ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 129/8

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Spojené království) dne 13. března 2009 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Weald Leasing Limited

(Věc C-103/09)

2009/C 129/13

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal

Účastníci původního řízení

Žalobce: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Žalovaná: Weald Leasing Limited

Předběžné otázky

1) Za takových okolností, jakými jsou okolnosti projednávané věci, kdy obchodník, který je ve značném rozsahu osvobozen od daně, používá strukturu finančního pronájmu majetku, která zahrnuje prostředníka, namísto přímého nákupu majetku, vede taková struktura finančního pronájmu nebo jakákoliv její část k daňovému zvýhodnění, které je v rozporu se šestou směrnicí (1) ve smyslu bodu 74 rozsudku ve věci C-255/02, Halifax plc, Leeds Permanent Development Services Ltd, Country Wide Property Investments Ltd v. Commissioners of Customs & Excise (dále jen „rozsudek ve věci Halifax“)?

2) Vzhledem ke skutečnosti, že šestá směrnice o DPH předpokládá finanční pronájem majetku obchodníky, kteří jsou úplně nebo částečně osvobozeni od daně, a s přihlédnutím k odkazu Soudního dvora na „obvyklá obchodní plnění“ v bodech 69 a 80 rozsudku ve věci Halifax a bodu 27 rozsudku ve věci C-162/07, Ampliscientifica, a též s ohledem na neexistenci takového odkazu v rozsudku ve věci C-425/06, Part Service, jedná se o zneužívající praktiky, pokud tak obchodník, který je úplně či částečně osvobozen od daně, činí, i když se v kontextu svých obvyklých obchodních plnění nepodílí na plněních spočívajících ve finančním pronájmu?

3) V případě kladné odpovědi na otázku 2: a) jaká je relevantnost pojmu „obvyklá obchodní plnění“ v kontextu bodů 74 a 75 rozsudku ve věci Halifax; je relevantní ve vztahu k bodu 74, bodu 75 nebo oběma bodům; b) je odkaz na „obvyklá obchodní plnění“ odkazem na: (1) plnění, kterýma se dotčená osoba povinná k dani obvykle zabývá; (2) plnění, která se obvykle uskutečňují mezi dvěma či více smluvními stranami; (3) plnění, která jsou obchodně životaschopná; (4) plnění, která vytváří obchodní zátěž a rizika typicky spojená se souvisejícími obchodními přínosy; (5) plnění, které nejsou vykonstruovaná v tom smyslu, že mají obchodní podstatu; (6) jiný typ nebo kategorie plnění?

4) Pokud bude shledáno, že struktura finančního pronájmu majetku nebo jakákoliv její část představuje zneužívající praktiky, co je odpovídajícím řešením? Konkrétně, má vnitrostátní soud nebo správce daně: (a) nebrat v úvahu existenci prostředníka a nařídit, aby DPH byla odvedena z obvyklého nájemného; (b) překvalifikovat strukturu finančního pronájmu na přímý nákup; (c) překvalifikovat plnění jakýmkoliv jiným způsobem, který bude soud nebo správce daně považovat za vhodný prostředek k nastolení situace, která by byla běžná při neexistenci plnění představujících zneužívající praktiky?

(1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).
1)

Vzhledem k tomu, že režim podpor (stanovený v dokumentu NN 91/A/95) zavedený regionem Sicílie prostřednictvím článku 10 regionálního zákona č. 27 ze dne 15. května 1991 stanovil mechanismus příspěvků od 2 do 5 let (2 roky při přijetí do zaměstnání na základě pracovní smlouvy, v rámci níž je poskytováno odborné vzdělávání, plus maximálně 3 roky v případě změny pracovního poměru na základě pracovní smlouvy, v rámci níž je poskytováno odborné vzdělávání, na smlouvu na dobu neurčitou), měla Evropská komise rozhodnutím č. 95/C 343/11 ze dne 14. listopadu 1995, kterým bylo schváleno jeho používání, v úmyslu: — umožnit takovou komplexní dočasnou a hospodářskou úpravu podpor (2 roky + 3 roky), nebo naopak — měla za to, že je možné schválit, výhradně a alternativně, poskytování příspěvků při přijímání do zaměstnání na základě pracovní smlouvy, v rámci níž je poskytováno odborné vzdělávání (na dva roky jejího trvání) nebo poskytování příspěvků v případě změn smlouvy zaměstnanců, kteří byli předtím přijati do zaměstnání na základě pracovní smlouvy, v rámci níž je poskytováno odborné vzdělávání, na smlouvu na dobu neurčitou (po stanovenou dobu tří let od změny smlouvy)?
CS Úřední věstník Evropské unie C 153/30

