Keywords

Summary



Keywords

1. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Důvod předložený poprvé v rámci opravného prostředku – Nepřípustnost

(Jednací řád Soudního dvora, čl. 113 odst. 2)

2. Hospodářská soutěž – Unijní pravidla – Porušení – Přičtení odpovědnosti – Mateřská společnost a dceřiné společnosti – Hospodářská jednotka – Kritéria posouzení – Domněnka rozhodujícího vlivu vykonávaného mateřskou společností na dceřiné společnosti, v nichž vlastní 100 % jejich kapitálu

(Článek 101 SFEU; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 23 odst. 2)

3. Hospodářská soutěž – Unijní pravidla – Porušení – Přičtení odpovědnosti – Mateřská společnost a dceřiné společnosti – Hospodářská jednotka – Kritéria posouzení – Domněnka rozhodujícího vlivu vykonávaného mateřskou společností na dceřiné společnosti, v nichž vlastní 100 % jejich kapitálu– Vyvratitelnost

(Článek 101 SFEU; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 23 odst. 2)

4. Hospodářská soutěž – Správní řízení – Oznámení námitek – Přístup ke spisu – Předmět – Dodržování práv obhajoby – Dosah

(Článek 81 ES)

5. Hospodářská soutěž – Správní řízení – Dodržování práv obhajoby – Dodržení přiměřené lhůty

(Článek 81 ES; nařízení Rady č. 1/2003)

6. Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Dosah

(Články 81 ES a 253 ES)

7. Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Dosah – Rozhodnutí, kterým se ukládají pokuty za porušení pravidel hospodářské soutěže a které je určeno více osobám

(Články 81 ES a 253 ES)

Summary

1. Kasační opravný prostředek nesmí měnit předmět sporu před Tribunálem. Pravomoc Soudního dvora v rámci řízení o kasačním opravném prostředku je totiž omezena na posuzování právního řešení, které bylo uplatněno na důvody projednávané v prvním stupni. Účastník řízení tedy nemůže změnit předmět sporu tím, že by před Soudním dvorem poprvé uplatnil důvod, který nepředložil u Tribunálu, ačkoliv tak učinit mohl, protože by to znamenalo umožnit mu, aby Soudnímu dvoru, jehož pravomoc ve věci opravného prostředku je omezena, předložil spor širšího rozsahu než spor, který projednával Tribunál. Ve fázi řízení o kasačním opravném prostředku je tedy třeba takový důvod považovat za nepřípustný.

(viz body 35, 51, 78)

2. Pojem „podnik“ označuje jakoukoli jednotku vykonávající hospodářskou činnost, a to nezávisle na právním postavení této jednotky a způsobu jejího financování. V tomto ohledu musí být v kontextu unijního práva hospodářské soutěže pojem podniku zaprvé chápán jako pojem označující hospodářskou jednotku, i když z právního hlediska je tato hospodářská jednotka složena z více fyzických nebo právnických osob, a dále pokud taková hospodářská jednotka poruší pravidla hospodářské soutěže, musí nést za toto protiprávní jednání odpovědnost na základě zásady osobní odpovědnosti. Chování dceřiné společnosti může být mateřské společnosti přičteno, zejména pokud tato dceřiná společnost, byť má vlastní právní subjektivitu, neurčuje své chování na trhu samostatně, ale v zásadě uplatňuje pokyny, které jsou jí uděleny mateřskou společností, zejména s ohledem na hospodářské, organizační a právní vazby, které tyto dvě právní entity spojují.

V konkrétním případě, kdy mateřská společnost vlastní 100 % jmění své dceřiné společnosti, která porušila unijní pravidla hospodářské soutěže, může tato mateřská společnost vykonávat rozhodující vliv na chování této dceřiné společnosti, přičemž existuje vyvratitelná domněnka, podle které uvedená mateřská společnost takový vliv skutečně vykonává. Za těchto podmínek k tomu, aby se dalo předpokládat, že mateřská společnost vykonává rozhodující vliv na obchodní politiku určité dceřiné společnosti, postačuje, aby Komise prokázala, že veškeré jmění této dceřiné společnosti je vlastněno její mateřskou společností. Komise může následně činit mateřskou společnost společně a nerozdílně odpovědnou za zaplacení pokuty uložené její dceřiné společnosti, ledaže tato mateřská společnost, které přísluší vyvrátit tuto domněnku, předloží dostatečné důkazy, které by mohly prokázat, že její dceřiná společnost jedná na trhu samostatně.

