STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY

LAILY MEDINA

přednesené dne 6. října 2022 ( 1 )

Spojené věci C‑438/21 P až C‑440/21 P

Evropská komise (C‑438/21 P)

Biogen Netherlands BV (C‑439/21 P)

Evropská agentura pro léčivé přípravky (C‑440/21 P)

proti

Pharmaceutical Works Polpharma S. A.

„Kasační opravný prostředek – Humánní léčivé přípravky – Žádost o registraci generické verze léčivého přípravku Tecfidera – Rozhodnutí EMA o odmítnutí vyhovět žádosti – Starší rozhodnutí Komise, podle kterého se na lék Tecfidera – dimethyl-fumarát nevztahuje stejná souhrnná registrace jako pro Fumaderm – Námitka protiprávnosti – Směrnice 2001/83 – Článek 6 odst. 1 druhý pododstavec – Pojem ‚souhrnná registrace‘ – Článek 10 odst. 1 – Doba zákonné ochrany údajů – Nařízení č. 726/2004“

I. Úvod

1. Toto stanovisko se týká tří kasačních opravných prostředků podaných Komisí, společností Biogen Netherlands BV (dále jen „Biogen“) a Evropskou agenturou pro léčivé přípravky (EMA), které se domáhají zrušení rozsudku ze dne 5. května 2021, Pharmaceutical Works Polpharma v. EMA (T‑611/18, EU:T:2021:241) (dále jen „napadený rozsudek“). Uvedeným rozsudkem Tribunál zrušil rozhodnutí EMA ze dne 30. července 2018 (dále jen „sporné rozhodnutí“), kterým byla zamítnuta žádost společnosti Pharmaceutical Works Polpharma S. A. (dále jen „Polpharma“) o registraci generické verze léčivého přípravku Tecfidera – Dimethyl fumarate (dále jen „Tecfidera“).

2. Soudní dvůr požádal o posouzení dvou právních otázek, které jsou do značné míry společné pro všechny tři věci. Toto stanovisko se proto zaměří na důvody kasačního opravného prostředku týkající se pojmu „souhrnná registrace“ ve smyslu čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2001/83 ( 2 ) a na kritérium stanovené Tribunálem týkající se posouzení, zda dva léčivé přípravky dotčené v projednávané věci patří do téže souhrnné registrace. Toto kritérium by v podstatě vyžadovalo, aby Komise na základě vědeckého posouzení provedeného EMA ověřila terapeutický přínos složek léčivého přípravku dříve registrovaného příslušným vnitrostátním orgánem pro účely určení, zda nově vyvinutý přípravek spadá pod tutéž souhrnnou registraci.

3. Na základě projednávaného kasačního opravného prostředku má Soudní dvůr možnost upřesnit požadavky, které se vztahují na schválení registrace léčivého přípravku v Evropské unii, respektive na posouzení, zda dva léčivé přípravky jsou součástí téže souhrnné registrace. Tato věc rovněž umožňuje Soudnímu dvoru vymezit v rámci tohoto posouzení vztah mezi pravomocemi Komise, EMA a orgánů členských států v rámci tohoto posouzení a míru (de)centralizace, která vyplývá ze směrnice 2001/83 a nařízení č. 726/2004 ( 3 ) při uplatňování právních předpisů Unie v oblasti léčivých přípravků.

II. Právní rámec

A. Směrnice 2001/83

4. Body 9 a 12 odůvodnění směrnice 2001/83 uvádí: „(9) Zkušenost ukázala, že je vhodné přesněji vymezit případy, ve kterých nemusí být k získání registrace léčivého přípravku, který je v zásadě podobný přípravku již registrovanému, předloženy výsledky farmakologických a toxikologických zkoušek nebo klinických hodnocení, přičemž je třeba zajistit, aby inovační podniky nebyly znevýhodněny. […] (12) S výjimkou léčivých přípravků, jejichž registrace probíhá centralizovaným postupem Společenství zavedeným [nařízením č. 2309/93] ( 4 ), by měla být registrace léčivého přípravku udělená příslušným orgánem v jednom členském státě uznávána příslušnými orgány jiných členských států, pokud nejsou závažné důvody se domnívat, že registrace daného léčivého přípravku může představovat riziko pro veřejné zdraví. V případě neshody mezi členskými státy o jakosti, bezpečnosti nebo účinnosti léčivého přípravku by mělo být provedeno vědecké hodnocení záležitosti podle standardů Společenství, které povede k jednotnému rozhodnutí o sporném bodu, závaznému pro dotčené členské státy. Toto rozhodnutí by mělo být přijato rychlým postupem zajišťujícím úzkou spolupráci Komise a členských států.“

5. Článek 1 směrnice 2001/83 stanoví následující definice pojmů „léčivý přípravek“ a „účinná látka“: „ […] 2. Léčivý přípravek: (a) jakákoliv látka nebo kombinace látek představená s tím, že má léčebné nebo preventivní vlastnosti v případě onemocnění lidí; nebo (b) jakákoliv látka nebo kombinace látek, kterou lze použít u lidí nebo podat lidem buď k obnově, úpravě či ovlivnění fyziologických funkcí prostřednictvím farmakologického, imunologického nebo metabolického účinku, nebo za účelem stanovení lékařské diagnózy. […] 3a. Účinná látka: Jakákoliv látka nebo směs látek, která je určena k použití při výrobě léčivého přípravku a která se poté, co je při této výrobě použita, stane účinnou složkou tohoto přípravku určenou k vyvinutí farmakologického, imunologického či metabolického účinku za účelem obnovy, úpravy či ovlivnění fyziologických funkcí anebo ke stanovení lékařské diagnózy; […]“

6. Článek 6 směrnice 2001/83 stanoví: „1. Žádný léčivý přípravek nesmí být uveden na trh v členském státě, aniž by příslušný orgán daného členského státu vydal v souladu s touto směrnicí rozhodnutí o registraci tohoto přípravku nebo aniž by byla udělena registrace v souladu s [nařízením č. 726/2004] […] Byla-li léčivému přípravku udělena první registrace podle prvního pododstavce, musí být pro jakékoliv další síly, lékové formy, cesty podání a další varianty a pro jakékoliv změny a rozšíření udělena registrace v souladu s prvním pododstavcem nebo musí být zahrnuta do první registrace. Všechny tyto registrace se, zejména pro účely použití čl. 10 odst. 1, považují za součásti téže souhrnné registrace. […]“

7. Článek 8 směrnice 2001/83 stanoví: „… 3. K žádosti se přiloží následující údaje a dokumenty v souladu s přílohou I: […] c) kvalitativní a kvantitativní údaje o všech složkách léčivého přípravku s uvedením jeho mezinárodního nechráněného názvu (INN) doporučeného Světovou zdravotnickou organizací, pokud INN pro léčivý přípravek existuje, nebo s uvedením chemického názvu. […]“

8. Článek 10 směrnice 2001/83 stanoví: „1. Odchylně od čl. 8 odst. 3 písm. i) a aniž je dotčena právní ochrana průmyslového a obchodního vlastnictví, není žadatel povinen předložit výsledky předklinických zkoušek a klinických hodnocení, pokud může prokázat, že léčivý přípravek je generikem referenčního léčivého přípravku, který je nebo byl registrován podle článku 6 v členském státě nebo v [Evropské unii] po dobu nejméně osmi let. Generikum registrované podle tohoto ustanovení nesmí být uvedeno na trh, dokud neuplyne deset let od první registrace referenčního přípravku. […] Desetiletá lhůta uvedená v druhém pododstavci se prodlouží nejvýše na jedenáct let, jestliže držitel rozhodnutí o registraci získá během prvních osmi let z těchto deseti let registraci pro jednu nebo více nových léčebných indikací, které jsou při vědeckém hodnocení před jejich registrací považovány za významný klinický přínos ve srovnání se stávajícími léčebnými postupy. 2. Pro účely tohoto článku se rozumí: a) ‚referenčním léčivým přípravkem‘ léčivý přípravek registrovaný podle článku 6 v souladu s článkem 8; b) ‚generikem‘ léčivý přípravek, který má shodné kvalitativní a kvantitativní složení, pokud jde o účinné látky, a shodnou lékovou formu s referenčním léčivým přípravkem a jehož bioekvivalence s referenčním léčivým přípravkem byla prokázána odpovídajícími studiemi biologické dostupnosti. Různé soli, estery, ethery, izomery, směsi izomerů, komplexy nebo deriváty účinné látky se považují za tutéž účinnou látku, pokud se významně neodlišují vlastnostmi týkajícími se bezpečnosti nebo účinnosti. V takových případech musí žadatel předložit doplňující informace poskytující důkaz o bezpečnosti nebo účinnosti různých solí, esterů nebo derivátů registrované účinné látky. Různé perorální lékové formy s okamžitým uvolňováním se považují za jednu a tutéž lékovou formu. Studie biologické dostupnosti se od žadatele nemusí vyžadovat, může-li prokázat, že generikum splňuje související kritéria stanovená odpovídajícími podrobnými pokyny.“

9. Článek 11 směrnice 2001/83 stanoví: „Souhrn údajů o přípravku obsahuje následující informace v tomto pořadí: […] 2. kvalitativní a kvantitativní složení, pokud jde o účinné látky a složky pomocných látek, jejichž znalost je podstatná pro správné podání léčivého přípravku. Použije se běžný název nebo chemický název. […]“

10. Článek 30 směrnice 2001/83 stanoví: „1. Jestliže byly v souladu s články 8, 10, 10a, 10b, 10c a 11 podány dvě nebo více žádostí o registraci určitého léčivého přípravku a členské státy přijaly rozdílná rozhodnutí o registraci léčivého přípravku či o jejím pozastavení nebo zrušení, mohou členský stát, Komise, žadatel nebo držitel rozhodnutí o registraci předložit záležitost Výboru pro humánní léčivé přípravky (dále jen ‚výbor‘) k uplatnění postupu stanoveného v článcích 32, 33 a 34.“

11. Článek 31 směrnice 2001/83 stanoví: „1. Členské státy, Komise, žadatel nebo držitel rozhodnutí o registraci ve zvláštních případech, které se týkají zájmů Unie, předloží záležitost výboru k uplatnění postupu stanoveného v článcích 32, 33 a 34 před tím, než je přijato jakékoliv rozhodnutí o žádosti o registraci nebo o pozastavení či zrušení registrace nebo o jakékoliv jiné změně registrace, která se jeví nutná. […]“

12. Bod 3 části II přílohy 1 směrnice 2001/83 stanoví: „Pokud účinná látka v zásadě podobného léčivého přípravku obsahuje stejnou terapeuticky účinnou složku jako původní registrovaný přípravek ve spojení s odlišnou solí/komplexem esterů/derivátem, musí být doloženo, že u složky nedochází k žádné změně farmakokinetiky, farmakodynamiky a/nebo toxicity, která by mohla změnit profil bezpečnost/účinnost. Pokud nejde o takový případ, považuje se toto spojení za novou účinnou látku.“

