ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
92

Mimoto, pokud jde o dopis ze dne 1. července 2020 (viz body 14 a 41 výše) EPSO v něm upřesnil, že „s ohledem na nedávný vývoj a politiky přijaté členskými státy v souvislosti se situací covidu-19 rozhodl naplánovat pokračování [řízení] v hodnotících centrech v průběhu přibližně druhé poloviny měsíce září“. I když tento dopis skutečně upřesňuje, že „[u]chazeči, kteří již absolvovali [zkoušky] v hodnotícím centru, [nebudou] znovu pozváni“, nic to nemění na tom, že tato informace je výslovně podmíněna zlepšením výše popsané epidemiologické situace a odkazuje na pokračování v řízení za osobní účasti v rámci hodnotících center, to znamená podle podmínek stanovených v oznámení o výběrovém řízení. Tato podmíněnost nemůže vyvolat ve prospěch žalobce legitimní očekávání, pokud jde o zachování řízení za osobní účasti v případě, že by se epidemiologické situace zhoršila a kdy by okolnosti vyšší moci nutně vyžadovaly úpravu řízení, aby bylo umožněno jeho pokračování.
107

Odkaz v bodě 35 pokynů z roku 2006 na ztrátu veškeré hodnoty majetku dotyčného podniku je tedy třeba chápat ve vztahu k situaci, kdy se převzetí podniku jeví za podmínek uvedených v bodě 106 nepravděpodobným, či dokonce nemožným. V takovém případě by byly jednotlivé složky aktiv tohoto podniku nabídnuty k prodeji jednotlivě a je pravděpodobné, že by mnoho z nich nenašlo kupce nebo že by byly přinejlepším prodány za velmi nízkou cenu (viz rozsudek ze dne 15. července 2015, Westfälische Drahtindustrie a další v. Komise, T‑393/10, EU:T:2015:515, bod 294 a citovaná judikatura).
20

V tomto ohledu je třeba uvést, že průzkumová referentka zamítla přihlášku k zápisu na základě čl. 41 odst. 4 nařízení 2017/1001, ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení (viz bod 7 výše), z důvodů, že povaha přihlášené ochranné známky je uvedena nesprávně, že popis uvedený v přihlášce k zápisu je irelevantní a tento popis může každopádně pouze popisovat to, co lze vidět na grafickém ztvárnění uvedené ochranné známky, aniž může představovat výklad toho, co se danou ochrannou známkou rozumí. Průzkumová referentka doplnila, že přihlášená ochranná známka je vnímána dotykem, zatímco smyslové vlastnosti nelze přímo dovodit ze ztvárnění označení. Průzkumová referentka měla v důsledku toho za to, že grafické ztvárnění označení nereprodukuje přihlášku s dostatečnou přesností.
41

V této souvislosti je třeba poukázat na to, že čl. 41 odst. 1 Listiny stanoví, že „[k]aždý má právo na to, aby jeho záležitosti byly orgány, institucemi a jinými subjekty Unie řešeny nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě“. Odstavec 2 písm. c) uvedeného článku upřesňuje, že „[t]oto právo zahrnuje především […] povinnost správních orgánů odůvodňovat svá rozhodnutí“.
22

V tomto rámci je důležité připomenout, že podle ustálené judikatury platí, že vyvolávat právní účinky, a tudíž nepříznivě zasahovat do právního postavení, může pouze výrok rozhodnutí, a to nehledě na důvody, na nichž toto rozhodnutí spočívá. Naopak posouzení uvedená v odůvodnění aktu nemohou být jako taková předmětem žaloby na neplatnost a mohou podléhat přezkumu legality unijním soudem pouze tehdy, představují-li jakožto odůvodnění aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení nezbytný podklad pro výrok tohoto aktu (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 17. září 1992, NBV a NVB v. Komise, T‑138/89, EU:T:1992:95, bod 31, a ze dne 1. února 2012, Région Wallonne v. Komise, T‑237/09, EU:T:2012:38, bod 45).
33

