ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 89/35

Žaloba podaná dne 19. ledna 2015 – NICO v. Rada

(Věc T-24/15)

(2015/C 089/42)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Švýcarsko) (zástupci: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey a D. Rovetta, advokáti)

Žalovaná: Rada Evropské unie

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— zrušil rozhodnutí Rady č. 2014/776/SZBP ze dne 7. listopadu 2014, kterým se mění rozhodnutí č. 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1202/2014 ze dne 7. listopadu 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (2), v rozsahu, v němž tyto akty zahrnuly žalobkyni do kategorie osob a subjektů, vůči nimž byla uložena omezující opatření;

— uložil Radě náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů: porušení práva být vyslechnut, nedostatečné odůvodnění, porušení práva na obhajobu, zjevně nesprávné posouzení a porušení základního práva na vlastnictví.

Žalobkyně tvrdí, že ji Rada nevyslechla a že to není, zejména pokud jde o uložení současných smluvních závazků, odůvodněné žádnou skutečností. Dále Rada neuvedla dostatečné odůvodnění. Těmito opomenutími porušila Rada právo žalobkyně na obhajobu, včetně práva na účinnou soudní ochranu. Na rozdíl od tvrzení Rady není žalobkyně dceřinou společností společnosti NICO Ltd, jelikož již nepůsobí na Jersey a neexistuje v Íránu; Rada každopádně neodůvodnila, že i kdyby byla dceřinou společností, vznikla by z této skutečnosti hospodářská výhoda, která by byla v rozporu s cílem napadených aktů. Konečně přijetím opatření zasahujících do práva na vlastnictví a současných smluvních závazků žalobkyně porušila Rada základní právo na vlastnictví, přičemž tato opatření nelze považovat za přiměřená.

(1) Úř. věst. L 325, s. 19.

(2) Úř. věst. L 325, s. 3.
1.

První žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila čl. 15 odst. 3 SFEU a čl. 4 odst. 2 druhou odrážku nařízení (ES) č. 1049/2001 (2) (dále jen „nařízení o transparentnosti“), když neprokázala, že úplné zpřístupnění požadovaných dokumentů žalobkyni by „konkrétně a skutečně“ ohrozilo ochranu příslušného „soudního řízení“, a když řádně neposoudila, zda by převažující veřejný zájem mohl přesto odůvodnit zpřístupnění v plném rozsahu. Žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala, že úplné zpřístupnění požadovaných dokumentů žalobkyni by „konkrétně a skutečně“ ohrozilo ochranu příslušného „soudního řízení“, protože zaprvé na požadované dokumenty se neuplatní presumpce ochrany použitelná na „soudní podání“, zadruhé, abstraktní odkaz Komise na zásadu rovnosti zbraní nemůže odůvodnit rozšíření této domněnky na mimosoudní dokumenty, a zatřetí abstraktní odkazy Komise na probíhající řízení, rovnost zbraní a schopnost právní služby obhájit platnost směrnice o tabákových výrobcích, nejsou dostatečné k prokázání, že toto zpřístupnění by na základě skutkových okolností konkrétně a skutečně ohrozilo ochranu „soudního řízení“.
—

v důsledku toho vyhověl návrhovým žádáním předloženým navrhovatelem v prvním stupni a tudíž: — prohlásil žalobu za přípustnou; — primárně: — zrušil implicitní rozhodnutí přijaté dne 12. srpna 2010 Generálním ředitelem OLAF jako orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv neobnovovat žalobcovu smlouvu, jak vyplývá zejména z toho, že nebylo odpovězeno na žádost, kterou mu žalobce adresoval dne 12. dubna 2011; — v rozsahu, v jakém je to třeba, zrušil rozhodnutí přijaté dne 22. února 2011 orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu; — následně navrátil žalobce do služebního poměru, který v OLAF zastával, v rámci prodloužení jeho smlouvy v souladu s požadavky služebního řádu; — podpůrně a v případě, že by nebylo vyhověno výše formulovanému návrhu na návrat do služebního poměru, uložil Komisi povinnost k náhradě škody, která žalobci vznikla, oceněné prozatímně a ex aequo et bono na rozdíl mezi platem, který pobíral jako dočasný zaměstnanec, a platem na místě, ve kterém se nachází nyní (tedy okolo 3 000 eur měsíčně), a to přinejmenším po dobu obdobnou době své původní smlouvy (4 roky), navíc s tím, že by mu dotčená smlouva byla prodloužena potřetí, což by mu založilo právo na smlouvu na dobu neurčitou; — každopádně uložil Komisi povinnost zaplatit částku stanovenou prozatímně a ex aequo et bono na 5 000 eur (pět tisíc eur) jako náhradu za morální újmu, navýšenou o úroky z prodlení v zákonné výši od data vydání rozsudku;
a)

