ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smlouvy a práva týkajícího se jejího uplatnění: — žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí je v rozporu s unijním právem, neboť obsahuje: a) zjevně nesprávně posouzení skutkových okolností, důkazů a důkazní síly údajů, jelikož Komise nesprávně posoudila a vyložila údaje, které poskytli účastníci řízení, a na základě důkazů obsažených ve spisu neučinila přesvědčivé závěry; b) nesprávný výklad článku 101 SFEU, a v důsledku toho porušení uvedeného ustanovení, jelikož Komise bezdůvodně a nesprávně považovala účastníky řízení za možné konkurenty na všech trzích, kterých se dotčený souhlas se zákazem soutěžit týká. Tato dohoda nemohla být posouzena jako omezení na základě cíle a Komise neprokázala žádné její účinky; c) porušení povinnosti provést šetření a rozhodnout, zda napadnuté rozhodnutí neobsahuje či nevyvrací relevantní tvrzení předložené účastníky řízení, zejména ohledně rozsahu působnosti souhlasu se zákazem soutěžit; d) porušení zásady in dubio pro reo, jelikož Komise považuje za nesporné některé skutečnosti v neprospěch žalobkyně, ohledně kterých existují vážné pochybnosti a v souvislosti s nimiž si není jistá ani sama Komise; e) porušení zásad, které se Komise zavázala uplatňovat v rámci ukládání pokut, zejména ustanovení bodu 13 svých pokynů k ukládání pokut, jelikož vypočítala výši pokuty ve vztahu ke všem trhům elektronické komunikace bez ohledu na to, zda se nachází na pyrenejském poloostrově, přičemž nezohlednila skutečnost, že údajné porušení vůbec nepokračovalo po dni 29. října 2010; f) porušení zásady proporcionality vzhledem k okolnostem projednávané věci a kritériím, která je třeba při ukládání pokut zohlednit.
CS Úřední věstník Evropské unie C 123/22

Žaloba podaná dne 11. března 2013 — Hanwha SolarOne a další v. Parlament a další

(Věc T-136/13)

2013/C 123/38

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Hanwha SolarOne (Qidong) Co. Ltd (Qidong, Čína); Hanwha SolarOne Technology Co. Ltd (Lianyungang, Čína); Hanwha SolarOne Solar Technology (Shanghai) Co. Ltd (Shanghai, Čína); a Hanwha Solar Electric Power Engineering Co. Ltd (Qidong) (zástupce: F. Graafsma, advokát)

Žalovaní: Evropský parlament, Evropská komise a Rada Evropské unie

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

— zrušil nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1168/2012 ze dne 12. prosince 2012, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 344, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

— zrušil rozhodnutí Komise ze dne 3 ledna 2013, v němž Komise odmítla zkoumat žádost o zacházení jako v tržním hospodářství (STE) a

— uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jeden žalobní důvod.

Žalobkyně požadují zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1168/2012 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň a jejich žádostí STE podaných podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení k Evropské komisi v rámci antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z Čínské lidové republiky (oznámení o zahájení antidumpingového řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 6. září 2012, Úř. věst. C 269, s. 5). Žalobkyně krom toho žádají zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. ledna 2013, v němž Komise odmítla zkoumat v rámci výše uvedeného postupu žádosti STE.

Žalobkyně uplatňují, že nařízení (EU) č. 1168/2012, tak jak bylo uplatněno Komisí na žalobkyně v rozhodnutí ze dne 3. ledna 2013 a rozhodnutí ze dne 3. ledna [2013], ve kterém Komise odmítla zkoumat žaloby STE, porušují jejich legitimní očekávání a se zpětným účinkem je staví bez odůvodnění do horší právní situace. Nařízení (EU) č. 1168/2012 tak jak bylo Komisí použito na žalobkyně v rozhodnutí ze dne 3. ledna 2013 a rozhodnutí ze dne 3. ledna 2013 tudíž jednoznačně porušují základní zásady právní jistoty a dobrou víru žalobkyň.
CS Úřední věstník Evropské unie C 123/24

