ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 119/4

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. ledna 2022 – Evropská komise v. Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd, ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH

(Věc C-891/19 P) (1)

(„Kasační opravný prostředek - Dumping - Prováděcí nařízení (EU) 2017/804 - Dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů z Číny - Konečné antidumpingové clo - Nařízení (EU) 2016/1036 - Článek 3 odst. 2, 3 a 6 a článek 17 - Zjišťování újmy - Posouzení účinku dumpingového dovozu na ceny obdobných výrobků prodávaných na trhu Evropské unie - Analýza cenového podbízení - Použití metody kontrolních čísel výrobku (PCN) - Povinnost Evropské komise zohlednit jednotlivé segmenty trhu související s posuzovaným výrobkem a veškerý prodej obdobných výrobků výrobců v Evropské unii zahrnutých do vzorku“)

(2022/C 119/05)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: původně T. Maxian Rusche a N. Kuplewatzky, poté T. Maxian Rusche a A. Demeneix a nakonec T. Maxian Rusche a K. Blanck, zmocněnci)

Další účastnice řízení: Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd (zástupci: E. Vermulst a J. Cornelis, advocaten), ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s., Vallourec Deutschland GmbH (zástupce: G. Berrisch, Rechtsanwalt)

Výrok

1) Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 24. září 2019, Hubei Xinyegang Special Tube v. Komise (T-500/17, nezveřejněný, EU:T:2019:691), se zrušuje.

2) Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

3) O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

(1) Úř. věst. C 45, 10.2.2020.
2)

Článek 1 písm. g) rozhodnutí Komise C(2015) 7135 final ze dne 21. října 2015 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39639 – Optické diskové jednotky) se zrušuje v rozsahu, v němž se jím konstatuje, že společnosti Sony Optiarc Inc. a Sony Optiarc America Inc. porušily článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 tím, že se podílely na několika samostatných protiprávních jednáních, a to v případě společnosti Sony Optiarc Inc. v období od 25. července 2007 do 29. října 2008 a v případě společnosti Sony Optiarc America Inc. v období od 25. července do 31. října 2007.
1)

Italská republika tím, že nezajistila, aby nebyly soustavně a nepřetržitě překračovány roční mezní hodnoty pro oxid dusičitý (NO2) — od roku 2010 do roku 2018 včetně v zónách IT0118 (Turínská aglomerace); IT0306 (Milánská aglomerace); IT0307 (Bergamská aglomerace); IT0308 (Brescianská aglomerace); IT0711 (obec Janov); IT0906 (Florentská aglomerace) a IT1215 (Římská aglomerace); — od roku 2010 do roku 2017 včetně v zóně IT0309 (zóna A – nížina s vysokou mírou urbanizace); — od roku 2010 do roku 2012 a od roku 2014 do roku 2018 včetně v zóně IT1912 (Katánská aglomerace), jakož i — od roku 2010 do roku 2012 a od roku 2014 do roku 2017 včetně v zóně IT1914 (průmyslové oblasti), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 13 odst. 1 ve spojení s přílohou XI směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu, a tím, že nepřijala od 11. června 2010 náležitá opatření k tomu, aby zajistila dodržování ročních mezních hodnot pro NO2 ve všech výše uvedených zónách, a zejména tím, že nezajistila, aby plány kvality ovzduší stanovily opatření vhodná k tomu, aby období, kdy jsou uvedené mezní hodnoty překračovány, bylo co možná nejkratší, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 23 odst. 1 této směrnice samotného a ve spojení s přílohou XV bodem A této směrnice.
1)

Bulharská republika, tím, že nezabránila, aby v zóně BG006 (Jihovýchod) nebyla systematicky a trvale překračována od roku 2007 do roku 2018 včetně, mezní hodnota stanovená pro oxid siřičitý (SO2) a dále od roku 2007 do roku 2018 včetně, s výjimkou roků 2010 a 2012, denní mezní hodnota stanovená pro tuto znečišťující látku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení čl. 13 odst. 1 ve spojení s přílohou XI směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu a tím, že nepřijala od 11. června 2010 vhodná opatření k zajištění dodržování mezních hodnot stanovených pro SO2 v této zóně, a zejména tím, že nezajistila, aby plány kvality ovzduší stanovovaly vhodná opatření, aby období překročení těchto hodnot byla co možná nejkratší, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení čl. 23 odst. 1 ve spojení s přílohou XV oddílem A této směrnice.
2)