Podle názoru Komise bylo povinností spolužadatelských rad zaměstnanců předložit nejen doklady, které by byly srovnatelné s těmi, které jsou uvedeny v čl. 196 odst. 1 písm. c) finančního nařízení, nýbrž i doklady o jejich rovnocennosti podle čl. 197 odst. 2 písm. c) tohoto nařízení. Doklad je podle Komise rovnocenný, pokud odpovídá dokladu požadovanému od právnické osoby a pokud zahrnuje v tomto smyslu informace požadované v čl. 196 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení.
9

Zadruhé žalobkyně tvrdila, že odstavec 18 novely zákona je v rozporu se zásadou rovného zacházení, jelikož vede k preferenčním cenám zvýhodňujícím některé výrobce vůči ostatním, kteří se nacházejí ve srovnatelné situaci co do jejích základních znaků, aniž je to objektivně odůvodněno. Tato diskriminace se podle ní projevuje mezi jednotlivými entitami spadajícími do působnosti ustanovení odstavce 18 novely zákona, neboť se na entity-vlastníky energetických zařízení, která byla postavena a uvedena do provozu v různých okamžicích za rozdílné investiční náklady a za různé míry návratnosti (cena voltaických zařízení se výrazně snížila mezi roky 2009 a 2014) vztahuje stejná preferenční cena za nákup elektřiny. Dále se tato diskriminace podle žalobkyně projevuje ve vztahu k vlastníkům energetických zařízení, jejichž žádosti o podporu byly podány po nabytí účinnosti zákona o energii z obnovitelných zdrojů a ve vztahu k jiným kategoriím výrobců obnovitelné energie, kteří byli rovněž příjemci podpory před nabytím účinnosti zákona o energii z obnovitelných zdrojů. Odstavec 18 novely zákona tedy porušuje zásadu rovného zacházení a zásadu zákazu diskriminace zaručené článkem 20 Listiny základních práv Evropské unie.
11

Dne 28. ledna 2021 provedla Komise pátou změnu jejího dočasného rámce (Úř. věst. 2021, C 34, s. 6), jež zejména změnila odstavec 87 písm. d) tohoto rámce zvýšením stropu podpory na 10 milionů eur na podnik. Změnila rovněž odstavec 87 písm. a) tak, že původní období v trvání od 1. března 2020 do 30. června 2021 prodloužila až do 31. prosince 2021.
31

V této souvislosti je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury je provádění systému kontroly státních podpor tak, jak vyplývá z článků 107 a 108 SFEU, úkolem jednak Komise a jednak vnitrostátních soudů, jež plní vzájemně se doplňující, ale odlišné úkoly. Zatímco posouzení slučitelnosti opatření podpor s vnitřním trhem spadá do výlučné pravomoci Komise, jejíž činnost je přezkoumatelná soudy Unie, přísluší vnitrostátním soudům, aby zajistily ochranu práv jednotlivců vůči možnému porušení zákazu stanoveného v čl. 108 odst. 3 SFEU ze strany státních orgánů až do konečného rozhodnutí Komise (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. října 2016, DEI a Komise v. Alouminion tis Ellados, C‑590/14 P, EU:C:2016:797, body 95 až 97 a citovaná judikatura).
1

Žalobou založenou na článku 263 SFEU se žalobkyně E. Breuninger GmbH & Co. domáhá zrušení rozhodnutí Komise C(2020) 8318 final ze dne 20. listopadu 2020 o státní podpoře SA.59289 (2020/N) – Německo covid-19 – Podpora na nepokryté fixní náklady (Úř. věst. 2022, C 124, s. 1), ve znění rozhodnutí Komise C(2021) 1066 final ze dne 12. února 2021 o státní podpoře SA.61744 (2021/N) – Hromadné oznámení změn o úpravě režimů podpor povolených podle dočasného rámce, zejména v důsledku páté změny dočasného rámce (Úř. věst. 2021, C 77, s. 18) (dále jen „napadené rozhodnutí“).
38

