ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
65

Zadruhé z judikatury vyplývá, že stanovení konkrétní lhůty pro uskutečnění kontrol přispívá k dosažení cíle spočívajícího v omezení rizika nevybrání dlužných částek. Uvedená lhůta totiž upřesňuje podmínky provádění těchto kontrol a přispívá k dosažení cíle odrazení odběratelů i producentů provádějících přímý prodej od vykazování menšího množství dodávek nebo přímých prodejů mléka z důvodu, aby se vyhnuli platbě doplňkové dávky. Taková lhůta navíc omezuje riziko, že by již nebyly k dispozici údaje nutné pro tyto kontroly, a to navzdory povinnosti hospodářských subjektů uchovávat určité dokumenty po dobu tří let (článek 24 nařízení č. 595/2004). Tato lhůta rovněž brání odkladu kontrol na neurčito, který by mohl vést k úplné absenci kontroly, a tedy riziku nevybrání dlužných částek. A konečně má dotčená lhůta umožnit plánování budoucích kontrol na základě analýzy rizik, tak jak ji stanoví čl. 19 odst. 1 a 2 nařízení č. 595/2004. Z toho plyne, že závaznost lhůty uvedené v čl. 19 odst. 3 nařízení č. 595/2004 plyne rovněž ze systematiky tohoto ustanovení (obdobně viz rozsudek Itálie v. Komise, bod 64 výše, bod 75).
176

V tomto případě se však nelze domnívat, že žalobkyně předložila takové indicie, protože její argumenty týkající se neexistence odůvodnění a nevhodnosti SOHZ zavedené v projednávané věci byly zamítnuty (viz bod 173 výše), protože existence výroku o podpoře uhelného sektoru neznamená, že Komise sleduje takový cíl ve všech rozhodnutích, která přijme a která se týkají tohoto sektoru, a protože zmínka o obavách týkajících se španělského báňského průmyslu v napadeném rozhodnutí nemůže stačit k tomu, aby z něj udělala cíl tohoto rozhodnutí. V posledně uvedené věci lze dodat, že v případě, že by podporu španělského báňského průmyslu bylo rovněž možné považovat za jeden z cílů sporného opatření schváleného Komisí, nemohlo by tak být napadené rozhodnutí stiženo zneužitím pravomoci, pokud by tato podpora báňského průmyslu byla pouze prostředkem umožňujícím podpořit zabezpečení dodávek a pokud by tak nenarušila jeho hlavní cíl (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. září 2005, EDP v. Komise, T‑87/05, Sb. rozh., EU:T:2005:333, bod 87 a citovaná judikatura).
96

Tento dopis sice výslovně nezmiňuje omezující opatření, která se vztahují na žalobkyni, vzhledem k tomu však, že není uvedeno jiné přijatelné vysvětlení, naznačují slovní spojení „kontroly a vnitřní politiky“ a „restrukturalizace některých účtů“, že je uzavření účtů důsledkem jejich přijetí, ke kterému došlo krátce předtím. V tomto kontextu je třeba poznamenat, že pokud by Emirate National Bank of Dubai nadále poskytovala finanční služby žalobkyni po přijetí omezujících opatření, která se na ni vztahovala, mohlo by to případně vést k zavedení stejných omezujících opatření vůči ní.
40

V této souvislosti je třeba připomenout, že podle judikatury k uplatňování článku 21 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie a čl. 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu není žalobce povinen výslovně uvést konkrétní právní pravidlo, z něhož jeho žalobní důvod vychází za podmínky, že jeho argumentace je dostatečně jasná a přesná na to, aby odpůrce a unijní soud mohli toto pravidlo bez obtíží určit (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. května 2006, Galileo International Technology a další v. Komise, T‑279/03, Sb. rozh., EU:T:2006:121, body 38 až 41; v tomto smyslu a obdobně viz rozsudek ze dne 13. listopadu 2008, SPM v. Rada a Komise, T‑128/05, EU:T:2008:494, bod 65). Vyjádření žalobních důvodů spíše prostřednictvím jejich podstaty než právní kvalifikace může postačovat za podmínky, že uvedené žalobní důvody jsou v žalobě uvedeny dostatečně jasně (rozsudek ze dne 26. března 2010, Proges v. Komise, T‑577/08, EU:T:2010:127, bod 21).
370

