208

V rámci první části čtvrtého žalobního důvodu AAL tvrdí, že Komise v napadeném rozhodnutí porušila zásadu ochrany legitimního očekávání a zásadu právní jistoty, zejména tím, že navrácení sporné podpory nařídila z důvodů – uvedených v bodech 98 a 99 odůvodnění rozhodnutí „oxid hlinitý I“ – že zveřejněním rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení skončilo legitimní očekávání ohledně legality sporné podpory a že zásada právní jistoty přestala působit v okamžiku, kdy vyjasnila dříve nejednoznačnou situaci. Má za to, že v dané věci nastaly mimořádné okolnosti, v jejichž důsledku se podle judikatury může oprávněně dovolávat legitimního očekávání, že sporná podpora byla na základě rozhodnutí 2001/224 poskytnuta v souladu s právem a nebude navrácena a že sporné osvobození lze na základě téhož rozhodnutí legálně uplatňovat až do 31. prosince 2006, a to i poté, co bylo zveřejněno rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Nejednoznačná situace stran legality sporného osvobození tímto zveřejněním nezanikla. V této souvislosti odkazuje AAL zaprvé na oznámení sporného osvobození Komisi v roce 1983 a na její nečinnost, respektive nedostatek jednání po dobu 17 let. Zadruhé se dovolává rozhodnutí Rady o povolení, přijatých jednomyslně na návrh Komise, na jejichž základě nabyla víru v legalitu sporné podpory, neboť v nich bylo konstatováno, respektive vycházeno z předpokladu, že sporné osvobození nenarušuje hospodářskou soutěž a Irsku povolovala uplatňovat sporné osvobození, naposledy až do roku 2006. Zatřetí hledá oporu v návrhu rozhodnutí Rady o povolení z listopadu 1999, z něhož je patrný záměr Komise dosáhnout v konečném důsledku toho, aby povolení uplatňovat sporné osvobození bylo zrušeno, ale nikoli aby došlo k navrácení podpory poskytované na základě tohoto osvobození po celou dobu, po kterou pro něj platilo povolení Rady. Začtvrté se dovolává svého očekávání, že Irsko plní své povinnosti vyplývající z pravidel v oblasti státních podpor. Zapáté poukazuje na zveřejnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, ve kterém se jen odrážejí pochybnosti Komise o slučitelnosti sporné podpory se společným trhem a které nemohlo zpochybnit její legitimní očekávání, že podpora přiznaná až do roku 2006 nebude v každém případě vzhledem k rozhodnutí 2001/224 navrácena. Zašesté se dovolává svého očekávání, že formální vyšetřovací řízení nepovede k negativnímu rozhodnutí v oblasti státních podpor. Zasedmé poukazuje na dobu, kterou Komisi trvalo, než přijala rozhodnutí „oxid hlinitý I“, jež v rozporu se zásadou řádné správy a zásadou právní jistoty bylo přijato více než 43 měsíců poté, co Komise v dubnu 2002 obdržela odpověď Irska na svou poslední žádost o doplňující informace, což jen upevnilo její legitimní očekávání, že sporná podpora nebude navrácena. Zaosmé upozorňuje na jednání Komise v době, kdy Rada přijímala směrnici 2003/96, zejména na její tiskovou zprávu ze dne 27. října 2003, ve které vítá toto přijetí, v důsledku čehož AAL legitimně očekávala, že sporná podpora je v souladu s pravidly v oblasti státních podpor. Zadeváté se zmiňuje o tom, že Komise nepřikázala Irsku, aby pozastavilo údajně přiznanou protiprávní podporu do doby, než podle čl. 11 odst. 1 nařízení č. 659/1999 rozhodne o slučitelnosti této podpory se společným trhem. Zadesáté argumentuje nemalými dlouhodobými investicemi, které začala v dobré víře realizovat na podzim 2003 a které spočívaly jednak ve výstavbě zařízení pro kombinovanou výrobu tepla a elektrické energie za přibližně 100 milionů eur a jednak ve zvýšení její výrobní kapacity ve výši 70 milionů eur, to vše na základě legitimního očekávání, že sporné osvobození bude uplatňováno až do 31. prosince 2006, respektive že podpora poskytnutá do té doby přinejmenším nebude navrácena.