Keywords

Summary



Keywords

1. Podpory poskytované státy – Pojem – Selektivní charakter opatření – Daňové opatření, z něhož mají prospěch pouze podniky v bankovním odvětví provádějící určité operace – Zahrnutí

(Čl. 87 odst.1 ES)

2. Podpory poskytované státy – Ovlivnění obchodu mezi členskými státy – Narušení hospodářské soutěže – Kritéria posouzení

(Čl. 87 odst.1 ES)

3. Podpory poskytované státy – Přezkum Komisí – Celkový přezkum režimu podpor – Přípustnost – Důsledek

(Sdělení Komise 96/C 68/06)

4. Podpory poskytované státy – Zákaz – Výjimky – Podpory přispívající k uskutečnění významného projektu společného zájmu – Podpory směřující k rozvoji odvětví hospodářské činnosti – Posuzovací pravomoc Komise – Soudní přezkum – Meze

[Čl. 87 odst. 3 písm. b) a c) ES]

5. Podpory poskytované státy – Záměry podpor – Zavedení bez předchozího oznámení Komisi – Rozhodnutí Komise nařizující vrácení podpory – Povinnost uvést odůvodnění – Dosah

(Čl. 88 odst. 3 ES a článek 253 ES)

6. Podpory poskytované státy – Navrácení protiprávní podpory – Podpora poskytnutá v rozporu s pravidly postupu podle čl. 88 odst. 3 ES – Případné legitimní očekávání příjemců – Právní jistota – Ochrana – Podmínky a meze

(Čl. 87 odst. 3 ES)

7. Podpory poskytované státy – Navrácení protiprávní podpory – Porušení zásady proporcionality – Neexistence – Částky, které se mají vrátit – Skutečnosti, které je třeba vzít v úvahu

(Čl. 87 odst. 3 ES)

8. Podpory poskytované státy – Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje neslučitelnost podpory se společným trhem – Vnitrostátní opatření, které ukládá vrácení podpory – Zpochybnění platnosti vnitrostátního prováděcího opatření s ohledem na právní pravidla Společenství při neexistenci skutečností, jimiž by mohla být dotčena platnost rozhodnutí Komise – Vyloučení

(Článek 87 ES; nařízení Komise č. 659/1999, článek 14)

Summary

1. Článek 87 odst. 1 ES zakazuje podpory, které „zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby“, tj. selektivní podpory. Podpora může být selektivní z hlediska tohoto ustanovení, i pokud se týká celého hospodářského odvětví.

Tak je tomu v případě snížení daně, které se použije pouze na bankovní odvětví, v jehož rámci z něho mají prospěch výlučně podniky uskutečňující určité operace. Jelikož se nepoužije na všechny hospodářské subjekty a ve skutečnosti se odchyluje od daňového režimu obecného práva, nelze ho považovat za všeobecné opatření daňové nebo hospodářské politiky.

Takové snížení daně musí být tedy zakázané na základě čl. 87 odst. 1 ES, jelikož není přizpůsobením všeobecného systému zvláštním charakteristikám bankovních podniků, ale bylo zavedeno jako prostředek zlepšení konkurenceschopnosti určitých podniků v daném okamžiku vývoje odvětví.

(viz body 44–51)

2. Článek 87 odst. 1 ES zakazuje podpory, které ovlivňují obchod mezi členskými státy a narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž. V rámci svého posouzení těchto dvou podmínek je Komise povinna nikoliv zjistit skutečný dopad podpor na obchod mezi členskými státy a skutečné narušení hospodářské soutěže, ale pouze přezkoumat, zda mohou tyto podpory tento obchod ovlivnit nebo narušit hospodářskou soutěž.