(viz body 53–54, 56–57, 80, 96)

3. Domněnka o skutečném výkonu rozhodujícího vlivu, který mateřská společnost může vykonávat na chování dceřiné společnosti, v níž vlastní 100 % jejího jmění, směřuje zejména k nastavení rovnováhy mezi cílem spočívajícím v postihování jednání odporujících soutěžním pravidlům a zejména článku 101 SFEU a předcházení jejich opakování na jedné straně a na straně druhé požadavky některých obecných zásad unijního práva, jako jsou zejména zásady presumpce nevinny, personality trestů a právní jistoty, jakož i právo na obhajobu včetně zásady rovnosti zbraní. Zejména z tohoto důvodu je tato domněnka vyvratitelná. Tato domněnka se opírá o konstatování, že až na zcela výjimečné okolnosti společnost vlastnící veškeré jmění určité dceřiné společnosti může už jen vzhledem k tomuto podílu na jmění vykonávat rozhodující vliv na jednání této dceřiné společnosti, a zadruhé že neexistenci skutečného uplatnění této schopnosti ovlivňovat lze nejúčiněji vyhledávat ve sféře entit, ve vztahu k nimž se tato domněnka uplatňuje.

Kdyby za těchto okolností stačilo, aby dotčená osoba vyvrátila uvedenou domněnku tím, že uplatní pouhá nepodepřená tvrzení, užitečnost této domněnky by do značné míry zanikla. Kromě toho i domněnka, kterou je obtížné vyvrátit, zůstává v přijatelných mezích, je-li přiměřená ve vztahu ke sledovanému legitimnímu účelu, je-li možné podat důkaz v opačném smyslu a je-li zajištěno právo na obhajobu.

(viz body 59–62)

4. Pokud jde o řízení na základě článku 81 ES, správní řízení před Komisí se dělí na dvě rozdílné a po sobě následující fáze, z nichž každá odpovídá vlastní vnitřní logice, totiž jednak fázi předběžného šetření, jednak kontradiktorní fázi. Fáze předběžného šetření, která trvá až do oznámení námitek, má Komisi umožnit shromáždit všechny relevantní skutečnosti potvrzující či nikoli existenci protiprávních jednání porušujících pravidla hospodářské soutěže a zaujmout první stanovisko, pokud jde o směřování řízení a o způsob, jak by mělo dále probíhat. Co se týče kontradiktorní fáze, která trvá od oznámení námitek do přijetí konečného rozhodnutí, má Komisi umožnit, aby se s konečnou platností vyslovila k vytýkanému protiprávnímu jednání.

Co se týče fáze předběžného šetření, tato fáze začíná běžet od data, kdy Komise při výkonu pravomocí, které jí svěřil unijní zákonodárce, přijme opatření, která zahrnují výtku, že došlo k protiprávnímu jednání, a která mají významné dopady na situaci podezřelých entit. Teprve na počátku správní kontradiktorní fáze je dotčená entita prostřednictvím oznámení námitek informována o všech podstatných skutečnostech, o které se Komise v této fázi řízení opírá. V důsledku toho může dotčený podnik plně uplatnit své právo na obhajobu až po zaslání uvedeného oznámení.

(viz body 113–115)

5. Pokud jde o řízení na základě článku 81 ES, je třeba zabránit tomu, aby během fáze předběžného šetření v rámci správního řízení mohlo být právo na obhajobu nezhojitelně narušeno, neboť přijatá vyšetřovací opatření mohou být rozhodná, jde-li o stanovení důkazů o protiprávní povaze chování podniků, které může zakládat jejich odpovědnost.

Posuzování příčiny případných překážek účinnému výkonu práva na obhajobu se tak nesmí omezit na kontradiktorní fázi správního řízení, nýbrž musí se vztahovat na toto řízení jako celek s ohledem na celou dobu jeho trvání.

Komise však nemůže být za všech okolností povinna již od prvního opatření, které ve vztahu k dotčené entitě přijme, tuto entitu upozornit na samotnou možnost vyšetřovacích opatření nebo stíhání opírajících se o unijní právo hospodářské soutěže, a to zejména pokud by takovým upozorněním byla nepatřičně ohrožena účinnost Komisí vedeného šetření.

Mimoto zásada osobní odpovědnosti nebrání tomu, aby Komise zamýšlela nejdříve sankcionovat společnost, která je pachatelem porušení pravidel hospodářské soutěže, před tím, než přezkoumá, zda může být případně protiprávní jednání přičteno mateřské společnosti.

Tudíž potud, pokud osoba, které je určeno oznámení námitek, je s to během kontradiktorního správního řízení užitečně vyjádřit své stanovisko k reálnosti a relevanci skutečností a okolností tvrzených Komisí, není Komise v zásadě povinna této osobě adresovat vyšetřovací opatření předtím, než dojde k odeslání oznámení námitek.

