STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY

VERICI TRSTENJAK

přednesené dne 7. června 2007( )

Věc C‑173/06

Agrover Srl

proti

Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale di Genova (Itálie)]

„Celní kodex Společenství – Režim aktivního zušlechťovacího styku – Dohoda o přidružení – Rýže předem vyvezená v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku do třetí země, s níž byla uzavřena dohoda obsahující doložku o nenavracení – Použitelnost článku 216 celního kodexu – Nepoužitelnost čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu v případě dodatečného nezaúčtování cla“

I – Úvod

1. Commissione tributaria regionale di Genova (Itálie) se Soudního dvora táže na použitelnost článků 216 a 220 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství( ) v případě, kdy je zboží původem ze Společenství předem vyvezeno v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku do třetí země, s níž byla uzavřena dohoda obsahující doložku o nenavracení.

2. Spor, který je základem věci, se týká požadavku celního úřadu v Janově na zaplacení údajného cla společností Agrover Srl (dále jen „Agrover“) z operací v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku předčasného vývozu celoomleté rýže původem ze Společenství do Maďarska, země v rozhodné době zavázané s Evropskými společenstvími a jejich členskými státy dohodou obsahující doložku o nenavracení, a následného dovozu rovnocenného množství loupané rýže z Thajska osvobozeného od cla.

II – Právní rámec

A – CKS( )

3. Podle článku 114:

„1. Aniž je dotčen článek 115, umožňuje režim aktivního zušlechťovacího styku, aby pro účely jedné nebo několika zušlechťovatelských operací na celním území Společenství bylo použito:

a) zboží, které není zbožím Společenství a které má být vyvezeno zpět z celního území Společenství ve formě zušlechtěných výrobků, aniž by podléhalo dovoznímu clu a obchodně-politickým opatřením;

b) zboží propuštěné do volného oběhu s vrácením nebo prominutím dovozního cla, kterému toto zboží podléhá, je-li vyvezeno z celního území Společenství ve formě zušlechtěných výrobků.

2. Následujícími výrazy se rozumí:

a) ,podmíněným systémem‘ režim aktivního zušlechťovacího styku ve formě podle odst. 1 písm. a);

b) ,systémem navracení‘ režim aktivního zušlechťovacího styku ve formě podle odst. 1 písm. b);

c) ,zušlechťovacími operacemi‘:

– opracování zboží, včetně jeho montáže, sestavení nebo přizpůsobení jinému zboží,

– zpracování zboží,

– oprava zboží, včetně jeho obnovy a seřízení,

– použití určitého zboží určeného postupem projednávání ve výboru, které není v zušlechtěných výrobcích obsaženo, avšak umožňuje nebo usnadňuje výrobu těchto výrobků, a to i když je při použití zcela nebo zčásti spotřebováno;

d) ,zušlechtěnými výrobky‘ všechny produkty, které jsou výsledkem zušlechťovacích operací;

e) ,rovnocenným zbožím‘ zboží Společenství, které bylo použito pro výrobu zušlechtěných výrobků namísto dovozového zboží;

f) ,výtěžností‘ množství nebo procentní podíl zušlechtěných výrobků získaných zušlechtěním určitého množství dovozového zboží.“

4. Článek 115 stanoví:

„1. Jsou-li splněny podmínky uvedené v odstavci 2 a s přihlédnutím k ustanovení odstavce 4 celní orgány povolí, aby:

a) zušlechtěné výrobky byly vyrobeny z rovnocenného zboží;

b) zušlechtěné výrobky vyrobené z rovnocenného zboží byly vyvezeny ze Společenství před dovozem dovozového zboží.

2. Rovnocenné zboží musí mít stejnou jakost a stejné vlastnosti jako dovozové zboží. Ve zvláštních případech stanovených postupem projednávání ve výboru však může být povoleno, aby rovnocenné zboží dosáhlo vyššího stupně výroby než dovozové zboží.