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Spojené království) dne 14. května 2009 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs v. Axa UK plc

(Věc C-175/09)

2009/C 153/59

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal

Účastníci původního řízení

Navrhovatel: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Odpůrkyně: Axa UK plc

Předběžné otázky

1. Jaká je povaha osvobozené služby, která má „účinek spočívající v převodu finančních prostředků a [zahrnuje] změny právní a finanční situace“? Zejména: a) Vztahuje se osvobození od daně na služby, které by jinak nemusely být poskytnuty žádným peněžním ústavem, který provádí i) odepsání prostředků z jednoho účtu, ii) připsání takových prostředků na jiný účet nebo iii) určité nezbytné zprostředkování mezi úkony i) a ii)? b) Vztahuje se osvobození od daně na služby, které nezahrnují plnění úkolů spočívajících v odepsání prostředků z jednoho účtu a připsání těchto prostředků na jiný účet, ale v případě, že dojde k převodu finančních prostředků, lze mít za to, že byly příčinou takového převodu?

2. Poskytuje ve světle rozsudku SDC obchodník (který není bankou) službu osvobozenou od daně v souladu s čl. 13 částí B písm. d) bodem 3, pokud úkoly, jež plní pro svého klienta, 1) zahrnují inkasování, zpracování a další úhradu peněžních prostředků, které klientovi dluží třetí osoba, zejména úkoly spočívající v: a) předání údajů bance takové třetí osoby se žádostí o platbu z bankovního účtu třetí osoby na vlastní bankovní účet obchodníka na základě trvalého příkazu vydaného takovou třetí osobou příslušné bance (na základě systému „Direct Debit“), a následně, pokud banka takovou platbu provede, b) vydání příkazu vlastní bance k převodu finančních prostředků z jeho účtu na bankovní účet klienta, ale 2) nezahrnuje úkoly spočívající v a) odepsání prostředků z jednoho účtu, b) připsání takových prostředků na jiný účet nebo c) jakékoli zprostředkování mezi úkony a) a b)?
8.

Porušení čl. 87 odst. 1 ES nezohledněním skutečnosti, že požadavky na státní podpory jsou souběžné z podhledu věcné selektivity. I za předpokladu, že by Gibraltar byl autonomním referenčním rámcem v němž se sbíhají požadavky rozsudku Azory, napadený rozsudek porušil čl. 87 odst. 1 ES při přezkumu věcné selektivity, neboť Soud prvního stupně ve své analýze nezohlednil, že prostřednictvím reformy korporační daně, kterou chce Gibraltar zavést, by došlo k vytvoření režimu, v němž by z 29 000 společností existujících v Gibraltaru 28 798 společností mohlo podléhat nulové sazbě daně. Tyto společnosti by byly daným opatřením obzvláště zvýhodněny, a napadený rozsudek tím, že tomu takto neporozuměl, porušil čl. 87 odst. 1 ES. Navíc Komise vymezila společný daňový režim v rozporu s tím, co tvrdí daný rozsudek.
3)

V případě záporné odpovědi na otázku č. 1) a č. 2) se mají články 17 a 19 směrnice 98/71/ES vykládat v tom smyslu, že při použití vnitrostátního zákona členského státu, který podle této směrnice do svého právního řádu zavedl ochranu průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, může možnost, aby tento členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, za kterých je taková ochrana poskytována, zahrnovat i vyloučení této ochrany pro průmyslové vzory, které — přestože splňují požadavky stanovené pro ochranu podle právních předpisů o autorském právu —, měly být považovány za volně přístupné průmyslové vzory po uplynutí doby jejich ochrany dříve, než vstoupila v platnost ustanovení zákona, jimiž byla do vnitrostátního právního řádu zavedena ochrana průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, přičemž třetí osoba, která nemá povolení od majitele autorských práv k těmto průmyslovým vzorům, již vyrobila a uvedla na trh v tomto státě produkty vyrobené podle těchto průmyslových vzorů v případě, že toto vyloučení je stanoveno na značně dlouhé období (v délce deseti let)?
CS Úřední věstník Evropské unie C 153/21

Žaloba podaná dne 6. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království

(Věc C-132/09)

2009/C 153/39

Jednací jazyk: francouzština

Účastníci řízení

Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Eggers a J.-P. Keppenne, zmocněnci)

Žalované: Belgické království

Návrhová žádání žalobkyně

— Určit, že Belgické království tím, že odmítlo převzít finanční náklady na vybavení a učební pomůcky evropských škol, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z dohody o sídle z roku 1962 ve spojení s článkem 10 ES;

— uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Komise Belgickému království vytýká, že porušilo dohodu, kterou v říjnu 1962 uzavřelo s Nejvyšší radou evropských škol, když odmítlo převzít náklady na vybavení a učební pomůcky evropských škol se sídlem na jeho území.

