Věc C-191/05

Komise Evropských společenství

v.

Portugalská republika

„Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 79/409/EHS – Ochrana volně žijících ptáků – Zvláště chráněná oblast – Změna bez vědeckého základu“

Stanovisko generální advokátky J. Kokott přednesené dne 23. února 2006

Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2006

Shrnutí rozsudku

Životní prostředí – Ochrana volně žijících ptáků – Směrnice 79/409 – Výběr a vymezení zvláště chráněných oblastí

(Směrnice Rady 79/409, čl. 4 odst. 1 a 2)

Členské státy se musejí při výběru a vymezení zvláště chráněných oblastí (ZCHO) řídit ornitologickými kritérii obsaženými v odstavcích 1 a 2 článku 4 směrnice 79/409 o ochraně volně žijících ptáků. Pokud tedy v oblastech ZCHO nežijí stepní ptáci, ale žijí v nich jiné druhy volně žijících ptáků, které jsou uvedeny v příloze I směrnice a jejichž ochrana odůvodnila označení uvedené ZCHO, členský stát nemůže omezit území ZCHO nebo změnit její vymezení, ledaže by oblasti vyloučené ze ZCHO již neodpovídaly územím nejvhodnějším k ochraně druhů volně žijících ptáků ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice.

(viz body 10, 12–13)

ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (druhého senátu)

13. července 2006 ( )

„Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 79/409/EHS – Ochrana volně žijících ptáků – Zvláště chráněná oblast – Změna bez vědeckého základu“

Ve věci C‑191/05,

jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 28. dubna 2005,

Komise Evropských společenství, zastoupená M. van Beekem a A. Caeirosem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,

žalobkyně,

proti

Portugalské republice, zastoupené L. Fernandesem, jako zmocněncem,

žalované,

SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),

ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, P. Kūris (zpravodaj), J. Klučka a L. Bay Larsen, soudci,

generální advokátka: J. Kokott,

vedoucí soudní kanceláře: R. Grass,

s přihlédnutím k písemné části řízení,

po vyslechnutí stanoviska generální advokátky na jednání konaném dne 23. února 2006,

vydává tento

Rozsudek

1 Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Portugalská republika tím, že změnila vymezení zvláště chráněné oblasti (dále jen „ZCHO“) „Moura, Mourão, Barrancos“ (dále jen „dotčená ZCHO“), a tím, že v důsledku toho z ní vyloučila oblasti, ve kterých žijí druhy volně žijících ptáků, jejichž ochrana odůvodnila označení uvedené ZCHO, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1, dále jen „směrnice“; Zvl. vyd. 15/01, s. 98).

2 Článek 4 odst. 1 směrnice stanoví:

„Druhy uvedené v příloze I musí být předmětem zvláštních opatření týkajících se ochrany jejich stanovišť s cílem zajistit přežití těchto druhů a rozmnožování v jejich areálu rozšíření. V této souvislosti musí být brány v úvahu:

a) druhy ohrožené vyhubením;

b) druhy citlivé vůči specifickým změnám na jejich stanovišti;

c) druhy pokládané za vzácné s ohledem na málo početné populace nebo prostorově omezené místní rozšíření;

d) ostatní druhy vyžadující zvláštní pozornost z důvodů specifického charakteru jejich stanoviště.

Trendy a kolísání početnosti populací musí být zohledněny jako podklady pro hodnocení.

Členské státy především označí území nejvhodnější z hlediska počtu druhů a rozlohy jako zvláště chráněné oblasti určené pro ochranu těchto druhů, přičemž vezmou v úvahu jejich požadavky na ochranu na pevnině a na moři v zeměpisné oblasti, na niž se tato směrnice vztahuje.“

3 V důsledku stížnosti uvádějící, že dotčená ZCHO byla změněna bez jakéhokoli vědeckého základu, Komise zaslala dne 17. října 2003 portugalské vládě výzvu dopisem, na který portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 19. prosince 2003.

4 Dne 9. července 2004 zaslala Komise portugalské vládě odůvodněné stanovisko, podle kterého Portugalská republika tím, že změnila vymezení dotčené ZCHO, a tím, že v důsledku toho z ní vyloučila oblasti, ve kterých žijí druhy volně žijících ptáků, jejichž ochrana odůvodnila označení uvedené ZCHO, nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 4 odst. 1 směrnice, přičemž vyzvala tento členský stát, aby přijal nezbytná opatření k tomu, aby vyhověl uvedenému stanovisku ve lhůtě dvou měsíců od jeho obdržení. Komise poté, co se seznámila s odpovědí, kterou jí portugalské orgány zaslaly dne 24. února 2005, majíc za to, že situace zůstala neuspokojivá, podala tuto žalobu.