3. V případě použití odstavce 1 je dovozové zboží pro celní účely posuzováno jako rovnocenné zboží a rovnocenné zboží jako dovozové zboží […].“

5. Článek 216 stanoví:

„1. Vyplývá-li z dohod uzavřených mezi Společenstvím a některými třetími zeměmi, že při dovozu do těchto zemí se přizná preferenční sazební zacházení pro zboží, které ve smyslu těchto smluv pochází ze Společenství, za podmínky, že pokud bylo toto zboží vyrobeno v režimu aktivního zušlechťovacího styku, podléhá zboží, které není zbožím Společenství, obsažené ve výše zmíněném původním zboží příslušnému clu, vzniká celní dluh vydáním dokladů nezbytných k přiznání preferenčního sazebního zacházení v těchto třetích zemích.

2. Má se za to, že tento celní dluh vzniká okamžikem, kdy celní orgány přijmou vývozní prohlášení vztahující se na dané zboží.

3. Dlužníkem je deklarant. V případě nepřímého zastoupení je dlužníkem také osoba, jejímž jménem se prohlášení činí.

4. Dovozní clo odpovídající tomuto celnímu dluhu se vyměří za stejných podmínek jako v případě celního dluhu, který by vznikl, kdyby ve stejný den bylo přijato celní prohlášení s návrhem na propuštění daného zboží do volného oběhu za účelem ukončení režimu aktivního zušlechťovacího styku.“

6. Článek 220 stanoví:

„[…]

2. S výjimkou případů uvedených v čl. 217 odst. 1 druhém a třetím pododstavci se dodatečné zaúčtování neprovede, pokud:

[…] b) částka cla dlužného ze zákona nebyla zaúčtována následkem chyby ze strany celních orgánů, kterou nemohla osoba povinná zaplatit clo přiměřeným způsobem zjistit, a pokud tato osoba jednala v dobré víře a dodržela všechna ustanovení platných předpisů týkající se celního prohlášení […].“

B – Evropská dohoda o přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na straně druhé( )

7. Podle článku 1 „tímto se zakládá přidružení mezi Společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Maďarskem na straně druhé“. (neoficiální překlad)

C – Rozhodnutí Rady přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na straně druhé č. 3/96 ( )

8. Článek 15, nazvaný „Zákaz navracení cla nebo osvobození od cla“, stanoví:

„1. a) Nepůvodní materiály použité při výrobě produktů pocházejících ze Společenství, Maďarska nebo jedné z ostatních zemí uvedených v článku 4, pro které je vydáván nebo vyhotovován doklad o původu zboží v souladu s hlavou V, nepodléhají ve Společenství nebo Maďarsku navracení cla nebo osvobození od cla jakéhokoli druhu […].“ (neoficiální překlad)

III – Spor v původním řízení a žádost o rozhodnutí o předběžné otázce

9. V roce 2001 Agrover se sídlem ve Vercelli (Itálie) po udělení povolení k zušlechťovacímu aktivnímu styku celním úřadem v Novara nejprve ve třech operacích vyvezla celoomletou rýži původem ze Společenství do Maďarska, země v rozhodné době zavázané s Evropskými společenstvími a jejich členskými státy dohodou obsahující doložku o nenavracení, a následně dovezla z Thajska rovnocenné množství loupané rýže osvobozené od cla.

10. Dne 26. ledna 2004 celní úřad v Janově, u něhož byly tři dovozní operace za účelem náhrady uskutečněny, vydal tři opravné výměry na celkovou částku 73 767, 88 eur. Celní úřad v Janově se domníval, že tyto dovozy měly podléhat clu, neboť nespadají mezi dovozy, které je třeba považovat za aktivní zušlechťování ve smyslu článků 114 a 115 CKS, jelikož se dovozy za účelem náhrady netýkaly zboží, které by pocházelo ze země, která se Společenstvím uzavřela dohodu.

