Komise totiž nedisponuje neomezeným prostorem pro uvážení za účelem stanovení pokut, neboť musí dodržovat hranici stanovenou v závislosti na obratu dotčených podniků a musí zohlednit závažnost a dobu trvání protiprávního jednání. Krom toho hranice stanovená ve výši 10 % obratu dotčeného podniku je rozumná s ohledem na zájmy, které Komise v rámci stíhání a sankcionování porušení pravidel hospodářské soutěže hájí, a s ohledem na skutečnost, že čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 umožňuje zavedení systému odpovídajícího základním úkolům Společenství. Komise je rovněž povinna při stanovení pokut dodržovat obecné právní zásady, zejména zásadu rovného zacházení a zásadu proporcionality. Nadto Komise pod kontrolou soudu Společenství vykonávajícího přezkum v plné jurisdikci vyvinula známou a přístupnou správní praxi, která, aniž by byla právním rámcem pro pokuty, může nicméně sloužit jako reference, pokud jde o dodržování zásady rovného zacházení, s tím, že je nadále možné zvýšení pokut v mezích stanovených uvedeným čl. 15 odst. 2, pokud to vyžaduje účinné uplatnění pravidel hospodářské soutěže. Krom toho Komise přijala pokyny týkající se stanovení pokut, takže sama sebe omezila ve výkonu vlastní posuzovací pravomoci, čímž přispěla k zajištění právní jistoty, a musí dodržovat zásadu rovného zacházení a zásadu ochrany legitimního očekávání. Mimoto přijetí uvedených pokynů Komisí v rozsahu, v němž zapadá do právního rámce stanoveného v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17, pouze přispělo k přesnějšímu vymezení posuzovací pravomoci Komise, která již sama plyne z uvedeného ustanovení, aniž by z tohoto přijetí mohl být vyvozen závěr, že zákonodárce Společenství původně nedostatečně vymezil pravomoc Komise v dotčené oblasti. Konečně je Komise podle článku 253 ES povinna odůvodnit rozhodnutí, kterým ukládá pokutu.

Komise má při posuzování konkrétního dopadu protiprávního jednání na trh vycházet z hospodářské soutěže, která by zpravidla existovala, kdyby nedošlo k protiprávnímu jednání.

Co se týče kartelové dohody o cenách, je podle Komise legitimní vyvozovat, že protiprávní jednání mělo účinky v důsledku toho, že účastníci kartelové dohody přijali opatření k uplatnění dohodnutých cen například tím, že je oznámili zákazníkům, dali svým zaměstnancům pokyny využívat je jako základ jednání a dohlíželi na jejich uplatnění svými soutěžiteli a svými vlastními prodejními službami. Pro učinění závěru o dopadu na trh totiž stačí, aby dohodnuté ceny sloužily jako základ pro stanovení cen jednotlivých transakcí, a omezovaly tak vyjednávací prostor, kterým disponují zákazníci.

Naproti tomu nemůže být vyžadováno od Komise, je-li prokázáno provádění kartelové dohody, aby systematicky prokazovala, že dohody skutečně umožnily dotyčným podnikům dosáhnout vyšší úrovně cen transakcí než té, která by nastala, kdyby neexistovala kartelová dohoda. V tomto ohledu teze, podle které může být zohledněno za účelem určení závažnosti protiprávního jednání pouze to, že úroveň cen transakcí by byla odlišná, kdyby neexistovala koluze, nemůže být přijata. Mimoto by bylo nepřiměřené vyžadovat takový důkaz, který by pohltil značné prostředky vzhledem k tomu, že by vyžadoval provedení hypotetických výpočtů založených na hospodářských modelech, jejichž přesnost by byla soudem ověřitelná pouze obtížně a jejichž neomylná povaha není nijak dokázána.

Pro posouzení závažnosti protiprávního jednání je totiž rozhodující, zda účastníci kartelové dohody učinili vše, co bylo v jejich moci učinit, aby svým záměrům dali konkrétní výsledek. Účastníci kartelové dohody nemohou obrátit ve svůj prospěch vnější faktory, které překazily jejich úsilí, činíce z nich skutečnosti odůvodňující snížení pokuty.

Komise tudíž svůj závěr o existenci dopadu na trh může právoplatně opřít o provádění kartelové dohody, aniž by bylo třeba přesně měřit význam dopadu.

I za předpokladu, že by konkrétní dopad kartelové dohody nebyl Komisí prokázán právně dostačujícím způsobem, kvalifikace tohoto protiprávního jednání jako „velmi závažného“ je bez ohledu na to přiměřená. Tři výše uvedené aspekty posouzení závažnosti protiprávního jednání podle pokynů pro výpočet pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO, kterými jsou povaha protiprávního jednání, jeho konkrétní dopad na trh, je-li měřitelný, a rozsah dotčeného zeměpisného trhu, totiž nemají v rámci celkového přezkumu stejnou váhu. Povaha protiprávního jednání hraje prvořadou roli zejména pro charakterizování protiprávních jednání jako „velmi závažných“. V tomto ohledu vyplývá z popisu velmi závažných protiprávních jednání v uvedených pokynech, že dohody nebo jednání ve vzájemné shodě, jejichž cílem je zejména stanovení cen, mohou být již na základě své vlastní povahy kvalifikovány jako „velmi závažné“, aniž by bylo nezbytné, aby se taková jednání vyznačovala zvláštním dopadem nebo zeměpisným rozsahem. Tento závěr je podpořen skutečností, že ačkoliv popis závažných protiprávních jednání uvádí výslovně dopad na trh a účinky v rozsáhlých oblastech společného trhu, popis velmi závažných protiprávních jednání naproti tomu žádný požadavek konkrétního dopadu na trh ani účinků ve zvláštní zeměpisné oblasti neuvádí.

(viz body 165–169, 171)