ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Z článku 118s odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 491/2009 ze dne 25. května 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1234/2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů), vyplývá, že názvy vín chráněné zejména v souladu s články 51 a 54 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem, jsou automaticky chráněny podle posledně uvedeného nařízení a že je Komise zapíše do rejstříku uvedeného v článku 118n nařízení č. 419/2009, tedy do databáze E–Bacchus. Z této automatické povahy ochrany názvů vín již chráněných podle nařízení č. 1493/1999 vyplývá, že pokud jde o uvedené názvy vín, zápis do databáze E–Bacchus není nutný k tomu, aby tyto názvy vín požívaly ochrany v Unii, jelikož tento zápis je pouze důsledkem automatického přechodu již existující ochrany z jednoho regulačního režimu do jiného režimu, a nikoli podmínkou této ochrany.

Tato „automatická“ ochrana, i když je založena přímo na relevantní vnitrostátní úpravě, přitom nutně neznamená, že Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) je podle nařízení č. 491/2009 povinen dodržovat ustanovení uvedené právní úpravy nebo podmínky ochrany, kterou tato právní úprava stanoví. Formulace „chráněná označení původu“ a „chráněná zeměpisná označení“ uvedené v čl. 118m odst. 1 a 2 nařízení č. 491/2009 totiž představují pouze opakování pojmů uvedených v článku 118n téhož nařízení, který se omezuje na odkaz na označení původu a zeměpisná označení uvedená v databázi E–Bacchus, včetně těch, která vyplývají z vnitrostátní právní úpravy, avšak nenařizují uplatňování podmínek ochrany stanovených relevantními normami uvedené právní úpravy.

Naopak v souladu s duchem a systémem jednotného právního rámce společné zemědělské politiky (bod 1 odůvodnění nařízení č. 491/2009), pokud jde o působnost nařízení č. 491/2009, jsou přesné podmínky a rozsah této ochrany stanoveny výlučně v čl. 118m odst. 1 a 2 téhož nařízení. Tento článek jednotně a výlučně upravuje jak povolení, tak omezení, a dokonce zákaz obchodního použití chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení v unijním právu, takže v tomto konkrétním kontextu nebylo namístě, aby odvolací senát použil podmínky ochrany specificky stanovené v relevantních normách vnitrostátního práva, které stály u zrodu zápisu označení původu nebo zeměpisných označení do databáze E–Bacchus.

(viz body 37, 38, 41)
Návrh na započtení let služby, oznámený úředníkovi za účelem převodu důchodových nároků nabytých v rámci jiného systému do důchodového systému Unie, nemá závazné právní účinky, které by bezprostředně a okamžitě ovlivňovaly právní situaci svého příjemce tím, že by podstatným způsobem měnily jeho právní postavení. Nepředstavuje tudíž akt nepříznivě zasahující do právního postavení ve smyslu čl. 91 odst. 1 služebního řádu.

Podle čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu skutečné určení počtu let služby uznaných úředníkovi, který požádal o převod svých důchodových nároků nabytých dříve v jiném systému do důchodového systému Unie, nezbytně následuje po konkrétní realizaci převodu, „na základě převedeného kapitálu“. Nelze tedy dospět k závěru, že takové určení může být provedeno návrhem na stanovení započitatelných let služby, který je ze své povahy oznámen před tímto převodem.

Počet let služby, který je nutno uznat, vyplývá z uplatnění metody převodu kapitálové hodnoty představující předchozí práva na léta služby, stanovené obecnými prováděcími ustanoveními přijatými dotčeným orgánem v souladu s čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu.

Rozhodnutím nepříznivě zasahujícím do právního postavení je rozhodnutí, které je přijato po uskutečnění převodu kapitálové hodnoty představující důchodové nároky nabyté dotčenou osobou před jejím nástupem do výkonu služby, a toto rozhodnutí může být předmětem žaloby na zrušení podle čl. 91 odst. 1 služebního řádu.

(viz body 52, 54, 58 a 70)
ROZSUDEK TRIBUNÁLU

(kasačního senátu)

22. října 2015

Rada Evropské unie

v.

Erik Simpson

„Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Postup do vyšší platové třídy — Zařazení do platové třídy — Rozhodnutí o nezařazení dotyčné osoby do platové třídy AD 9 po její úspěšné účasti ve veřejném výběrovém řízení pro platovou třídu AD 9 — Zkreslení důkazů“

Předmět:

Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2013, Simpson v. Rada (F‑142/11, Sb. VS, EU:F:2013:201), směrující k částečnému zrušení tohoto rozsudku.