B. Nařízení č. 726/2004

13. Body 9 a 19 odůvodnění nařízení 726/2004 uvádí: „(9) Pokud jde o humánní léčivé přípravky, měl by být rovněž stanoven volitelný přístup k centralizovanému postupu v případech, kdy použití jednotného postupu vytváří přidanou hodnotu pro pacienta. Tento postup by měl zůstat volitelný pro léčivé přípravky, které, přestože nepatří do výše uvedených kategorií, jsou nicméně terapeuticky inovační. Je rovněž vhodné umožnit přístup k tomuto postupu pro léčivé přípravky, které, přestože nejsou inovační, mohou prospět společnosti nebo pacientům, pokud budou od počátku registrovány na úrovni Společenství, jako jsou určité léčivé přípravky, které mohou být vydávány bez lékařského předpisu. Tato možnost může být rozšířena na generika registrovaná Společenstvím, pokud tím nebude nijak narušena harmonizace dosažená při hodnocení referenčního léčivého přípravku ani výsledky tohoto hodnocení. […] (19) Hlavním úkolem [EMA] by mělo být poskytování nejlepších možných vědeckých stanovisek institucím Společenství a členským státům s cílem umožnit jim vykonávat pravomoci týkající se registrace léčivých přípravků a dozoru nad nimi, které jim ukládají právní předpisy Společenství v oblasti léčivých přípravků. Společenství by mělo registraci udělit až poté, co [EMA] provede jednotné vědecké hodnocení jakosti, bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků vyrobených špičkovou technologií, za použití nejvyšších možných standardů, prostřednictvím rychlého postupu zajišťujícího úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy.“

14. Článek 3 nařízení č. 726/2004 stanoví: „[…] „2. Každému léčivému přípravku, který není uveden v příloze, může Společenství udělit registraci v souladu s tímto nařízením, pokud […] b) žadatel prokáže, že léčivý přípravek představuje významnou terapeutickou, vědeckou nebo technickou inovaci nebo že udělení registrace v souladu s tímto nařízením je v zájmu pacientů nebo zdraví zvířat na úrovni Společenství. […] 3. Generikum referenčního léčivého přípravku registrovaného Společenstvím může být registrováno příslušnými orgány členských států v souladu se směrnicí 2001/83/ES a směrnicí [2001/82/ES ( 5 )] za [určitých] podmínek […] […]“.

15. Článek 14 nařízení č. 726/2004 stanoví: „… 11. Aniž je dotčeno právo týkající se ochrany průmyslového a obchodního vlastnictví, vztahuje se na humánní léčivé přípravky zaregistrované v souladu s tímto nařízením osmiletá doba ochrany údajů a desetiletá doba ochrany uvádění na trh, přičemž doba ochrany uvádění na trh může být prodloužena nejvýše na jedenáct let, pokud během prvních osmi let z těchto deseti let držitel rozhodnutí o registraci získá registraci pro další jednu nebo více nových léčebných indikací, u nichž je při vědeckém hodnocení před registrací zjištěno, že přinášejí významný klinický prospěch ve srovnání se stávajícími terapiemi“.

16. Článek 57 nařízení č. 726/2004 stanoví: „1. [EMA] poskytne členským státům a orgánům Společenství nejlepší možné vědecké poradenství ke každé otázce týkající se hodnocení jakosti, bezpečnosti a účinnosti humánních nebo veterinárních léčivých přípravků, která jí je předložena v souladu s právními předpisy Společenství týkajícími se léčivých přípravků. […]“

17. Článek 60 nařízení č. 726/2004 stanoví: „Na žádost Komise [EMA] v souvislosti s registrovanými léčivými přípravky shromažďuje veškeré dostupné informace o metodách, které používají příslušné orgány členských států pro stanovení přidané terapeutické hodnoty nového léčivého přípravku.“

III. Skutkový stav a řízení

A. Skutečnosti předcházející sporu

18. Skutečnosti předcházející sporu jsou popsány v bodech 1 až 51 napadeného rozsudku. Pro účely tohoto stanoviska lze tyto skutečnosti shrnout v rámci následujících nesporných skutečností, jež jsou relevantní pro kasační opravný prostředek.

19. Fumaderm je léčivý přípravek, kterému Bundesinstitut für Arzneimittel und Medizinprodukte (Spolkový institut pro léčivé přípravky a zdravotnické prostředky, Německo, dále jen „BfArM“) udělil v Německu v roce 1994 registraci. Byl indikován k léčbě lupénky jako pevná kombinace fumarát-dimethylu nebo dimethyl-fumarátu (dále jen „DMF“) a různé soli ethylhydrogenfumarátu (soli monoethyl-fumarátu, dále jen „MEF“). O registraci požádala společnost Fumapharm AG, která byla v roce 2006 převzata společností Biogen. Podle čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83 uplynula doba zákonné ochrany údajů o přípravku Fumaderm v roce 2004. V červnu 2013 však BfArM registraci tohoto přípravku prodloužil.

20. Tecfidera je jednosložkový léčivý přípravek, který obsahuje pouze DMF, a nikoli MEF. Na žádost společnosti Biogen byl přípravek Tecfidera dne 30. ledna 2014 registrován Komisí pro léčbu roztroušené sklerózy na základě prováděcího rozhodnutí C(2014) 601 final o registraci humánního léčivého přípravku Tecfidera – dimethyl-fumarát podle nařízení č. 726/2004 (dále jen „rozhodnutí z roku 2014“).

21. Během posuzování žádosti o registraci přípravku Tecfidera Komise za účelem vymezení statusu zákonné ochrany údajů tohoto léčivého přípravku požádala Výbor pro humánní léčivé přípravky (dále jen „výbor“) Evropské agentury pro léčivé přípravky, aby posoudil, zda přípravky Tecfidera a Fumaderm, oba ve vlastnictví společnosti Biogen, byly odlišnými léčivými přípravky.

22. Výbor měl v tomto ohledu za to, že DMF a MEF jsou odlišné účinné látky, protože jejich terapeutická frakce nebyla stejná. Výbor se navíc domníval, že přípravek Tecfidera, jelikož se skládal pouze z DMF, a přípravek Fumaderm, který se skládal z kombinace DMF a MEF, měly odlišné kvalitativní složení. Výbor tedy dospěl k závěru, že přípravky Fumaderm a Tecfidera jsou odlišné léčivé přípravky.

23. Na základě vědeckých zjištění výboru Komise v rozhodnutí z roku 2014 stanovila, že přípravek Tecfidera splnil požadavky stanovené směrnicí 2001/83 a že je proto třeba tomuto přípravku udělit registraci. Komise rovněž stanovila, že přípravek Tecfidera nebyl součástí téže souhrnné registrace jako přípravek Fumaderm ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES. Bod 3 odůvodnění rozhodnutí z roku 2014 v tomto ohledu stanovil: „[DMF], účinná látka obsažená v přípravku ‚Tecfidera – dimethyl-fumarát‘, je obsažena ve složení registrovaného léčivého přípravku Fumaderm, který obsahuje DMF, jakož i vápennou sůl ethyl-fumarátu, hořčíkovou sůl ethyl-hydrogen-fumarátu a zinkovou sůl ethyl-hydrogen-fumarátu (soli monoethyl-fumarátů), a patří stejnému držiteli registrace. Výbor dospěl k závěru, že [MEF] i [DMF] jsou obě účinné a neodpovídají stejné účinné látce, protože jejich terapeutická frakce není stejná. Je proto třeba přijmout závěr, že přípravek Tecfidera obsahující DMF se liší od přípravku Fumaderm, jiného již registrovaného léčivého přípravku složeného z DMF a ze solí MEF. Léčivý přípravek ‚Tecfidera – dimethyl-fumarát‘, jehož žádost o registraci byla založena na čl. 8 odst. 3 směrnice [2001/83], a již registrovaný léčivý přípravek Fumaderm tudíž nejsou součástí téže souhrnné registrace v souladu s čl. 6 odst. 1 směrnice [2001/83].“

24. V důsledku rozhodnutí z roku 2014 byla přípravku Tecfidera udělena samostatná doba zákonné ochrany údajů, která začala běžet ode dne oznámení tohoto rozhodnutí. Ostatní podniky se proto nemohly po dobu osmi let odvolávat na předklinické a klinické údaje obsažené ve spisu přípravku Tecfidera, ani po dobu dalších deseti let uvádět na trh generickou verzi přípravku Tecfidera.

25. V roce 2017 požádala společnost Polpharma, farmaceutická společnost, která vyvíjí a uvádí na trh léčivé přípravky, o registraci generické verze přípravku Tecfidera. Společnost Polpharma ve své žádosti tvrdila, že doba zákonné ochrany údajů přípravku Tecfidera již uplynula, protože jeho registrace by měla být považována za součást téže souhrnné registrace jako registrace přípravku Fumaderm.

26. Sporným rozhodnutím EMA odmítla vyhovět žádosti společnosti Polpharma. EMA zejména uvedla, že podle rozhodnutí z roku 2014 přípravky Tecfidera a Fumaderm nebyly součástí téže souhrnné registrace z důvodu odlišného kvalitativního složení z hlediska účinných látek. EMA rovněž odkázala na prohlášení v bodě 3 odůvodnění rozhodnutí z roku 2014 a odmítla vyhovět žádosti společnosti Polpharma o registraci na základě toho, že doba zákonné ochrany údajů přípravku Tecfidera dosud neuplynula.

B. Žaloba na neplatnost podaná u Tribunálu a napadený rozsudek

27. Návrhem podaným kanceláři Tribunálu podala Polpharma žalobu na neplatnost sporného rozhodnutí.

28. Na podporu své žaloby na neplatnost uplatnila Polpharma jediný žalobní důvod vycházející z protiprávnosti rozhodnutí z roku 2014, pročež musí být v souladu s článkem 277 SFEU prohlášeno za nepoužitelné. Společnost Polpharma se v podstatě domnívá, že za účelem prokázání, zda se přípravky Tecfidera a Fumaderm liší pro účely souhrnné registrace, měla Komise a EMA posoudit nejen kvalitativní složení přípravků Fumaderm a Tecfidera z hlediska účinných látek, ale rovněž relevantní terapeutický přínos MEF v přípravku Fumaderm. Polpharma proto tvrdila, že sporné rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost o registraci generického léčivého přípravku Tecfidera, nemá právní základ a musí být zrušeno.

29. V napadeném rozsudku Tribunál nejprve konstatoval, že námitka protiprávnosti vznesená společností Polpharma proti rozhodnutí z roku 2014 je přípustná.

