Keywords

Summary



Keywords

1. Hospodářská soutěž – Pravidla Unie – Použití – Pravomoc vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž – Meze

(Články 101 SFEU a 102 SFEU; nařízení Rady č. 1/2003, články 5 a 10)

2. Akty orgánů – Nařízení – Přímá použitelnost – Článek 5 nařízení č. 1/2003 – Důsledky

(Články 102 SFEU a 288 SFEU; nařízení Rady č. 1/2003, čl. 5 druhý pododstavec)

Summary

1. Pokud se podle článku 5 druhého pododstavce nařízení č. 1/2003, vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž na základě informací, které mají k dispozici, domnívají, že nejsou splněny podmínky zákazu, mohou rozhodnout, že není důvod k jejich zásahu.

Znění tohoto ustanovení jasně uvádí, že v takové situaci je pravomoc vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž omezena na přijetí rozhodnutí, že není důvod k jeho zásahu.

Toto omezení pravomoci vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž je podpořeno vymezením rozhodovací pravomoci Komise v případě, že nedošlo k porušení článků 101 SFEU a 102 SFEU. Komise může podle článku 10 nařízení č. 1/2003 rozhodnutím konstatovat, že články 81 ES a 82 ES nejsou použitelné.

Čtrnáctý bod odůvodnění nařízení uvádí, že takové rozhodnutí Komise, jež má deklaratorní povahu, může být přijato „ve výjimečných případech“. Jeho cílem je, podle tohoto bodu odůvodnění „vyjasnění právních předpisů a zajištění jejich jednotného uplatňování v Unii, zejména v souvislosti s novými druhy dohod nebo jednání, pro které dosud není stanovena judikatura a správní praxe“.

Nařízení, s cílem zaručit soudržné uplatňování pravidel hospodářské soutěže v členských státech, zavedlo mechanismus spolupráce mezi Komisí a vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž v rámci obecné zásady loajální spolupráce.

Pokud by vnitrostátním orgánům pro hospodářskou soutěž bylo umožněno, aby přijímaly rozhodnutí konstatující, že nedošlo k porušení článku 102 SFEU, byl by zpochybněn systém spolupráce zavedený nařízením a byla by narušena pravomoc Komise.

Takové „negativní“ rozhodnutí ve věci samé by totiž mohlo ohrozit jednotné používání článků 101 SFEU a 102 SFEU, které je jedním z cílů nařízení, zdůrazněným jeho prvním bodem odůvodnění, jelikož by mohlo Komisi bránit v pozdějším konstatování, že dotčené praktiky porušují tato ustanovení práva Unie.

Jak ze znění a struktury nařízení, tak z cíle, který sleduje, vyplývá, že pouze Komise může konstatovat, že nebyl porušen článek 102 SFEU, a to i když je tento článek použit v řízení vedeném vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž.

Článek 5 nařízení č. 1/2003 v důsledku toho nemůže být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž, pokud za účelem použití článku 102 SFEU zkoumá, zda jsou splněny podmínky pro použití tohoto článku, a v návaznosti na tento přezkum je toho názoru, že ke zneužívajícímu jednání nedošlo, mohl přijmout rozhodnutí, že uvedený článek porušen nebyl.

(viz body 22–30, výrok 1)

2. Vzhledem k tomu, že článek 5 druhý pododstavec nařízení č. 1/2003 je přímo použitelný ve všech členských státech, brání, podle článku 288 SFEU, tomu, aby bylo použito pravidlo vnitrostátního práva, které stanoví ukončení řízení vedeného podle článku 102 SFEU rozhodnutím, že k porušení uvedeného článku nedošlo.

(viz body 34–35, výrok 2)