11. Společnost Agrover podala proti těmto rozhodnutím žalobu. Commissione tributaria provinciale di Genova tuto žalobu dne 2. července 2004 zamítl. Agrover podala proti tomuto rozhodnutí odvolání ke Commissione tributaria regionale di Genova, který považoval za nezbytné položit Soudnímu dvoru následující dvě předběžné otázky:

1. Může se článek 216 [CKS] použít v případě, kdy se na zboží původem ze Společenství (rýže) předem vyvezené v režimu aktivního zušlechťovacího styku s osvědčením EUR.1 do třetí země (s níž byla uzavřena dohoda o preferenčním sazebním zacházení) vztahuje uplatnění dovozního cla v okamžiku následného zpětného dovozu téhož zboží (rovnocenného) za účelem náhrady ze třetí země, která se Společenstvím neuzavřela dohodu?





2. Může celní úřad v případě nevybrání cla stanoveného v článku 216 [CKS] z dovozu za účelem náhrady požadovat toto clo později a neuplatní se naopak režim osvobození od cla podle článku 220 téhož kodexu?





IV – Vyjádření předložená Soudnímu dvoru

A – K první otázce

12. Společnost Agrover navrhuje Soudnímu dvoru, aby odpověděl tak, že článek 216 CKS se nepoužije na operace aktivního zušlechťovacího styku, které uskutečnila, neboť tento článek se týká výlučně zboží, které nepochází ze Společenství, „obsaženého“ ve zboží původem ze Společenství, které má být vyvezeno, zatímco v případě rýže, kterou předčasně vyvezla, nedošlo k obsažení. Tento výklad je podpořen článkem 15 rozhodnutí č. 3/96, který stanoví zákaz navracení cla mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na straně druhé pouze pro nepůvodní materiály použité při výrobě produktů pocházejících ze Společenství. V projednávaném případě by krom toho použití článku 216 CKS vývozci způsobilo ztrátu přibližně 210 eur na tunu rýže.

13. Italská vláda navrhuje Soudnímu dvoru, aby odpověděl tak, že režim „aktivního zušlechťovacího styku“ upravený v článcích 114, 115 a 216 CKS se týká jakékoli celní operace, která splňuje podmínky stanovené právními předpisy, a subjekt si nemůže nárokovat rozšíření jeho zvýhodnění na následnou operaci zpětného dovozu za účelem náhrady téhož zboží ze třetí země, která se Společenstvím neuzavřela dohodu. Italská vláda uvádí, že pochybnosti, které vyvolával výklad nepřesné formulace článku 216 CKS za účelem jeho použití na takový případ, jako je projednávaný případ, byly odstraněny dokumentem vypracovaným službami Komise TAXUD/724/2003 ze dne 20. března 2003, který uznávaje nejednoznačnost dotčeného ustanovení stanovil, že ve všech případech, kdy je operace aktivního zušlechťovacího styku rýže s předčasným vývozem uskutečněna s vydáním osvědčení EUR.1, musí být clo vybráno při zpětném dovozu zboží původem mimo Společenství. Podle uvedeného dokumentu je tomu tak proto, že „i přes svou celkovou souvislost [není článek 216 CKS] ani pravidlem o původu, ani pravidlem o aktivním zušlechťovacím styku, ale pravidlem vztahujícím se k celní povinnosti. Jinak řečeno, právním základem případného vybrání cla je článek 216 CKS jako takový, a nikoliv ‚pravidlo o nenavracení‘ definované v protokolu o původu“ (neoficiální překlad). Přiznání osvobození od cla rovněž u zboží dovezeného za účelem náhrady by vedlo k nadměrnému hromadění zvýhodnění v rámci téže operace. Subjekt si musí vybrat mezi tím, zda využije osvobození v okamžiku vývozu díky vydání osvědčení EUR.1, nebo osvobození od cla v okamžiku dovozu za účelem náhrady.