30. V odůvodnění Tribunál mimo jiné uvedl, že společnost Polpharma nemohla podat přímou žalobu na neplatnost proti rozhodnutí z roku 2014, neboť nesplňovala příslušná kritéria stanovená v čl. 263 odst. 4 SFEU. V tomto ohledu měl Tribunál na jedné straně za to, že společnost Polpharma nebyla rozhodnutím z roku 2014 osobně dotčena. Na druhou stranu rozhodl, že uvedené rozhodnutí představuje nařizovací akt, který vyžaduje přijetí prováděcích opatření. V každém případě Tribunál konstatoval, že právní zájem společnosti Polpharma na podání návrhu na zrušení rozhodnutí z roku 2014 nebyl v okamžiku, kdy Polpharma mohla podat žalobu na neplatnost uvedeného rozhodnutí, vzniklý a trvající, jak vyžaduje ustálená judikatura, ale budoucí a nejistý.

31. Tribunál zadruhé vyhověl námitce protiprávnosti a měl za to, že sporné rozhodnutí je v rozsahu, v němž je založeno na rozhodnutí z roku 2014, neopodstatněné a musí být zrušeno.

32. Tribunál nejprve zkoumal pojem „souhrnná registrace“ a její cíle. Dále uvedl, že při přijímání rozhodnutí z roku 2014 byla Komise poprvé na úrovni Unie postavena před otázku, zda registrovaná pevná kombinace léčivých látek na jedné straně a jednosložkový léčivý přípravek založený na složce této pevné kombinace na straně druhé se považuje za součást téže souhrnné registrace. Dále konstatoval, že Komise musela zohlednit skutečnost, že stav unijního práva týkajícího se kombinovaných léčivých přípravků a vědeckého poznání byl v roce 1994, kdy BfArM zaregistroval přípravek Fumaderm, značně odlišný. V tomto kontextu podle Tribunálu Komise správně požádala výbor, aby posoudil, zda se jediná účinná látka přípravku Tecfidera liší od účinné látky přípravku Fumaderm.

33. Zadruhé Tribunál poznamenal, že ve zvláštních případech, které se týkají zájmů Unie, se musí členské státy, Komise, žadatel nebo držitel rozhodnutí o registraci obrátit na výbor, který odpovídá za provedení vlastního hodnocení dotčeného léčivého přípravku na unijní úrovni, které je nezávislé na hodnocení provedeném vnitrostátními orgány. Podle Tribunálu tak EMA a Komise v rámci postupů registrace plní zvláštní funkci, jež není srovnatelná s funkcí vnitrostátních orgánů. V tomto ohledu nemohla zásada vzájemného uznávání bránit tomu, aby výbor přezkoumal hodnocení, která dříve provedl vnitrostátní orgán, nebo aby sám provedl nezávislé hodnocení. Tak je tomu zejména v případě, kdy je žádost o registraci podána na úrovni Unie pro látku, která je součástí složení kombinace léčivých látek, jež byla registrována před patnácti lety na vnitrostátní úrovni. Otázka, zda se na přípravek Tecfidera vztahuje totožná souhrnná registrace jako na přípravek Fumaderm, tak představovala zvláštní případ, který se týká zájmů Unie, a to vzhledem k cílům směrnice 2001/83 obecně, a zejména vzhledem k pojmu souhrnné registrace.

34. Zatřetí Tribunál uvedl, že při přijímání rozhodnutí z roku 2014 EMA a Komise měly nebo mohly mít k dispozici údaje, které mohly zbavit věrohodnosti hypotézu, že MEF, jenž byl součástí přípravku Fumaderm, ale nebyl obsažen v přípravku Tecfidera, hrál v přípravku Fumaderm úlohu. Podle Tribunálu tedy Komise nebyla oprávněna dospět k závěru, že se na přípravek Tecfidera vztahuje souhrnná registrace odlišná od přípravku Fumaderm, aniž ověřila či požádala výbor, aby ověřil, jakou úlohu měla MEF v přípravku Fumaderm. Vzhledem k tomu, že takové ověření nebylo provedeno, a vzhledem k tomu, že Komise neposoudila všechny relevantní údaje, které bylo třeba vzít v úvahu, aby mohla konstatovat, že se na přípravky Tecfidera a Fumaderm nevztahovala stejná souhrnná registrace, dospěl Tribunál k závěru, že rozhodnutí z roku 2014 je stiženou vadou, která spočívá ve zjevně nesprávném posouzení.

IV. Návrhová žádání účastnic řízení před Soudním dvorem

35. Komise, společnost Biogen a EMA svými kasačními opravnými prostředky navrhují, aby Soudní dvůr zrušil napadený rozsudek, zamítl žalobu v prvním stupni a uložil společnosti Polpharma náhradu nákladů řízení. V případě potřeby, pokud stav řízení neumožňuje Soudnímu dvoru vydat rozhodnutí, Biogen rovněž navrhuje, aby byla věc vrácena Tribunálu k rozhodnutí.

36. Polpharma navrhuje, aby Soudní dvůr zamítl kasační opravný prostředek, potvrdil napadený rozsudek a uložil navrhovatelkám náhradu nákladů řízení o kasačních opravných prostředcích.

V. Analýza

37. Na podporu svých kasačních opravných prostředků se Komise, Biogen a EMA ve věcech C‑438/21 P, C‑439/21 P a C‑440/21 P dovolávají čtyř důvodů, jejichž obsah je téměř totožný.

38. Tyto důvody kasačního opravného prostředku se v podstatě týkají zaprvé zkreslení skutkového stavu věci, a zejména nevyvození správných právních důsledků z hodnocení provedeného BfArM při prodloužení registrace přípravku Fumaderm v roce 2013; zadruhé porušení čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2001/83, pokud jde o pojem „souhrnná registrace“ a její cíle, jak je vykládán judikaturou Soudního dvora; zatřetí porušení systému decentralizované aplikace unijních právních předpisů v oblasti léčivých přípravků, který byl zaveden směrnicí 2001/83 a nařízením č. 726/2004, jakož i zásady vzájemné důvěry; a začtvrté porušení míry soudního přezkumu týkajícího se vědeckého posouzení a vědeckých důkazů.

39. Společnost Biogen dále uplatňuje porušení článku 277 SFEU, pokud jde o přípustnost námitky protiprávnosti vznesené společností Polpharma proti rozhodnutí z roku 2014, kterou Tribunál v prvním stupni uznal.

40. V souladu s požadavkem Soudního dvora se ve své analýze zaměřím nejprve na výklad pojmu „souhrnná registrace“ a její cíle stanoveného v čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83, k němuž se vztahuje druhý důvod kasačního opravného prostředku ve věcech C‑438/21 P a C‑439/21 P a třetí důvod kasačního opravného prostředku ve věci C‑440/21 P. Jelikož odpověď na tyto důvody navíc závisí na právních důsledcích, které lze vyvodit z prodloužení registrace přípravku Fumaderm v roce 2013 ze strany BfArM, budu se ve své analýze zabývat tím, zda Tribunál založil své úvahy na nesprávném skutkovém základu, který mohl mít vliv na konečný závěr napadeného rozsudku, jak tvrdí tři navrhovatelky. To souvisí s prvním důvodem kasačního opravného prostředku ve věcech C‑438/21 P a C‑440/21 P a se třetím důvodem ve věci C‑439/21 P.

41. Na druhém místě se budu zabývat tím, zda Tribunál mohl legálně konstatovat ve světle ustanovení směrnice 2001/83 a nařízení 726/2004 a zásad vzájemného uznávání, že Komise a EMA mají pravomoc přehodnotit registraci pevně dané kombinace léčivých látek udělenou příslušným vnitrostátním orgánem, když rozhodoval o tom, zda jednosložkový léčivý přípravek složený z jedné z látek této pevné kombinace se považuje za součást téže souhrnné registrace. Tato otázka se týká třetího důvodu kasačního opravného prostředku ve věci C‑438/21 P, čtvrtého důvodu ve věci C‑439/21 P a druhého důvodu ve věci C‑440/21 P.

A. Důvody kasačního opravného prostředku týkající se porušení čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2001/83 a správnosti skutkového základu přijatého Tribunálem

42. V napadeném rozsudku Tribunál dospěl k závěru, že „jelikož navzdory zvláštním okolnostem projednávané věci ani výbor, ani Komise neposoudily roli MEF v přípravku Fumaderm, ani nepožádaly BfArM v tomto ohledu o informace“, bylo rozhodnutí z roku 2014 „stiženo vadou, která spočívá ve zjevně nesprávném posouzení“. ( 6 )

43. Tento závěr je založen mimo jiné na následujícím odůvodnění, jež vyplývá z bodu 282 uvedeného rozsudku: „[…] S ohledem na [(i)] cíle souhrnné registrace, [(ii)] unijní právo použitelné na kombinace léčivých látek v roce 1994 a vývoj vědeckých poznatků v letech 1994 až 2014, [(iii)] zvláštní funkci vykonávanou EMA a Komisí a [(iv)] údaje, které měly nebo mohly mít k dispozici tyto orgány a jež mohly zbavovat věrohodnosti hypotézu, že MEF hrál úlohu v přípravku Fumaderm, je totiž třeba mít za to, že Komise nebyla oprávněna dospět k závěru, že se na přípravek Tecfidera vztahuje souhrnná registrace odlišná od dříve registrovaného přípravku Fumaderm, aniž ověřila či požádala výbor, aby ověřil, zda, a případně jak, BfArM posoudil úlohu MEF v přípravku Fumaderm, a aniž dále požádala výbor o ověření úlohy hrané MEF v přípravku Fumaderm“.

44. Navrhovatelky tvrdí, že předchozí závěr Tribunálu je stižen několika nesprávnými právními posouzeními, neboť z něj vyplývá, že Komise a EMA by musely znovu posoudit terapeutický přínos MEF v přípravku Fumaderm, vnitrostátně registrovaném léčivém přípravku, za účelem rozhodnutí, zda je přípravek Tecfidera součástítéže souhrnné registrace.

45. Navrhovatelky v podstatě tvrdí, že tato povinnost opětovného posouzení nemá oporu ve znění čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2001/83, ani v legislativních cílech, z nichž vychází pojem „souhrnná registrace“. Na základě tohoto ustanovení srovnání kvalitativního složení dvou léčivých přípravků, jak bylo konstatováno v jejich rozhodnutích o registraci, by mohlo určit, zda se na oba léčivé přípravky vztahuje stejná souhrnná registrace. V tomto ohledu dále namítají, že Tribunál v napadeném rozsudku protiprávně dovozoval posouzení relevantní pro schválení registrace léčivého přípravku z posouzení, zda jsou dva léčivé přípravky součástí téže souhrnné registrace. Přístup Tribunálu by navíc vedl ke dvěma odlišným pojetím „souhrnné registrace“ v závislosti na tom, zda je registrace léčivého přípravku udělena na vnitrostátní nebo úrovni Evropské unie. Konečně navrhovatelky zpochybňují riziko zneužití ze strany inovátorů, když žádají o registraci léčivých přípravků složených z látek bez skutečného terapeutického přínosu, což umožňuje získat dodatečnou dobu zákonné ochrany údajů tím, že dojde k odstranění těchto látek z následného léčivého přípravku.