Rozhodnutí:

Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2013, Simpson v. Rada (F‑142/11, Sb. VS, EU:F:2013:201), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu zrušil rozhodnutí, kterým Rada Evropské unie zamítla žádost Erika Simpsona o povýšení do platové třídy AD 9 podanou z důvodu, že uspěl ve výběrovém řízení EPSO/AD/113/07, a v rozsahu, v němž byla Radě uložena náhrada veškerých nákladů řízení (body 1 a 3 výroku tohoto rozsudku). Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu. O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

Shrnutí

Kasační opravný prostředek — Důvody kasačního opravného prostředku — Nesprávné posouzení skutkového stavu a důkazů — Nepřípustnost — Přezkum posouzení skutkového stavu a důkazů ze strany Tribunálu — Vyloučení s výjimkou případu zkreslení — Pravomoc Tribunálu posoudit skutková zjištění, k nimž dospěl Soud pro veřejnou službu v rámci přezkumu dodržení povinnosti uvést odůvodnění

(Článek 257 SFEU; statut Soudního dvora, příloha I, čl. 11 odst. 1)

Jedině Soud pro veřejnou službu je příslušný zjišťovat skutkový stav, kromě případu, kdy věcná nesprávnost těchto zjištění vyplývá z písemností ve spise, které mu byly předloženy, a dále tento skutkový stav posuzovat. Posouzení skutkového stavu tedy nepředstavuje, s výhradou případu zkreslení důkazů předložených Soudu pro veřejnou službu, právní otázku, která jako taková podléhá přezkumu Tribunálu.

V rámci přezkumu legality, který Tribunál vykonává na základě kasačního opravného prostředku, je nadto nutné vzít v úvahu skutečnosti, o které se Soud pro veřejnou službu opřel, aby dospěl k závěru, že odůvodnění je, nebo není dostatečné.

Co se dále týče zkreslení důkazů, to musí zjevně vyplývat z písemností ve spise, aniž je nutné provést nové posouzení skutkového stavu a důkazů, případně uplatnit nové důkazy.

(viz body 27, 29 a 31)

Odkazy:

Soudní dvůr: rozsudky ze dne 20. listopadu 1997, Komise v. V,C‑188/96 P, Recueil, EU:C:1997:554, bod 24 a citovaná judikatura; ze dne 28. května 1998, New Holland Ford v. Komise,C‑8/95 P, Recueil, EU:C:1998:257, bod 72; ze dne 6. dubna 2006, General Motors v. Komise, C‑551/03 P, Sb. rozh., EU:C:2006:229, bod 54, a ze dne 10. července 2008, Bertelsmann a Sony Corporation of America v. Impala, C‑413/06 P, Sb. rozh., EU:C:2008:392, bod 30

Tribunál Evropské unie: rozsudky ze dne 24. října 2011, P v. Parlament, T‑213/10 P, Sb. VS, EU:T:2011:617, body 47 a 48 a citovaná judikatura, a ze dne 8. října 2013, Rada v. AY, T‑167/12 P, Sb. VS, EU:T:2013:524, bod 25
Pokud jde o akty nebo rozhodnutí, jejichž vypracování se uskutečňuje v několika fázích, mezitímní opatření, jejichž účelem je pouze příprava konečného rozhodnutí, nezakládají sama o sobě právně závazné účinky. Takové účinky plynou pouze z aktu, který vyjadřuje konečné stanovisko předmětného orgánu, a dokud tento akt není přijat, právní situace dotčených osob není přímo a bezprostředně změněna.

Jestliže tedy opatření samo o sobě zakládá právně závazné účinky, které přímo a bezprostředně ovlivňují právní situaci dotčených osob, představuje akt nepříznivě zasahující do právního postavení, proti kterému lze podat stížnost podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu a následně žalobu k unijnímu soudu podle čl. 91 odst. 1 služebního řádu. Skutečnost, že toto opatření je případně zohledněno při pozdějším přijetí jiného opatření a lze o něm z tohoto důvodu mít za to, že je součástí interního postupu vedoucího k přijetí tohoto jiného opatření, nestačí k tomu, aby zbavilo první opatření povahy aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení.