Článek čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní soud odstranil jen zneužívající prvek ujednání smlouvy uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem, pokud je odrazující cíl sledovaný touto směrnicí zajištěn vnitrostátními právními předpisy, které upravují používání tohoto ujednání, a to za předpokladu, že tento prvek představuje samostatný smluvní závazek, který by mohl být předmětem individualizovaného přezkumu jeho zneužívající povahy. Tato ustanovení na druhou stranu brání tomu, aby předkládající soud odstranil pouze zneužívající prvek ujednání smlouvy uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem, pokud by takové odstranění vedlo ke změně obsahu uvedeného ujednání s dopadem na jeho podstatu, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
C 110/13

Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Rottendorf Pharma GmbH v. Hauptzollamt Bielefeld

(Věc C-92/20) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 239 odst. 1 druhá odrážka - Vrácení cla vybraného ze zákona - Zvláštní situace - Vydání povolení o propuštění do volného oběhu - Zrušení povolení a vydání povolení aktivního zušlechťovacího styku se zpětnou účinností - Zpětný vývoz zboží mimo území Evropské unie - Nepředložení zboží celnímu úřadu“)

(2021/C 110/12)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Finanzgericht Düsseldorf

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Rottendorf Pharma GmbH

Žalovaný: Hauptzollamt Bielefeld

Výrok

Článek 239 odst. 1 druhá odrážka nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, je třeba vykládat v tom smyslu, že hospodářský subjekt může požadovat vrácení cla, které zaplatil, pouze tehdy, pokud se nachází ve zvláštní situaci a nedopustil se hrubé nedbalosti a podvodného jednání a dále, že skutečnost, že dotčené zboží bylo znovu vyvezeno do třetí země, aniž vstoupilo do hospodářského oběhu Evropské unie, nepostačuje k prokázání, že tento hospodářský subjekt se nacházel v takové zvláštní situaci. Stejný závěr se použije tehdy, pokud jednání, které vedlo k uložení dotčeného cla, bylo způsobeno pochybením, které souviselo s informacemi uvedenými v informačním systému uvedeného hospodářského subjektu, jelikož tomuto pochybení mohlo být zabráněno, pokud by tento hospodářský subjekt zohlednil podmínky uvedené v povolení, které mu bylo uděleno.

(1) Úř. věst. C 201, 15.6.2020.
3)

V případě neexistence ustanovení v právních předpisech vystavujícího členského státu upravujících soudní prostředek nápravy za účelem přezkumu podmínek, za nichž byl evropský zatýkací rozkaz vydán orgánem, který se sice účastní výkonu soudnictví tohoto členského státu, avšak není sám o sobě soudem, musí být rámcové rozhodnutí 2002/584, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, ve světle práva na účinnou soudní ochranu zaručeného článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládáno v tom smyslu, že umožňuje vnitrostátnímu soudu, kterému byl předložen opravný prostředek zpochybňující zákonnost ponechání ve vazbě osoby, která byla předána na základě evropského zatýkacího rozkazu vydaného na základě vnitrostátního aktu, jejž nelze kvalifikovat jako „[vnitrostátní] zatýkací rozkaz nebo jiné vykonatelné soudní rozhodnutí se stejným účinkem“ ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. c) tohoto rámcového rozhodnutí, a v jehož rámci byl vznesen důvod vycházející z neplatnosti tohoto evropského zatýkacího rozkazu z hlediska unijního práva, aby se prohlásil příslušným k provedení takovéhoto přezkumu platnosti. Rámcové rozhodnutí 2002/584, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299, musí být ve světle práva na účinnou soudní ochranu zaručeného článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládáno v tom smyslu, že nevyžaduje, aby zjištění vnitrostátního soudu, že byl předmětný evropský zatýkací rozkaz vydán v rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. c) tohoto rámcového rozhodnutí, jelikož není založen na „[vnitrostátním] zatýkacím rozkazu nebo jiném vykonatelném soudním rozhodnutí se stejnými účinky“ ve smyslu tohoto ustanovení, mělo za následek propuštění osoby, která byla vzata do vazby poté, co ji vykonávající členský stát předal vystavujícímu členskému státu. Je tedy na předkládajícím soudu, aby v souladu se svým vnitrostátním právem rozhodl, jaké důsledky může mít neexistence takového vnitrostátního aktu jakožto zákonného základu dotčeného evropského zatýkacího rozkazu pro rozhodnutí o tom, zda bude obviněná osoba ponechána ve vazbě, či nikoli.
Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. prosince 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných proti L (C-354/20 PPU), P (C-412/20 PPU)