46. Společnost Polpharma zpochybňuje argumenty předložené navrhovatelkami. Domnívá se, že Tribunál správně dospěl k závěru, že za účelem zjištění, zda se přípravky Tecfidera a Fumaderm liší jako léčivé přípravky, byla Komise povinna posoudit terapeutický přínos MEF v přípravku Fumaderm. Krom toho Polpharma tvrdí, že pokud je podána žádost o registraci účinné látky, která je součástí dříve registrovaného kombinovaného léčivého přípravku, závisí posouzení, zda existuje rozdíl mezi touto kombinací a samostatnou účinnou látkou na tom, zda jednotlivé účinné látky v kombinaci mají v rámci této kombinace zdokumentovaný a relevantní terapeutický přínos. V tomto ohledu Polpharma tvrdí, že je nevhodné považovat dva přípravky za „odlišné“ pouze proto, že jeden z nich obsahuje určitou složku, která generuje určitý farmaceutický účinek, jenž neexistuje ve srovnávaném přípravku. V opačném případě by držitel registrace mohl příliš snadno získat dlouhou dodatečnou dobu zákonné ochrany údajů tím, že by přidával nebo odebíral účinnou látku relevantní z hlediska farmaceutického, ale irelevantní z hlediska klinického, při rozšíření přípravku na novou léčebnou indikaci.

1. Znění čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83

47. Pokud jde o otázku, zda znění čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83 podporuje výklad přijatý Tribunálem, musím hned na úvod připomenout, že první pododstavec tohoto ustanovení stanoví jako předpoklad pro uvedení jakéhokoli léčivého přípravku na trh členského státu vydání rozhodnutí o registraci. Tuto registraci mohou v souladu se směrnicí 2001/83 udělit buď příslušné vnitrostátní orgány, nebo podle nařízení č. 726/2004 Komise.

48. Článek 6 odst. 1 druhý pododstavec směrnice 2001/83 zase stanoví, že „byla-li léčivému přípravku udělena první registrace podle prvního pododstavce, musí být pro jakékoliv další síly, lékové formy, cesty podání a další varianty a pro jakékoliv změny a rozšíření udělena registrace v souladu s prvním pododstavcem nebo musí být zahrnuta do první registrace. Všechny tyto registrace se, zejména pro účely použití čl. 10 odst. 1 [směrnice 2001/83], považují za součásti téže souhrnné registrace“.

49. Z článku 6 odst. 1 směrnice 2001/83 tedy vyplývá, že kromě stanovení požadavku na získání registrace pro uvedení léčivého přípravku na trh v Evropské unii toto ustanovení vymezuje druhy následného vývoje původního léčivého přípravku, jejichž registrace jsou považovány za součást téže „souhrnné registrace“. To z větší části znamená, že se na tento vývoj vztahuje jediná doba zákonné ochrany údajů, jak je stanovena v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83, která začíná běžet dnem registrace prvního přípravku ( 7 ).

50. Určujícím prvkem pojmu „souhrnná registrace“ je tedy jeho úzká vazba na status zákonné ochrany údajů léčivých přípravků a jejich změn ( 8 ). Koneckonců čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec směrnice 2001/83 byl do této směrnice ( 9 ) vložen za účelem kodifikace stávající judikatury Soudního dvora týkající se kategorií registrací, které nevedou ke vzniku jiného léčivého přípravku, ale vztahuje se na ně doba zákonné ochrany údajů založená původní registrací léčivého přípravku ( 10 ). V tomto ohledu je cílem tohoto ustanovení zabránit prodloužení doby zákonné ochrany údajů existujícího přípravku na základě pouhých variant, které by z této výhody neměly těžit.

51. V projednávané věci je třeba zdůraznit, že změna kvalitativního složení registrovaného léčivého přípravku z hlediska účinných látek zřejmě nespadá do zvláštních kategorií registrací stanovených v čl. 6 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 2001/83 – konkrétně do dalších sil, lékových forem, cest podání nebo dalších variant a jakýchkoliv změn.

52. Zaprvé je třeba mít za to, že tyto kategorie jsou uvedeny vyčerpávajícím způsobem. V bodě 9 odůvodnění směrnice 2001/83 se zdůrazňuje, že čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec této směrnice má „přesněji vymezit případy“, ve kterých nemusí být k získání registrace léčivého přípravku, jenž je v zásadě podobný přípravku již registrovanému, předloženy výsledky zkoušek nebo klinických hodnocení. K přijetí uvedeného ustanovení tedy vedly úvahy o právní jistotě, které vybízí k výkladu, že toto ustanovení stanoví numerus clausus registrací, které nemohou mít samostatnou dobu zákonné ochrany údajů.

53. Dále je zřejmé, že rozdíl v kvalitativním složení dvou léčivých přípravků nepředstavuje „další sílu“, což je pojem, který, jak vyplývá z čl. 1 odst. 22 směrnice 2001/83, odkazuje na „obsah účinných látek vyjádřený kvantitativně vzhledem k jednotce dávky, objemu nebo hmotnosti podle lékové formy“. Nejedná se ani o „lékovou formu“, tedy způsob, jakým je lék prezentován – kapsle, injekční roztok, krém apod ( 11 ). Nejde ani o „cestu podání“, což je pojem, který zahrnuje způsob podání léku – perorálně, intravenózně, subkutánně apod. – ( 12 ) a rozdíly v lékové formě, síle a velikosti balení léčivého přípravku – například počet tablet v balení ( 13 ).

54. Změnu kvalitativního složení léčivého přípravku nelze ani klasifikovat jako „jakékoli změny a rozšíření“ ve smyslu čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2001/83.

55. V tomto ohledu podotýkám, že nařízení č. 1234/2008 ( 14 ) popisuje změny léčivého přípravku, které mají být klasifikovány jako změna nebo rozšíření původní registrace ( 15 ). Konkrétně pokud jde o změny účinných látek, bod 1 písm. a) přílohy I uvedeného nařízení stanoví, že rozšíření registrace vyplývá z „nahrazení chemické účinné látky odlišnou solí/komplexem esterů/derivátem se stejnou léčivou složkou, přičemž charakteristiky účinnosti/bezpečnosti nejsou významně odlišné“ ( 16 ).

56. Z této definice vyplývá, že aby byla změna léčivého přípravku uznána jako rozšíření – a nikoli jako nově vyvinutý přípravek podléhající samostatné registraci – nemůže být účinná látka (účinné látky) tohoto přípravku nahrazena jinou látkou (jinými látkami) s odlišnou terapeutickou frakcí ( 17 ).

57. V tomto ohledu je třeba zaprvé poznamenat, že článek 1 směrnice 2001/83 definuje pojem „účinná látka“ jako jakoukoliv látku nebo směs látek, která je určena k použití při výrobě léčivého přípravku a která se poté, co je při této výrobě použita, stane účinnou složkou tohoto přípravku. Podle této definice jsou účinnými látkami takové látky, které jsou určeny k vyvinutí farmakologického, imunologického či metabolického účinku za účelem obnovy, úpravy či ovlivnění fyziologických funkcí anebo ke stanovení lékařské diagnózy. Z toho vyplývá, že složka léčivého přípravku může být považována za účinnou látku, pokud má terapeutický přínos v tomto léčivém přípravku.

58. Krom toho by v souladu s vyjádřeními navrhovatelek stálo za vysvětlení, že terapeutická frakce účinné látky je ta část molekuly látky, která je po podání pacientovi odpovědná za její fyzikální nebo farmakologický účinek ( 18 ). Z tohoto důvodu jsou účinné látky, které nemají stejnou terapeutickou frakci, z definice odlišné. Pokud navíc změna účinné látky vystaví pacienta jiné terapeutické frakci, pak se má za to, že vznikl nový léčivý přípravek, jenž se liší od přípravku předchozího. To znamená, že léčivé přípravky, které se liší svou účinnou látkou (látkami), jsou různými léčivými přípravky.

59. Soudní dvůr již rozhodoval o významu terapeutické frakce pro účely určení rozdílu mezi účinnými látkami ve věci SmithKline Beecham ( 19 ). Kromě toho další pravidla EU používají kritérium terapeutické frakce za účelem určení shodnosti nebo rozdílnosti léčivých přípravků ( 20 ).

60. Z výše uvedených úvah vyplývá, že změnu kvalitativního složení léčivého přípravku, pokud jde o účinné látky, nelze podřadit pod žádnou z kategorií registrací stanovených v čl. 6 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 2001/83/ES. Léčivé přípravky, které se kvalitativně liší, proto nespadají do téže souhrnné registrace.

61. Předchozí výklad je jasně podpořen stanoviskem generálního advokáta M. Bobka ve věci Novartis, s nímž souhlasím ( 21 ).

62. V uvedeném stanovisku generální advokát M. Bobek zdůraznil, že pojem „souhrnná registrace“ je založen na totožnosti dvou prvků: držitele rozhodnutí o registraci a účinné látky (účinných látek) ( 22 ). Podle jeho názoru platí, že dojde-li ke změně držitele rozhodnutí o registraci nebo ke změně účinné látky, již se na ně nevztahuje stejná souhrnná registrace ( 23 ). Dále uvedl, že rozhodnutí o registraci léčivého přípravku, jehož základem je jiná účinná látka než v případě prvního léčivého přípravku, nelze považovat za vývoj předchozího léčivého přípravku, ale za inovaci, což vede k odlišné době zákonné ochrany údajů. Nakonec s odkazem na Rady žadatelům o registraci léčivých přípravků ( 24 ) označil oddělení účinné látky od předchozí kombinace za situaci, v níž se stejná souhrnná registrace neuplatní ( 25 ).

63. Na rozdíl od názoru, který zastává napadený rozsudek ( 26 ), se domnívám, že v rozsudku ve věci Novartis Soudní dvůr potvrdil, že pojem „souhrnná registrace“ nezahrnuje změny kvalitativního složení léčivého přípravku. Je pravda, že Soudní dvůr nerozhodoval o případu týkajícím se pevně dané kombinace léčivého přípravku a jednosložkového léčivého přípravku. Léčivé přípravky, o které se jednalo v uvedené věci, obsahovaly pouze jednu účinnou látku, jež byla mimochodem stejná ( 27 ). Soudní dvůr však zdůraznil, že změna léčebné indikace téže účinné látky musí být považována za změnu podle znění tohoto nařízení, která podle čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2001/83 vede k tomu, že se na oba léčivé přípravky vztahuje stejná souhrnná registrace. ( 28 ) Z uvedeného rozsudku Soudního dvora však lze logicky dovodit, že dva léčivé přípravky s odlišným kvalitativním složením nelze považovat za změnu, a tedy součást téže souhrnné registrace.

64. S ohledem na výše uvedené musím konstatovat, že ze znění čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83 vyplývá, že pojem „souhrnná registrace“ se nevztahuje na změny léčivých přípravků, které představují změnu jejich kvalitativního složení z hlediska účinných látek. To racionálně platí pro jednosložkový léčivý přípravek, který se skládá z jedné účinné látky, a pro pevně danou kombinaci léčivých látek, jež se skládá z nejméně dvou účinných látek s různými složkami. Porovnání jejich kvalitativního složení je tedy zjevně vhodnou metodou pro účely určení, zda se na tyto dva léčivé přípravky vztahuje stejná souhrnná registrace podle druhého pododstavce uvedeného ustanovení.