(viz body 117–122)

6. Účelem povinnosti odůvodnit individuální rozhodnutí je vedle umožnění soudního přezkumu poskytnout dotčené osobě dostatek údajů, aby seznala, zda je rozhodnutí případně postiženo vadou, která umožňuje zpochybnit jeho platnost. Odůvodnění tedy musí být dotčené osobě v zásadě sděleno současně s rozhodnutím, jímž je nepříznivě zasaženo do jejího právního postavení. Chybějící odůvodnění nemůže být zhojeno skutečností, že se dotčená osoba dozví důvody rozhodnutí v průběhu řízení před unijními orgány.

Požadavek odůvodnění musí být posuzován v závislosti na okolnostech projednávaného případu, zejména v závislosti na obsahu aktu, povaze dovolávaných důvodů a zájmu, který mohou mít osoby, kterým je akt určen, nebo jiné osoby, kterých se akt bezprostředně a osobně dotýká, na získání těchto vysvětlení. Není požadováno, aby odůvodnění upřesňovalo všechny relevantní skutkové a právní okolnosti, jelikož otázka, zda odůvodnění aktu splňuje požadavky článku 253 ES, musí být posuzována nejen s ohledem na jeho znění, ale také na jeho celkové souvislosti, jakož i na všechna právní pravidla upravující dotčenou oblast. Odůvodnění určitého aktu však musí být logické a především nesmí vykazovat vnitřní rozpor, který by bránil řádnému pochopení důvodů, ze kterých tento akt vychází.

(viz body 148–151)

7. Pokud je rozhodnutí týkající se řízení o použití unijních norem v oblasti práva hospodářské soutěže určeno více osobám a řeší otázku přičitatelnosti protiprávního jednání, musí obsahovat dostatečné odůvodnění ve vztahu ke každé z osob, jimž je určeno, a zejména ve vztahu k těm z nich, které podle uvedeného rozhodnutí musejí nést odpovědnost za uvedené protiprávní jednání. Takové rozhodnutí tak musí ohledně mateřské společnosti, jež je činěna odpovědnou za protiprávní jednání své dceřiné společnosti, obsahovat podrobný popis důvodů, které mohou odůvodnit přičitatelnost protiprávního jednání této společnosti. Pokud jde konkrétně o rozhodnutí Komise, jež se ve vztahu k určitým adresátům opírá výlučně o domněnku skutečného výkonu rozhodujícího vlivu, Komise je každopádně povinna – jinak by se tato domněnka stala fakticky nevyvratitelnou – sdělit odpovídajícím způsobem těmto adresátům, z jakých důvodů nestačily uplatněné skutkové i právní okolnosti k jejímu vyvrácení. Povinnost Komise odůvodňovat svá rozhodnutí v tomto ohledu plyne zejména z vyvratitelnosti uvedené domněnky, jejíž vyvrácení by od dotčených osob vyžadovalo, aby podaly důkaz o hospodářských, organizačních a právních vazbách mezi dotčenými společnostmi. Komise není nicméně v takovém kontextu povinna zaujmout postoj k těm skutečnostem, které jsou zjevně irelevantní nebo nemají žádný nebo mají jednoznačně druhořadý význam.

Kromě toho ačkoli rozhodnutí Komise navazující na ustálenou rozhodovací praxi lze odůvodnit souhrnně, zejména odkazem na danou praxi, v rozhodnutí jdoucím významně nad rámec dřívějších rozhodnutí přísluší Komisi výslovně rozvinout své úvahy.

Za těchto okolností je na Tribunálu, aby věnoval zvláštní pozornost tomu, zda rozhodnutí, kterým se ukládá pokuta za porušení pravidel hospodářské soutěže podniku skládajícímu se z mateřské společnosti a její dceřiné společnosti, když přičítá mateřské společnosti chování její dceřiné společnosti, obsahuje zevrubný souhrn důvodů, pro které má Komise za to, že důkazy předložené mateřskou společností nestačily k vyvrácení domněnky o přičtení odpovědnosti v tomto rozhodnutí uplatněné. V daném konkrétním případě se tedy Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když nesankcionoval nedostatek odůvodnění, jimž je stiženo rozhodnutí Komise, které spočívá pouze v sérii pouhých tvrzení a negací, které se opakují a nejsou vůbec zevrubné. Při neexistenci dodatečných upřesnění nemá totiž taková série tvrzení a negací takovou povahu, aby dotčeným osobám umožnila seznat odůvodnění přijatého opatření ani aby příslušnému soudu umožnila provádět jeho přezkum.

(viz body 152–155, 167–170)