Korespondence Evropské komise v průběhu vyhodnocování projektu chybně identifikovala koordinátora projektu, takže byla zasílána osobě, která nebyla statutárním orgánem, kontaktní osobou ani koordinátorem předmětného projektu. Tato okolnost je pro projednávanou věc mimořádně významná, jelikož uvedená osoba nemá nic společného se sdružením AEDEC a v konsorciu LATIN PLAN působí jako člen finského týmu. Evropská komise zjevně dospěla k závěru, že uvedené osobě nemůže být grant udělen – neboť měla za to, že projekt LATIN PLAN koordinovala coby člen AEDEC a zároveň byla členem finského týmu – a to na základě „zákazu akumulace“, kterým se řídí právo Společenství v oblasti grantů a podle kterého může témuž příjemci být z rozpočtu udělen na každou akci pouze jeden grant. Každý partner týmu LATIN PLAN žádá o jedno financování z rozpočtu. Kdyby byl grant nakonec udělen tomuto týmu, získala by – podle chybného závěru Komise – dotčená osoba příjmy jako člen AEDEC i jako součást finského týmu.
CS Úřední věstník Evropské unie C 146/40

Žaloba podaná dne 18. února 2015 – KENUP Foundation a další v. EIT

(Věc T-76/15)

(2015/C 146/54)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobci: KENUP Foundation (Kalkara, Malta), Candena GmbH (Lüneburg, Německo), Center odličnosti za biosenzoriko, instrumentacijo in procesno kontrolo (CO BIK) (Ajdovščina, Slovinsko), Evotec AG (Hamburg, Německo) (zástupci: U. Soltész, C. Wagner a H. Weiß, advokáti)

Žalovaný: European Institute of Innovation and Technology (EIT)

Návrhová žádání

Žalobci navrhují, aby Tribunál:

— zrušil rozhodnutí European Institute of Innovation and Technology ze dne 9. prosince 2014 o určení znalostních a inovačních společenství (02008.EIT.2014.I.EIT.GB) a o zrušení návrhu KENUP doručeného dopisem ze dne 10. prosince 2014(012234.EIT.D.2014.MK) a

— uložil EIT náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládají žalobci devět žalobních důvodů.

1. První žalobní důvod vycházející z toho, že napadená rozhodnutí, jimiž byl zamítnut návrh KENUP, nebyla přijata příslušným orgánem EU.

2. Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že EIT při přijímání napadených rozhodnutí nepostupoval v souladu s pravidly výběrového řízení.

3. Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že EIT nesplnil povinnost uvést důvody tím, že rozhodnutí o určení společenství žalobcům nesdělil.

4. Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že hodnocení návrhu KENUP, jež provedl externí znalec EIT, porušuje zásadu rovného zacházení.

5. Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že hodnocení návrhu KENUP, jež provedli externí znalci EIT, porušuje zásadu transparentnosti a zásadu povinnosti uvést odůvodnění.

6. Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že hodnocení návrhu KENUP, jež provedli externí znalci EIT, porušuje pravidla nařízení o účasti v programu Horizont 2020 týkající se kontroly etiky.

7. Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že hodnocení návrhu KENUP, jež provedli externí znalci EIT, obsahuje zjevně nesprávné posouzení návrhu.

8. Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že znalci EIT a členové správní rady EIT, kteří se zúčastnili výběrového řízení ukončeného napadeným rozhodnutím, byli v takovém postavení, že došlo ke střetu jejich zájmů se zájmy Evropské unie.
1.

První žalobní důvod: podmínky článku 107 SFEU nejsou splněny. Žalobkyně tvrdí, že systém financování obnovitelných energií podle EEG (EEG-Umlagesystem) a zvláštní vyrovnávací režim podle zákona EEG 2012 nemá vůbec charakter podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. V případě, že by byla potvrzena kvalifikace zvláštního vyrovnávacího režimu podle EEG 2012 jako podpory v tomto smyslu, byla by odůvodněná na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) a c) SFEU (podpora významného projektu společného evropského zájmu, příp. rozvoj určitých hospodářských činností nebo oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v rozporu se společným trhem) a nebyla by tedy v rozporu s právem státních podpor.
3.

Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práv svobodného světového obchodu Evropská komise se vědomě rozhodla nedodržovat společně vytvořená pravidla obsažená v Codex Alimentarius, ačkoliv v systému tohoto kodexu nebránila použití obecného pravidla, že mláďata pocházející z neekologického rozmnožování mohou být zařazena do ekologického chovu akvakultury, pokud již nemohou být v ekologickém chovu rozmnožována, ale podílela se na této formulaci společně s jinými členy Codex Alimentarius. Evropská unie nemůže odstoupit do této dohody, aniž by porušila své povinnosti vyplývající z dohody WTO o technických překážkách obchodu.
CS Úřední věstník Evropské unie C 155/28

Žaloba podaná dne 20. února 2015 – InAccess Networks Integrated Systems v. Komise

(Věc T-82/15)

(2015/C 155/34)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: InAccess Networks Integrated Systems – Applications Services for Telecommunication and Related Equipment Commercial and Industrial Co. SA (Amarousio, Řecko) (zástupci: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler a G. Pandey, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— zrušil následující akty, a to v rozsahu, v němž Tribunál shledá, že tyto akty mají právní účiny a v rozsahu, v němž tyto akty popírají oprávněnost nároků uplatněných žalobkyní na základě smlouvy o dotaci k projektu s referenčním číslem 216873 ATRACO, která byla uzavřena v kontextu sedmého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 – 2013), a mají za cíl uložit žalobkyni povinnost vrátit obdržené částky a uhradit likvidované škody: — rozhodnutí Komise obsažené v dopise ze dne 11. prosince 2014 s referenčním číslem ARES (2014) 4162021; — rozhodnutí Komise obsažené v oznámení o dluhu ze dne 23. října 2012 s referenčním číslem ARES (2012) 1248814; — rozhodnutí Komise obsažené v dopise ze dne 7. prosince 2012 bez referenčního čísla;

— uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

1. První žalobní důvod vycházející z vycházející z porušení čl. 41 odst. 1 až 2 Listiny základních práv Evropské unie a práva být vyslechnut Žalobkyně tvrdí, že Komise uznala, že původní audit byl zatížen porušením jejího práva být vyslechnut a z tohoto důvodu Komise rozhodla o znovuotevření věci.

2. Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie a porušení legitimního očekávání žalobkyně Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí o znovuotevření věci zahrnuje legitimní očekávání, že jakékoliv nové rozhodnutí bude založeno na skutečnostech týkajících se předmětu auditu, a nikoliv na procesních pravidlech, která by se použila na předložení dokumentů v původním řízení.

3. Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie z důvodu poskytnutí nedostatečného odůvodnění Žalobkyně tvrdí, že odůvodnění poskytnuté Komisí v rozhodnutí o přezkumu bylo nedostatečné a týkalo se pouze dvou napadených otázek a pouze povrchně odkazovalo na předloženou dokumentaci označovanou jako nepostačující.
2.