2. Cíle souhrnných registrací

65. V souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora je třeba pro výklad ustanovení unijního práva vzít v úvahu nejen jeho znění, ale i jeho kontext a cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí ( 29 ). Pokud jde o pojem „souhrnná registrace“ – a doba zákonné ochrany údajů, která je jeho základem. Hlavním cílem je zaručit spravedlivou rovnováhu mezi ochranou inovačních společností a obecnými zájmy, kterým slouží uvádění generických léčivých přípravků na trh. Jak bylo uvedeno v napadeném rozsudku ( 30 ), by byl tento cíl zjevně zmařen, kdyby výrobce původního léčivého přípravku mohl donekonečna prodlužovat zákonnou dobu ochrany údajů, a bránil by tak výrobcům generických léčivých přípravků v jeho využití jako referenčního léčivého přípravku.

66. V tomto ohledu bych chtěla hned na začátku zdůraznit, že jiné klasické metody výkladu než doslovný výklad, jako je kontextuální a teleologický výklad, se mají použít v případě, kdy je jazykový výklad normy vede k nejednoznačným nebo k nelogickým výsledkům ( 31 ). Nemohou přetvářet znění normy, která je jasná, tak aby ohrozily právní jistotu a předvídatelnost.

67. Vzhledem k tomu, že v projednávané věci ze znění čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2001/83 nevyplývá, že se pojem „souhrnná registrace“ použije na léčivé přípravky, které se kvalitativně liší ohledně jejich účinných látek, cíle tohoto ustanovení samy o sobě nemohou být v projednávaném případě podle mého názoru použity za účelem požadovat více než kvalitativní srovnání těchto přípravků při přezkumu, zda se na ně vztahuje stejná souhrnná registrace. Stejně tak nemohou být použity za účelem odůvodnění povinnosti Komise a EMA opětovně posoudit kvalitativní složení léčivého přípravku, který příslušný vnitrostátní orgán již zaregistroval.

68. V každém případě souhlasím s navrhovatelkami, že odvolání se na cíle čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2001/83 nemůže odůvodnit postup, který unijní legislativa v oblasti léčivých přípravků výslovně stanoví pro první registraci léčivých přípravků v Evropské unii, v oblasti souhrnných registrací.

69. Je třeba poznamenat, že kvalitativní složení léčivého přípravku z hlediska účinných látek je součástí dokumentace, kterou musí žadatel o registraci předložit příslušnému orgánu v souladu s čl. 8 odst. 3 písm. c) směrnice 2001/83/ES. Toto ustanovení vyžaduje, aby žadatel o registraci předložil „kvalitativní a kvantitativní údaje o všech složkách léčivého přípravku“. Je rovněž součástí souhrnu údajů o přípravku – označovaného také jako RCP – pro léčivý přípravek, který je podle čl. 11 odst. 2 směrnice 2001/83 připojen k jeho registraci a jenž musí být podle judikatury schválen spolu s registrací ( 32 ).

70. Posouzení kvalitativního složení léčivého přípravku z hlediska účinných látek, včetně farmakologického a terapeutického přínosu těchto látek, je tedy v kompetenci příslušného orgánu, ať už na vnitrostátní, nebo unijní úrovni. Tento orgán má povinnost přezkoumat návrh žadatele, že účinná látka (účinné látky) přípravku podle definice v článku 1 směrnice 2001/83 ( 33 ) vyvolává farmakologický, imunologický nebo metabolický účinek, který lze prokázat. V opačném případě nebude tato registrace udělena.

71. U pevně dané kombinace léčivých látek to zahrnuje posouzení, zda její účinné látky mají v rámci kombinace doložený terapeutický přínos, což rovněž znamená, že musí být prokázáno, že účinné látky v kombinaci nejsou totožné. Jak navrhovatelky tvrdí, pokud to není prokázáno, není přípravek registrován jako pevně dané kombinace léčivých látek, ale jako léčivý přípravek obsahující pouze jednu účinnou látku.

72. Z toho vyplývá, že nové posouzení kvalitativního složení registrovaného léčivého přípravku z hlediska účinných látek, včetně zdokumentovaného terapeutického přínosu každé účinné látky v rámci pevně dané kombinace léčivých látek, pravděpodobně není vyžadováno cíli, které jsou základem analýzy, zda dva léčivé přípravky patří či nepatří do totožné souhrnné registrace. Je sice pravda, jak Komise zdůrazňuje, že tato analýza závisí na tom, zda příslušné orgány správně identifikovaly účinné látky každého z těchto přípravků, to však neznamená, že při posuzování použitelnosti souhrnné registrace musí být provedeno ověření složení původního léčivého přípravku z hlediska účinné látky (účinných látek).

73. Společnost Polpharma uvádí, že za účelem posouzení, zda pevně daná kombinace léčivého přípravku a jednosložkový léčivý přípravek náleží do téže souhrnné registrace, by mělo být prokázáno nejen to, že existuje pouhý terapeutický přínos každé složky dřívějšího přípravku. Podle cílů uvedených v čl. 6 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 2001/83 musí být přínos „významný a relevantní“ z klinického hlediska. V tomto ohledu bych ráda zdůraznila, že Tribunál v napadeném rozsudku nedospěl k závěru, že rozhodnutí z roku 2014 je stiženo vadou, která spočívá ve zjevně nesprávném posouzení z důvodu, že BfArM nedostatečně posoudil „významný“ a „relevantní“ terapeutický přínos MEF v přípravku Fumaderm. Tribunál v podstatě konstatoval, že kvůli zvláštním okolnostem případu není jisté, zda německý vnitrostátní orgán skutečně přezkoumal roli MEF v rámci tohoto léčivého přípravku. V této souvislosti dospěl Tribunál k závěru, že Komise měla posoudit roli MEF v rámci léčivého přípravku Fumaderm nebo alespoň vyžadovat v tomto ohledu po BfArM informace. Z tohoto důvodu se domnívám, že argument společnosti Polpharma není účinný v kontextu tohoto kasačního opravného prostředku, jelikož Tribunál nepřijal její argument v řízení v prvním stupni.

74. Podle mého názoru se předchozí úvahy uplatní bez ohledu na možné riziko, které uvedl Tribunál, že farmaceutický podnik přidá do kombinace léčivých látek účinnou látku bez klinického významu, aby ji následně vyjmul za účelem vytvoření nového přípravku se samostatnou dobou zákonné ochrany údajů. Kromě toho, že i když je to v projednávané věci teoretické, vzhledem k chybějícímu konkrétnímu důkazu v tomto ohledu, je třeba předpokládat, že příslušné orgány jsou schopny vyřizovat chybné nebo zneužívající žádosti o registraci. Toto riziko manipulace tak nemůže odůvodnit odchýlení se od jasného znění čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83 nebo zpochybnění systému decentralizovaného rozhodování a registracích a vzájemného uznávání vymezeného uvedenou směrnicí a nařízením č. 726/2004, jak uvedu níže.

75. S ohledem na výše uvedené úvahy se nedomnívám, že cíle souhrnných registrací mohou sloužit jako důvod požadovat více než kvalitativní srovnání dvou léčivých přípravků při posouzení, zda náleží do téže souhrnné registrace nebo jako odůvodnění závěru, že při rozhodování o tom, zda nově vyvinutý přípravek patří do téže souhrnné registrace, je nutné znovu posoudit kvalitativní složení léčivého přípravku registrovaného Komisí nebo EMA.

3. „Zvláštní okolnosti“ uvedené Tribunálem

76. Podle mého názoru není závěr Tribunálu uvedený v napadeném rozsudku v zásadě v rozporu s výše uvedeným výkladem znění a cílů čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83. Jak bylo uvedeno výše, z bodu 282 ve spojení s bodem 293 napadeného rozsudku totiž vyplývá, že Tribunál měl za to, že projednávaná věc podléhá „zvláštním okolnostem“, a sice že s ohledem na unijní právo použitelné na kombinace léčivých látek v roce 1994 nebylo jisté, zda BfArM posoudil terapeutický přínos MEF v přípravku Fumaderm, když tento přípravek zaregistroval. To v podstatě znamená, že Tribunál měl pochybnosti, zda příslušný německý vnitrostátní orgán přezkoumal v roce 1994, zda se v případě MEF jedná skutečně o účinnou látku, která má terapeutický přínos v tomto léčivém přípravku ( 34 ).

77. Za předpokladu, že základní premisy tohoto závěru jsou správné, domnívám se, že navrhovatelky však mají pravdu v tom, že Tribunál nezohlednil skutečnost, která je obsažena v soudním spise ( 35 ), jež by měla rozhodující vliv na odůvodnění napadeného rozsudku.

78. Poslední hodnocení přípravku Fumaderm ze strany BfArM nebylo totiž provedeno při jeho registraci v roce 1994, ale při prodloužení jeho registrace v červnu 2013. Proto bylo na rozdíl od předpokladu Tribunálu obsaženého v napadeném rozsudku přijato nové vědecké hodnocení účinnosti a bezpečnosti přípravku Fumaderm před rozhodnutím z roku 2014 a v souladu s tehdy platnými právními předpisy.

79. Připomínám, že rámec použitelný v roce 2013 na prodloužení platnosti registrace přípravku Fumaderm zahrnuje např. článek 24 směrnice 2001/83, který stanoví povinnost příslušných vnitrostátních orgánů zohlednit při tomto posouzení „konsolidovanou verzi dokumentace vztahující se k jakosti, bezpečnosti a účinnosti, včetně hodnocení údajů obsažených v hlášeních o podezření na nežádoucí účinky a v pravidelně aktualizovaných zprávách o bezpečnosti předkládaných v souladu s hlavou IX, a informace o všech změnách zavedených od udělení registrace“ ( 36 ). Krom toho, podle čl. 117 odst. 1 směrnice 2001/83 jsou příslušné vnitrostátní orgány povinny zakázat a stáhnout z trhu jakýkoli léčivý přípravek, jehož kvalitativní a kvantitativní složení neodpovídalo deklarovanému. Konečně v oznámení žadatelům platném v okamžiku prodloužení registrace přípravku Fumaderm bylo uvedeno, že prodloužení registrace musí být provedeno „na základě přehodnocení poměru rizika a prospěšnosti“, k čemuž musel držitel předložit „příslušnému vnitrostátnímu orgánu konsolidovanou verzi dokumentace vztahující se k jakosti, bezpečnosti a účinnosti“. ( 37 )

80. Proto, jak tvrdí Komise a EMA, byl BfArM při prodloužení registrace přípravku Fumaderm v roce 2013 povinen zohlednit všechny významné vědecké informace, které se objevily v období od roku 1994 do června 2013, a použít hodnocení vědeckých informací na základě předpisů z června 2013, a nikoli z roku 1994. Kromě toho byl BfArM povinen použít stejný regulační rámec, jenž se vztahuje na rozhodnutí z roku 2014, a to „1996 Guideline on clinical development of fixed combination medicinal products“, které byly aktualizovány v roce 2009 ( 38 ). Tribunál v napadeném rozsudku skutečně cituje tyto pokyny, aby ukázal, že teprve po registraci přípravku Fumaderm v roce 1994 stanovila unijní právní úprava povinnost prokázat zdokumentovaný terapeutický přínos účinných látek v pevně dané kombinace léčivých látek. ( 39 ) BfArM měl proto v roce 2013 hodnotit, zda má MEF v rámci přípravku Fumaderm zdokumentovaný terapeutický přínos, jak vyžadoval uvedený právní rámec.