Žaloba podaná dne 13. března 2013 — Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology v. Komise

(Věc T-144/13)

2013/C 123/41

Jednací jazyk: francouzština

Účastnice řízení

Žalobkyně: Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology Co. Ltd (Hangzhou, Čína) (zástupci: V. Akritidis a Y. Melin, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— v souladu s článkem 263 Smlouvy o fungování Evropské unie zrušil rozhodnutí Evropské komise č. H4/JN/Ref.t13.000011, oznámené dopisem ze dne 3. ledna 2013, kterým byla žalobkyně informována o tom, že Komise nepřezkoumá žádost žalobkyně o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství, která byla podána podle čl. 2 odst. 7 písm. b) nařízení Rady č. 1225/2009 v rámci antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů pocházejících z Čínské lidové republiky, jež bylo zahájeno dne 6. září 2012 (AD 590);

— rozhodl, že v souladu s článkem 277 Smlouvy o fungování Evropské unie není v tomto řízení na žalobkyni použitelné nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1168/2012 ze dne 12. prosince 2012, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 344, s. 1),

— a v důsledku toho nařídil Komisi a případným vedlejším účastníkům řízení, že ponesou veškeré náklady řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává jediného žalobního důvodu, který je totožný se žalobním důvodem uplatňovaným ve věci T-143/13, Zhejiang Heda Solar Technology v. Komise.
CS Úřední věstník Evropské unie C 123/27

Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Et Solar Industry a další v. Komise

(Věc T-153/13)

2013/C 123/47

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Et Solar Industry Ltd (Taizhou City, Čína), Et Energy Co. Ltd (Taizhou City) a Dotec Electric Co. Ltd (Taizhou City) (zástupce: R. MacLean, Solicitor)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

— prohlásil opravný prostředek za nepřípustný;

— zrušil rozhodnutí Komise obsažené v jejím dopisu ze dne 3. ledna 2013, jímž bylo rozhodnuto, že žádost žalobkyní o tržní zacházení nadále nebude brána na zřetel;

— uložil žalované a případným vedlejším účastníkům náhradu nákladů tohoto řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu své žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

1) První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, jelikož se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že neuznala práva žalobkyní na ochranu legitimních očekávání a zásadu proporcionality, čímž protiprávně, bez řádného důvodu, odmítla žádost žalobkyní o tržní zacházení v souvislosti s antidumpingovým vyšetřováním.
—

zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. ledna 2013 ve věci R 300/2012-1, týkající se zrušovacího řízení o prohlášení neplatnosti ochranné známky č. No. 000005025 C (ochranná známka Společenství č. 005205125) mezi společnostmi Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG a Lina M. Stal-Florez Botero h.o.d.n. La Nana
1)

První žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU Nejedná se o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Nizozemská vláda zastává stanovisko, že v projednávaném případě nelze hovořit o zvýhodnění, každopádně nikoli o zvýhodnění, které by hospodářský subjekt nezískal za obvyklých okolností. Komise dospěla na základě nesprávných domněnek k závěru, že obec měla pro výstavbu projektu Damplein jiné možnosti. Trvání na existujících dohodách by nevedlo k požadovanému výsledku a ani nové jednání o smlouvě by nebylo východiskem. Komise dále posoudila zjevně nesprávně otázku, zda byl ovlivněn obchod mezi členskými státy. Projekt Leidschendam Centrum a tím spíše i podprojekt Damplein jsou z hlediska svého rozsahu natolik omezeny, že nelze hovořit o ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Rozhodnutí je tudíž v rozporu s článkem 107 SFEU.
—