Neslučitelnost podpory se společným trhem musí být v konečném výsledku konstatována tehdy, když má nebo může mít dopad na obchod uvnitř Společenství a účinek narušení hospodářské soutěže v něm existující. Konkrétně, pokud podpora poskytnutá členským státem posiluje postavení podniku vzhledem k jiným konkurenčním podnikům v obchodě uvnitř Společenství, musí být tento obchod považován za ovlivněný podporou. V tomto ohledu může okolnost, že hospodářské odvětví bylo předmětem liberalizace na úrovni Společenství, charakterizovat skutečný nebo možný dopad podpor na hospodářskou soutěž, jakož i jejich účinek na obchod mezi členskými státy. Krom toho není nezbytné, aby se zvýhodněný podnik sám o sobě podílel na obchodě uvnitř Společenství. Pokud totiž členský stát poskytne podniku podporu, může zůstat vnitrostátní činnost zachována nebo může být zvýšena s tím důsledkem, že možnosti podniků usazených v jiných členských státech proniknout na trh tohoto členského státu jsou snížené. Mimoto posílení podniku, který se až do té doby nepodílel na obchodu uvnitř Společenství, jej může uvést do situace, která mu umožní proniknout na trh jiného členského státu.

Musí tak být zakázáno snížení daně posilující postavení zvýhodněných podniků vzhledem k podnikům činným v obchodě uvnitř Společenství, zvláště v kontextu významného liberalizačního procesu na úrovni Společenství v odvětví finančních služeb, který zvýšil hospodářskou soutěž, která již může být výsledkem volného pohybu kapitálu stanoveného Smlouvou.

(viz body 53–60)

3. V případě režimu podpor se Komise může za účelem ověření, zda tento režim obsahuje prvky podpory, omezit na zkoumání všeobecných charakteristik dotčeného režimu, aniž je povinna přezkoumat každý konkrétní případ použití, zejména aby ověřila, že nemůže mít za následek překročení maximální výše podpory de minimis stanovené v jejím sdělení 96/C 68/06.

(viz body 67, 69)

4. Komise při použití čl. 87 odst. 3 ES požívá široké posuzovací pravomoci, jejíž výkon zahrnuje hodnocení hospodářského a sociálního charakteru, která musejí být provedena v kontextu Společenství. Soud Společenství nemůže při přezkumu legality výkonu této svobody nahradit posouzení příslušného orgánu svým posouzením ve věci, ale musí se omezit na přezkoumání toho, zda je posouzení příslušného orgánu stiženo zjevným pochybením, nebo zneužitím pravomoci.

Když vyloučila kvalifikaci jako „projektu společného evropského zájmu“ ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) ES, pokud jde o opatření spočívající ve snížení daně, ze kterého plyne, že má v podstatě za cíl zlepšit konkurenceschopnost subjektů usazených v členském státě za účelem posílení pouze jejich konkurenčního postavení na vnitřním trhu, Komise se nedopustila zjevně nesprávného posouzení. Nelze užitečně namítat, že uvedené opatření spadá do rámce dokončení privatizačního procesu, protože tento proces, zahájený členským státem, nemůže být sám o sobě považován za projekt společného evropského zájmu.

Nedopustila se zjevně nesprávného posouzení ani když měla za to, že opatření, jehož účinkem je především zlepšení konkurenceschopnosti příjemců podpory v odvětví vyznačujícím se silnou mezinárodní hospodářskou soutěží, a je ve skutečnosti určeno k posílení postavení příjemců podpory vzhledem ke konkurentům, kteří z ní nemají prospěch, nesplňuje podmínku nezměnit podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, kterou musejí splnit podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých činností ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) ES.

(viz body 71–72, 74–77, 79, 82–83)

5. Požadavek odůvodnění stanovený v článku 253 ES musí být v zásadě posuzován v závislosti na okolnostech případu, zejména v závislosti na obsahu aktu, povaze dovolávaných důvodů a zájmu, který může mít osoba, které je akt určen, na získání těchto vysvětlení. Pokud však již byla v oblasti státních podpor podpora poskytnuta v rozporu s ustanoveními čl. 88 odst. 3 ES, Komise, jež má pravomoc vnitrostátním orgánům nařídit přikázání jejího vrácení, není povinna uvést konkrétní důvody pro odůvodnění výkonu této pravomoci.

Jakmile jí členský stát neoznámil režim podpor upravující snížení daně před jeho zavedením, Komise tak není povinna uvést konkrétní důvody na podporu svého příkazu k navrácení.