14. Pokud jde o Komisi, navrhuje Soudnímu dvoru, aby odpověděl tak, že článek 216 CKS se může použít jen v případě „běžného“ aktivního zušlechťovacího styku, kdy dovoz předchází vývoz. Článek 216 CKS se týká zboží původem ze Společenství vyrobeného v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku. Důsledkem čl. 115 odst. 3 CKS přitom je, že transakce v projednávaném případě nemůže být pokládána za vývoz zboží do třetí země, s níž byla uzavřena dohoda o preferenčním sazebním zacházení. Odstavec 2 článku 216 CKS, podle kterého celní dluh vzniká okamžikem, kdy celní orgány přijmou vývozní prohlášení vztahující se ke zboží dříve vyrobenému v režimu „běžného“ aktivního zušlechťovacího styku, je neslučitelný s režimem aktivního zušlechťovacího styku V/D (takzvaný systém předčasného vývozu) a právní fikcí uvedenou v čl. 115 odst. 3 CKS. S ohledem na tuto právní fikci neměly italské orgány vydat osvědčení EUR.1 pro rýži původem ze Společenství, která měla být vyvezena do Maďarska. Měly naopak považovat tuto rýži za rýži pocházející z Thajska proto, aby byla vyvezena do Maďarska v režimu aktivního zušlechťovacího styku V/D.

B – Ke druhé otázce

15. Podle Agrover, pokud by se Soudní dvůr musel domnívat, že článek 216 CKS je v projednávaném případě použitelný, musel by Soudní dvůr odpovědět tak, že Agrover není povinna zaplatit clo vzhledem k tomu, že se použije rovněž čl. 220 odst. 2 písm. b) CKS. Jednak nelze zpochybnit dobrou víru Agrover, jelikož celní orgány po několik let nevyjádřily žádnou výhradu ohledně obdobných transakcí. Taková pasivita přitom odůvodňuje použití čl. 220 odst. 2 písm. b) CKS( ). Dokument Komise TAXUD/724/2003 krom toho zdůrazňuje nevhodnou povahu článku 216 CKS, pokud jde o operace aktivního zušlechťovacího styku, jako je operace v projednávaném případě. Konečně povolení k aktivnímu zušlechťovacímu styku nikterak neodkazuje na článek 216 CKS. Agrover se tak domnívá, že celní orgány nyní nemohou tvrdit, aniž by porušily zásadu legitimního očekávání( ), že vydání osvědčení EUR.1 při vývozu celoomleté rýže do Maďarska může vést k použití velmi vysokého cla z dovozů thajské rýže za účelem náhrady, protože by tím vznikla žalobkyni nenapravitelná újma, jelikož Agrover již nemá možnost převést clo na nabyvatele rýže dovezené zpět.

16. Italská vláda navrhuje odpovědět tak, že čl. 220 odst. 2 písm. b) CKS se v projednávaném případě nepoužije, neboť se celní orgány nedopustily žádné chyby, ať už v okamžiku vývozu, nebo v okamžiku dovozu za účelem náhrady. Dodává, že při vydání osvědčení EUR.1 nedošlo k žádné chybě, protože vyvážená rýže byla skutečně italského původu. Totéž platí ohledně dovozu, protože přijetí celního prohlášení nemá právně relevantní význam, pokud jde o schválení nebo povolení zvolených zvláštních prováděcích podmínek a rovněž nepředpokládá předchozí kontrolu řádnosti operace, kontrolu, která je zpravidla prováděna po propuštění zboží za účelem urychlení celních operací. I kdyby dokonce k nějaké chybě došlo, tuto chybu mohla Agrover přiměřeným způsobem zjistit na základě své profesionální zkušenosti v oblasti proclení a mezinárodního obchodu. Agrover musí krom toho nést hospodářské riziko spojené se svými činnostmi a nemůže se schovávat za pojem dobré víry, který byl judikaturou Společenství vždy vykládán striktně( ).