Tak, ačkoliv již judikatura uznala, že na rozdíl od podniku jednotlivec nemůže mít osobní zájem na maximálním zveličení protiprávního jednání konkurentů tohoto podniku (v tomto smyslu viz rozsudek Siemens v. Komise, bod 339 výše, bod 70), je třeba připustit, že je-li skutečností, že Chiquita jako žadatelka o ochranu neměla zájem na zatajení skutečností zakládajících protiprávní jednání, je zcela možné, že pan C1 jakožto jednotlivec nebyl velmi nadšen myšlenkou, že musí připustit svou osobní účast na protiprávním jednání zejména proto, že neoznámil protiprávní jednání ve stanovené lhůtě (viz bod 365 výše), a to přes kroky ze strany společnosti Chiquita mající ho motivovat k odhalení všech aspektů jeho kontaktů s panem P1. Jednotlivec totiž může pociťovat určitou zdrženlivost k přiznání jednání, které lze z profesního hlediska či dokonce z osobního hlediska považovat za negativní, o to více v situaci, o kterou jde v projednávané věci, kdy je v rámci podniku obviněn jako účastník protiprávního jednání pouze jediný jednotlivec (viz v tomto ohledu prohlášení pana C1 při slyšení, kde připustil, že „lituje“ toho, co se stalo a že by tak nejednal, pokud by si byl vědom toho, že tím porušuje evropské právo).
13

Rozhodnutím ze dne 29. září 2011 (dále jen „napadené rozhodnutí“) první odvolací senát OHIM odvolání vyhověl, rozhodnutí námitkového oddělení zrušil a tím, že vyhověl námitkám, zamítl přihlášku ochranné známky pro všechny předmětné výrobky a služby. Odvolací senát měl za to, že vedlejší účastnice prokázala užívání starší ochranné známky pro některé z výrobků spadajících do tříd 1, 11 a 17, zejména vzhledem k tomu, že antiadhezivní materiál uváděný na trh vedlejší účastnicí pod uvedenou ochrannou známkou byl užíván mnoha podniky na území Evropské unie k výrobě široké škály výrobků a tato ochranná známka byla viditelně vyobrazena v brožurách a reklamách na tyto výrobky. Odvolací senát byl naproti tomu názoru, že užívání starší ochranné známky nebylo prokázáno pro služby spadající do třídy 40. Kromě toho se ztotožnil s názorem námitkového oddělení, že se starší ochranná známka celosvětově těší mimořádně dobrému jménu, a to především na území Unie, ve vztahu k několika výrobkům, pro které byla zapsána. Shledal, že výrobky a služby, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka, jsou zčásti totožné a zčásti velmi podobné výrobkům, na které se vztahuje starší ochranná známka, pro které bylo skutečné užívání prokázáno, a že na rozdíl od závěru námitkového oddělení jsou předmětná označení podobná. V důsledku toho existovalo podle odvolacího senátu nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť některé vzhledové a fonetické rozdíly mezi předmětnými označeními jsou vyrovnány totožností nebo vysokým stupněm podobnosti předmětných výrobků. Za těchto okolností nepovažoval odvolací senát za nutné zkoumat námitky v rozsahu, v němž se zakládaly na čl. 8 odst. 2 písm. c) a odst. 5 nařízení č. 207/2009.
54