(Spojené věci C-354/20 PPU a C-412/20 PPU) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 1 odst. 3 - Článek 6 odst. 1 - Postupy předávání mezi členskými státy - Podmínky výkonu - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 druhý pododstavec - Právo na přístup k nezávislému a nestrannému soudu - Systémové nebo celoplošné nedostatky - Pojem ‚vystavující justiční orgán‘ - Zohlednění vývoje situace po vydání příslušného evropského zatýkacího rozkazu - Povinnost vykonávajícího justičního orgánu ověřit konkrétním a přesným způsobem existenci závažných a prokazatelných důvodů se domnívat, že dotyčná osoba bude v případě předání vystavena skutečnému nebezpečí porušení jejího práva na spravedlivý proces“)

(2021/C 62/10)

Jednací jazyk: nizozemština

Předkládající soud

Rechtbank Amsterdam

Účastníci původního řízení

L (C-354/20 PPU), P (C-412/20 PPU)

Výrok

Článek 6 odst. 1 a čl. 1 odst. 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že má-li vykonávající justiční orgán, který má rozhodnout o předání osoby, na niž se vztahuje evropský zatýkací rozkaz, k dispozici důkazy o systémových nebo celoplošných nedostatcích týkajících se nezávislosti soudní moci ve vystavujícím členském státu, které existovaly v okamžiku vydání evropského zatýkacího rozkazu nebo nastaly po jeho vydání, nemůže takový orgán odepřít postavení „vystavujícího justičního orgánu“ soudu, který vydal uvedený zatýkací rozkaz, a nemůže vycházet z předpokladu, že existují závažné a prokazatelné důvody se domnívat, že v případě předání osoby do tohoto členského státu bude tato osoba vystavena skutečnému nebezpečí porušení svého základního práva na spravedlivý proces zaručeného čl. 47 druhým pododstavcem Listiny, aniž by byl povinen provést konkrétní a přesné ověření, které zohlední zejména osobní situaci této osoby, povahu dotčeného trestného činu, jakož i takové skutkové okolnosti, za nichž byl vydán uvedený zatýkací rozkaz, jako jsou prohlášení orgánů veřejné moci, která by mohla zasáhnout do způsobu, jakým má být řešen konkrétní případ.

(1) Úř. věst. C 320, 28.9.2020.

Úř. věst. C 378, 9.11.2020.
Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Spojené království) – Renesola UK Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-209/20) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Posouzení platnosti - Prováděcí nařízení (EU) č. 1357/2013 - Určení země původu solárních modulů montovaných ve třetí zemi s použitím solárních článků vyráběných v jiné třetí zemi - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Celní kodex Společenství - Článek 24 - Původ zboží, na jehož výrobě se podílelo několik třetích zemí - Pojem ‚poslední podstatné zpracování nebo opracování‘“)

(2021/C 278/31)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: Renesola UK Ltd

Žalovaná: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Výrok

Posouzení první předběžné otázky neodhalilo žádnou skutečnost, která by mohla ovlivnit platnost prováděcího nařízení Komise (ES) č. 1357/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství.