17. Pokud jde o Komisi, navrhuje Soudnímu dvoru, aby neodpovídal na druhou otázku vzhledem k tomu, že ve věci, která je základem řízení o předběžné otázce, není žádné clo dlužné ve smyslu článku 216 CKS. Dodává nicméně, že Soudní dvůr uznal právo osoby povinné zaplatit clo na to, aby správa nepřistoupila k vybrání dlužného cla po propuštění zboží, jestliže jsou kumulativně splněny tři následující podmínky: clo nebylo zaplaceno následkem chyby ze strany samotných celních orgánů; chyba, které se dopustily příslušné orgány, musí být takové povahy, že ji osoba povinná zaplatit clo jednající v dobré víře nemohla přiměřeným způsobem zjistit i přes svou profesionální zkušenost a řádnou péči, se kterou postupovala; osoba povinná zaplatit clo musela dodržet všechna ustanovení platných předpisů týkající se celního prohlášení( ). V případě sporů ohledně vybrání nezaplaceného cla týkajícího se vývozu rýže do Maďarska bude věcí vnitrostátního soudu právně kvalifikovat skutkové okolnosti s přihlédnutím k výkladu čl. 220 odst. 2 písm. b) CKS, který se vztahuje specificky k případům chyby při vydání osvědčení nutných k přiznání sazební preference.

V – Posouzení

A – K první otázce

18. Úvodem je třeba zdůraznit, že současný CKS má být v blízké budoucnosti zcela a důkladně přepracován( ). Obecně je cílem návrhu modernizovaného kodexu „modernizace celního kodexu, racionalizace celních režimů a postupů a úprava pravidel ve smyslu společných norem pro systémy informačních technologií“. Navíc se značně dotkne zejména pojmu „aktivní zušlechťovací styk“, tak jak existuje v současnosti( ).

19. V současnosti na základě článku 114 CKS umožňuje režim aktivního zušlechťovacího styku( ) mít prospěch z pozastavení dovozního cla ze zboží dováženého ze třetích zemí do Společenství za podmínky, že je přepracováno a vyvezeno zpět ze Společenství. V tomto systému je stejné zboží dovezeno, přepracováno a vyvezeno zpět. CKS rovněž upravuje systém zvaný „systém náhrady rovnocenným zbožím“: zboží může být zbožím původem ze Společenství za podmínky, že je rovnocenné zboží dováženému týmž podnikem (čl. 115 odst. 3 CKS). Podle CKS je konečně rovněž možné vyvézt zboží i před dovozem třetího zboží: systém zvaný „systém předčasného vývozu“ nebo „V/D“ (čl. 115 odst. 1 písm. b) CKS)( ). V projednávaném případě hodlal italský podnik Agrover využít obou těchto možností, protože vyvezl italskou rýži do Maďarska a poté dovezl rýži z Thajska.

20. Navíc v době těchto operací existovala mezi Maďarskem a Společenstvím dohoda o preferenčním sazebním zacházení obsahující doložku zvanou „doložka o nenavracení“. Cílem takové doložky je zakázat pozastavení dovozního cla ze zboží ze třetích zemí vyvezeného do země, která je signatářem dohody o preferenčním sazebním zacházení. Cílem tohoto pravidla je tedy posílit dvoustrannou hospodářskou integraci, jelikož tím, že tak omezuje používání výrobků ze třetích nesignatářských zemí, podporuje spojování výrobků pocházejících z partnerských států. Za účelem usnadnění doložení původu vyváženého zboží v tomto typu obchodu byly vytvořeny zvláštní dokumenty, průvodní osvědčení, nazývané také osvědčeními „EUR.1“( ). Zdá se, že jednotliví účastníci řízení přiznávají velký význam skutečnosti, že italský celní orgán vydal toto osvědčení Agrover pro rýži, kterou vyvezla do Maďarska. Tato skutečnost však nemá žádný význam; pouze prokazuje, že Agrover hodlala vyvézt svou rýži do Maďarska v rámci preferenčního režimu, a proto požádala o tento dokument italské celní orgány, které jí ho vydaly.

