(viz bod 65)

Žalobní důvody vycházející z nedostatku pravomoci autora aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení, z porušení formálních náležitostí a z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí jsou nepominutelné důvody, které musí unijní soud zkoumat z úřední povinnosti.

(viz bod 74)

(viz body 79 až 81)

V průběhu jednání výboru pro otázky invalidity jsou v této souvislosti zaprvé zájmy úředníka reprezentovány a chráněny tím, že je v tomto výboru v souladu s článkem 7 přílohy II služebního řádu přítomen lékař, který jej zastupuje. Zadruhé je zárukou nestrannosti jednání výboru pro otázky invalidity jmenování třetího lékaře, a to společnou dohodou obou členů jmenovaných každým z účastníků, nebo v případě, že se nedohodnou, předsedou Soudního dvora. Zatřetí může podle článku 9 přílohy II služebního řádu dotyčný úředník předložit výboru pro otázky invalidity jakoukoli zprávu nebo potvrzení od praktických lékařů, které konzultoval.

Naproti tomu v takových zvláštních správních řízeních, jako je řízení o odchodu do invalidního důchodu, se dotyčný úředník může dovolávat procesních práv, která jsou těmto řízením vlastní, a tedy práv odlišných od práva se v řízení účinně bránit.

Jednání výboru pro otázky invalidity nejsou součástí kontradiktorního správního řízení zahájeného proti úředníkovi a jejich účelem není ani rozhodnout ve sporu mezi administrativou a jejím pracovníkem. Účelem jednání výboru pro otázky invalidity je vypracovat lékařské nálezy umožňující administrativě rozhodnout, zda a do jaké míry je dotyčný úředník invalidní. Z toho důvodu ze zásad souvisejících s právem se v řízení účinně bránit neplyne povinnost tohoto výboru vyslechnout daného úředníka.

(viz bod 85)

Z důvodu významu úkolů a pověření, jež příslušná ustanovení služebního řádu svěřují výboru pro otázky invalidity, má unijní soud provádět omezený soudní přezkum pravidel týkajících se ustavování a řádného fungování tohoto výboru. V jejich čele stojí pravidlo stanovené v článku 7 přílohy II služebního řádu, které úředníkovi zaručuje, že jeho práva a zájmy jsou chráněny tím, že je v tomto výboru přítomen lékař, který má jeho důvěru. Existenci podmínek odůvodňujících jmenování tohoto lékaře ex offo je proto třeba pečlivě ověřovat nejen s ohledem na chování dotyčného úředníka, ale i na veškeré užitečné informace předložené unijnímu soudu.

(viz bod 91)

Informace, které si v rámci řízení o invaliditě mohou navzájem sdělit úředník a lékař jím jmenovaný k jeho zastupování ve výboru pro otázky invalidity a které se týkají zejména existence či zachování mandátu takto jmenovaného lékaře či podrobností k výkonu tohoto mandátu, spadají do smluvních vztahů a vztahů důvěry mezi tímto lékařem a úředníkem, kterého lékař zastupuje. Proto s výjimkou případů vážného podezření a zjevných indicií týkajících se skutečného původu sdělení obdržených členy výboru pro otázky invalidity či příslušnými útvary orgánu přímo od lékaře jmenovaného žalobcem nevyplývá z rozhodnutí tohoto lékaře, kterým jsou ostatní členové tohoto výboru informování o tom, že se vzdává mandátu, kterým ho úředník pověřil, povinnost těchto ostatních členů nebo útvarů orgánu se ujistit, že o tomto vzdání se mandátu byl skutečně zpraven i úředník, kterého má tento lékař zastupovat. V rámci zmíněných smluvních vztahů a vztahů důvěry mezi lékařem a úředníkem, kterého tento lékař zastupuje, se totiž vědomost dotyčného úředníka o takovém rozhodnutí považuje v zásadě za danou.

(viz bod 98)

Soud prvního stupně: 16. června 2000, C v. Rada, T‑84/98, bod 66

(viz bod 104)

V případě úředníka, jehož volno z důvodu nemoci celkově přesáhne v průběhu tří let dvanáct měsíců, nespadá předložení případu k výboru pro otázky invalidity do diskreční pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování. Tato pravomoc je naopak přesně vymezena a výslovně ohraničena podmínkami stanovenými v čl. 59 odst. 4 služebního řádu.

(viz body 119, 120 a 134)

Postupné nahrazování jednoho či několika členů výboru pro otázky invalidity, v jehož důsledku může být jeho složení dokonce zcela změněno, tak nevede automaticky k zániku tohoto výboru ani jeho mandátu a neplyne z něj nevyhnutelně ani to, že by orgán oprávněný ke jmenování předložil případ v průběhu času dvěma různým výborům pro otázky invalidity.

Proto v případě, kdy je to nezbytné, mohou být individuální rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování týkající se složení výboru pro otázky invalidity ratione personae změněna kdykoli v průběhu jednání tohoto výboru.

Článek 59 odst. 1 služebního řádu umožňuje orgánu kdykoli podrobit úředníka, který čerpá volno z důvodu nemoci, lékařskému vyšetření, a to bez ohledu na to, zda byl výbor pro otázky invalidity podle odstavce 4 téhož článku ustaven, či nikoli. Co se týče obsahu tohoto vyšetření, rozhoduje o typu vhodného či nezbytného vyšetření lékařská služba orgánu, pod který daný úředník spadá, v závislosti na zdravotním stavu tohoto úředníka. S výjimkou zjevné nesprávnosti je takové rozhodnutí v důsledku své povahy Soudem nepřezkoumatelné.

(viz bod 124)