V projednávané věci je třeba konstatovat, že vedlejší účastnice, která kanceláři odvolacích senátů předložila dokumenty zmíněné v bodě 24 výše, prokázala, že byla vlastníkem starší ochranné známky v okamžiku podání odvolání před odvolacím senátem. Na rozdíl od toho, co tvrdí žalobkyně, vedlejší účastnice poskytla rovněž vysvětlení, pokud jde o zúčastněné podniky a různá použitá označení. Nejprve je třeba uvést, jak to dosvědčuje zejména dohoda o nabytí společnosti ze dne 4. dubna 2019, že je jméno Pierre Lang Europe Handelsges.m.b.H. jménem předchůdkyně vedlejší účastnice. Dále pak bylo uvedení jména Pierre Lang Europe Ges.m.b.H. v odůvodnění odvolání výsledkem chyby v psaní, jak potvrzuje vedlejší účastnice v bodě 13 svého vyjádření k žalobě. Konečně je jméno Pierre Lang Trading GmbH jménem vedlejší účastnice. Podle uvedených dokumentů je toto jméno napříště zapsáno do rejstříku jako jméno vlastníka starší ochranné známky od 5. ledna 2021.
64

Nejprve je totiž třeba uvést, že na rozdíl od tvrzení EIOPA nelze vyloučit, že pokud by se revizní hodnotitel řádně seznámil s tím, že žalobkyně odmítla svou hodnotící zprávu za rok 2019, která ostatně obsahovala posouzení hodnotitele shrnuté pod zmínkou jako „uspokojivé“, a s připomínkami žalobkyně, mohl by tyto připomínky zohlednit a uvedenou zprávu nebo její odůvodnění změnit. V tomto ohledu judikatura zdůrazňuje, že administrativa má povinnost dostatečně a podrobně odůvodnit každou hodnotící zprávu a umožnit dotčené osobě vyjádřit se k tomuto odůvodnění, přičemž dodržení těchto požadavků je o to důležitější, pokud je hodnocení horší oproti dřívějšímu hodnocení, jako je tomu v projednávané věci (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 11. prosince 2014, DE v. EMA, F‑103/13, EU:F:2014:265, bod 38). Pokud tedy hodnocení a postup stanovený v článku 7 rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2013 nemá ztratit smysl, je třeba odmítnout tvrzení EIOPA, že pokud by bylo odvolání žalobkyně předloženo OOUPS a pokud by o něm rozhodoval, potvrdil by hodnotící zprávu za rok 2019, a podle něhož by tato zpráva tedy měla být zohledněna pro účely postupu obnovení smlouvy.
55

Je totiž třeba připomenout, že podle článku 1 SEU tato smlouva „představuje novou etapu v procesu vytváření stále užšího svazku mezi národy Evropy, v němž jsou rozhodnutí přijímána co nejotevřeněji a co nejblíže občanům“. Článek 10 odst. 3 SEU stanoví, že každý občan má právo podílet se na demokratickém životě Unie a že rozhodnutí jsou přijímána co nejotevřeněji a co nejblíže občanům. Stejně tak čl. 15 odst. 1 SFEU stanoví, že „[s] cílem podpořit řádnou správu věcí veřejných a zajistit účast občanské společnosti jednají orgány, instituce a jiné subjekty Unie co nejotevřeněji“.
141