Na podporu své žaloby žalobkyně zaprvé tvrdí, že z čl. 6 druhého pododstavce Úmluvy o statutu evropských škol ze dne 21. června 1994 (1) vyplývá, že každý členský stát musí s evropskými školami zacházet jako se vzdělávacími zařízeními podléhajícími vnitrostátnímu veřejnému právu. V důsledku toho by měly být evropské školy, co se týče počátečního vybavení v souvislosti s otevřením nebo rozšířením evropských škol, jakož i co se týče ročních nákladů na údržbu a provoz těchto škol, financovány belgickými veřejnými orgány. Komunitarizace školství v Belgii nemůže být v tomto ohledu důvodem pro odmítnutí financovat roční náklady na provoz evropských škol belgickými orgány, neboť z ustálené judikatury vyplývá, že se členský stát nemůže vyhnout svým povinnostem, ke kterým se zavázal, delegováním výkonu této pravomoci na veřejné partnery na místní a regionální úrovni.

Komise v odpovědi na výhrady vznesené belgickými orgány zadruhé uvádí, že závěry zasedání Nejvyšší rady konaného v Karlsruhe v květnu roku 1967 nijak nezpochybňují povinnost financování, kterou je tento stát jakožto země sídla povinen plnit.

Komise nejprve uvádí, že Nejvyšší rada v Karlsruhe pouze vypracovala pokyny k vzorovému protokolu o shodě s členskými státy, ve kterých mají evropské školy sídlo, a vzhledem k hierarchii právních norem nemá v žádném případě pravomoc měnit dohodu o sídle z roku 1962.

Dále uvádí, že toto „rozhodnutí“ z Karlsruhe nemůže být za žádných okolností vykládáno jakožto „pozdější dohoda nebo pozdější praxe stran“ ve smyslu čl. 31 odst. 3 písm. a) a b) Vídeňské úmluvy o smluvním právu, co se týče výkladu dohody o sídle, při neexistenci následných ustálených aktů nebo vyjádření, které by zpochybňovaly povinnost financování stanovenou dohodou o sídle. Tato povinnost převzít náklady na vybavení a učební pomůcky evropských škol je ostatně potvrzena mnohými dokumenty a četným financováním provedeným Belgií po roce 1967.

(1) Úř. věst. L 212, s. 3
1)

Za okolností, kdy i) občan EU vstoupil na území Spojeného království v září 1999 jako pracovník a pobýval zde v tomto postavení až do února 2005, ii) občan Unie poté opustil území Spojeného království a vrátil se do členského státu, jehož je státním příslušníkem, na dobu 10 měsíců, iii) tento občan Unie se vrátil do Spojeného království v prosinci 2005 a pobýval zde nepřetržitě do listopadu 2006, kdy požádal o podporu v rámci sociálního zabezpečení: Má být čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 vykládán v tom smyslu, že přiznává občanovi EU právo trvalého pobytu na základě skutečnosti, že v souladu s dřívějšími právními předpisy Společenství upravujícími práva pobytu pracovníků nepřetržitě legálně pobýval na území státu po dobu pěti let, jež skončila přede dnem 30. dubna 2006 (dnem, do něhož byly členské státy povinny provést směrnici do vnitrostátního práva)?
CS Úřední věstník Evropské unie C 180/27

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax) (Spojené království) dne 8. května 2009 — Repertoire Culinaire Ltd v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Věc C-163/09)

2009/C 180/47

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

First-tier Tribunal (Tax) (Spojené království)

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Repertoire Culinaire Ltd

Žalovaný: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Předběžné otázky

1) Podléhá víno na vaření a portské na vaření spotřební dani podle směrnice 92/83/EHS (1) v členském státu dovozu z důvodu, že se na něj vztahuje definice „lihu“ podle čl. 20 první odrážky směrnice 92/83?

2) Je slučitelné s povinností členského státu uplatnit osvobození od daně stanovené v čl. 27 odst. 1 písm. f) směrnice 92/83, ve spojení s čl. 27 odst. 6, nebo s článkem 28 ES nebo přímým účinkem takových povinností nebo zásadami rovného zacházení a proporcionality, je-li osvobození vína na vaření, portského na vaření a koňaku na vaření od daně omezeno na případy, kdy jsou alkoholické nápoje použity jako přísada, a mohou-li se takového osvobození domáhat pouze takové osoby, které použily alkoholické nápoje jako přísadu výrobků, nebo takové osoby, které podnikají jako velkoobchodníci s takovými výrobky nebo vyrobily takové výrobky pro účely takového podnikání, a s výhradou dalších podmínek, musí-li být žádosti o osvobození podány v celkové lhůtě čtyř měsíců od zaplacení daně a výše vrácení nesmí být nižší než 250 GBP?