Skutečnost, že přijetí rozhodnutí, kterým se úředníkovi stanoví cíle na určité období, představuje nezbytný předpoklad přijetí konečného rozhodnutí v rámci hodnocení, nemůže sama o sobě stačit k učinění závěru, že rozhodnutí o stanovení cílů nepředstavuje akt nepříznivě zasahující do právního postavení. Ještě je třeba prokázat, že toto rozhodnutí nezakládá samo o sobě právně závazné účinky, které přímo a bezprostředně ovlivňují právní situaci dotčeného úředníka.

(viz body 26, 27 a 29)
10.

Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Překrývání oblastí působnosti důvodů uvedených pod písm. b) a c) čl. 7 odst. 1 nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c)] (viz body 52, 53)
Právní zájem na podání žaloby je podmínkou přípustnosti žaloby na neplatnost podané fyzickou nebo právnickou osobou. Předpokladem takového zájmu je, že samotné zrušení napadeného aktu může vyvolat právní následky a že žaloba může ve svém výsledku přinést straně, která ji podala, prospěch. Právní zájem na podání žaloby musí kromě toho trvat až do vydání soudního rozhodnutí, neboť jinak by nebylo vydáno rozhodnutí ve věci samé.

Jelikož žalobkyně odstoupila z řízení, kterým zamýšlela dosáhnout výkonu rozsudku soudu členského státu, kterým bylo uloženo orgánům uvedeného státu zaplatit žalobkyni vyrovnání a který uvedené orgány odmítly vykonat, mohlo by zrušení rozhodnutí Komise Tribunálem na základě rozhodnutí, že uvedené vyrovnání představuje státní podporu, mít za následek, že uvedené vnitrostátní orgány by v každém případě nadále měly povinnost vykonat dotčený rozsudek soudu členského státu a to nezávisle na tom, že žalobkyně vzala zpět žalobu směřující k vykonání uvedeného rozsudku. Za uvedených podmínek má žalobkyně, která podala žalobu na neplatnost rozhodnutí o státní podpoře, nadále právní zájem na řešení sporu a její žaloba je přípustná.

(viz body 64–66, 69, 72, 74)
Upřesnění uvedené ve druhé větě zmíněného bodu se v tomto směru týká zejména případu převodu aktiv původní právnické osoby na jinou právnickou osobu, která byla nově vytvořena nebo již existovala. Jako nový podnik by tak případně mohl být kvalifikován hospodářský subjekt, do něhož byla nově vložena nabytá aktiva. Co se týče právnické osoby, která aktiva převádí, cílem takové transakce by mohla být právě její záchrana. V případě převodu aktiv totiž pro účely kvalifikace nově vytvořeného podniku není relevantní subjekt tvořený hospodářskými činnostmi, které si zachovala převádějící společnost, ale subjekt tvořený hospodářskými činnostmi nabývající společnosti, do kterého byla vložena převedená aktiva. Je ostatně běžné a smysluplné, že podnik v obtížích převede určitá aktiva a zaměří své aktivity na svoji hlavní oblast činnosti – ať už z hlediska zeměpisného nebo sektorového – aby tak zlepšil šance na hospodářskou obnovu.

Podpory na záchranu podniků v obtížích mají na vnitřním trhu jak na základě omezení způsobilých forem podpory, a to na úvěrové záruky či úvěry, tak na základě své dočasné a vratné povahy spočívající v zániku záruky a vrácení úvěru nejpozději po šesti měsících kromě případu, kdy je po této době předložen plán restrukturalizace nebo likvidace, jakož i omezení výlučně na opatření nezbytná pro dočasné přežití dotčeného podniku, velmi omezené účinky. Právě tyto omezené účinky spolu s naléhavostí podpory na záchranu jsou důvodem k tomu, aby ji Komise běžně posoudila na základě zjednodušeného postupu podle bodu 30 pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích a snažila se přitom vydat rozhodnutí ve lhůtě jednoho měsíce, splňuje-li podpora určitá kritéria. Zohlednění kumulativního účinku všech případných dřívějších údajně protiprávních podpor by však vedlo k tomu, že uvedenou lhůtu by nebylo možné dodržet, a nebylo by tedy slučitelné s naléhavostí tohoto posouzení a omezenými dopady této podpory na hospodářskou soutěž.

