Keywords

Summary



Keywords

1. Ochranná známka Společenství – Vzdání se, zrušení a neplatnost – Relativní důvody neplatnosti – Užívání ochranné známky, které může být zakázáno na základě jiného staršího práva – Právo na jméno

[Nařízení Rady č. 40/94, čl. 52 odst. 2 písm. a)]

2. Kasační opravný prostředek – Důvody kasačního opravného prostředku – Nesprávné právní posouzení – Porušení normy vnitrostátního práva, která se na spor použije na základě odkazu obsaženého v čl. 52 odst. 2 nařízení č. 40/94

[Článek 256 odst. 1 druhý pododstavec SFEU; statut Soudního dvora, čl. 58 první pododstavec; nařízení Rady č. 40/94, čl. 63 odst. 2 a čl. 52 odst. 2 písm. a); nařízení Komise č. 2868/95, čl. 1 pravidlo 37]

3. Ochranná známka Společenství – Odvolací řízení – Žaloba k unijnímu soudu – Možnost Tribunálu změnit napadené rozhodnutí – Meze

(Nařízení Rady č. 40/94, čl. 63 odst. 2 a 3)

Summary

1. V případě, kdy je uplatněno právo na jméno, znění a struktura čl. 52 odst. 2 nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství nedovolují, aby se použití tohoto ustanovení omezovalo jen na případy, kdy zápis ochranné známky Společenství koliduje s právem, jehož výlučným účelem je ochrana jména jakožto atributu osobnosti dotyčné osoby.

Podle tohoto ustanovení může být ochranná známka Společenství prohlášena za neplatnou na základě návrhu dotyčné osoby, která uplatní „jiné starší právo“. K upřesnění charakteru takového staršího práva vyjmenovává uvedené ustanovení čtyři práva, pomocí příslovce „zejména“ přitom upozorňuje na skutečnost, že tento výčet není taxativní. Z tohoto demonstrativního výčtu vyplývá, že příkladmo uvedená práva mají chránit zájmy různého druhu. U některých z nich, jako je autorské právo a právo k průmyslovému vlastnictví, jsou hospodářské aspekty chráněny před porušením v obchodní oblasti jak vnitrostátními právními řády, tak právem Unie.

(viz body 34–36)

2. Ze znění čl. 52 odst. 2 nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství vyplývá, že tam, kde tento článek hovoří o situaci, kdy starší právo dovoluje zakázat užívání ochranné známky Společenství, jasně rozlišuje dva případy podle toho, zda je starší právo chráněno právními předpisy Společenství, „nebo“ předpisy vnitrostátními.

Pokud jde o procesní úpravu obsaženou v nařízení č. 2868/95, kterým se provádí nařízení č. 40/94, v případě návrhu podaného podle čl. 52 odst. 2 nařízení č. 40/94 na základě staršího práva chráněného v rámci vnitrostátního práva, pravidlo 37 nařízení č. 2868/95 ukládá žadateli povinnost předložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) nejen údaje svědčící o tom, že splňuje podmínky požadované podle vnitrostátních právních předpisů, o jejichž použití žádá, aby mohl dát zakázat užívání ochranné známky Společenství na základě staršího práva, ale také údaje dokládající, co je obsahem těchto právních předpisů.

V případě, kdy je žádost o prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství založena na starším právu chráněném normou vnitrostátního práva, je v prvé řadě na příslušných odděleních Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), aby posoudila, zda jsou údaje předložené žadatelem k doložení obsahu uvedené normy rozhodné a nakolik jsou významné. Zadruhé může být v souladu s čl. 63 odst. 2 nařízení č. 40/94 podána proti rozhodnutí odvolacího senátu žaloba k Tribunálu pro porušení Smlouvy, nařízení č. 40/94 nebo prováděcích předpisů. Z toho vyplývá, že Tribunál má pravomoc plně přezkoumat legalitu posouzení, které Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) provedl ohledně údajů předložených žadatelem k doložení obsahu vnitrostátních právních předpisů, jejichž ochrany se dovolává.

Zkoumá-li Soudní dvůr v rámci řízení o kasačním opravném prostředku zjištění učiněná Tribunálem ohledně uvedených vnitrostátních právních předpisů, má pravomoc přezkoumat nejprve to, zda Tribunál na základě dokumentů a ostatních písemností, které mu byly předloženy, nezkreslil znění předmětných vnitrostátních právních předpisů nebo s nimi související vnitrostátní judikaturu nebo také písemné práce právní nauky, které se jich týkají, dále zda Tribunál neučinil z hlediska těchto údajů zjištění, která by byla zjevně v rozporu s jejich obsahem, a konečně, zda Tribunál při zkoumání veškerých údajů nepřisoudil některému z nich – při zjišťování obsahu vnitrostátních právních předpisů – takový význam, který mu s ohledem na ostatní údaje nepřísluší, pakliže to zjevně vyplývá z písemností ve spise.

(viz body 48–53)

3. Přezkum, který Tribunál provádí v souladu s článkem 63 nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství, je přezkumem legality rozhodnutí odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory). Rozhodnutí, které je předmětem žaloby, může zrušit nebo změnit pouze tehdy, když v okamžiku, kdy bylo rozhodnutí vydáno, zde existoval některý z důvodů pro zrušení nebo změnu uvedených v čl. 63 odst. 2 tohoto nařízení.

Z toho vyplývá, že pravomoc změnit rozhodnutí přiznaná Tribunálu neznamená, že by měl pravomoc nahradit posouzení odvolacího senátu svým vlastním posouzením, natož provést posouzení v otázce, ke které se odvolací senát ještě nevyjádřil. Výkon pravomoci změnit rozhodnutí se proto musí v zásadě omezovat na situace, kdy je Tribunál po přezkumu posouzení provedeného odvolacím senátem schopen určit na základě prokázaných skutkových a právních okolností, jaké rozhodnutí měl odvolací senát přijmout.

(viz body 71–72)