81. V tomto ohledu je třeba pro úplnost poznamenat, že prodloužení registrace ze strany BfArM je upraveno v § 31 odst. 3 Arzneimittelgesetz (zákon o léčivých přípravcích) ( 40 ), který stanoví, že „[registrace] […] se prodlužuje na základě žádosti […] za podmínky, že neexistuje žádný z důvodů zamítnutí podle [§ 25 odst. 2 bodu 5a]“. V § 25 odst. 2 bodu 5a zákona o léčivých přípravcích se zase uvádí, že „příslušný vyšší spolkový orgán může odmítnout udělit registraci pouze v případě, kdy: […]v případě léčivého přípravku obsahujícího více než jednu účinnou látku nejsou poskytnuty dostatečné důvody k prokázání, že každá účinná látka přispívá k pozitivnímu hodnocení léčivého přípravku, přičemž při hodnocení rizik je třeba zohlednit zvláštní vlastnosti konkrétního léčivého přípravku“.

82. Z toho vyplývá, že v rozporu s tvrzením Tribunálu v napadeném rozsudku není důvod pochybovat o tom, že BfArM měl při prodloužení registrace přípravku Fumaderm v roce 2013 zohlednit regulační normy platné v době prodloužení registrace, na základě kterých by bylo možné určit, že kvalitativní složení tohoto léčivého přípravku bylo náležitě ověřeno.

83. Podle ustálené judikatury Soudní dvůr v řízení o kasačním opravném prostředku nemá v zásadě pravomoc zjišťovat skutkový stav ani přezkoumávat důkazy, které Tribunál pro podporu tohoto skutkového stavu přijal. Z této zásady však existují výjimky, pokud jsou závěry konkrétního napadeného rozsudku založeny na věcné nesprávnosti, která vyplývá z dokumentů, které byly předloženy v řízení v prvním stupni. tato nesprávnost musí být zřejmá z dokumentů ve spise Tribunálu, aniž je nutné provést nové posouzení skutkového stavu a důkazů ( 41 ).

84. S ohledem na výše uvedené důvody navrhuji Soudnímu dvoru, aby upozornil na absenci jakékoli analýzy prodloužení registrace přípravku Fumaderm v roce 2013, neboť odůvodnění napadeného rozsudku vychází ze skutkového základu, že byl tento léčivý přípravek poprvé a naposled hodnocen v roce 1994. Proto rovněž navrhuji Soudnímu dvoru, aby konstatoval, že v projednávané věci neexistují „zvláštní okolnosti“, jak byly konstatovány Tribunálem, které by naznačovaly, že hodnocení ze strany BfArM, pokud jde o přípravek Fumaderm, mohlo být zastaralé nebo nemuselo použít příslušná regulační kritéria.

85. Konečně, jelikož závěr přijatý Tribunálem v bodě 293 napadeného rozsudku ( 42 ) nelze odůvodnit „zvláštními okolnostmi“ projednávané věci, ani tím, že vychází ze znění cílů „souhrnných registrací“ podle směrnice 2001/83, se domnívám, žedruhému důvodu kasačního opravného prostředku ve věcech C‑438/21 P a C‑439/21 P a třetímu důvodu kasačního opravného prostředku ve věci C‑440/21 P a prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku ve věcech C-438/21 P a C-440/21 P a třetímu důvodu kasačního opravného prostředku ve věci C-439/21 P je třeba vyhovět.

B. Důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zásady svěření pravomocí a zásady vzájemného uznávání

86. Jak bylo uvedeno výše, v bodě 282 napadeného rozsudku měl Tribunál za to, že „s ohledem na […] zvláštní funkci vykonávanou EMA a Komisí“ ( 43 ), měla Komise požádat výbor, aby ověřil roli, kterou MEF hraje v přípravku Fumaderm, a to buď sama, nebo prostřednictvím BfArM.

87. Tento závěr vyplývá z analýzy uvedené v bodech 219 až 238 napadeného rozsudku, v nichž Tribunál zkoumal několik bodů odůvodnění a několik ustanovení směrnice 2001/83 a nařízení č. 726/2004, které podporují závěr, že podle jeho názoru Komise a EMA vykonávají zvláštní funkci, na základě níž měly tyto orgány povinnost ověřit terapeutický účinek MEF v přípravku Fumaderm.

88. V týchž bodech Tribunál uvádí, že „zásada vzájemného uznávání, na kterou se odvolává EMA, proto nemůže bránit tomu, aby v návaznosti na podání žádosti o registraci v rámci centralizovaného postupu výbor přezkoumal hodnocení, která dříve provedl vnitrostátní orgán, nebo aby sám provedl nezávislé hodnocení“.

89. Navrhovatelky zpochybňují oba závěry. Zaprvé uvádějí, že odůvodnění napadeného rozsudku je ve světle ustanovení směrnice 2001/83 a nařízení č. 726/2004, z nichž Tribunál vychází, zjevně nesprávné. Zadruhé uvádějí, že relevantní unijní právní předpisy a judikatura výslovně uznávají zásadu vzájemného uznávání předchozích vědeckých hodnocení – zejména příslušných vnitrostátních orgánů; závěry Tribunálu je oslabují a jsou s nimi v rozporu.

90. Společnost Polpharma se domnívá, že závěry Tribunálu nejsou v žádném případě v rozporu s fungováním systému decentralizovaného použití unijních právních předpisů v oblasti léčivých přípravků. Tvrdí, že rozhodnutí Tribunálu nezpochybňuje hodnocení provedené BfArM ohledně přípravku Fumaderm, jelikož tento vnitrostátní orgán nikdy neprovedl hodnocení týkající se rozsahu souhrnné registrace tohoto léčivého přípravku. Krom toho uvádí, že argumenty navrhovatelek jsou založeny na striktním výkladu ustanovení směrnice 2001/83 a nařízení č. 726/2004 tak, jak je uvedl Tribunál.

1. Ustanovení směrnice 2001/83 a nařízení č. 726/2004, z nichž Tribunál vychází

91. V prvé řadě je třeba si uvědomit, že aby se zabránilo jednání ultra vires, musí každý orgán nebo subjekt Unie odvozovat svou pravomoc z právního aktu a uvádět právní základ pro rozhodnutí, které má být přijato. Za účelem stanovení povinnosti v rámci souhrnné registrace znovu posoudit nebo ověřit správnost posouzení kvalitativního složení původního léčivého přípravku z hlediska účinných látek, které provedl vnitrostátní orgán, vycházel Tribunál ze třech souborů ustanovení. Těmito soubory ustanovení jsou: – zaprvé bod 12 odůvodnění a čl. 30 odst. 1 směrnice 2001/83 a bod 17 odůvodnění nařízení č. 726/2004, které se týkají tzv. „předložení věci rozhodčímu řízení“; – zadruhé článek 31 směrnice 2001/83, který se týká postupu předložení věci unijním orgánům a – zatřetí bod 19 odůvodnění, čl. 57 odst. 1 a článek 60 nařízení č. 726/2004, které se týkají povinnosti EMA poskytnout nejlepší možné vědecké poradenství a pravomoci Komise shromažďovat od členských států informace o „přidané terapeutické hodnotě“ nových léčivých přípravků.

92. Domnívám se, že při neexistenci výslovné pravomoci Komise a EMA podle směrnice 2001/83 nebo nařízení č. 726/2004 se nelze dovolávat ustanovení citovaných Tribunálem – a to ani při kombinovaném výkladu – aby bylo možné tvrdit, že v projednávané věci měla Komise pravomoc znovu posuzovat kvalitativní hodnocení provedené BfArM v době registrace léčivého přípravku Fumaderm, a nikoli v okamžiku prodloužení této registrace v roce 2013..

93. První uvedený soubor citovaných bodů odůvodnění a ustanovení – a sice bod 12 odůvodnění a čl. 30 odst. 1 směrnice 2001/83, jakož i bod 17 odůvodnění nařízení č. 726/2004 – odkazuje na potřebu řešit jakékoli neshody mezi členskými státy týkající se registrace daného léčivého přípravku v rámci vzájemného uznávání a decentralizovaného postupu centralizovaným systémem hodnocení a rozhodování. Konkrétněji se tato ustanovení týkají situace, kdy členské státy nesouhlasí s udělením registrace vnitrostátním orgánem jiného členského státu z důvodu možného vážného rizika pro veřejné zdraví. Pouze v případě, že v souvislosti s ohrožením veřejného zdraví nelze takovou neshodu mezi dotčenými členskými státy vyřešit, musí být věc na základě čl. 29 odst. 4 směrnice 2001/83 předložena EMA.

94. Projednávaná věc se naproti tomu týká léčivého přípravku registrovaného pouze v jednom členském státě. Neexistovalo tedy žádné vzájemné uznání nebo decentralizovaný postup, žádný spor týkající se účinků přípravku Fumaderm na lidské zdraví a žádný spor mezi některými členskými státy, který by odůvodňoval použití čl. 29 odst. 4 směrnice 2001/83.

95. V rámci druhé skupiny citovaných ustanovení Tribunál odkázal na čl. 31 odst. 1 směrnice 2001/83, který upravuje postup předání věci, která se týká zájmu Unie. Jak Komise a EMA vysvětlují ve svých písemných vyjádřeních, tento postup se týká přípravků registrovaných ve více než jednom členském státě. Může být použito „ve zvláštních případech, které se týkají zájmů Unie“, pokud „členské státy, Komise, žadatel nebo držitel rozhodnutí o registraci […] předloží záležitost [výboru] před tím, než je přijato jakékoliv rozhodnutí o žádosti o registraci nebo o pozastavení či zrušení registrace nebo o jakékoliv jiné změně registrace, která se jeví nutná“.

96. Podotýkám, že oblast působnosti čl. 31 odst. 1 směrnice 2001/83 byla předmětem rozsudku Tribunálu ve věci August Wolff a Remedia v. Komise ( 44 ), v němž Tribunál rozhodl, že teprve v případě, kdy jsou registrace téhož léčivého přípravku uděleny ve více členských státech, a existuje nejistota ohledně účinné látky, přejímá pojem „zájmy Unie“ svou plnou úlohu. Tento koncept je použitelný v případech, kdy je léčivý přípravek registrován ve více než jednom členském státě. Předání věci podle čl. 31 odst. 1 směrnice 2001/83 nelze použít u přípravků, které jsou povoleny pouze v jednom členském státě.

