Keywords

Summary



Keywords

1. Volný pohyb osob – Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – Omezení – Hazardní hry

(Články 43 ES a 49 ES)

2. Volný pohyb osob – Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – Omezení – Hazardní hry

(Články 43 ES a 49 ES)

Summary

1. Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že:

a) za účelem odůvodnění takového veřejného monopolu, který se vztahuje na sportovní sázky a loterie, jako jsou monopoly dotčené ve věcech v původních řízeních, cílem předcházení podněcování k nadměrným výdajům za hru a boje proti hráčské závislosti nemusí být dotčené vnitrostátní orgány nutně schopny předložit studii prokazující přiměřenost uvedeného opatření, jež předcházela přijetí tohoto opatření;

b) skutečnost, že členský stát upřednostňuje takový monopol před režimem povolujícím činnost soukromých hospodářských subjektů, jež jsou oprávněné vykonávat své činnosti v rámci právní úpravy nevýlučného charakteru, může splňovat požadavek přiměřenosti za předpokladu, že vzhledem k tomu, že se jedná o cíl týkající se vysoké úrovně ochrany spotřebitelů, je zavedení uvedeného monopolu provázeno zavedením normativního rámce, jenž zajišťuje, aby byl držitel monopolu skutečně schopen sledovat takový cíl soudržným a systematickým způsobem prostřednictvím nabídky kvantitativně uměřené a kvalitativně regulované v závislosti na uvedeném cíli a podléhající přísné kontrole ze strany veřejných orgánů;

c) okolnost, že příslušné orgány členského státu mohou při zajišťování dodržování takového monopolu čelit určitým obtížím s ohledem na pořadatele her a sázek usazené v zahraničí, kteří prostřednictvím internetu a v rozporu s uvedeným monopolem uzavírají sázky s osobami, které se nacházejí v územní působnosti uvedených orgánů, nemůže jako taková ovlivnit případný soulad takového monopolu s uvedenými ustanoveními Smlouvy;

d) v situaci, ve které vnitrostátní soud současně konstatuje,

– že propagační opatření pocházející od držitele takového monopolu a vztahující se na jiné druhy hazardních her, jež jsou rovněž nabízeny tímto držitelem, nejsou omezeny pouze na to, co je nezbytné k nasměrování spotřebitelů k nabídce pocházející od tohoto držitele a k tomu, aby byli spotřebitelé odváděni od jiných nepovolených herních kanálů, ale mají za cíl podporovat sklon spotřebitelů ke hře a povzbuzovat jejich aktivní účast na hře za účelem maximalizace předpokládaných příjmů z takových činností,

– že jiné druhy hazardních her mohou být provozovány soukromými hospodářskými subjekty, které jsou držiteli povolení, a

– že s ohledem na jiné druhy hazardních her, na které se nevztahuje uvedený monopol a které krom toho vykazují vyšší potenciál ohrožení závislostí než hry podléhající tomuto monopolu, příslušné orgány vedou nebo tolerují politiku expanze poptávky, jež mohou rozvíjet a povzbuzovat herní činnosti, zejména s cílem maximalizace příjmů pocházejících z těchto činností,

může mít uvedený vnitrostátní soud legitimně za to, že takový monopol není způsobilý zaručit uskutečnění cíle předcházení podněcování k nadměrným výdajům za hru a boje proti hráčské závislosti, za jehož účelem byl zaveden, a přispět k omezení příležitostí ke hře a omezení činností v této oblasti soudržným a systematickým způsobem.

(viz bod 107, výrok 1)

2. Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že za současného stavu práva Unie okolnost, že hospodářský subjekt má v členském státě, ve kterém je usazen, povolení, jež mu umožňuje nabízet hazardní hry, nebrání tomu, aby jiný členský stát za dodržení požadavků práva Unie podmínil možnost takového subjektu nabízet takové služby spotřebitelům, již se nacházejí na jeho území, povinností mít povolení vydané jeho orgány.

S ohledem na posuzovací pravomoc, kterou mají členské státy pro to, aby podle vlastního žebříčku hodnot stanovily úroveň ochrany, kterou mají v úmyslu zajistit, a požadavky, které uvedená ochrana zahrnuje, nemůže být posouzení přiměřenosti systému ochrany zavedeného členským státem totiž ovlivněno zejména okolností, že si jiný členský stát zvolil odlišný systém ochrany. S ohledem na tento prostor pro uvážení a neexistenci jakékoliv harmonizace na úrovni Společenství v této oblasti nemůže s ohledem na současný stav práva Unie existovat povinnost vzájemného uznávání povolení vydaných různými členskými státy. Z toho zejména vyplývá, že každý členský stát je i nadále oprávněn podmínit ve vztahu ke každému hospodářskému subjektu, jenž zamýšlí nabízet hazardní hry spotřebitelům, kteří se nacházejí na jeho území, tuto možnost povinností mít povolení vydané jeho příslušnými orgány, aniž tomu může bránit okolnost, že konkrétní hospodářský subjekt má již povolení vydané v jiném členském státě.

(viz body 111–113, 116, výrok 2)