(1) Úř. věst. C 262, 10.8.2020.
C 278/21

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Itálie) – Analisi G. Caracciolo srl v. Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

(Věc C-142/20) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Nařízení (ES) č. 765/2008 - Požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh - Jediný vnitrostátní akreditační orgán - Vydání osvědčení o akreditaci subjektům posuzování shody - Akreditační orgán se sídlem ve třetím státě - Článek 56 - Článek 102 - Články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie - Platnost“)

(2021/C 278/29)

Jednací jazyk: italština

Předkládající soud

Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Analisi G. Caracciolo srl

Žalovaní: Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

za přítomnosti: Perry Johnson Laboratory Accreditation Inc.

Výrok

1) Článek 4 odst. 1 a 5 a čl. 7 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 339/93, musí být vykládány v tom smyslu, že brání výkladu vnitrostátní právní úpravy, podle níž může být akreditační činnost vykonávána jinými orgány než jediným vnitrostátním akreditačním orgánem ve smyslu tohoto nařízení, které mají sídlo ve třetím státě, a to i v případě, že tyto orgány zaručují dodržování mezinárodních standardů a prokáží, zejména prostřednictvím dohod o vzájemném uznávání, že mají kvalifikaci rovnocennou kvalifikaci uvedeného jediného akreditačního orgánu.

2) Zkoumání druhé předběžné otázky neodhalilo žádnou skutečnost, kterou by mohla být s ohledem na články 56 a 102 SFEU, jakož i články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie dotčena platnost ustanovení kapitoly II nařízení č. 765/2008.

(1) Úř. věst. C 209, 22.6.2020.
C 278/20

Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona – Španělsko) – YJ v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

(Věc C-130/20) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení - Směrnice 79/7/EHS - Článek 4 odst. 1 - Diskriminace na základě pohlaví - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví poskytnutí příspěvku k důchodu z důvodu mateřství ženám, které měly určitý počet dětí - Vyloučení nároku na tento příspěvek k důchodu u žen, které požádaly o odchod do předčasného starobního důchodu - Oblast působnosti směrnice 79/7/EHS“)

(2021/C 278/28)

Jednací jazyk: španělština

Předkládající soud

Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: YJ

Žalovaný: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

Výrok

Směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení se nepoužije na vnitrostátní právní úpravu, která stanoví ve prospěch žen, které měly alespoň dvě vlastní či osvojené děti, příspěvek k důchodu z důvodu mateřství v případě odchodu do starobního důchodu v zákonném věku nebo odchodu do předčasného starobního důchodu z určitých důvodů stanovených zákonem, ale nikoliv v případě dobrovolného odchodu dotyčné osoby do předčasného starobního důchodu.

(1) Úř. věst. C 201, 15.6.2020.
C 349/14

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Appeal Tribunal (Northern Ireland) – Spojené království) – CG v. The Department for Communities in Northern Ireland

(Věc C-709/20) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Státní příslušník členského státu, který není ekonomicky aktivní a pobývá na území jiného členského státu na základě vnitrostátního práva - Článek 18 první pododstavec SFEU - Zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti - Směrnice 2004/38/ES - Článek 7 - Podmínky pro získání práva pobytu na dobu delší než tři měsíce - Článek 24 - Sociální pomoc - Pojem - Rovné zacházení - Dohoda o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska - Přechodné období - Vnitrostátní ustanovení, které z nároku na sociální pomoc vylučuje občany Unie, kteří mají právo pobytu na dobu určitou na základě vnitrostátního práva - Listina základních práv Evropské unie - Články 1, 7 a 24“)

(2021/C 349/17)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Appeal Tribunal (Northern Ireland)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: CG

Žalovaný: The Department for Communities in Northern Ireland

Výrok

Článek 24 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě hostitelského členského státu, která z nároku na sociální pomoc vylučuje ekonomicky neaktivní občany Unie, kteří nemají dostatečné prostředky a kterým uvedený členský stát přiznal právo přechodného pobytu, ačkoliv je tato sociální pomoc zaručena státním příslušníkům dotyčného členského státu, kteří se nacházejí ve stejné situaci.