Komise konkrétně uvedla, že zpřístupnění sporných dokumentů by mohlo dotčeným osobám umožnit jednat způsobem, který by bránil řádnému průběhu předmětných auditů, jakož i přijetí vhodných následných opatření. Dále uvedla, že toto zveřejnění by veřejnosti i dotčeným subjektům odhalilo strategii Komise, čímž by byly zbaveny účinnosti nejen probíhající audity, ale také další šetření a případná následná opatření. Komise nakonec zdůraznila, že je třeba, aby její útvary mohly vykonávat auditorské činnosti nezávisle a nebyly při tom vystaveny vnějším tlakům.
34

Žalobce rovněž tvrdí, že došlo k porušení práva na účinnou soudní ochranu, jež vyplývá z porušení jeho práva na obhajobu z důvodu neexistence řízení, které by mu umožnilo vyjádřit stanovisko, jakož i skutečnosti, že mu Rada odmítla umožnit přístup do spisu v rozumné lhůtě po přijetí uvedených opatření, a to zejména k důkazům použitým k odůvodnění uložených omezujících opatření.
271

Pokud jde o majetkovou újmu, žalobkyně v podstatě tvrdí, že z důvodu pochybení, jichž se dopustil veřejný ochránce práv, ztratila reálnou možnost být přijata jako úřednice. Žalobkyně se proto domáhá zaplacení „odměn“ od června 2005 do 31. března 2026, tedy ode dne jejího zápisu na seznam vhodných kandidátů pro výběrové řízení EUR/A/151/98 až do doby, kdy dosáhne obvyklého věku pro odchod do důchodu, včetně nároků na důchod nebo přinejmenším části této částky, aby byla zohledněna její ztráta příležitosti. Pokud jde o vyčíslení ztráty příležitosti, má žalobkyně za to, že Tribunál může uplatnit koeficient ztráty příležitosti být jmenována zejména s přihlédnutím ke skutečnosti, že byla jedinou zbývající kandidátkou na uvedeném seznamu. Žalobkyně vyčíslila tuto újmu za minulé období na 559382,13 eur. Pokud jde o újmu, jež vznikne v budoucnosti, žalobkyně Tribunál vyzývá, aby rozhodl, že veřejný ochránce práv bude povinen jí měsíčně vyplácet od května 2011 do března 2026 čisté částky nebo přinejmenším část těchto částek odpovídající platům stanoveným pro úředníky funkční skupiny AD patřící do platové třídy AD 9 platového stupně 2, druhý rok, s přihlédnutím k obvyklému služebnímu postupu úředníka téže platové třídy, společně s odpovídajícími příspěvky žalobkyně do důchodového systému a příspěvky na nemocenské pojištění.
80

To však nic nemění na skutečnosti, že jednak žalobkyně v rámci své žaloby v projednávané věci nezpochybňují legalitu dotčeného rozhodnutí, ale legalitu napadených dopisů a jednak v usnesení Soudního dvora, viz bod 25 výše (EU:C:2012:60), se Soudní dvůr vyslovil pouze k legalitě rozsudku Total a Elf Aquitaine, viz bod 11 výše (EU:T:2011:250), nikoli k legalitě dopisů napadených v projednávané věci (v tomto smyslu viz usnesení Soudního dvora, viz bod 25 výše, EU:C:2012:60, body 88 a 89).
29

Stran první podmínky dospěla Komise k závěru, že se žalobkyně nenachází ve zvláštní situaci z důvodu, že tchajwanské orgány vydaly chybná osvědčení o původu, jelikož skutkový stav projednávané věci spadá do oblasti antidumpingových cel Unie, v níž orgány třetích zemí nemají žádnou pravomoc. Zadruhé měla Komise za to, že ani její vlastní jednání neuvedlo žalobkyni do zvláštní situace, neboť neměla žádnou povinnost upozornit dlužníky na takové situace, jako jsou situace, které nastaly v projednávané věci. Dále uvedla, že v prosinci 1999 informovala členské státy o skutečnosti, že má podezření, že u dovozu glyfosátu došlo k podvodnému jednání, a že v roce 2003 uskutečnil OLAF misi na Tchaj-wanu. Zatřetí Komise podotkla, že jednání nizozemských orgánů, které před uskutečněním dovozů glyfosátu a předložením dotčených celních prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu nevěděly o nesrovnalostech v souvislosti s těmito dovozy, neuvedla žalobkyni do zvláštní situace.
21

