(viz body 36–38)

Konečně je třeba konstatovat, že během této doby zakazoval napadený akt používání dotčených produktů. V tomto kontextu má žalobce nadále právní zájem na tom, aby byla určena protiprávnost napadeného aktu, jelikož toto určení bude jednak závazné pro unijní soud pro účely žaloby na náhradu škody a jednak by mohlo představovat základ pro případné mimosoudní jednání mezi Komisí a žalobcem za účelem náhrady škody způsobené žalobci.

Mimoto tímto zrušením nevzniká sama o sobě unijnímu soudu povinnost stanovit, že nevydá rozhodnutí ve věci samé pro neexistenci předmětu nebo právního zájmu na pokračování v řízení ke dni vyhlášení rozsudku. Zrušení napadeného aktu, který již byl vykonán, může stále přinést žalobci prospěch, i když dotčená omezení, zavedená tímto aktem, byla mezitím zrušena se zpětným účinkem ke dni použitelnosti uvedeného aktu. Napadený akt totiž mohl způsobovat právní účinky v době, během které stanovil omezení použitelná na dotčené produkty, a sice od okamžiku jeho účinnosti až do okamžiku vstupu v platnost nařízení zrušujícího omezení.

Aby bylo možno účinně naplnit cíle nařízení č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) ve složitém technickém rámci, který se neustále vyvíjí, disponují unijní orgány širokou posuzovací pravomocí, zejména pokud jde o posouzení velmi složitých vědeckých a technických skutečností pro určení povahy a rozsahu přijímaných opatření, zatímco přezkum prováděný unijním soudem musí být omezen na přezkum toho, zda výkon takové pravomoci není postižen zjevným pochybením nebo zneužitím pravomoci nebo zda tyto orgány zjevně nepřekročily meze své posuzovací pravomoci. V takovém kontextu totiž unijní soud nemůže svým posouzením vědeckých a technických skutečností nahradit posouzení orgánů, kterým jako jediným svěřila Smlouva o FEU tuto úlohu.

Je však třeba upřesnit, že se široká posuzovací pravomoc unijních orgánů, která s sebou nese omezený soudní přezkum jejího výkonu, uplatní nejen na povahu a dosah ustanovení, která je třeba přijmout, ale také, v určité míře, na zjištění základních údajů. Takový soudní přezkum, i když má omezený rozsah, nicméně vyžaduje, aby orgány Společenství, tvůrci dotčeného aktu, byly schopny před Soudním dvorem prokázat, že akt byl přijat v rámci skutečného výkonu jejich posuzovací pravomoci, která předpokládá zohlednění všech relevantních skutečností a okolností situace, kterou měl tento akt upravovat.

Vědecké posouzení rizik, provedené znalci z příslušných oborů vědy, musí dát Komisi dostatečně věrohodnou a spolehlivou informaci, která jí umožní zcela pochopit obsah položené vědecké otázky a stanovit svou politiku se znalostí věci. Aby se tedy vyhnula přijetí svévolných opatření, která by v žádném případě nemohla být odůvodněna zásadou prevence, musí Komise dbát na to, aby opatření, která přijímá, i když se jedná o preventivní opatření, byla založena na tak vyčerpávajícím vědeckém posouzení rizik, jak je to s ohledem na konkrétní okolnosti případu možné.

Ze spisu nevyplývá, že Komise posoudila všechny relevantní skutečnosti a okolnosti situace, kterou napadené nařízení mělo upravit, když na základě nedostatečných vědeckých poznatků došla k závěru, že existuje riziko pro lidské zdraví a životní prostředí, jímž je nutné se zabývat na unijní úrovni, a Komise se tedy dopustila zjevně nesprávného posouzení.

(viz body 45, 46, 52, 71)