21. Cíl režimu aktivního zušlechťovacího styku je odlišný od cíle pravidla o nenavracení, jelikož jeho cílem je osvobozením zboží dováženého do Společenství ze třetích zemí od cla poskytnout zboží ze třetích zemí přepracovanému ve Společenství a vyvezenému zpět lepší konkurenční postavení( ) nebo podle Soudního dvora „neznevýhodňovat na mezinárodním poli podniky ze Společenství, které používají zboží ze třetích zemí pro výrobu výrobků určených k vývozu tím, že jim je dána možnost získat toto zboží za stejných podmínek, jako podniky mimo Společenství“( ).

22. Mezi těmito dvěma cíli rozhodne článek 216 CKS, když stanoví, že zboží dovezené v režimu aktivního zušlechťovacího styku podléhá dovoznímu clu, je-li vyvezeno v rámci preferenčního sazebního zacházení. Článek 216 CKS se tedy specificky týká, jak tvrdí Agrover a Komise, pouze běžného případu, kdy dovoz předchází vývoz (systém „D/V“).

23. Přesto se domnívám, že z důvodu právní fikce systému náhrady rovnocenným zbožím v čl. 115 odst. 3, podle kterého se zachází se zušlechtěným výrobkem jako s třetím zbožím a s dovozovým výrobkem jako se zbožím Společenství, se musí článek 216 CKS použít rovněž v případě, kdy vývoz předchází dovoz (systém „V/D“)( ).

24. Takový výklad článku 216 CKS se zdá v souladu s hospodářským cílem hospodářského celního režimu. Toto sledování hospodářského cíle je odůvodněno jednak složitostí a nejasným zněním, jak uvedli všichni účastníci řízení. Kromě toho právní analýza pojmů z celní oblasti předpokládá zohlednění jejich hospodářských důsledků( ).

25. Pokud by se přitom článek 216 CKS nepoužil v případech, kdy vývoz předchází dovoz a výrobky jsou vyváženy do země, s níž byla uzavřena dohoda o preferenčním sazebním zacházení obsahující doložku o nenavracení, držitel povolení k aktivnímu zušlechťovacímu styku by neplatil clo ani při dovozu, protože to je samotným účelem tohoto systému, ani při předchozím vývozu na základě doložky o nenavracení.

26. Stejně jako velmi omezené množství autorů, kteří se věnovali této situaci( ), Výbor pro celní kodex v dokumentu TAXUD, na který odkazuje italská vláda, poukázal na nelogickou povahu takové situace: „[č]lánek 216 kodexu byl zaveden samostatně za účelem vyvození důsledků z hlediska celního dluhu z ‚pravidla o nenavracení‘ obsaženého v některých dohodách o preferenčním sazebním zacházení. Jeho cílem bylo především vymezením zvláštní situace zakládající povinnost zaplatit celní dluh zajistit dodržování mezinárodních povinností Společenství tím, že zbavuje vývozce/držitele povolení k aktivnímu zušlechťovacímu styku možnosti využít tohoto postupu (osvobození dovozového zboží od cla), jakmile v odpovídající dohodě existuje ‚pravidlo o nenavracení‘, a toto se použije na dotčené vyvážené výrobky. Znění článku 216 kodexu bohužel přesně neodráží dosah a obsah pravidla ‚o nenavracení‘ […]“( ). (neoficiální překlad)

27. V projednávané věci se Komise domnívá, že tímto textem není vázána. I když sice tento text není skutečně závazný( ), není přesto neužitečné mu věnovat pozornost( ) tím spíše, že tento výbor je složen ze známých odborníků v dané oblasti( ).

