(viz body 30–44)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 60)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 61, 65)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 67–69)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 73, 74, 77)

K tomu, aby informace svou povahou spadaly pod závazek profesního tajemství a vztahovala se na ně ochrana proti zveřejnění, musí být zpřístupnění těchto informací zejména s to způsobit vážnou újmu osobě, která je poskytla, nebo třetím osobám.

(viz body 79, 80)

V tomto ohledu zájem podniku, kterému Komise uložila pokutu za porušení práva hospodářské soutěže, na tom, aby veřejnosti nebyly zpřístupněny podrobnosti o protiprávním jednání, jež je mu vytýkáno, nezasluhuje v podstatě žádnou zvláštní ochranu vzhledem k zájmu veřejnosti seznámit se co nejobšírněji s důvody jakéhokoli jednání Komise, k zájmu hospodářských subjektů na tom, aby věděly, která jednání je mohou vystavit sankcím, a vzhledem k zájmu osob poškozených protiprávním jednáním na tom, aby znaly jeho podrobnosti, aby případně mohly uplatnit svá práva vůči sankcionovaným podnikům, a vzhledem k možnosti uvedeného podniku předložit takové rozhodnutí k soudnímu přezkumu.

K tomu, aby informace svou povahou spadaly pod závazek profesního tajemství a vztahovala se tak na ně ochrana proti zveřejnění, musejí být zájmy, jež by mohly být zasaženy zpřístupněním takových informací, objektivně hodné ochrany. Tato podmínka zahrnuje, že posouzení důvěrné povahy informace vyžaduje zvážení oprávněných zájmů, které brání jejímu zpřístupnění, a obecného zájmu na tom, aby činnost orgánů probíhala při co nejširším dodržování zásady otevřenosti.

Účinnost programů shovívavosti by mohla být dotčena zpřístupněním dokumentů týkajících se řízení o shovívavosti osobám, které chtějí podat žalobu na náhradu škody, i když vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž nebo Komise žadateli o shovívavost přiznají úplné nebo částečné osvobození od pokuty, kterou by mohly uložit. Osoba podílející se na porušení práva hospodářské soutěže by totiž s ohledem na takové případné zpřístupnění mohla být odrazena od využití možnosti, kterou nabízí takové programy shovívavosti zejména vzhledem ke skutečnosti, že dokumenty sdělené Komisi nebo prohlášení, která u ní byla z tohoto důvodu učiněna, mohou mít sebe usvědčující povahu.

Právo na náhradu škody způsobené smlouvou nebo jednáním, které mohou omezit nebo narušit hospodářskou soutěž, může nicméně významně přispět k zachování účinné hospodářské soutěže v Unii a přispívá tak k dosažení cíle veřejného zájmu.

Na základě těchto zásad Soudní dvůr, kterému byla předložena předběžná otázka v rámci sporů týkajících se žádostí podniků, které se považují za poškozené porušením práva hospodářské soutěže, o přístup k vyšetřovacím spisům, které mají k dispozici vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž, vyzval vnitrostátní soudy, projednávající tyto spory, aby vyvážily zájmy odůvodňující zpřístupnění informací dobrovolně poskytnutých žadateli o shovívavost a ochranu těchto informací.

Ve věci, která se netýká napadení odepření přístupu k dokumentům týkajícím se řízení v oblasti hospodářské soutěže, ale zveřejnění, které zamýšlí Komise, určitých informací obsažených v dokumentech nebo prohlášeních, které jí byly dobrovolně poskytnuty podnikem podílejícím se na porušení práva hospodářské soutěže za účelem využití programu shovívavosti, a v níž bylo tvrzeno, že zveřejnění informací, které byly dobrovolně sděleny během vyšetřování v naději, že podnik bude mít prospěch z programu shovívavosti, ohrožuje cíl vyšetřování Komise, nevyplývá z tohoto posledního tvrzení existence právního pravidla, které by Komise porušila jen proto, že zamýšlené zveřejnění informací poskytnutých v rámci shovívavosti mohlo mít vliv na provádění uvedeného programu s ohledem na budoucí vyšetřování.

Kromě toho tento konkrétní argument implikuje zájem veřejnosti seznámit se co nejobšírněji s důvody jakéhokoli jednání Komise, zájem hospodářských subjektů informovat se o jednání, která je mohou vystavit sankcím, a konečně zájem Komise zachovat užitečný účinek programu shovívavosti. Tyto konkrétní zájmy však nejsou vlastní dotčenému podniku, takže přísluší pouze Komisi, aby vyvážila účinnost programu shovívavosti na straně jedné se zájmem veřejnosti a hospodářských subjektů být informováni o obsahu jejího rozhodnutí a jednat tak, aby byla chráněna jejich práva, na straně druhé.

Tento závěr nemůže být zpochybněn argumentem, podle kterého informace, na které se vztahovala žádost podniku o důvěrné zacházení, nejsou podstatné pro pochopení výroku rozhodnutí Komise, konstatujícího porušení unijního práva hospodářské soutěže, a nespadají tudíž pod povinnost zveřejnění, kterou má Komise podle čl. 30 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Účelem tohoto ustanovení totiž není omezit volnost Komise záměrně zveřejnit úplnější znění svého rozhodnutí, než je nezbytné minimum, a zahrnout do něj rovněž informace, jejichž zveřejnění není požadováno, pokud jejich zpřístupnění není neslučitelné s ochranou profesního tajemství.

(viz body 83–85, 87–90)