V tomto ohledu Komise konstatovala, zaprvé že v období od 1. ledna do 31. prosince 2001 byly povinné testy k depistáži BSE v plné výši financovány ministerstvem financí a v období od 1. ledna 2002 do 30. června 2004 ze strany BIRB, tedy federální veřejné instituce s právní subjektivitou, která působí pod dohledem belgického ministerstva zemědělství a střední třídy a disponuje vládní dotací, jež je součástí rozpočtu na její dozorčí pravomoc na federální úrovni, a určitými vlastními příjmy. Komise dále uvedla, že od 1. července do 30. listopadu 2004 byly povinné testy k depistáži BSE financovány ze strany Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (federální agentura pro bezpečnost potravinového řetězce, dále jen „AFSCA“), tedy federální veřejné instituce s právní subjektivitou, která je na základě zákona ze dne 4. února 2000 o zřízení AFSCA financována z různých příjmů, jako jsou například náhrady (tj. poplatky), příspěvky (tj. parafiskální daně), výnosy ze správních pokut, dary a odkazy. Konečně, pokud jde o období od 1. prosince 2004 do 31. prosince 2005, Komise konstatovala, že povinné testy k depistáži BSE byly financovány prostřednictvím náhrady ve výši 10,70 eura za kus testovaného skotu hrazené jatkami a vybírané od jejich zákazníků, jakož i prostřednictvím finančních prostředků ze strany agentury AFSCA čerpaných z jejích rezervních fondů a vratné zálohy, kterou jí poskytlo ministerstvo financí.
201

Investice, které uskutečnila TP, rovněž nemohou být považovány ani za nápravná opatření, která jsou srovnatelná s platbami, které provedly soukromé školy ve Spojeném království ve věci CA 98/05/2006 – Independent Schools. Z rozhodnutí orgánu Spojeného království pro hospodářskou soutěž totiž vyplývá, že soukromé školy, jimž byla uložena sankce za to, že si vyměňovaly informace ohledně zápisného, uzavřely s tímto orgánem formu dohody, podle níž pokuta, která jim byla uložena, byla relativně nízká. Protiprávně jednající školy se za to zavázaly, že přispějí do vzdělávacího svěřeneckého fondu, který byl vytvořen zvláště ve prospěch studentů, kteří navštěvovali tyto školy během školních let, v nichž se uskutečnila výměna informací týkajících se zápisného. Příspěvky dotčených škol do uvedeného svěřeneckého fondu lze srovnat s platbami učiněnými ve věci, která vedla k vydání rozsudku Nintendo a Nintendo of Europe v. Komise, bod 193 výše (EU:T:2009:131). Nemají naproti tomu stejnou povahu jako investice společnosti TP, jejichž cílem nebylo odškodnit alternativní operátory a koncové uživatele, kterých se negativně dotkly účinky jednání společnosti TP.
32