Zohlednění jiných dřívějších podpor než těch, které jsou vymezeny v bodě 23 uvedených pokynů – o nichž již Komise vydala konečné záporné rozhodnutí – by nadto Komisi zavazovalo, aby v rámci vedlejšího přezkumu posoudila i uvedené dřívější podpory, jejichž kvalifikace jakožto podpor nebo protiprávních podpor může být mezi Komisí a dotčeným členským státem sporná a které případně mají být předmětem jiného řízení a rozhodnutí. To by v konečném důsledku mohlo vést buď k nepřiznání podpory na záchranu na základě povrchního posouzení předchozích podpor, přičemž později by se mohlo ukázat, že tyto podpory jsou v souladu s právními předpisy anebo že nepředstavují podpory, nebo k neopodstatněnému oddálení rozhodnutí o podpoře na záchranu. Zdá se tedy, že takový postup je rovněž neslučitelný s požadavky vyplývajícími ze zásady právní jistoty.

(viz body 52, 53)
3.

Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit k označení vlastností výrobku nebo služby — Slovní ochranná známka Slim legs by airpressure bodyforming [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. c)] (viz body 23, 35, 40, 48, 49)
Rozsudek Tribunálu (prvního senátu) ze dne 18. února 2016 – Harrys Pubar a Harry’s New York Bar v. OHIM – Harry’s New York Bar a Harrys Pubar (HARRY’S NEW YORK BAR)

(Spojené věci T‑84/14 a T‑97/14)

„Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky HARRY’S NEW YORK BAR — Starší národní obrazová ochranná známka PUB CASINO Harrys RESTAURANG — Částečné zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

1. Soudní řízení — Návrh na zahájení řízení — Formální požadavky — Určení předmětu sporu — Stručné shrnutí žalobních důvodů [Statut Soudního dvora, čl. 21 první pododstavec; jednací řád Tribunálu (1991), čl. 44 odst. 1 písm. c)] (viz bod 27)

2. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby — Nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou — Kritéria pro posouzení [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz body 47–49, 51, 52, 103, 104)

3. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby — Podobnost dotčených výrobků nebo služeb — Komplementární charakter výrobků nebo služeb [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz body 61, 62)

4. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby — Podobnost dotčených ochranných známek — Kritéria pro posouzení — Kombinovaná ochranná známka [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz body 76, 77, 84, 85)

5. Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby — Nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou — Slovní ochranná známka HARRY’S NEW YORK BAR a obrazová ochranná známka PUB CASINO Harrys RESTAURANG [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz body 92–101, 108, 110)

Předmět

Dvě žaloby podané proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. listopadu 2013 (spojené věci R 1038/2012–1 a R 1045/2012–1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Harrys Pubar AB a společností Harry’s New York Bar SA

Výrok

1) Ve věci T‑84/14 se body 1 výroku rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. listopadu 2013 (spojené věci R 1038/2012–1 a R 1045/2012–1) týkající se námitkového řízení mezi společností Harrys Pubar AB a společností Harry’s New York Bar SA, zrušují.

2) Ve věci T‑97/14 se žaloba společnosti Harry’s New York Bar SA zamítá.
Právem rozhodným pro smlouvu uzavřenou unijním orgánem je právo výslovně stanovené v dané smlouvě, přičemž smluvní ujednání, ve kterých je vyjádřena shodná vůle stran, musí mít přednost před každým jiným hlediskem, které lze použít pouze v případě, že smlouva mlčí. V případě, že smlouva mlčí, musí unijní soud určit rozhodné právo na základě zásad obecně uznaných v členských státech a na základě pravidel mezinárodního práva soukromého, zejména pravidel Římské úmluvy ze dne 19. června 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, která byla nahrazena nařízením č. 593/2008 (Řím I).

Pokud jde v tomto ohledu o smlouvu na přepravu zboží uzavřenou mezi Komisí a společností vybranou na základě nabídkového řízení zahájeného nařízením č. 1799/1999 o dodávkách hovězího masa do Ruska v souladu s nařízením č. 111/1999, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla k nařízení č. 2802/98, jelikož dopravce má bydliště ve Francii a z přílohy II nařízení č 1799/1999 vyplývá, že nakládka hovězího masa do Ruska se uskutečnila ve Francii, musí spor týkající se uvedené smlouvy být rozhodnut na základě příslušných smluvních ustanovení, to znamená na základě ustanovení nařízení č. 111/1999 a č. 1799/1999, a jakákoliv jiná otázka, kterou uvedená nařízení neupravují, musí být rozhodnuta na základě francouzských právních předpisů.