97. V projednávané věci se domnívám, že souvislost, kterou Tribunál vytvořil mezi čl. 31 odst. 1 směrnice 2001/83/ES a pravomocí Komise ověřit dokumentaci týkající se přípravku, který je registrován pouze v jednom členském státě, nemá v uvedeném ustanovení oporu.

98. Pokud jde o třetí skupinu ustanovení citovaných Tribunálem, odkazuje se na článek 60 nařízení č. 726/2004, který souvisí se shromažďováním informací, jež mají členské státy k dispozici za účelem posouzení přidané terapeutické hodnoty nového léčivého přípravku v otázkách týkajících se tvorby cen a úhrad. Podle mého názoru je zřejmé, že toto ustanovení nepřiznává Komisi pravomoc ověřovat vědecké posouzení učiněné na vnitrostátní úrovni, které bylo provedeno za účelem uvedení léčivého přípravku na trh na území tohoto členského státu.

99. Konečně, a v podobném duchu, bod 19 odůvodnění a čl. 57 odst. 1 nařízení č. 726/2004 nesvědčí ve prospěch toho, že by Tribunál svěřil pravomoc Komisi a EMA. První věta bodu 19 odůvodnění pouze uvádí, že EMA má „poskytovat nejlepší možná vědecká stanoviska institucím [Unie]“. Tato věta tedy vyžaduje, aby se agentura při přijímání svých stanovisek v rámci postupů, které jí k tomu opravňují, řídila standardem vědecké excelence. V tomto ohledu však nezakládá žádnou pravomoc EMA vůči členským státům. Článek 57 odst. 1 nařízení č. 726/2004 stanoví standard excelence a povinnost poskytovat poradenství v otázkách týkajících se hodnocení jakosti, bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků. Ze znění tohoto ustanovení však jasně vyplývá, že standard a povinnost se vztahuje na „každou otázku […], která jí je předložena v souladu s právními předpisy [Evropské unie] týkajícími se léčivých přípravků“, což znamená, že pro použití čl. 57 odst. 1 nařízení č. 726/2004 musí z tohoto nařízení vyplývat výslovná pravomoc.

100. Ze všech výše uvedených důvodů nemohl Tribunál podle mého názoru dospět k závěru, že Komise a EMA plní „zvláštní funkci“, která by konkrétně umožňovala – nebo dokonce ukládala – jednomu z těchto orgánů znovu hodnotit registraci pevně dané kombinace léčivých látek udělenou příslušným vnitrostátním orgánem poté, co bylo rozhodnuto, zda jednosložkový léčivý přípravek složený z jedné z látek této pevné kombinace patří do téže souhrnné registrace.

2. Zásada vzájemného uznávání předchozích vědeckých hodnocení léčivých přípravků

101. Zadruhé je důležité poznamenat, jak Tribunál sám rozhodl ve své judikatuře, že směrnice 2001/83 a nařízení č. 726/2004 „tvoří jednotný a harmonizovaný režim, pokud jde o hmotné právo použitelné na registrace léčivých přípravků“, přičemž „bez ohledu na řízení [– na vnitrostátní nebo unijní úrovni –] musí léčivé přípravky splňovat stejné věcné požadavky a mohou požadovat touž ochranu“ ( 45 ). Zásada vzájemného uznávání předchozích vědeckých hodnocení léčivých přípravků totiž vyplývá ze skutečnosti, že orgány Unie i příslušné vnitrostátní orgány podléhají stejným plně harmonizovaným pravidlům, jejichž cílem je, jak zdůraznila EMA, vytvořit společný trh s léčivými přípravky.

102. Podotýkám dále, že bez ohledu na to, jaký postup byl použit při registraci léčivého přípravku – vnitrostátní nebo centralizovaný – se harmonizovaná povaha těchto unijních právních předpisů v oblasti léčivých přípravků odráží také v bodě 14 odůvodnění nařízení č. 726/2004. Tento bod odůvodnění uvádí, že „mělo by být stanoveno používání kritérií jakosti, bezpečnosti a účinnosti podle [směrnic 2001/83/ES a 2001/82/ES] na léčivé přípravky registrované [Evropskou unií] a mělo by být možné posoudit poměr prospěchu a rizika všech léčivých přípravků při jejich uvedení na trh, při prodloužení registrace a kdykoli to příslušný orgán uzná za vhodné“.

103. S ohledem na zásadu vzájemného uznávání předchozích vědeckých hodnocení je třeba poznamenat v souladu s vyjádřením EMA, že bod 9 odůvodnění nařízení č. 726/2004 uvádí, že Komise může na centralizované úrovni registrovat generické léčivé přípravky, pokud byl referenční léčivý přípravek registrován buď Komisí centralizovaným postupem, nebo příslušným vnitrostátním orgánem vzájemným uznáním nebo decentralizovaným postupem. V souvislosti s centralizovanou registrací generického léčivého přípravku tentýž bod odůvodnění vyžaduje, aby Komise nenarušila harmonizaci, která byla dosažena při registraci – centrální nebo vnitrostátní – referenčního léčivého přípravku.

104. Zásada vzájemného uznávání předchozích vědeckých hodnocení byla rovněž hlavním předmětem rozsudků Soudního dvora ve věcech Synthon ( 46 ) a Astellas ( 47 ). Soudní dvůr v prvně uvedeném rozsudku uvedl, že: „Nelze přijmout výklad […] podle kterého členský stát, kterému byla předložena žádost o vzájemné uznání, může provést, i mimo rámec hypotézy rizika pro veřejné zdraví uvedené v článku 29 [směrnice 2001/83], nové posouzení informací týkajících se zásadní podobnosti, které vedly referenční stát k přijetí zkrácené žádosti. Podle Soudního dvora by takový výklad byl nejen v rozporu se samotným zněním článků 28 a 29 směrnice 2001/83, ale rovněž by tato ustanovení zbavoval užitečného účinku. Mohl-li by totiž členský stát, který má uznat registraci již dříve udělenou jiným členským státem, podmínit takové uznání dalším posouzením žádosti o registraci nebo její části, zbavovalo by to postup vzájemného uznávání zavedený zákonodárcem [Evropské unie] veškerého smyslu a vážně by to ohrožovalo dosažení takových cílů směrnice 2001/83“ ( 48 ). Ačkoli se tento rozsudek týká sporu mezi vnitrostátními orgány různých členských států, stejný výklad by se měl použít, pokud jsou zapojeny Komise a EMA.

105. Z rozsudku Astellas krom toho vyplývá, že příslušné soudy členských států nemohou na žádost výrobce generických léčivých přípravků posuzovat slučitelnost rozhodnutí o registraci přijatého v jiném členském státě se směrnicí 2001/83. Souběžný přístup se musí uplatnit tím spíše pro orgány Evropské unie, konkrétně pro Komisi a EMA, které by neměly zpochybňovat rozhodnutí přijatá členskými státy, pokud to není výslovně stanoveno příslušnými právními předpisy.

106. Jak totiž tvrdí Komise, rozsudek Astellas vybízí k výkladu, že výrobce generických léčiv, který žádá o registraci svého přípravku – ať už na vnitrostátní nebo úrovni Evropské unie – může napadnout rozhodnutí o registraci původního léčivého přípravku u vnitrostátních soudů v členském státě, kde byla tato registrace udělena. Tato možnost existuje i ve vztahu k rozhodnutí o prodloužení registrace přijatému vnitrostátními orgány, což umožňuje napadnout posouzení provedené tímto orgánem týkající se kvalitativního složení dotčeného léčivého přípravku.

107. Na základě výše uvedených úvah je zřejmé, že nejen orgány členských států, ale i orgány Evropské unie by měly být povinny uznat předchozí vědecká hodnocení týkající se téhož léčivého přípravku, pokud neexistují zvláštní důvody týkající se veřejného zdraví – například pochybnosti o bezpečnosti přípravku – které by vedly k povinnosti provést nové hodnocení. Jak již bylo uvedeno, tento závěr je založen na existenci téhož legislativního a regulačního rámce, který má vést k témuž výsledku a na jehož základě tedy odpadá požadavek ověřit předchozí hodnocení příslušných orgánů. Ze všech výše uvedených důvodů se domnívám, že zásada vzájemného uznávání musí být v projednávané věci vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby Komisi a EMA byla uložena povinnost ověřit terapeutický význam MEF v přípravku Fumaderm, jelikož by to znamenalo přehodnocení kvalitativního složení tohoto léčivého přípravku, který byl zaregistrován BfArM.

108. Krom toho, vzhledem k tomu, že ze směrnice 2001/83 a nařízení č. 726/2004 nevyplývá výslovná pravomoc, jsem dospěla k závěru, že Tribunál nemohl zákonně stanovit, že Komise a EMA mají pravomoc znovu posoudit registraci pevné kombinace léčivého přípravku udělenou příslušným vnitrostátním orgánem v návaznosti na rozhodnutí o tom, zda jednosložkový léčivý přípravek složený z jedné z látek této pevné kombinace patří do téže souhrnné registrace.

109. Soudní dvůr by tedy měl vyhovět třetímu důvodu kasačního opravného prostředku ve věci C‑438/21 P, čtvrtému důvodu kasačního opravného prostředku ve věci C‑439/21 P a druhému důvodu kasačního opravného prostředku ve věci C‑440/21 P.

C. Závěrečné poznámky

110. V bodech 85 a 109 tohoto stanoviska navrhuji Soudnímu dvoru, aby vyhověl důvodům kasačního opravného prostředku podaného navrhovatelkami, které jsou založeny zaprvé na porušení čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2001/83 a neexistenci zvláštních okolností odůvodňujících závěr přijatý Tribunálem v napadeném rozsudku a zadruhé na porušení zásady svěření pravomocí a vzájemného uznávání. Napadený rozsudek by tedy měl být zrušen.

111. Podle čl. 61 prvního pododstavce statutu Soudního dvora může Soudní dvůr v případě zrušení rozhodnutí Tribunálu vydat konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje. K tomu se v projednávané věci přikláním. Bez prokázání porušení by Tribunál konstatoval, že Komise správně dospěla v rozhodnutí z roku 2014 k závěru, že Fumaderm a Tecfidera, jelikož jsou odlišné léčivé přípravky, nenáleží do téže souhrnné registrace. Námitka protiprávnosti vznesená společností Polpharma v řízení v prvním stupni by tedy byla zamítnuta a napadené rozhodnutí by nebylo zrušeno.

112. Konečně, podle čl. 184 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora platí, že je-li kasační opravný prostředek opodstatněný a Soudní dvůr vydá sám konečné rozhodnutí ve věci, rozhodne o nákladech řízení. Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu, jenž se použije na řízení o kasačním opravném prostředku na základě čl. 184 odst. 1 jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. V projednávaném případě, vzhledem k tomu, že navrhovatelky požadovaly náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem a Polpharma by neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené navrhovatelkami jak v řízení v prvním stupni, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.

