31

Za těchto podmínek se Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Nejvyšší soud, Litva) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky: „1) Je třeba článek 2, čl. 10 odst. 1 a 4 a čl. 24 odst. 2 směrnice 2009/103, čl. 3 odst. 4, čl. 5 odst. 1 a 4, čl. 6 odst. 1 a článek 10 vnitřních předpisů a článek 47 [Listiny] (společně či samostatně, avšak nikoli výlučně uvedená ustanovení) chápat a vykládat tak, že v případě, kdy: — národní kancelář pojistitelů (kancelář A) vyplatí odškodnění osobě poškozené při dopravní nehodě v členském státě, v němž má daná kancelář sídlo, protože státní příslušník jiného členského státu, který je odpovědný za vznik dané škody, nebyl pojištěn pro případ občanskoprávní odpovědnosti; — z důvodu uvedeného odškodnění vstoupí kancelář A do práv poškozeného a domáhá se náhrady nákladů vynaložených při vyřizování jeho nároku od národní kanceláře pojistitelů ve státě původu odpovědné osoby (kancelář B); — kancelář B bez provedení jakéhokoli nezávislého šetření nebo vyžádání dalších informací vyhoví žádosti kanceláře A o náhradu; — kancelář B podá proti žalovaným (odpovědné osobě a vlastníkovi vozidla) žalobu na náhradu jí vzniklých výdajů, může žalobce v daném řízení (kancelář B) zakládat svůj nárok vůči žalovaným (odpovědné osobě a vlastníkovi vozidla) výlučně na tom, že uhradil příslušné náklady kanceláři A, a (žalobce) nemá povinnost prokázat splnění podmínek občanskoprávní odpovědnosti žalovaného/odpovědné osoby (jeho zavinění, protiprávní jednání, příčinnou souvislost a výši škody) a nemá povinnost prokázat, že při poskytnutí odškodnění poškozenému byly správně použity cizí právní předpisy? 2) Je třeba čl. 24 odst. 1 pátý pododstavec písm. c) směrnice 2009/103 a čl. 3 odst. 1 a 4 vnitřních předpisů (společně či samostatně, avšak nikoli výlučně uvedená ustanovení) chápat a vykládat tak, že kancelář A musí před přijetím konečného rozhodnutí o vyplacení odškodnění poškozenému jasně a srozumitelně (a to včetně jazyka, v němž jsou informace poskytnuty) informovat odpovědnou osobu a vlastníka vozidla (nejedná-li se o stejnou osobu) o zahájení procesu likvidace škodné události a jeho postupu a poskytnout jim dostatečnou lhůtu pro vyjádření k rozhodnutí o vyplacení odškodnění či jeho výši nebo pro vznesení námitek proti takovému rozhodnutí? 3) V případě záporné odpovědi na první otázku [tedy, že žalovaní (odpovědná osoba a vlastník vozidla) mohou od žalobce (kancelář B) vyžadovat, aby prokázal mimo jiné okolnosti dopravní nehody, použití právního rámce občanskoprávní odpovědnosti odpovědné osoby, výši škody a způsob jejího výpočtu, nebo vznést v tomto ohledu případné námitky či uplatnit pochybnosti], je třeba článek 2, čl. 10 odst. 1 a čl. 24 odst. 2 směrnice 2009/103 a čl. 3 odst. 4 druhý pododstavec vnitřních předpisů (společně či samostatně, avšak nikoli výlučně uvedená ustanovení) chápat a vykládat tak, že nehledě na to, že kancelář B před přijetím konečného rozhodnutí nepožádala kancelář A o informace o výkladu právních předpisů použitelných ve státě, v němž došlo k dopravní nehodě, a o likvidaci škodné události, musí kancelář A v každém případě takové informace kanceláři B poskytnout, pokud si je posledně jmenovaná následně vyžádá, a to společně s jakýmikoli dalšími informacemi, které kancelář B potřebuje k prokázání nároku [na náhradu škody] proti žalovaným (odpovědné osobě a vlastníkovi vozidla)? 4) V případě kladné odpovědi na druhou otázku (tedy, že kancelář A je povinna informovat odpovědnou osobu a vlastníka vozidla o procesu likvidace škodné události a umožnit jim uplatnit námitky vůči odpovědnosti či výši škody), jaké důsledky bude mít nesplnění informační povinnosti kanceláře A, pokud jde o: a) povinnost kanceláře B vyhovět žádosti o náhradu předložené kanceláří A; b) povinnost odpovědné osoby a vlastníka vozidla nahradit kanceláři B jí vzniklé výdaje? 5) Je třeba čl. 5 odst. 1 a článek 10 vnitřních předpisů chápat a vykládat tak, že částku vyplacenou kanceláří A poškozenému jako odškodnění je třeba považovat za riziko nesené samotnou kanceláří A bez nároku na náhradu (ledaže takové riziko převezme kancelář B), a nikoli za peněžitý závazek druhého účastníka téže dopravní nehody, a to a fortiori s přihlédnutím k okolnostem projednávané věci: — orgán pro odškodnění (kancelář A) původně zamítl žádost poškozeného o odškodnění; — poškozený podal z tohoto důvodu žalobu na náhradu škody; — uvedená žaloba proti kanceláři A byla soudy nižšího stupně zamítnuta jako neopodstatněná a nepodložená; — poškozený a kancelář A dosáhli smíru až před soudem vyššího stupně, když soud účastníky upozornil, že pokud odmítnout uzavřít smír, bude věc vrácena k novému projednání; — kancelář A odůvodnila své rozhodnutí uzavřít smír v zásadě tím, že se tím předejde vzniku dalších nákladů v důsledku dlouhého soudního řízení; — žádný soud v projednávané věci neurčil odpovědnost (zavinění) žalovaného, který byl účastníkem dopravní nehody?“