28. V důsledku toho nemůže být přijat argument Agrover, že by jí použití článku 216 CKS způsobilo ztrátu přibližně 210 eur na tunu rýže. Z nepoužití článku 216 CKS v projednávaném případě totiž vyplývá zisk 80 eur na tunu rýže (Agrover zaplatila za neloupanou rýži dovezenou z Thajska 210 eur za tunu a jí samotné bylo zaplaceno 290 eur, když vyvezla celoomletou rýži do Maďarska( )), zatímco v případě použití článku 216 CKS by Agrover musela zaplatit dovozní clo ve výši 210 eur za tunu neloupané rýže, což znamená ztrátu ve výši 166 eur na tunu rýže. Přestože je tento důsledek pro hospodářský subjekt sice politováníhodný, je však v souladu s cílem podporovat zboží původem ze Společenství na úkor dovozů ze třetích zemí. V takovém případě by tak měl mít hospodářský subjekt zájem na tom, jak jej vyzývá Výbor pro celní kodex ve svém informačním dokumentu ze dne 20. března 2003, „zvolit si přednostně nevyužít osvobození přiznané z titulu aktivního zušlechťovacího styku a zvýhodnit vývoz původní rýže v rámci dohody o preferenčním sazebním zacházení“ (neoficiální překlad). Agrover musí v každém případě zaplatit clo, k jehož zaplacení měla v konečném výsledku s ohledem na čas, který potřebovaly italské celní orgány k pochopení situace, obzvláště dlouhé lhůty.

29. Pokud jde konečně o upřesnění v první předběžné otázce, podle které není v platnosti dohoda o preferenčním sazebním zacházení se zemí, z níž pocházejí dovážené výrobky, je třeba zdůraznit, že není relevantní, jelikož pokud by výrobky mohly být dovezeny v režimu osvobození od cla na základě dohody o preferenčním sazebním zacházení, obtíže spojené s mechanismem aktivního zušlechťovacího styku směřujícím právě k pozastavení dovozního cla by nevznikly.

30. Je tedy třeba na první otázku odpovědět tak, že článek 216 CKS se použije v případě, kdy bylo zboží původem ze Společenství předem vyvezeno v režimu aktivního zušlechťovacího styku do třetí země, s níž byla uzavřena dohoda o preferenčním sazebním zacházení.

B – Ke druhé otázce

31. Svou druhou otázkou se předkládající soud táže, zda může mít Agrover v případě kladné odpovědi na první otázku prospěch z prominutí cla na základě čl. 220 odst. 2 písm. b) CKS z důvodu případné chyby celních orgánů.

32. Je namístě připomenout, že k vrácení nebo prominutí cla jak při dovozu, tak při vývozu může dojít jen za určitých podmínek a ve zvláště stanovených případech. Ustanovení upravující takové vrácení nebo takové prominutí je tedy nutno vykládat striktně( ).

33. Článek 220 odst. 2 písm. b) CKS výslovně uvádí případ, podle kterého „částka cla dlužného ze zákona nebyla zaúčtována následkem chyby ze strany celních orgánů“, to znamená, že orgány přijmou první rozhodnutí o výši cla, poté změní názor a domnívají se, že výše cla byla špatně posouzena. V projednávaném případě však celní orgány nezměnily názor; nikdy vůči Agrover neprohlásily, že neexistuje žádné clo, které by měla zaplatit. Výzva k zaplacení ze dne 26. ledna 2004 představuje první zaujetí stanoviska celních orgánů. Článek 220 odst. 2 písm. b) CKS se tedy v každém případě nepoužije( ).

VI – Závěry

34. S ohledem na výše uvedené úvahy navrhuji Soudnímu dvoru, aby na otázky položené Commissione tributaria regionale di Genova odpověděl následujícím způsobem:

„1. Článek 216 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (dále jen ,CKS‘) se použije v případě, kdy bylo zboží původem ze Společenství předem vyvezeno v režimu aktivního zušlechťovacího styku do třetí země, s níž byla uzavřena dohoda o preferenčním sazebním zacházení.

2. Článek 220 odst. 2 písm. b) CKS se nepoužije v případech netýkajících se dodatečného zaúčtování cla.“