Uložená oprava ve výši 2 1 23 619,66 EUR („přírodní znevýhodnění“ a „agroenvironmentální opatření“) musí být zrušena z následujících důvodů: — porušuje čl. 10 odst. 2 a 4 a čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1975/20065, neboť Komise má za to, že španělské království nesplnilo svoji povinnost v oblasti kontrol, když v rámci opatření týkajících se „přírodních znevýhodnění“ a „agroenvironmentálních opatření“ neprovedlo sčítání živočichů během kontrol provedených na území dotčeném uvedenými podporami. Tento žalobní důvod se skládá ze dvou částí, přičemž Španělské království má za to, že: a) povinnost provést sčítání živočichů při kontrolách území dotčeného podporou v rámci program rozvoje venkova 2007-2013 pro oblast Castilla y Léon je v rozporu s trvající povahou koeficientu zatížení a zásadou rovného zacházení, a b) Komise provedla nesprávný výklad čl. 10 odst. 2 a 4 ve spojení s čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1975/2006, neboť měla za to, že španělský systém kontroly nebyl přizpůsoben ověřování dodržování kritéria zatížení. — Toto rozhodnutí porušuje čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1082/2003, jakož i čl. 26 odst. 2 písm. b) nařízení č. 796/2004, neboť Španělské království disponuje důvěryhodnými databázemi skotu, ovcí a koz, kterou průběžně aktualizuje stanoveným způsobem. — Toto rozhodnutí porušuje čl. 31 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005, neboť je zjevně nepřiměřené, jelikož stanoví finanční opravu ve výši 5 % pro opatření dotčená šetřením. Finanční oprava je nepřiměřená, protože porušení přičítané španělským orgánům bylo přesné, takže přijaté rozhodnutí jde nad rámec toho, co je vhodné a nezbytné k ochraně finančních zájmů Unie.
4.

Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU, jakož i čl. 14 odst. 1 jednacího řádu spočívajícího ve vztažení vrácení podpory i na žalobkyni Žalobkyně tvrdí, že nedošlo k poskytnutí státní podpory v její prospěch, jelikož prodejní cena odpovídala ceně tržní. Podle žalobkyně jsou argumenty a pochyby Komise ohledně toho, zda ceny uhrazené prostřednictvím společnosti Via Chem a později společnosti Fortischem za aktiva NCHZ představovaly tržní ceny, stiženy pochybením, a to z několika důvodů. Zaprvé žalobkyně tvrdí, že vzhledem k tomu, že důkazní břemeno přísluší Komisi, nestačí, aby vyjádřila pochybnosti. Zadruhé, jelikož k prodeji došlo v rámci úpadku pod dohledem konkurzního soudce, který je povinen jednat v zájmu věřitelů společnosti v platební neschopnosti, předpokládá se, že aktiva byla prodána za nejvyšší možnou cenu. Zatřetí, nabídkové řízení bylo otevřené, transparentní a bezpodmínečné, a zaručovalo tak nabídnutí nejvyšší ceny, jaké bylo možné na trhu dosáhnout – volba nabídky spojené se závazky neměla na prodejní cenu žádný dopad. Začtvrté, bez ohledu na to, že podmínky prodeje mezi společnostmi Via Chem a Fortischem jsou zcela irelevantní, jelikož první prodej proběhl za tržní cenu, prodejní cena smluvená mezi soukromými subjekty v tržním hospodářství musí být považována za tržní cenu, a to i při absenci nabídkového řízení. Žalobkyně rovněž tvrdí, že je zjevné, že převod aktiv NCHZ na společnost Via Chem a později na žalobkyni nemůže být považován za pokus o obejití rozhodnutí Komise o vrácení, a to ze dvou důvodů. Projednávaná věc je natolik vzdálená případu klasického obcházení, že sama Komise připouští, že nemá k dispozici žádný důkaz prokazující záměr vyhnout se vrácení podpory. A dále, Komise sice došla k závěru o existenci hospodářské kontinuity, což jí umožňuje vztáhnout vrácení i na žalobkyni. Závěr Komise však vychází z nesprávného posouzení založeného na chybném výkladu každého kritéria, nezohledňuje důkazní břemeno a spočívá na chybné představě globálního konceptu hospodářské kontinuity ve věcech státních podpor. A konečně, žalobkyně tvrdí, že přístup Komise je z hospodářského hlediska zničující a zbytečný z hlediska práva hospodářské soutěže. Podle žalobkyně se Komise snaží vytvořit nový, podstatně striktnější precedens, podle nějž musí být určujícím kritériem rozsah transakce, přičemž prodejní cena je nanejvýš pomocným kritériem.
CS Úřední věstník Evropské unie C 198/46

Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – Aldi v. OHIM – Miquel Alimentació Grup, SA (Gourmet)

(Věc T-212/15)

(2015/C 198/64)

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher a N. Bertram, advokáti)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Španělsko)

Údaje týkající se řízení před OHIM

Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Gourmet“ – přihláška č. 9 310 269

Řízení před OHIM: Námitkové řízení

Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. února 2015, ve věci R 314/2014-4

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu zrušil;

— uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

Dovolávaný žalobní důvod
7.

Sedmý žalobní důvod uplatněný na podporu prohlášení protiprávnosti, kterým žalobce tvrdí, že pokud by čl. 1 odst. 1 rozhodnutí a čl. 3 odst. 1 nařízení měly být vykládány tak, že se vztahují a) na jakékoliv vyšetřování ukrajinských orgánů bez ohledu na to, zda existují soudní rozhodnutí nebo řízení která by je podporovala, kontrolovala nebo na ně dohlížela, nebo b) na jakékoliv zneužití pravomoci úřední osoby s cílem poskytnou neoprávněnou výhodu bez ohledu na to, zda existuje údajné zneužití státních prostředků, kritérium určení, s ohledem na svévolnou šíři a rozsah, který vyplývá z takového širokého výkladu, postrádá řádný právní základ nebo je nepřiměřené cílům rozhodnutí a nařízení. Kritérium určení je v důsledku toho protiprávní.
6.

Šestý žalobní důvod, předložený na podporu prohlášení protiprávnosti, vychází z toho, že pokud čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 (v pozměněném znění) a čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 (v pozměněném znění) mají být v rozporu s argumenty uplatněnými ve druhém žalobním důvodu vykládány v tom smyslu, že se vztahují na jakékoli vyšetřování vedené ukrajinským orgánem bez ohledu na to, zda bylo vydáno jakékoli soudní rozhodnutí nebo probíhá řízení týkající se tohoto vyšetřování nebo jej monitorující, kritéria pro zařazení na seznam by vzhledem k svévolné šíři a rozsahu, které by vyplývaly z tak širokého výkladu, postrádala řádný právní základ anebo byla nepřiměřená cílům rozhodnutí a nařízení. Toto ustanovení by tedy bylo protiprávní.
—

zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 15. října 2014 ve věci C (2014) 7280, týkající se státní podpory SA 35550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) poskytnuté Španělskem;
—

Podle žalobkyň se článek 101 SFEU nevztahuje na spoluúčast společnosti, která se neúčastní dohody, jež omezuje nebo narušuje hospodářskou soutěž. Kritérium uplatněné Komisí bylo podle nich v každém případě nesprávné a vztahovalo se k příliš široké škále jednání, které není dostatečně úzce spojené s protiprávním jednáním. Mají za to, že na jednání žalobkyň se nevztahuje kritérium týkající se usnadnění přijaté žalovanou. Žalobkyně konkrétně tvrdí, že zjištění, že žalobkyně usnadnily výměnu informací, nemá žádný skutkový základ a že žalovaná neuvedla žádný příklad, ve kterém by žalobkyně usnadnily takovou výměnu. To platí podle žalobkyň rovněž pro posouzení jednání ve vzájemné shodě. Tvrdí, že pokud jde o manipulaci s jenem LIBOR, Komise uznala, že jen jedna z obou bank věděla o zapojení ICAP. Žalobkyně tak tvrdí, že ICAP neusnadnila jednání dotčených bank. Kromě toho pokud jde o tato porušení právních předpisů, protisoutěžní jednání začalo podle žalobkyň dříve, než ICAP začala údajně usnadňovat toto jednání.
5.