určil, že odmítnutí nákladů žalobkyně Evropskou komisí ve výši pět set sedmdesát osm tisíc devět set třicet sedm eur (EUR 578 937), pokud jde o smlouvu týkající se projektu „A sophisticated multi-parametric system for the continuous — effective assessment and monitoring of motor status in Parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)“, na základě výsledku auditu 11-BA135-006 představuje porušení jejích smluvních povinností a že žalobkyně vrátí Evropské komisi částku ve výši dvacet jedna tisíc sto sedmdesát jedna eur (EUR 21 171), a nikoli částku ve výši čtyři sta osmdesát sedm tisíc sto jedna eur (EUR 487 101), spolu s náhradou škody, která bude stanovena Evropskou komisí;
—

uložil Evropské unii zastoupené Komisí náhradu veškeré škody způsobené žalobkyním v důsledku toho, že Komise porušila své povinnosti, a stanovil částku škody utrpěné žalobkyněmi od 25. června 2012 do 31. března 2013 ve výši 184 725 960 eur, zvýšené o další ztráty vzniklé po tomto datu nebo v jakékoli jiné výši, která bude odrážet škodu, kterou žalobkyně utrpěly nebo která jim bude způsobena, v souladu s tím, co prokáží během tohoto řízení, a se zvláštním zřetelem na budoucí škodu, přičemž všechny tyto částky musí být navýšeny o úrok od data vydání rozsudku Tribunálu do skutečného zaplacení částek;
1)

První žalobní důvod vychází z porušení ustanovení článku 3.2.1 a čl. 5.2.2 posledního odstavce „Grant Agreement n. 2007-0266/001 — 001 for the operational implementation of the Youth in Action Programme“ uzavřené mezi Evropskou komisí a Agenzia nazionale per i Giovani. — V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že i když horní hranice na osobu pro každého stážistu byla skutečně překročena, a to z organizačních důvodů a kvůli časové tísni, není rozumné a ani v souladu s cílem sledovaným rozhodnutím 1719/2006/ES, spočívajícím v rozvoji spolupráce v oblasti mládeže v rámci Evropské unie, požadovat vrácení finančních prostředků, které byly skutečně vynaloženy k účelům, které jsou v souladu s „Grant Agreement n. 2007-0266/001 — 001“.
—

SACE S.p.A., která provedla v roce 2009 dvě rekapitalizace, i když neexistovaly odhady týkající se budoucích pokladních toků pro společnost SACE BT, které by podpořily očekávanou přiměřenou ziskovost více měně na dlouhé období, chránila hodnotu významné investice v okamžiku jejího vytvoření necelých pět let předtím. Krom toho SACE S.p.A uvedla, že likvidace kontrolované osoby by vystavila celou skupinu SACE rovněž nebezpečí potenciální újmy, co se týče znehodnocení nebo zhoršení její solventnosti, ve vyšší hodnotě než je hodnota reziduálního kapitálu odhadovaného na konci roku 2009. Komise nerespektovala rozsáhlý prostor veřejného investora pro uvážení, přičemž vlastním posouzením nahradila posouzení SACE S.p.A., a to výlučně na základě nesprávné teoretické rekonstrukce volby, kterou by za těchto skutkových okolností učinil soukromý hypotetický investor, který je obezřetný a opatrný.
2)

Druhý žalobní důvod se zakládá na tom, že Komise vycházela z nesprávných právních posouzení a skutkových zjištění, jelikož nesprávně dospěla k závěru, že Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (dále jen „DARD“) zčásti nebo vůbec neuplatnil ustanovení týkající se vracení neoprávněně vyplacených prostředků, pokut a úmyslného porušení, a že Komise tedy přecenila nebo nezohlednila úvahy týkající se rozsahu možných ztrát vzniklých EU. Komise konkrétně: — nesprávně kritizovala údajné „systematické“ přepočítávání platebních nároků prováděné DARD; — nesprávně tvrdila, že pochybení v roce 2005 mohla mít podstatný vliv na časovou složku hodnoty nároku; — nesprávným způsobem vyčíslovala přeplatky; — postupovala nesprávně v případě pokut, jelikož: — pokuty vyčíslovala nesprávným způsobem — nesprávně tvrdila, že pokuta by měla být uložena za každý rok v případech, kdy byla pokuta uplatnitelná v roce 2005, avšak nikoli v následujících rocích, tj. v tomto případě v roce 2009, kdy přeplatek vyplynul ze stejné chyby, jako byla chyba sankcionovaná v roce 2005; — postupovala nesprávně v případě úmyslných porušení.
CS Úřední věstník Evropské unie C 178/11