Pokud jde konkrétně o hodnotu dolu v Olympii, Komise v bodech odůvodnění 75 a 76 napadeného rozhodnutí konstatovala následující: „75) […] [č]istá aktuální hodnota (na zprovoznitelné úrovni) byla u dolu Olympie v době prodeje skutečně záporná. Nicméně […] záporná čistá aktuální hodnota dolu v Olympii znamená, že v době prodeje by byl záporný předpokládaný zisk vyplývající z provozování dolu při úrovni cen pozorovaných za předchozích 11 let. Vzhledem k ceně zlata by se každý vlastník dolu v Olympii rozhodl důl neprovozovat a snažil by se co možná nejvíce vyhnout ztrátám. Jak je prokázáno, mohl kupec neprovozováním dolů omezit ztráty na 5,5 milionu [eur], což představuje výši nákladů, které musel nést ze smlouvy z důvodů ochrany životního prostředí a údržby. Z této pouhé skutečnosti ale nelze vyvozovat, že by hodnota dolu v Olympii měla být oceněna na –5,5 milionu [eur], protože z vlastnictví dolu v zásadě vyplývají i různé možnosti: vlastník může důl provozovat v příhodné době (ceny zlata jsou dostatečně vysoké) a rozhodnout se ho ve zlých časech neprovozovat (ceny zlata nejsou dostatečně vysoké). Společnost Ellinikos [Ch]rysos se proto mohla rozhodnout převzít důl jako součást balíčku dolů [K]assandra nebo s výhledem, že bude později schopna provést nutné investice do dolu v Olympii, aby obnovila ziskovou těžbu, pokud ceny zlata dosáhnou úrovně (značně) převyšující úroveň v období 1993–2003. (76) Získat spolehlivý odhad této opční hodnoty je skutečně obtížné. A co je ještě důležitější, každá podobná hodnota by musela být upravena, aby zohlednila (možná vysokou) pravděpodobnost, že i v případě, kdy by ceny zlata byly dostatečně vysoké, aby zajistily ziskový provoz, by nemuselo být uděleno povolení k těžbě. […] [P]ovolení k těžbě a získávání zlata v Olympii bylo zrušeno z environmentálních důvodů, které byly považovány za závažné. Bylo by proto vhodné nahlížet na Olympii jako na důl, u něhož je možno opatrně odhadnout opční hodnotu jako nulovou. Čistou hodnotu dolu v Olympii je proto nutno ocenit na –5,5 milionu [eur].“
98

OHIM namítá, že výraz „vzorek“ použitý v dopise ze dne 11. dubna 2011 musí být chápán tak, že znamená v podstatě „poskytnutí prezentace“ nabízených služeb. V tomto ohledu zadávací dokumentace vyžadovala, aby byl popsán způsob, jakým úkoly a činnosti budou vykonávány, aby došlo k adekvátní prezentaci služeb, která bude podpořena vzorky uvedených služeb poskytnutých na základě pracovní hypotézy č. 1. Negativní komentář týkající se skutečnosti, že nabídka první žalobkyně obsahovala pouze pět „obecných vzorků“, prokazuje sám o sobě její nižší kvalitu a to, že si žalobkyně byly vědomy nezbytnosti do nabídky zahrnout vzorky služeb. Obecné vzorky předložené žalobkyněmi přitom nebyly na rozdíl od vzorků představených jinými uchazeči, zejména Accenture, který získal v tomto ohledu maximální známku, přizpůsobeny pracovní hypotéze č. 1. OHIM na jednání upřesnil, že tak nehodnotil získanou zkušenost uchazečů, ale pouze zohlednil skutečnosti, že předložené vzorky dodávaných produktů mají přidanou hodnotu, jelikož prokazují, že uvedení uchazeči řádně pochopili potřeby OHIM a to, co je nezbytné.
9

Vzhledem k tomu, že vrácení státní podpory uložené v článku 2 rozhodnutí TV2 I způsobilo insolvenci TV2 A/S, oznámilo Dánské království Komisi dopisem ze dne 23. července 2004 návrh její rekapitalizace. Co se týče opatření financovaných státem, zavedl tento návrh na jedné straně vklad do základního kapitálu 440 milionů (DKK) a na straně druhé kapitalizaci státní půjčky 394 miliónů DKK do základního kapitálu. Rozhodnutím ze dne 6. října 2004 [C (2004) 3632 konečné] ve věci státních podpor N 313/2004 o rekapitalizaci TV 2 A/S (Úř. věst. 2005, C 172, s. 3, dále jen „rozhodnutí o rekapitalizaci“), dospěla Komise k závěru, že dvě opatření ve prospěch TV2 A/S byla „nezbytná pro obnovu kapitálu, který [TV2 A/S] po své přeměně na akciovou společnost [potřebovala], aby mohla plnit svůj úkol veřejné služby“ (bod 53 odůvodnění rozhodnutí o rekapitalizaci). Komise proto rozhodla, že každá část státní podpory, která by mohla být spojena s plánovanou rekapitalizací TV2 A/S je slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 86 odst. 2 ES (bod 55 odůvodnění rozhodnutí o rekapitalizaci).
211