(viz body 99–101)

6. S ohledem na imperativní charakter kontroly státních podpor prováděné Komisí na základě článku 88 ES mohou jednak podniky, které jsou příjemci podpory, v zásadě mít legitimní očekávání, že byla zachována pravidla při poskytování podpory, pouze v případě, že byla tato podpora poskytnuta při dodržení postupu upraveného uvedeným článkem, a jednak s řádnou péčí postupující hospodářský subjekt musí být běžně schopen ujistit se o tom, že byl tento postup dodržen.

Konkrétně, pokud je podpora poskytnuta bez předchozího oznámení Komisi, takže je podle čl. 88 odst. 3 ES protiprávní, příjemce podpory nemůže mít v tomto okamžiku legitimní očekávání v zachování pravidel při poskytování podpory. Ani dotčený členský stát, ani dotyčný subjekt se navíc poté nemohou dovolávat zásady právní jistoty jako překážky navrácení podpory, když riziko vnitřního sporu bylo možné předpokládat již od jejího poskytnutí.

Navrácení podpory poskytnuté bez dodržení postupu stanoveného v čl. 88 odst. 3 ES představuje riziko, které může subjekt, který je příjemcem této podpory, předvídat, a nemůže se tedy dovolávat ochrany legitimního očekávání, aby se tomuto riziku vyhnul.

Mimoto, podniky, které přijaly protiprávní podporu, berou zpravidla při svých hospodářských rozhodnutích v úvahu její výši a pozdější navrácení této podpory má zpravidla nepříznivý dopad na jejich finance. Jestliže by tato situace měla bránit navrácení, podpory by zůstaly nenávratně u příjemců téměř ve všech případech a kontrola státních podpor ze strany Společenství by pozbyla účinnosti.

Vzhledem k těmto skutečnostem se tedy příjemce protiprávní podpory nemůže domáhat možnosti dovolávat se zvláštních okolností, které mohly legitimně odůvodnit jeho očekávání, že při poskytování podpory byla zachována příslušná pravidla.

(viz body 104, 108–111)

7. Zrušení protiprávní podpory prostřednictvím jejího navrácení je logickým důsledkem konstatování její protiprávnosti. Toto navrácení protiprávně poskytnuté státní podpory za účelem obnovení dřívějšího stavu nemůže být v zásadě považováno za nepřiměřené opatření vzhledem k cílům ustanovení Smlouvy v oblasti státních podpor. Navrácením příjemce ztratí zvýhodnění, ze kterého měl prospěch na trhu vzhledem ke svým konkurentům, a obnoví se stav, který předcházel poskytnutí podpory. Částky, které se mají vrátit, nelze určit podle jednotlivých operací, které podniky mohly provést, kdyby si nezvolily formu operace zahrnující podporu. Tuto volbu totiž učinily při znalosti rizika navrácení podpor poskytnutých bez dodržení postupu stanoveného v čl. 88 odst. 3 ES. Uvedené podniky mohly zamezit tomuto riziku tím, že by ihned zvolily jinak strukturované operace.

Co se týče podpory poskytnuté ve formě snížení daně, obnovení stavu, který předcházel poskytnutí podpory, umožňuje ve stadiu navrácení podpory vnitrostátními orgány pouze vzít v úvahu případně příznivější daňové zacházení než podle obecného práva, které se mělo při neexistenci protiprávní podpory a podle vnitrostátních pravidel slučitelných s právem Společenství použít na skutečně provedenou operaci.

(viz body 113–116, 119)

8. Článek 87 ES a následující, článek 14 nařízení č. 659/1999, jakož i zásady ochrany legitimního očekávání, právní jistoty a proporcionality nemohou bránit vnitrostátnímu opatření, které ukládá vrácení podpory na základě rozhodnutí Komise, které tuto podporu kvalifikovalo jako neslučitelnou se společným trhem a jehož přezkum s ohledem na tato ustanovení a obecné zásady neodhalil skutečnosti, jimiž by mohla být dotčena platnost.

(viz bod 125, výrok 2)