Pokud však občan Unie na základě vnitrostátního práva legálně pobývá na území jiného členského státu, než jehož je státním příslušníkem, jsou vnitrostátní orgány příslušné k poskytování sociální pomoci povinny ověřit, že odmítnutí poskytnout takovou pomoc na základě této právní úpravy nevystavuje uvedeného občana, jakož i děti, o které pečuje, konkrétní a aktuální hrozbě, že budou porušena jejich základních práva, jak jsou zakotvena v článcích 1, 7 a 24 Listiny základních práv Evropské unie. Pokud tento občan nemá žádné prostředky k pokrytí svých potřeb, jakož i potřeb svých dětí, a je osamocen, musí se tyto orgány ujistit, že v případě odepření sociální pomoci může uvedený občan nicméně žít se svými dětmi za důstojných podmínek. V rámci této analýzy mohou uvedené orgány přihlédnout ke všem opatřením podpory upraveným vnitrostátním právem, kterých mohou dotyčný občan a jeho děti skutečně využít.

(1) Úř. věst. C 110, 29.3.2021.
3)

Účinky rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí, přijatého na jeho výkonném zasedání konaném dne 11. dubna 2017, o výpočtu příspěvků předem na rok 2017 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2017/05), zůstávají v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká Landesbank Baden-Württemberg, zachovány do doby, než v přiměřené lhůtě, která nepřesáhne šest měsíců ode dne vyhlášení tohoto rozsudku, vstoupí v platnost nové rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí, kterým se stanoví příspěvek této instituce předem do Jednotného fondu pro řešení krizí na rok 2017.
C 481/14

Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Commerzbank AG v. E.O.

(Věc C-296/20) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských věcech - Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Občanské a obchodní věci - Luganská úmluva II - Článek 15 odst. 1 písm. c) - Příslušnost ve věcech spotřebitelských smluv - Přenesení bydliště spotřebitele do jiného státu vázaného Úmluvou“)

(2021/C 481/19)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Bundesgerichtshof

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Commerzbank AG

Žalovaný: E.O.

Výrok

Článek 15 odst. 1 písm. c) Úmluvy o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, podepsané dne 30. října 2007, jejíž uzavření bylo schváleno jménem Evropského Společenství rozhodnutím Rady 2009/430/ES ze dne 27. listopadu 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení určuje příslušnost v případě, kdy profesionál nebo podnikatel a spotřebitel, kteří jsou stranami spotřebitelské smlouvy, měli ke dni uzavření této smlouvy sídlo nebo bydliště v témže státě vázaném touto úmluvou a kdy se mezinárodní prvek právního vztahu objevil až po uzavření uvedené smlouvy, a to z důvodu pozdějšího přenesení bydliště spotřebitele do jiného státu vázaného uvedenou úmluvou.

(1) Úř. věst. C 348, 19.10.2020.
C 2/8

Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 28. října 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) a C. E. Roeper GmbH (C-216/20) v. Hauptzollamt Hannover (C-197/20), Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)

(Spojené věci C-197/20 a C-216/20) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Podpoložky sazebníku 1521 90 91 a 1521 90 99 - Výklad vysvětlivek k podpoložce 1521 90 99 - Včelí vosk, který byl před dovozem roztaven a znovu ztvrdnul“)

(2022/C 2/10)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Finanzgericht Hamburg

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) a C. E. Roeper GmbH (C-216/20)

Žalovaní: Hauptzollamt Hannover (C-197/20) a Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)

Výrok

Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve zněních vyplývajících z prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1101/2014 ze dne 16. října 2014 a prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1754 ze dne 6. října 2015, musí být vykládána v tom smyslu, že včelí vosk, který byl roztaven, přičemž během tavení z něj byla mechanicky odstraněna část cizorodých těles, a poté ztuhl do tvaru bloků nebo desek, patří do podpoložky 1521 90 99 této nomenklatury, která zahrnuje „ostatní“ vosky, a nikoli do podpoložky 1521 90 91 uvedené nomenklatury, která zahrnuje „surové“ vosky.

(1) Úř. věst. C 279, 24.8.2020.