Je zajisté pravda, že rumunské orgány byly informovány ode dne oznámení zjištění Účetního dvora, a sice dne 18. září 2015 (viz bod 7 výše), a rovněž od dopisu Komise ze dne 21. března 2016 (viz bod 12 výše), o názoru Komise týkajícím se nesrovnalostí, pokud jde o platební sazby související se sporným podopatřením. Komise však měla neprávem za to, že se rumunské orgány dopustily obecných nesrovnalostí nebo závažné nedbalosti v boji proti nedovoleným postupům, když nadále podávaly žádosti o podporu na základě sazby vedoucí k nadměrným vyrovnávacím platbám. Postoj rumunských orgánů byl totiž vysvětlen jednak tím, že získaly ujištění o tom, že metoda výpočtu předložená Komisi dodržuje příslušná ustanovení nařízení č. 1698/2005 a nařízení č. 1974/2006, a jednak tím, že podle čl. 9 odst. 3 nařízení č. 1974/2006 může být změna NPRV 2007–2013 učiněna nejpozději do 31. prosince 2015 za předpokladu, že členský stát tuto změnu ohlásí nejpozději do 31. srpna 2015.
101

Soudní dvůr již ostatně, pokud jde konkrétně o vnímání léčivých přípravků, na které se vztahuje směrnice 2001/83, ze strany relevantní veřejnosti, rozhodl, že je třeba zohlednit přístup průměrně obezřetného spotřebitele, u něhož může forma výrobku vyvolat zvláštní očekávání, jako je to, které vyvolávají obvykle léčivé přípravky s ohledem na záruky, jež jsou spojeny s jejich výrobou a uvedením na trh. Ačkoliv může vnější forma tohoto výrobku představovat závažnou indicii ve prospěch jeho kvalifikace jakožto léčivého přípravku podle své prezentace, musí se tato forma vztahovat nejen na formu samotného výrobku, ale i na jeho balení, které se může z důvodů obchodní politiky snažit o to, aby výrobek připomínal léčivý přípravek (viz rozsudek ze dne 15. listopadu 2007, Komise v. Německo, C‑319/05, EU:C:2007:678, bod 47 a citovaná judikatura).
Odpoledne dne 24. února 2022 několik hostů i nadále hovořilo o ruské ofenzívě jako o obranném a preventivním aktu Ruské federace. Rovněž bylo poznamenáno, že k vypuknutí konfliktu došlo v důsledku činnosti západních zemí a ukrajinských provokací. Jeden novinář, představený jako konzultant v oblasti strategického zpravodajství, prohlásil, že „Ukrajina je výtvorem Ruska“. Jeden z vystupujících, představený jako politolog, odborník na Spojené státy, uvedl: „[N]a Ukrajině je mnoho územních problémů, je to země, která měla velké potíže se skutečně sjednotit, federalizovat, což je třeba říci, a ještě dnes, když zmíníme Podněstří, když zmíníme Donbas, nebo dokonce Krym, jsou to území, která usilují o to, aby se stala součástí Ruské federace, ať se nám to líbí, nebo ne, a tento proces je třeba vzít v úvahu, abychom pochopili všechny základní procesy, včetně ruského vojenského vměšování.“ Jiný analytik uvedl: „[Z]cela jasně jde o otázku ochrany samozvaných donbaských republik a zabránění ukrajinskému státu, aby ve vztahu k těmto dvěma entitám pokračoval v budoucnu v politice […], která spočívá v jejich nepřetržitém bombardování po dobu posledních osmi let, takže jde vlastně o neutralizaci schopností současného ukrajinského režimu působit újmu.“ Podle tohoto analytika „je ochrana Donbasu velmi důležitá, a [jak] řekl prezident Putin, jde o neutralizaci Ukrajiny, kterou Moskva vnímá jako nepřátelský subjekt“. Dodal, že „je zde vůle urovnat spor, který se nepodařilo vyřešit jednáním, a to z velké části vinou Ukrajiny a jejích západních sponzorů […], a Rusko se tedy rozhodlo začít jednat a použít sílu“, a dále že „pro Rusko je důležité obnovit určitou podobu územního uspořádání, která zohledňuje přítomnost významné rusky hovořící menšiny“. Jiný host, představený jako konzultant v oblasti strategického zpravodajství, uvedl: „[M]noho lidí považuje to, co se děje, za agresi, já to považuji spíše za obranu. [… V] dohodách z roku 1991 se Spojené státy zavázaly, že nedojde k rozšíření NATO na východ, avšak to, co se dnes děje, zejména touha Ukrajiny vstoupit do NATO, svědčí o opaku.“ Podle tohoto hosta: „[P]okud existují separatistické tužby, které mohou Rusku pomoci zabrat malý kousek území, jedná dnes v rámci jakési prevence, zabezpečení se, což do jisté míry ospravedlňuje vše, co vidíme.“
5.

