C 320/2

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Frank Peterson v. Google LLC, YouTube LLC, YouTube Inc., Google Germany GmbH (C-682/18) et Elsevier Inc. v. Cyando AG (C-683/18)

(Spojené věci C-682/18 a C-683/18) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - Autorské právo a práva s ním související - Zpřístupnění a správa platformy pro sdílení videí nebo platformy pro ukládání a sdílení souborů - Odpovědnost provozovatele za porušování práv duševního vlastnictví, jichž se dopustili uživatelé jeho platformy - Směrnice 2001/29/ES - Článek 3 a čl. 8 odst. 3 - Pojem ‚sdělování veřejnosti‘ - Směrnice 2000/31/ES - Články 14 a 15 - Podmínky pro využití zproštění odpovědnosti - Neseznámení se s konkrétními porušeními - Oznámení takových porušení jakožto podmínka pro vydání soudního příkazu“)

(2021/C 320/02)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Bundesgerichtshof

Účastníci původního řízení

Navrhovatelé: Frank Peterson (C-682/18), Elsevier Inc. (C-683/18)

Odpůrkyně: Google LLC, YouTube LLC, YouTube Inc., Google Germany GmbH (C-682/18), Cyando AG (C-683/18)

Výrok

1) Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že provozovatel platformy pro sdílení videí nebo platformy pro ukládání a sdílení souborů, na které mohou uživatelé protiprávně zpřístupnit veřejnosti chráněné obsahy, neuskutečňuje „sdělování“ těchto obsahů „veřejnosti“ ve smyslu tohoto ustanovení, ledaže by nad rámec pouhého zpřístupnění platformy přispíval ke zpřístupnění takových obsahů veřejnosti v rozporu s autorským právem. Tak je tomu zejména v případě, kdy si je tento provozovatel konkrétně vědom protiprávního zpřístupnění chráněného obsahu na své platformě a takový obsah neprodleně neodstraní nebo k němu nezablokuje přístup, nebo kdy uvedený provozovatel, i když ví nebo vědět měl, že obecně uživatelé jeho platformy chráněné obsahy protiprávně zpřístupňují veřejnosti prostřednictvím této platformy, nezavede vhodné technologické prostředky, které je možné v jeho situaci očekávat od subjektu, který je běžně obezřetný, aby spolehlivě a účinně zabránil porušováním autorského práva na této platformě, nebo také v případě, kdy se tento provozovatel podílí na výběru chráněných obsahů, které jsou protiprávně sdělovány veřejnosti, na své platformě poskytuje prostředky sloužící specificky k protiprávnímu sdílení takových obsahů nebo taková sdílení vědomě podporuje, o čemž může svědčit okolnost, že uvedený provozovatel přijal hospodářský model podněcující uživatele své platformy, aby na ní uskutečňovali protiprávně sdělování chráněných obsahů veřejnosti.

2) Článek 14 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“) musí být vykládán v tom smyslu, že činnost provozovatele platformy pro sdílení videí nebo platformy pro ukládání a sdílení souborů spadá do působnosti tohoto ustanovení, pokud tento provozovatel nehraje aktivní úlohu takové povahy, že by bylo možné konstatovat, že obsahy nahrané na svou platformu zná nebo kontroluje. Článek 14 odst. 1 písm. a) směrnice 2000/31 být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby bylo u takového provozovatele na základě tohoto ustanovení vyloučeno zproštění odpovědnosti stanovené v tomto čl. 14 odst. 1, si musí být uvedený provozovatel vědom konkrétních protiprávních aktů uživatelů jeho platformy souvisejících s chráněnými obsahy, které byly nahrány na jeho platformu.

3) Článek 8 odst. 3 směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby na základě vnitrostátního práva nositel autorského práva nebo práva s ním souvisejícího mohl dosáhnout uložení soudního příkazu vůči zprostředkovateli, jehož služby využívala třetí osoba k porušení jeho práva, aniž si jej byl tento zprostředkovatel vědom ve smyslu čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice 2000/31, pouze v případě, že před zahájením soudního řízení bylo toto porušení práva uvedenému zprostředkovateli předem oznámeno a tento zprostředkovatel nezasáhl neprodleně, aby odstranil dotčený obsah nebo k němu zablokoval přístup a aby zajistil, že k takovým porušením nedojde opětovně. Přísluší však vnitrostátním soudům, aby se při uplatňování takové podmínky ujistily, že uvedená podmínka nevede ke zdržení účinného ukončení porušování práv tak, že by tomuto nositeli práv vznikla nepřiměřená újma.

(1) Úř. věst. C 82, 4.3.2019.