridport and West Dorset Golf Club Limited v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Věc C-495/12)

2013/C 32/04

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: The Bridport and West Dorset Golf Club Limited

Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Předběžné otázky

1) Při použití kogentních ustanovení článku 134 na ustanovení čl. 132 odst. 1 písm. m) (1) v takové situaci, kdy subjekt považovaný za neziskovou organizaci uskutečňuje plnění spočívající v právu vstupu na golfové hřiště, jaká plnění případně představují „osvobozená plnění“?

2) Je legitimní omezit osvobození od daně podle čl. 132 odst. 1 písm. m) s ohledem na to, zda je služba spočívající v právu vstupu na golfové hřiště poskytována členovi neziskové organizace?

3) Mají být ustanovení článku 134 vykládána v tom smyslu, že omezují osvobození od daně pouze na plnění, která „úzce souvisejí“ (ve smyslu vedlejšího plnění) s „osvobozenými plněními“, nebo na jakákoli plnění, na něž se vztahuje čl. 132 odst. 1 písm. m)?

4) Jak je třeba v případě, kdy nezisková organizace s ohledem na své veřejně deklarované cíle pravidelně a důsledně umožňuje nečlenům vstup na golfové hřiště, vykládat výraz „základní účel“ účtování poplatků nečlenům?

5) Ve vztahu k čemu musí být podle čl. 134 písm. b) „dodatečný příjem“ dodatečný?

6) Není-li příjem získaný z poskytování práva vstupu do sportovních zařízení nečlenům považován za „dodatečný příjem“ pro účely čl. 134 písm. b), umožňuje čl. 133 písm. d) členskému státu vyloučit takový příjem z osvobození od daně, je-li s to narušit hospodářskou soutěž znevýhodněním obchodních podniků podléhajících DPH, a zároveň nevyloučit takové osvobození od daně, pokud jde o příjem získaný z poskytování členství členům téže neziskové organizace, mohou-li členské příspěvky samy o sobě způsobit přinejmenším nějaké narušení hospodářské soutěže?

7) Je zejména nezbytné, aby se jakákoli podmínka stanovená podle čl. 133 písm. d) vztahovala na všechny služby poskytované neziskovou organizací, na něž se jinak vztahuje osvobození od daně, nebo je přípustné umožnit částečné omezení, tj. připustit osvobození od daně u poskytnutí práva vstupu na golfové hřiště členům, ale nikoli nečlenům, jsou-li plnění poskytovaná členům i nečlenům v soutěžním vztahu s plněními uskutečňovanými obchodními podniky?

8) Jaký je případně rozdíl mezi čl. 133 písm. d), který vyžaduje existenci možného „narušení hospodářské soutěže“, a čl. 134 písm. b), který předvídá pouze existenci přímého soutěžního vztahu?

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)