Ochranná známka Evropské unie – Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Překrývání oblastí působnosti důvodů uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení 2017/1001 [Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c)] (viz body 42, 43)
Keywords

Summary



Keywords

1. Řízení – Vedlejší účastenství – Podmínky přípustnosti

(Statut Soudního dvora, čl. 40 druhý pododstavec a čl. 53 první pododstavec)

2. Řízení – Vedlejší účastenství – Zúčastněné osoby

(Statut Soudního dvora, čl. 40 druhý pododstavec)

Summary

1. Podle čl. 40 druhého pododstavce statutu Soudního dvora, který se na základě čl. 53 prvního pododstavce uvedeného statutu použije na řízení před Soudem, může každá osoba, která prokáže zájem na rozhodnutí sporu, vstoupit do řízení, s výjimkou sporů mezi členskými státy, sporů mezi orgány Společenství nebo sporů mezi členskými státy a orgány Společenství.

Zájmem na rozhodnutí sporu ve smyslu článku 40 statutu Soudního dvora se rozumí bezprostřední a skutečný zájem na tom, aby bylo vyhověno samotným návrhovým žádáním, na jejichž podporu je návrh na vstup do řízení podán, a nikoli zájem ve vztahu k předloženým žalobním důvodům nebo argumentům. „Rozhodnutím“ sporu je totiž třeba rozumět konečné rozhodnutí, které je navrhováno soudu rozhodujícímu spor, tak jak je zakotveno ve výroku rozsudku. Přitom je zejména třeba zkoumat, zda se napadený akt bezprostředně dotýká osoby podávající návrh na vstup do řízení jako vedlejší účastník a zda je její zájem na rozhodnutí sporu jistý. Dále je třeba rozlišovat mezi osobami podávajícími návrh na vstup do řízení jako vedlejší účastníci, které prokáží bezprostřední zájem na rozhodnutí o specifickém aktu, jehož zrušení bylo navrženo, a těmi, které jen z důvodu podobností mezi svou situací a situací některého z účastníků řízení prokáží pouze nepřímý zájem na rozhodnutí sporu.

(viz body 4, 15)

2. Je povoleno vedlejší účastenství zastupitelských sdružení, jejichž cílem je ochrana jejich členů ve věcech, v nichž vyvstávají zásadní otázky, které se mohou těchto členů dotknout.

(viz bod 6)
20

Každopádně nic v návrhu na určení výše nákladů řízení nenaznačuje, že by na straně Komise došlo k chování, které by mohlo být kvalifikováno jako zneužívající. Žalobci směšují okolnost uplatnění neopodstatněného argumentu s okolností vědomého uplatnění malicherného či zlovolného argumentu. V projednávané věci se Komise pouze omezila na svou obranu a Soud ani ve svém mezitímním, ani konečném rozsudku nijak nenaznačil, že by její chování bylo zneužívající povahy nebo že by předložila malicherné argumenty.
Keywords

Summary



Keywords

Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Akty, které se jich bezprostředně a osobně dotýkají – Rozhodnutí Komise zaslané členskému státu, které definitivně ukončilo poskytování finanční pomoci z Evropského fondu pro regionální rozvoj – Žaloba podaná regionálním orgánem – Neexistence bezprostředního dotčení – Nepřípustnost

(Čl. 230 pododst. 4 ES)

Summary

Veřejnoprávní územní celek, jakým je regionální orgán, není bezprostředně dotčen rozhodnutím Komise, které bylo zasláno členskému státu, týkajícím se finanční pomoci z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), kterým se odmítá žádost předložená dotyčným členským státem o prodloužení lhůty pro předložení žádostí o konečnou platbu ohledně této pomoci, a které definitivně tuto pomoc ukončilo pouze na základě výdajů učiněných před touto lhůtou.