Pátý žalobní důvod, uplatněný na podporu námitky protiprávnosti, vychází z toho, že pokud by v rozporu s argumenty uplatněnými v rámci druhého žalobního důvodu musely být čl. 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí 2010/413 a čl. 23 odst. 2 písm. d) nařízení č. 267/2012 vykládány v tom smyslu, že zahrnují a) nepřímou finanční podporu nebo b) logistickou podporu nemající žádný vztah k šíření jaderných zbraní, byla by tato kritéria protiprávní a nepřiměřená cílům rozhodnutí 2010/413 a nařízení č. 267/2012. Svévolně určený rozsah a dosah kritérií, vyplývající z tohoto širšího výkladu, by překračovaly meze toho, co je vhodné a nutné k dosažení těchto cílů. Tato ustanovení by tedy byla protiprávní.
CS Úřední věstník Evropské unie C 262/28

Žaloba podaná dne 13. dubna 2015 – Sopra Steria Group v. Parlament

(Věc T-181/15)

(2015/C 262/38)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Sopra Steria Group SA (Annecy-le-Vieux, Francie) (zástupci: A. Verlinden, R. Martens a J. Joossen, advokáti)

Žalovaný: Evropský parlament

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu neznámého data o zahájení vyjednávacího řízení bez zveřejnění oznámení o zakázce na NPE-15.8;

— zrušil jakékoli rozhodnutí, které mohl Evropský parlament přijmout v souvislosti s dalším průběhem tohoto vyjednávacího řízení bez zveřejnění oznámení o zakázce na NPE-15.8;

— určil, že zakázky, které by mohly být uzavřeny na základě vyjednávacího řízení bez zveřejnění oznámení o zakázce na NPE-15.8, jsou od počátku neplatné;

— rozhodl, že Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí výdaje na právní poradenství vynaložené žalobkyní.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod, který vychází z porušení článků 102 a 103 a čl. 104 odst. 2 finančního nařízení a čl. 134 odst. 1 písm. c) prováděcích pravidel, v důsledku čehož je rozhodnutí neznámého data o zahájení vyjednávacího řízení bez zveřejnění oznámení o zakázce neplatné.

Podle žalobkyně využil Evropský parlament nesprávně a protiprávně vyjednávacího řízení bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce, přičemž je třeba poukázat na to, že toto řízení je řízením mimořádným, jehož použití musí být právně odůvodněno (rovněž vzhledem k povinnosti Evropského parlamentu zajistit, aby se všechny veřejné zakázky zadávaly formou co nejširší veřejné soutěže, viz čl. 102 odst. 2 finančního nařízení). Žalobkyně uvádí, že Evropský parlament takové odůvodnění nepodal, ani neexistovaly mimořádně naléhavé důvody způsobené nepředvídatelnými událostmi, které nelze připisovat Evropskému parlamentu (jak se požaduje pro použití čl. 134 odst. 1 písm. c) prováděcích pravidel).
—

Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné uvádí, že Komise při podpisu dohod o finanční pomoci ULTRA („Ultra portable augmented reality for industrial maintenance applications“), IMPROVE („Improving Display and Rendering Technology for Virtual Environments“) a CINeSPACE („Experiencing urban film and cultural heritage while on-the-move“) věděla o využití ruských inženýrů nebo o něm v každém případě musela vědět. Doplňuje, že vymáhání požadované částky je za daných okolností zneužitím práva.
—

zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise ze dne 26. února 2015 týkajícího se opatření SA.35388 (2013/C) S.A. 35388 (2013/C) (ex 2013/NN et ex 2012/N) Polsko – „Zřízení letiště Gdynia-Kosakowo“;
—

určil, že má právo si ponechat částku 80 242,78 eur, kterou již obdržela v rámci „pre-financing payment“ a která je v současnosti předmětem výzvy k úhradě vydané Evropskou komisí – Directorate General Migration and Home Affairs – Directorate E: Migration and Security Funds – Unit E2: Asylum, Migration and Integration Fund – HOME E2/FL/2015, ref. 1520007 ze dne 1. dubna 2015, týkající se „HOME/2011/PPRS/AG/2176 TORRE – Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe č. 3241503771“, kterou žalovaná vydala za účelem navrácení uvedené částky.