Pokud žalobkyně tvrdí, že jakmile je látka uvedena na trh, přestává být pod kontrolou hospodářského subjektu a může dojít k jejímu úniku do životního prostředí a může ovlivnit složky životního prostředí, je třeba uvést, že únik do životního prostředí, který předpokládá pojem „emise“, musí být skutečný, a nikoliv pouze potenciální. Abstraktní riziko emise látky existuje od okamžiku, kdy je vyrobena. Nelze sice vyloučit, že se toto riziko zvýší uvedením látky na trh, nic to ale nemění na skutečnosti, že výroba ani uvedení látky na trh ještě neznamená emisi této látky do životního prostředí. Riziko, že může dojít k emisi látky do životního prostředí, tedy není důvodem pro to, aby bylo množství látky vyrobené nebo uvedené na trh označeno za informaci o emisích do životního prostředí.
72

Je tedy třeba zrušit napadené rozhodnutí, jelikož žalobkyně dostatečně neprokázaly, že by napadené rozhodnutí mělo bez těchto procesních vad odlišný obsah, kdyby měly dostatečnou lhůtu pro uvedení jejich stanoviska, nýbrž prokázaly, že by svou obhajobu mohly zajistit lépe, kdyby k uvedené vadě nedošlo (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 18. června 2013, Fluorsid a Minmet v. Komise, T‑404/08, Sb. rozh., EU:T:2013:321, bod 110 a citovaná judikatura), přičemž se upřesňuje, že je za tímto účelem třeba vrátit se do doby konání správního řízení, které vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí, to znamená před datum přijetí napadeného rozhodnutí, a sice dne 30. června 2011 (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 27. září 2006, Archer Daniels Midland v. Komise, T‑329/01, Sb. rozh., EU:T:2006:268, bod 377).
54

V projednávaném případě navíc ÚP nemá, přestože žalobkyně tvrdí opak, zvýšenou povinnost uvést odůvodnění z důvodu, že došlo při zadávacím řízení k pochybením, která vedla hodnotící výbor k přijetí pozměněného rozhodnutí o udělení veřejné zakázky. Je nutné konstatovat, že pochybení, k němuž došlo a které vedlo k přijetí opravného rozhodnutí o udělení veřejné zakázky, se netýkalo částí zakázky č. 3 a 4 (viz bod 12 výše). Pokud jde o část č. 1, jež byla stižena uvedeným pochybením, Komise uvedla, že se jedná o chybu ve výpočtu ve vzorci použitém k vyhodnocení nabídky vykazující nejlepší poměr kvalita-cena (viz bod 12 výše). Při jednání v odpovědi na otázku Tribunálu Komise upřesnila, že známky nebyly v žádném případě pozměněny, což potvrdil dokument nazvaný „Corrigendum to Report of works of the Evaluation Committee evaluating offers submitted in response to the call for tenders No 10340 lot 1“ (Oprava zprávy o činnostech hodnotícího výboru vyhodnocujícího nabídky předložené na základě výzvy k podání nabídek [AO] 10340, část zakázky č. 1), který byl připojen ke spisu (viz bod 21 výše). Toto pochybení se tedy netýkalo oznámkování nabídek při jejich hodnocení z hlediska technických kritérií pro udělení zakázky.
61