Takové rozhodnutí totiž má bezprostřední následky na právní postavení uvedeného subjektu pouze tehdy, aniž by přitom dotyčný členský stát disponoval v tomto ohledu posuzovací pravomocí, je-li tento subjekt jednak zbaven možnosti, aby mu byly vyplaceny částky, u nichž finanční závazek zanikl, odpovídající částkám ještě nevyplaceným z EFRR z titulu dotčené pomoci a vztahujícím se k výdajům, které se staly v důsledku tohoto rozhodnutí neuznatelnými, a je-li jednak povinen vrátit bezdůvodně přijaté částky odpovídající částkám již obdrženým z titulu této pomoci a určeným na výdaje, které se staly neuznatelnými. Takovéto důsledky nevyplývají ani z rozhodnutí Komise, jímž se ukončuje poskytování pomoci z EFRR, ani z žádných jiných ustanovení práva Společenství, která by měla za cíl upravovat následky takovéhoto rozhodnutí. Případná žádost o vrácení prostředků Společenství poukázaných ve prospěch veřejnoprávního územního celku je zejména přímým důsledkem nikoli rozhodnutí Komise, nýbrž kroků, které by stát podnikl za tímto účelem na základě vnitrostátních právních předpisů, aby dostál povinnostem vyplývajícím z příslušných předpisů Společenství.

(viz body 54, 57–58, 70)
Žaloba na neplatnost podaná fyzickou nebo právnickou osobou je přípustná pouze v případě, že žalobce má právní zájem na zrušení napadeného aktu. Předpokladem takového zájmu je, že samotné zrušení tohoto aktu může vyvolat právní následky nebo, jinak řečeno, že žaloba může ve svém výsledku přinést prospěch straně, která ji podala.

V důsledku toho je nepřípustná žaloba na neplatnost podaná producenty vín pocházejících z kantonu Vaud ve Švýcarsku uváděných na trh pod názvem „champagne“, obcí Champagne v kantonu Vaud, vinařským sdružením, jakož i sdružením na ochranu tohoto názvu proti rozhodnutí 2002/309 v rozsahu, v němž jménem Evropského společenství schvaluje čl. 5 odst. 8 přílohy 7 dohody o obchodu se zemědělskými produkty mezi Společenstvím a Švýcarskou konfederací, jehož jediným účelem je na přechodnou dobu dvou let povolit uvádění některých vín pocházejících z kantonu Vaud na trh mimo území Společenství pod názvem „champagne“.

Toto ustanovení totiž představuje úpravu výhradní ochrany, které na základě čl. 5 odst. 1 až 3 přílohy 7 dohody požívá název „champagne“, uvedený v seznamu vinařských produktů pocházejících ze Společenství obsaženém v dodatku 2 téže přílohy, ve prospěch některých vín pocházejících z kantonu Vaud. Za těchto okolností by zrušení uvedeného rozhodnutí 2002/309 v rozsahu, v němž schvaluje toto posledně uvedené ustanovení, nejen žalobcům nepřineslo žádný prospěch, ale bylo by dokonce v jejich neprospěch, jelikož by zrušilo přechodnou dobu, kterou v jejich prospěch stanoví.

(viz body 39, 52–53)
Pokud jde o skupiny nebo entity, na které se vztahují omezující opatření s cílem bojovat proti terorismu, pravidla, kterými se řídí přípustnost žaloby na neplatnost, musejí být nazírána podle okolností daného případu. Může se totiž stát, že nemají právní subjektivitu nebo že nejsou schopny dodržovat právní pravidla obvykle použitelná na právnické osoby. Nadměrný formalismus by tedy v některých případech vyústil v popření jakékoli možnosti aktivní legitimace k podání návrhu na neplatnost, a to přesto že by tyto skupiny a entity byly předmětem omezujících opatření Společenství.