Žaloba podaná dne 18. března 2013 — TestBioTech a další v. Komise

(Věc T-177/13)

2013/C 178/20

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobci: TestBioTech eV (Mnichov, Německo), European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV (Braunschweig, Německo) a Sambucus eV (Vahlde, Německo) (zástupkyně: K. Smith, QC, J. Stevenson, Barrister)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobci navrhují, aby Tribunál:

— prohlásil žalobu za přípustnou;

— zrušil rozhodnutí Komise ze dne 8. ledna 2013, kterým byla zamítnuta žádost žalobců o vnitřní přezkoumání rozhodnutí Komise č. 2012/347/EU ze dne 28. června 2012 o povolení uvedení produktů společnosti Monsanto Europe SA, které obsahují geneticky modifikovanou sóju „MON 87701 × MON 89788“;

— uložil Komisi náhradu nákladů řízení; a

— nařídil jakékoli další opatření, které uzná za vhodné.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

1) První žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „EFSA“), že sója je „v podstatě rovnocenná“ srovnávacím produktům, je protiprávní, neboť se zakládá na vědeckém hodnocení, které nebylo provedeno v souladu s vlastními pokyny EFSA, nebo je založeno na zjevně nesprávním posouzení.

2) Druhý žalobní důvod vychází z toho, že EFSA nepředložil vhodné nebo žádné úvahy týkající se možných synergických/kombinovaných účinků sóji a dalších faktorů, nebo nepožadoval provedené vhodného posouzení toxicity, což je v rozporu s jeho vlastními pokyny, právními závazky, nebo to představuje nesprávné posouzení.

3) Třetí žalobní důvod vychází z toho, že EFSA nepožádal o provedené vhodného imunologického posouzení, což je v rozporu s jeho vlastními pokyny, právními závazky, nebo to představuje zjevně nesprávné posouzení.
—

Komise provedla finanční opravu na základě nesprávného zjištění skutkového stavu resp. výkladu práva, ačkoli výdaje byly polskými orgány provedeny v souladu s předpisy práva Společenství. Polská republika vytýká Komisi výklad práva a konstatování skutkového stavu ohledně údajných nedostatků v systému správy opatření „Předčasný odchod do důchodu“, které se zaprvé týkaly požadavku, aby byla před předáním závodu ve vztahu k předčasnému odchodu do důchodu vykonávána profesní činnost, zadruhé nesprávnosti prokazování profesní činnosti ve formě prohlášení, které polské orgány akceptovaly, a zatřetí nestanovení sankcí pro nabyvatele podniků při nesplnění povinnosti provozovat zemědělskou činnost nejméně pět let.
CS Úřední věstník Evropské unie C 207/44

Žaloba podaná dne 20. května 2013 — Polo/Lauren v. OHIM — FreshSide (zobrazení chlapce na jízdním kole s pálkou v ruce)

(Věc T-265/13)

2013/C 207/74

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: The Polo/Lauren Company, LP (New York, Spojené státy) (zástupci: S. Davies, Solicitor, J. Hill, Barrister and R. Black, Solicitor)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: FreshSide Ltd (Londýn, Spojené království)

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 1. března 2013 ve věci R 15/2012-2;

— uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující zobrazení chlapce na jízdním kole s pálkou v ruce pro výrobky zařazené do tříd 18, 25 a 28 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 8 766 917.

Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka obsahující zobrazení hráče póla na koni pro výrobky zařazené do tříd 9, 18, 20, 21, 24 a 25

Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009.
—

Podle žalobkyně Komise narušila očekávání občanů, pokud jde o výběr druhého jazyka z jakéhokoliv jazyka Unie, jak to bylo možné až do roku 2007 a jak to Soudní dvůr potvrdil ve svém pravomocném rozsudku C-566/10 P.
1)

První žalobní důvod vychází z toho, že se Evropská komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že rozšířila působnost čl. 2 odst. 7 písm. c) třetí odrážky nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51) (dále jen „základní nařízení“) a přezkoumala údajná podstatná zkreslení, která vzhledem k tomu, že nebyla způsobená bývalý systémem netržního hospodářství, jasně nespadala do působnosti čl. 2 odst. 7 písm. c) třetí odrážky základního nařízení.
3)

Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, žalovaná porušila práva žalobců na obhajobu a účinnou soudní ochranu, neboť (a) omezující opatření nestanoví žádný postup, v němž by byly žalobcům sděleny důkazy, na kterých spočívalo rozhodnutí o zmrazení jejich majetku, nebo v němž by bylo žalobcům umožněno smysluplně se vyjádřit k těmto důkazům; (b) uvedené důvody obsahují obecnou, nepodloženou a vágní domněnku o soudních řízeních; a (c) žalovaná neposkytla dostatečné informace, které by žalobcům umožňovaly účinně přednést svá stanoviska, což Tribunálu znemožňuje posoudit, zda rozhodnutí a posouzení Rady bylo odůvodněné a spočívalo na nezvratných důkazech.
4)

Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení základních práv žalobce na svobodu sdělovacích prostředků a projevu, pohybu a vlastnictví — Zařazení žalobce na seznam je neodůvodněným a nepřiměřeným zásahem do svobody sdělovacích prostředků a projevu, jehož cílem je především žalobci, popř. subjektu televizního vysílání, který vede, zabránit při jeho vysílání z Evropy a do Evropy; Zařazení žalobce na seznam je neodůvodněným a nepřiměřeným zásahem do dále chráněných základních práv (svobody vlastnictví, svobody povolání, svobody pohybu).
3)

Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady dvojího potrestání (ne bis in idem) — jediný konkrétní důvod uvedený Radou pro zařazení na seznam sankcionovaných již byl sankcionován britským orgánem pro dozor nad médii; — Rada netvrdí, že by i přes resp. po této sankci došlo k dalším porušením práv, která by mohla odůvodňovat zařazení na seznam sankcionovaných.
—

postup doporučený SVS, v jehož důsledku by dotyčné osoby musely podat žádost o přístup k dokumentům mimo TSO a uplatnit opravné prostředky, které jsou jim vlastní, by byl v rozporu s právem na účinný procesní prostředek, a to s ohledem na lhůtu, ve které by bylo možné získat přístup k dokumentům, a vzhledem k tomu, že pro stovky osobně dotčených zaměstnanců by bylo obtížné provádět analýzu technických údajů;
CS Úřední věstník Evropské unie C 226/25

Žaloba podaná dne 11. června 2013 — Pappalardo a další v. Komise

(Věc T-316/13)

(2013/C 226/33)

Jednací jazyk: italština

Účastníci řízení

Žalobci: Salvatore Aniello Pappalardo (Cetara, Itálie), Pescatori La Tonnara Soc. coop. (Cetara); Fedemar Srl (Cetara); Testa Giuseppe E C. Snc (Catania, Itálie); Pescatori San Pietro Apostolo Srl (Cetara); Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC (Pescara, Itálie); a Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (Pescara) (zástupci: V. Cannizzaro a L. Caroli, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobci navrhují, aby Tribunál:

— konstatoval mimosmluvní odpovědnost Evropské komise za újmu způsobenou přijetím nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008, o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři, které prohlásil Soudní dvůr za neplatné v rozsudku, který přijal dne 17. března 2011 ve věci C-221/09; a

— v důsledku toho uložil Evropské komisi nahradit způsobené újmy;

— uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobci v projednávané věci upřesňují, že dotčená mimosmluvní odpovědnost vyplývá ze skutečnosti, že nařízením č. 530/2008 Komise rozhodla zneužívajícím způsobem o povinném ukončení lovu tuňáka obecného od dne 16. června 2008 pro lodě plavící se pod vlajkou Řecka, Francie, Itálie, Kypru a Malty, zatímco obdobné ukončení lovu rozhodla pro španělská plavidla pouze ode dne 23. června 2008.

Podle žalobců jsou v projednávaném případě splněny všechny podmínky nezbytné k tomu, aby vznikla mimosmluvní odpovědnost evropského orgánu z důvodu jeho legislativní činnosti, a sice závažné porušení pravidla ochraňujícího jednotlivce, existence škody a existence příčinné souvislosti mezi tímto chováním a dovolávanou škodou.

Zdůrazňují v tomto bodě, že nařízení č. 530/2008 bylo prohlášeno Soudním dvorem za zcela neplatné z důvodu porušení zásady zákazu diskriminace a že podle ustálené judikatury porušení této zásady patří mezi závažné porušení pravidla vyšší právní síly mající chránit jednotlivce
4)

Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalované v konečném důsledku způsobily, že žalobce byl zbaven svých bankovních vkladů, protože pokud by nedošlo ke zjevnému porušení, bankovní vklady žalobce by byly chráněny na základě jeho práv podle Listiny a Protokolu, takže ztráta žalobce by byla dostatečně přímá a předvídatelná.
1)

První žalobní důvod, který je rozdělen na dvě části, vychází z porušení pojmu „státní podpora“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož Komise kvalifikovala náhrady vyplacené společnostem SNCM a CNM jako státní podpory, přičemž první a čtvrté kritérium stanovené v rozsudku Soudního dvora ze dne 24. července 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil, s. I-7747), nejsou v plném rozsahu splněny. — Žalobkyně v první části tohoto žalobního důvodu tvrdí, že v napadeném rozhodnutí je porušen pojem „státní podpora“, neboť Komise měla za to, že první kritérium stanovené v rozsudku Altmark není částečně splněno. Žalobkyně má v tomto ohledu za to, že: — zaprvé Komise se tím, že rozlišovala mezi „základními“ a „doplňkovými“ službami, dopustila skutkového a právního omylu a nezohlednila široký prostor pro uvážení, který mají členské státy při vymezení služeb obecného hospodářského zájmu; — zadruhé služby, na které se vztahuje smlouva o veřejné službě, kterou SNCM a CNM uzavřely s Office des Transports de la Corse a s Collectivité territoriale de Corse, představují jako celek službu obecného hospodářského zájmu a že uvedená smlouva splňuje první kritérium stanovené v rozsudku Altmark; — zatřetí za předpokladu, že je třeba „základní“ službu a „doplňkovou“ službu rozlišovat, „doplňková“ služba je stejně jako „základní“ služba službou obecného hospodářského zájmu a splňuje první kritérium stanovené v rozsudku Altmark, jelikož existuje skutečná potřeba veřejné služby z důvodu, že pravidelná dopravní služba je v situaci volné hospodářské soutěže nedostatečná. — Ve druhé části tohoto žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že v napadeném rozhodnutí je porušen pojem „státní podpora“, neboť Komise měla za to, že čtvrté kritérium stanovené v rozsudku Altmark není splněno. Žalobkyně má za to, že zadávací řízení v případě smlouvy o veřejné službě umožnilo zajistit účinnou hospodářskou soutěž, a tudíž výběr nabídky, která je pro územní celek hospodářsky nejvýhodnější.