VI. Závěry

113. S ohledem na výše uvedené skutečnosti navrhuji, aby Soudní dvůr: – zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie (sedmého rozšířeného senátu) ze dne 5. května 2021, Pharmaceutical Works Polpharma v. EMA (T‑611/18, EU:T:2021:241); – zamítl žalobu na neplatnost podanou společností Pharmaceutical Works Polpharma S.A. v řízení v prvním stupni; – uložil společnosti Pharmaceutical Works Polpharma S.A. náhradu nákladů řízení.

( 1 ) – Původní jazyk: angličtina.

( 2 ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2011, L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69), ve znění pozdějších předpisů.

( 3 ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a jímž se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2004, L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229).

( 4 ) – Nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (Úř. věst. 1993, L 214, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 151).

( 5 ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, 28.11.2001, s. 1.

( 6 ) – Viz bod 293 napadeného.

( 7 ) – Viz rovněž rozsudek ze dne 28. června 2017, Novartis Europharm v. Komise, (C‑629/15 P a C‑630/15 P, EU:C:2017:498, body 69 a 72), v němž Soudní dvůr upřesnil, že čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec směrnice 2001/83 se vztahuje na veškerý vývoj původního léčivého přípravku bez ohledu na použitý registrační postup, tedy buď změnou první registrace tohoto léčivého přípravku, nebo získáním odlišné registrace.

( 8 ) – V tomto smyslu viz stanovisko generálního advokáta M. Bobka ve spojených věcech Novartis Europharm v. Komise (C‑629/15 P a C‑630/15 P, EU:C:2016:1003, bod 32 a 33).

( 9 ) – Viz v tomto ohledu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2004, L 136, s. 34; Zvl. vyd. 13/34, s. 262). Viz rovněž bod 176 napadeného rozsudku.

( 10 ) – V tomto smyslu viz rozsudky ze dne 3. prosince 1998, Generics (UK) a další (C‑368/96, EU:C:1998:583, body 44, 53 a 56), a ze dne 29. dubna 2004, Novartis Pharmaceuticals (C‑106/01, EU:C:2004:245, bod 69). Citovaná judikatura se v podstatě týkala toho, zda jen výzkum nové indikace nebo jiné lékové formy pro stejnou účinnou látku změnil přípravek a odůvodnil novou dobu zákonné ochrany údajů. V posledním z uvedených rozsudků dospěl Soudní dvůr k závěru, že takové změny jsou variantami téhož přípravku, které nevedou k nové době zákonné ochrany údajů.

( 11 ) – Viz nesporná definice agentury EMA na jejích internetových stránkách, dostupná na: https://www.ema.europa.eu/en/glossary/pharmaceutical-form.

( 12 ) – Viz nesporná definice agentury EMA na jejích internetových stránkách, dostupná na: https://www.ema.europa.eu/en/glossary/route-administration.

( 13 ) – Viz European Medicines Agency pre-authorisation procedural advice for user of the centralised procedure (verze ze dne 20. června 2022), pododdíl 4.7.2 „Presentations“, s. 122.

( 14 ) – Nařízení Komise (ES) č. 1234/2008 ze dne 24. listopadu 2008 o posuzování změn registrací humánních a veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. 2008, L 334, s. 7), které nahradilo nařízení Komise (ES) č. 1085/2003 ze dne 3. června 2003 o posuzování změn registrace humánních a veterinárních léčivých přípravků spadající do oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 (Úř. věst. 2003, L 159, s. 24; Zvl. vyd. 13/31, s. 231). Viz rovněž rozsudek ze dne 28. června 2017, Novartis Europharm v. Komise (C‑629/15 P a C‑630/15 P, EU:C:2017:498, bod 69).

( 15 ) – Jak navrhovatelky zdůrazňují, že rozdíl mezi „změnami“ a „rozšířeními“ je proveden s ohledem na složitost posouzení, které je v každém případě nutné, a na úroveň rizika pro zdraví lidí vyplývajícího z možného vlivu změny (změn) přípravku na kvalitu, bezpečnost a účinnost přípravku. Kategorie malých změn se skládá ze změn typu I, zatímco kategorie velkých změn se skládá z rozšíření, u nichž článek 19 nařízení č. 1234/2008 vyžaduje, aby byl dodržen stejný postup posuzování jako v případě udělení původní registrace.

( 16 ) – Kurzivou zvýraznila autorka stanoviska.

( 17 ) – Pro seznam změn povolených pro léčivý přípravek Tecfidera od přijetí rozhodnutí z roku 2014 viz Tecfidera: EPAR– Procedural steps taken and scientific information after the authorisation, dostupné na https://www.ema.europa.eu/en/documents/procedural-steps-after/tecfidera-epar-procedural-steps-taken-scientific-information-after-authorisation_en.pdf.

( 18 ) – Gerstenblith, B. A., „An ‚active ingredient‘ of a drug must be present when the drug is administered“, Journal of Intellectual Property Law & Practice, sv. 6(2), únor 2011, s. 69-71.

( 19 ) – Rozsudek ze dne 20. ledna 2005, SmithKline Beecham (C‑74/03, EU:C:2005:39, body 43 a 44), v němž farmaceutický podnik zpochybnil udělení registrace generickému léčivému přípravku na základě toho, že tento přípravek není v zásadě podobný referenčnímu léčivému přípravku. V tomto případě Soudní dvůr rozhodl, že žádost o registraci léčivého přípravku je třeba projednat v rámci zkráceného postupu, pokud dotčený přípravek obsahuje stejné léčebně účinnou část jako referenční léčivý přípravek, avšak sloučenou s jinou solí. Viz „Products may be essentially similar with same active substance in different salts“, EU Focus, 2005, 159, s. 19-20.

( 20 ) – Viz například nařízení Komise (EU) 2018/781 ze dne 29. května 2018, kterým se mění nařízení (ES) č. 847/2000, pokud jde o definici pojmu „podobný léčivý přípravek“ (Úř. věst. 2018, L 132, s. 1).

( 21 ) – Stanovisko generálního advokáta M. Bobka ve spojených věcech Novartis Europharm v. Komise (C‑629/15 P and C‑630/15 P, EU:C:2016:1003).

( 22 ) – Tamtéž, bod 43, kde v tomto ohledu cituje Manley, M. I., a Vickers, M., Navigating European Pharmaceutical Law, Oxford University Press, Oxford, 2015, s. 264, bod 8.33.

( 23 ) – Tamtéž, bod 46.

( 24 ) – Rady žadatelům, svazek 2A: Postupy registrace, Kapitola 1: Rozhodnutí o registraci, červenec 2015, bod 2.3, s. 9. Viz rovněž současné znění z července 2019 téhož dokumentu.

( 25 ) – Tamtéž, bod 45.

( 26 ) – Viz bod 292 napadeného rozsudku.

( 27 ) – Problém spočíval zaprvé v tom, že ohledně každého z uvedených léčivých přípravků bylo vydáno samostatné rozhodnutí o registraci a zadruhé v tom, že dávkování a léčebné indikace nebyly totožné.

( 28 ) – V rozsudku ze dne 28. června 2017, Novartis Europharm v. Komise (C‑629/15 P a C‑630/15 P, EU:C:2017:498, bod 66) Soudní dvůr rozhodl, že výraz „jakákoliv změna a rozšíření“ nacházející se v čl. 6 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 2001/83 se vztahuje na „změnu registrace“ nebo na „rozšíření registrace“ ve smyslu nařízení Komise (ES) č. 1085/2003 ze dne 3. června 2003 o posuzování změn registrace humánních a veterinárních léčivých přípravků spadající do oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 (Úř. věst. 2003, L 159, s. 24; Zvl. vyd. 13/31, s. 231). Toto nařízení předcházelo nařízení č. 1234/2008, citované v bodě 55 výše.

( 29 ) – Rozsudek ze dne 16. listopadu 2016, Hemming a další (C‑316/15, EU:C:2016:879, bod 27 a citovaná judikatura).

( 30 ) – Viz bod 176 napadeného rozsudku.

( 31 ) – V tomto ohledu viz stanoviska generálního advokáta P. Légera ve věci Schulte (C‑350/03, EU:C:2004:568, body 84 až 88 a citovaná judikatura) a generálního advokáta M. Bobka ve věci European Federation for Cosmetic Ingredients (C‑592/14, EU:C:2016:179, bod 37 a citovaná judikatura).

( 32 ) – V tomto ohledu viz rozsudek ze dne 14. prosince 2011, Nycomed Danmark v. EMA (T‑52/09, EU:T:2011:738, bod 71)

( 33 ) – Viz bod 57 výše.

( 34 ) – Odůvodnění Tribunálu je dále rozvedeno v bodech 181 až 218 napadeného rozsudku, v nichž se mimo jiné uvádí, že „obsah pokynů týkajících se kombinací léčivých látek a rozsah informací požadovaných od žadatelů se v tomto ohledu významně změnily mezi datem registrace přípravku Fumaderm dne 9. srpna 1994 a okamžikem, kdy bylo přijato rozhodnutí ze dne 30. ledna 2014“.

( 35 ) – Viz žalobní odpověď EMA před Tribunálem, bod 37 a příloha B.2.

( 36 ) – Kurzivou zvýraznila autorka stanoviska.

( 37 ) – Viz oznámení žadatelům ve znění z listopadu 2005, platném v roce 2013.

( 38 ) – CHMP/EWP/240/95 Rev. 1 (19. února 2009), dostupné na https://www.ema.europa.eu/en/documents/scientific-guideline/guideline-clinical-development-fixed-combination-medicinal-products-revision-1_en.pdf.

( 39 ) – Viz body 205 až 207 napadeného rozsudku.

( 40 ) – BGBl. 2005 I, bod 73, s. 3394 ve znění pozdějších předpisů. Anglické znění zákona o léčivých přípravcích je dostupné na https://www.gesetze-im-internet.de/englisch_amg/.

( 41 ) – Usnesení ze dne 31. března 2011, Mauerhofer v. Komise (C‑433/10 P, nezveřejněné, EU:C:2011:204, body 69 a 71).

( 42 ) – Viz bod 42 tohoto stanoviska.

( 43 ) – Kurzivou zvýraznila autorka stanoviska.

( 44 ) – Rozsudek ze dne 20. října 2016, August Wolff a Remedia v. Komise (T‑672/14, EU:T:2016:623). Viz zejména body 59 až 66 uvedeného rozsudku.

( 45 ) – V tomto smyslu viz rozsudek ze dne 15. září 2015, Novartis Europharm v. Komise (T‑472/12, EU:T:2015:637, body 74 a 76).

( 46 ) – Rozsudek ze dne 16. října 2008, Synthon (C‑452/06, EU:C:2008:565).

( 47 ) – Rozsudek ze dne 14. března 2018, Astellas Pharma (C‑557/16, EU:C:2018:181).

( 48 ) – Rozsudek ze dne 16. října 2008, Synthon (C‑452/06, EU:C:2008:565, body 31 a 32).