5 Ve své žalobě Komise tvrdí, že portugalská vláda tím, že nařízením s mocí zákona č. 141/2002 ze dne 20. května 2002 (Diário da República I, část A, č. 116, ze dne 20. května 2002) omezila dotčenou ZCHO tak, jak byla vymezena při svém zřízení nařízením s mocí zákona č. 384‑B/99 ze dne 23. září 1999 (Diário da República I, část A, č. 223, ze dne 29. září 1999), vyloučila z rámce ochrany několik druhů volně žijících ptáků, které jsou uvedeny ve standardním formuláři údajů „Natura 2000“, který sloužil jako základ pro zřízení této ZCHO, druhů, které měly být chráněny na základě směrnice.

6 Krom toho Komise zdůrazňuje, že změna hranic dotčené ZCHO nemá žádný vědecký základ, což je v rozporu s požadavky stanovenými judikaturou Soudního dvora.

7 Pokud jde o portugalskou vládu, ta uznává, že bez ohledu na prostor pro uvážení členských států musí vymezení ZCHO splňovat kritéria stanovená ustanoveními směrnice, jak to zdůrazňuje judikatura Soudního dvora.

8 Uvedená vláda uvádí, že nové přiměřené vymezení dotčené ZCHO právě probíhá. Toto vymezení bude zohledňovat jednak požadavky související s přiměřenou ochranou druhů, které odůvodnily označení uvedené ZCHO, jako je jeřáb popelavý (Grus grus), výr velký (Bubo bubo), sup hnědý (Aegypius monachus), orel nejmenší (Hieraaetus pennatus) a sup bělohlavý (Gyps fulvus), a jednak nezbytnou ochranu stepních ptáků v přizpůsobených oblastech.

Závěry Soudního dvora

9 Je třeba připomenout, že článek 4 směrnice stanoví režim ochrany zvláště zaměřený a zesílený jak pro druhy uvedené v příloze I, tak pro stěhovavé druhy, který je odůvodněn tím, že se v prvním případě jedná o nejohroženější druhy a ve druhém případě o druhy představující společné dědictví Společenství (viz v tomto smyslu rozsudky ze dne 23. května 1990, Van den Burg, C‑169/89, Recueil, s. I‑2143, bod 11, a ze dne 11. července 1996, Royal Society for the Protection of Birds, C‑44/95, Recueil, s. I‑3805, body 23 a 26).

10 Je třeba rovněž zdůraznit, že se členské státy musejí při výběru a při vymezení ZCHO řídit ornitologickými kritérii obsaženými v odstavcích 1 a 2 uvedeného článku 4 (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Royal Society for the Protection of Birds, bod 26).

11 Z ustanovení nařízení s mocí zákona č. 141/2002 vyplývá, že vymezení dotčené ZCHO bylo změněno z důvodu, že tato ZCHO zahrnuje oblasti, které netvoří stanoviště vykazující význam pro stepní ptáky.

12 Je namístě nicméně zdůraznit, jak to správně uplatňuje Komise, že ačkoli v oblastech vyloučených z dotčené ZCHO uvedeným nařízením s mocí zákona nežijí stepní ptáci, žijí v nich jiné druhy volně žijících ptáků, které jsou uvedeny v příloze I směrnice a jejichž ochrana odůvodnila označení uvedené ZCHO, a to zejména jeřáb popelavý (Grus grus), výr velký (Bubo bubo), sup hnědý (Aegypius monachus), orel nejmenší (Hieraaetus pennatus) a sup bělohlavý (Gyps fulvus).

13 Za těchto podmínek členský stát nemůže omezit území ZCHO nebo změnit její vymezení, ledaže by oblasti vyloučené ze ZCHO již neodpovídaly územím nejvhodnějším k ochraně volně žijících ptáků ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice.

14 Portugalská vláda přitom ani netvrdila, že taková situace v projednávaném případě existuje.

15 V důsledku toho je namístě považovat žalobu podanou Komisí za opodstatněnou.

16 S ohledem na předcházející úvahy je třeba určit, že Portugalská republika tím, že změnila vymezení dotčené ZCHO, a tím, že v důsledku toho z ní vyloučila oblasti, ve kterých žijí druhy volně žijících ptáků, jejichž ochrana odůvodnila označení uvedené ZCHO, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice.

K nákladům řízení

17 Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a Portugalská republika neměla ve věci úspěch, je namístě posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:

1) Portugalská republika tím, že změnila vymezení zvláště chráněné oblasti „Moura, Mourão, Barrancos“, a tím, že v důsledku toho z ní vyloučila oblasti, ve kterých žijí druhy volně žijících ptáků, jejichž ochrana odůvodnila označení uvedené oblasti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků.

2) Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

Podpisy.