(viz bod 28)
198

Rada a Komise mají za to, že žádná z podmínek vzniku odpovědnosti Společenství není v projednávaném případě splněna. Zejména tvrdí, že jelikož napadené rozhodnutí nevyvolává právní účinky na postavení žalobců, chybí příčinná souvislost mezi údajně vzniklou škodou a tvrzenou protiprávností napadeného rozhodnutí. Jednak totiž napadené rozhodnutí neukládá žalobcům žádnou novou povinnost na území Společenství, a jednak případná škoda, která by žalobcům mohla vzniknout na území Švýcarska, vyplývá z činnosti švýcarských orgánů, a to buď z toho, že prohlásí dohodu za použitelnou na svém území, nebo z toho, že schválí právní předpisy provádějící závazky, se kterými souhlasily na základě dohody, přičemž jim v tomto ohledu dohoda ponechává výběr jednotlivých způsobů.
Keywords

Summary



Keywords

1. Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Absolutní důvody pro zamítnutí – Ochranné známky tvořené výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit k označení vlastností výrobku – Označení, které může mít několik významů – Zamítnutí zápisu v případě popisného charakteru alespoň jednoho z možných významů

[Nařízení Rady č. 40/94, čl. 7 odst. 1 písm. c)]

2. Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Absolutní důvody pro zamítnutí – Ochranné známky tvořené výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit k označení vlastností výrobku – Slovní označení „QUICK-GRIP“

[Nařízení Rady č. 40/94, čl. 7 odst. 1 písm. c)]

Summary

1. Zápis slovního označení musí být zamítnut na základě čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství, jestliže alespoň jeden z jeho možných významů označuje vlastnost výrobků nebo služeb uvedených v přihlášce.

(viz bod 32)

2. Slovní označení QUICK-GRIP, o jehož zápis bylo žádáno pro výrobky náležející do třídy 8 podle Niceské dohody, které zahrnují ruční nářadí, svěrky, jakož i součásti a části těchto výrobků, není způsobilé být ochrannou známkou Společenství. Spojení mezi uvedeným označením a uvedenými výrobky je dostatečně úzké k tomu, aby spadalo do oblasti zákazu uvedeného v čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, jelikož označení umožňuje relevantní veřejnosti, kterou je průměrný anglicky mluvící spotřebitel ve Společenství, aby okamžitě a bez dalšího přemýšlení rozpoznala, že dotčené výrobky drží snadno a rychle, a jelikož tedy výběr pojmů „quick“ a „grip“ nevyžaduje žádné zapojení představivosti nebo svévolný akt ze strany spotřebitele.

(viz body 27, 31, 33–34)
Keywords

Summary



Keywords

Žaloba na neplatnost – Fyzické a právnické osoby – Žalovatelné akty

[Článek 230 čtvrtý pododstavec ES; nařízení Rady č. 4064/89, čl. 6 odst. 1 písm. c)]

Summary

Podnik, který poté, co dosáhl toho, že Soud zrušil rozhodnutí Komise, které mu zakazuje uskutečnit spojení, převede podnik, jehož nabyl během lhůty, kterou Komise v důsledku uvedeného rozsudku v každém případě disponovala pro přijetí nového rozhodnutí, nemůže tvrdit, že do jeho právního postavení nepříznivě zasahuje rozhodnutí Komise, přijaté po rozhodnutí o převedení, zahájit znovu podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení č. 4064/89 fázi důkladného přezkumu spojení nebo pozdější rozhodnutí Komise formálně ukončit řízení, které se stalo bezpředmětným.

(viz body 61, 67, 72–74, 84, 96–97, 101)