Věc C-153/08

Komise Evropských společenství

v.

Španělské království

„Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb služeb — Články 49 ES a 36 Dohody o EHP — Přímé daně — Daň z příjmů — Osvobození od daně omezené na příjmy z loterií a hazardních her pořádaných některými vnitrostátními organizacemi a subjekty“

Stanovisko generálního advokáta P. Mengozziho přednesené dne 16. července 2009 I ‐ 9738

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. října 2009 I ‐ 9764

Shrnutí rozsudku

Volný pohyb služeb – Omezení – Daňové právní předpisy

(Článek 46 odst. 1 ES a článek 49 ES; dohoda o EHP, článek 36)

Členský stát, který zachovává v platnosti daňové právní předpisy, které osvobozují od daně příjmy z loterií, her a sázek pořádaných v tomto členském státě některými veřejnoprávními organizacemi a subjekty usazenými v tomto členském státě a vykonávajícími nevýdělečné činnosti sociální nebo podpůrné povahy, aniž by totéž osvobození bylo přiznáno výhrám plynoucím z loterií, her a sázek pořádaných organizacemi a subjekty usazenými v jiném členském státě Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru a vykonávajícími činnosti téhož druhu, neplní povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 49 ES a 36 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP).

Veřejné organizace a subjekty vykonávající nevýdělečné činnosti sociální nebo podpůrné povahy usazené v jiných členských státech než v dotyčném členském státě a sledující tytéž cíle jako organizace a subjekty uvedeného členského státu se totiž nacházejí v situaci srovnatelné se situací posledně uvedených organizací a subjektů.

Za těchto podmínek, jelikož je jeho účinkem výhodnější zacházení s výhrami pocházejícími od organizací a subjektů usazených na vnitrostátním území, představuje takové daňové osvobození diskriminační omezení volného pohybu služeb, kterým jsou postiženy veřejnoprávní organizace a subjekty vykonávající nevýdělečné činnosti sociální nebo podpůrné povahy usazené v jiném členském státě a sledující tytéž cíle jako organizace a subjekty prvního členského státu.

Kvůli jeho diskriminační povaze může být toto omezení odůvodněno pouze pod podmínkou, že cíle sledované vnitrostátním zákonodárcem patří mezi důvody veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví ve smyslu čl. 46 odst. 1 ES a že jsou v souladu se zásadou proporcionality.

V tomto ohledu není odůvodněno předcházením praní peněz a bojem proti daňovým únikům, jelikož orgány členského státu nemohou obecně a bez rozlišování platně vycházet z domněnky, že organizace a subjekty usazené v jiném členském státě páchají trestnou činnost. Navíc všeobecné vyloučení těchto organizací a subjektů z výhody osvobození od daně se jeví být nepřiměřeným, jelikož překračuje meze toho, co je nezbytné pro boj proti kriminalitě. Co se týče boje proti hráčské závislosti, ačkoliv nelze vyloučit, že by tento cíl mohl být považován za cíl, který spadá pod pojem „ochrana veřejného zdraví“, osvobození výher od daně může nicméně podněcovat spotřebitele k účasti na loteriích, hazardních hrách a sázkách, u nichž je toto osvobození možné využít, a není tedy vhodné k dosažení údajně sledovaného cíle konzistentním způsobem. Co se týče financování infrastruktury a veřejně prospěšných projektů z příjmů organizací, kterých se týká osvobození, jedná se o hospodářské důvody, které nepatří ani mezi důvody uvedené v článku 46 ES, které by mohly odůvodňovat omezení volného pohybu služeb zaručeného Smlouvou. Stejně tak je tomu u ochrany společenského pořádku a ochrany spotřebitelů, které představují naléhavé důvody obecného zájmu a nemohou tedy odůvodňovat omezení diskriminační povahy.

Z toho plyne, že tato diskriminace není odůvodněná ve smyslu čl. 46 odst. 1 ES.

Vzhledem k tomu, že ustanovení článku 36 Dohody o EHP mají tentýž právní dosah jako v podstatě totožná ustanovení článku 49 ES, lze výše uvedené úvahy mutatis mutandis přenést i na uvedený článek.

(viz body 33–34, 38–41, 43, 45, 47–49 a výrok)