Částka podpory, kterou bude případně nutné vrátit v případě, že budou dotčené podpory kvalifikovány jako nové podpory neslučitelné s vnitřním trhem, se totiž může značně lišit v závislosti na tom, zda Komise vychází z toho, že částky poskytnuté žalobkyni podléhají odděleně řízení zahájenému v roce 1999, v roce 2007, nebo v roce 2011, neboť v souladu s čl. 17 odst. 2 nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k čl. 108 SFEU (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9), první opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise týkající se protiprávní podpory přerušuje běh promlčecí lhůty. Pokud by případné podpory byly případně považovány za slučitelné s vnitřním trhem, takže by Komise mohla požadovat pouze to, aby byla za období protiprávnosti vrácena částka odpovídající úrokům (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. února 2008, CELF a ministre de la Culture et de la Communication, C‑199/06, EU:C:2008:79, bod 55), doba trvání protiprávnosti, v níž by se měly tyto úroky načítat, by se rovněž lišila v závislosti na tom, kdy Komise zahájila formální vyšetřovací řízení.
64

V odpovědi na písemné otázky Tribunálu v původním řízení žalobkyně rovněž uvedly, v čem informace, které požadují, souvisejí s pojmem „emise do životního prostředí“. Nečistoty obsažené v glyfosátu jsou do životního prostředí podle žalobkyň uvolňovány současně s tímto přípravkem. Kromě toho podle žalobkyň mohly mít tyto nečistoty v závislosti na jejich množství vliv na výsledky testů požadovaných pro zkoumání škodlivých účinků glyfosátu za účelem jeho zápisu do přílohy I směrnice 91/414. Pro určení, zda jsou testy prováděné pro účely tohoto zápisu reprezentativní pro emise do životního prostředí, k nimž dochází při používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících glyfosát, je tedy podle názoru žalobkyň nezbytné mít k dispozici informace o analytickém profilu šarží. K příloze k jejich odpovědi žalobkyně připojily dokument, který uvádí zejména postup, jímž je glyfosát vyráběn, jakož i látky, které jsou přidávány za účelem výroby této účinné látky, a který zdůrazňuje skutečnost, že nečistoty obsažené ve vyráběné účinné látce budou vylučovány do životního prostředí. Tento dokument navíc zdůrazňuje důležitost získání informací o analytickém profilu šarží za účelem ověření toho, zda profil odpovídá profilu přípravků uvedených na trh, protože výroba v malém rozsahu může vést k odlišnému analytickému profilu glyfosátu, než je profil glyfosátu vyráběného ve velkém rozsahu za účelem jeho uvádění na trh. Získáním těchto informací bude podle tvrzení žalobkyň možné zkontrolovat případné rozdíly mezi analytickými profily šarží testovaných za účelem zápisu glyfosátu do přílohy I směrnice 91/414 a profily přípravků uváděných na trh a určit, zda jsou prováděné testy relevantní z hlediska skutečných emisí glyfosátu do životního prostředí. Konečně uvedený dokument podtrhuje to, že požadované informace umožní zjistit množství metabolitu, na který je přeměněn glyfosát, který je vypouštěn do životního prostředí, není odbouratelný a znečišťuje podzemní vody.
332

Úvodem je třeba poznamenat, že Komise kromě toho, že nenařídila navrácení dotčené podpory, zejména co se týče příjemců sporného opatření, kteří nabyli podíly v zahraniční společnosti do 21. prosince 2007, tj. data zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení (viz bod 280 výše), nenařídila ani navrácení této podpory, co se týče příjemců sporného opatření, kteří nabyli nejpozději dne 25. května 2011, tj. data zveřejnění napadeného rozhodnutí, většinové podíly v zahraničních společnostech usazených v Číně, Indii nebo v jiných zemích, ve kterých byla nebo mohla být prokázána existence výslovných právních překážek v souvislosti s přeshraničními podnikovými kombinacemi.