(viz body 23 a 25–28)
Trojrozměrná ochranná známka ve tvaru konturované láhve bez drážek, jejíž střední část je lehce zakřivena a vrchní část tvoří trychtýř, který je na úrovni hrdla lehce vypouklý, jejíž zápis je požadován pro „obecné kovy a jejich slitiny; kovové stavební materiály; kovové zámky a zboží; kovové výrobky nezahrnuté do jiných tříd; kovové láhve“ náležející do třídy 6 ve smyslu Niceské dohody, pro „potřeby pro domácnost, kuchyňské potřeby, nádoby pro domácnost a kuchyňské nádoby; sklo surové nebo jako polotovar (s výjimkou stavebního skla); skleněné zboží, porcelán a hrnčířské zboží nezahrnuté do jiných tříd; skleněné láhve a láhve z umělé hmoty“ náležející do třídy 21 ve smyslu této dohody, jakož i pro „pivo; minerální vody, sodovky a jiné nealkoholické nápoje; ovocné nápoje a ovocné šťávy; sirupy a jiné přípravky na výrobu nápojů“ náležející do třídy 32 ve smyslu uvedené dohody postrádá rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství. Přihlášená ochranná známka se totiž vyznačuje svým tvarem a svou úpravou představující zakřivenou siluetu. Tento tvar a tato úprava však nepředstavují více, než je souhrn prvků, z nichž se přihlášená ochranná známka skládá, a to láhev, podobně jako většina láhví na trhu. Takový tvar a taková úprava totiž mohou být běžně užívány v oblasti obchodu s výrobky dotčenými přihláškou k zápisu. Z toho vyplývá, že ani způsob, jakým jsou prvky dotčené kombinované ochranné známky kombinovány, nemůže propůjčit této ochranné známce rozlišovací způsobilost. Přihlášená ochranná známka tak představuje pouze variantu tvaru a úpravy dotčených výrobků, která průměrnému spotřebiteli neumožní odlišit dotčené výrobky od výrobků jiných podniků.

(viz body 46, 47, 50, 51)
3.

Ochranná známka Společenství — Vzdání se, zrušení a neplatnost — Absolutní důvody neplatnosti — Zápis v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 — Slovní ochranná známka HOT SOX [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. c)] (viz body 21, 37, 47, 49, 55)
(viz bod 35)

Cílem zásady právní jistoty je zajistit předvídatelnost právních situací a vztahů, které vyplývají z unijního práva. K tomu je nezbytné, aby unijní orgány respektovaly nezměnitelnost aktů, jež přijaly, které zasahují do právního a faktického postavení právních subjektů, takže tyto akty mohou změnit jen v souladu s pravidly týkajícími se pravomocí a s procesními pravidly. Zásada právní jistoty by tak sama o sobě nemohla zabránit změně právního pravidla.

Povinnost projednání, jež Evropské centrální bance náleží, týkající se reformy jejího systému sociálního zabezpečení, znamená, že musí dozorčímu výboru pro penzijní plán poskytovat relevantní informace v průběhu celého postupu projednání s cílem umožnit uvedenému výboru co nejširší a nejúčinnější účast na postupu projednání. K dosažení tohoto cíle mu Banka musí poskytovat všechny nové relevantní informace až do okamžiku ukončení uvedeného postupu.

Z obecného rozsahu povinnosti projednání, jež Bance přísluší v souvislosti se zamýšlenou reformou jejího systému sociálního zabezpečení, ani z dalších ustanovení, a to článku 6 memoranda o porozumění ohledně vztahů mezi vedením a výborem zaměstnanců Banky a článku 30 pověření dozorčího výboru pro penzijní plán, však nevyplývá, že by tato povinnost projednání umožňovala Bance odchýlit se od povinnosti zachovat důvěrnost dotčených dokumentů. Jak naopak připomněl Soud pro veřejnou službu, dozorčí výbor se musí účastnit postupu projednání co nejširším a nejúčinnějším způsobem, přičemž podle cíle kapitoly II uvedeného memoranda o porozumění musí být informace umožňující seznámit se s předmětem projednávání výboru zaměstnanců předloženy v rozsahu, v němž tomu nebrání žádný naléhavý důvod.

(viz body 57 a 60)
2.

Ochranná známka Evropské unie — Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby — Nebezpečí záměny se starší ochrannou známkou — Obrazové ochranné známky Polycart A Whole Cart Full of Benefits a POLICAR [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz body 36 až 38)