3) Je třeba mít za to, že víno na vaření a portské na vaření, podléhají-li dani podle čl. 20 první odrážky směrnice 92/83, nebo koňak na vaření, jež jsou předmětem projednávané věci, jsou osvobozeny od spotřební daně v místě výroby podle čl. 27 odst. 1 písm. f) nebo případně čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83?

4) Jaký má ve světle článků 10 ES a 28 ES případný účinek na povinnosti členských států podle článku 20 a čl. 27 odst. 1 písm. f), případně čl. 27 odst. 1 písm. e) směrnice 92/83, jsou-li víno na vaření, portské na vaření a koňak na vaření propuštěny členským státem výroby z režimu přepravy výrobků podléhajících spotřební dani podle směrnice 92/12 do režimu volného oběhu v rámci Evropské unie?

(1) Směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů (Úř. věst. L 316, s. 21; Zvl. vyd. 09/01, s. 206).
6.

Je jednotlivec v případě, že se udělením povolení v oblasti životního prostředí nebo jiným opatřením přispívá k překročení nebo hrozícímu překročení národního emisního stropu stanoveného pro SO2 podle směrnice NEC, na základě článku 4 této směrnice konkrétně oprávněn a) odvodit obecný nárok na to, aby dotčený členský stát stanovil balíček opatření, na jejichž základě se do roku 2010 omezí roční národní emise SO2 na množství nepřekračující národní emisní strop podle směrnice NEC, nebo pokud se toto nezdaří, balíček opatření, na jejichž základě se emise poté co nejrychleji omezí na tato množství; b) konkrétní nároky na to, aby dotčený členský stát přijal specifická opatření, například formou odepření povolení nebo spojením tohoto povolení s rozsáhlými podmínkami nebo omezeními, vztahující se na konkrétní zařízení, která přispívají k tomu, aby byly do roku 2010 omezeny roční národní emise SO2 na množství nepřekračující národní emisní strop podle směrnice NEC, nebo pokud se toto nezdaří, specifická opatření, která přispívají k tomu, aby se emise poté co nejrychleji omezily na tato množství? c) Je pro vyřešení otázek 6 a) a 6 b) významné, v jaké míře dané zařízení přispívá k překročení nebo hrozícímu překročení?
6.

Je jednotlivec v případě, že se udělením povolení v oblasti životního prostředí nebo jiným opatřením přispívá k překročení nebo hrozícímu překročení národních emisních stropů pro SO2 nebo NOx podle směrnice NEC, na základě článku 4 této směrnice konkrétně oprávněn a) odvodit obecný nárok na to, aby dotčený členský stát stanovil balíček opatření, na jejichž základě se do roku 2010 omezí roční národní emise SO2 a NOx na množství nepřekračující národní emisní stropy podle směrnice NEC, nebo pokud se toto nezdaří, balíček opatření, na jejichž základě se emise poté co nejrychleji omezí na tato množství; b) konkrétní nároky na to, aby dotčený členský stát přijal specifická opatření, například formou odepření povolení nebo spojením tohoto povolení s rozsáhlými podmínkami nebo omezeními, vztahující se na konkrétní zařízení, která přispívají k tomu, aby byly do roku 2010 omezeny roční národní emise SO2 a NOx na množství nepřekračující národní emisní stropy podle směrnice NEC, nebo pokud se toto nezdaří, specifická opatření, která přispívají k tomu, aby se emise poté co nejrychleji omezily na tato množství? c) Je pro vyřešení otázek 6 a) a 6 b) významné, v jaké míře dané zařízení přispívá k překročení nebo hrozícímu překročení?
1)

Brání článek 43 ES a obecně právo Společenství hospodářské soutěže takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava vyplývající z článku 1 zákona č. 475 ze dne 2. dubna 1968 a článku 13 nařízení prezidenta republiky č. 1275 ze dne 21. srpna 1971 v rozsahu, v němž podřizuje povolení k přemístění sídla lékárny z jedné provozovny do druhé, a to i v rámci přidělené oblasti, dodržení vzdálenosti nejméně 200 metrů od ostatních podobných provozoven, která je měřena jako nejkratší pěší vzdálenost mezi prahy lékáren; a nejsou zejména omezení svobody usazování stanovená uvedenou právní úpravou v rozporu s důvody obecného zájmu, které by tato omezení mohly odůvodnit, a nejsou v každém případě nevhodná pro uspokojení těchto zájmů?
4)

Musí být článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES (2) ze dne 16. února 1998 tam, kde zakotvuje, že „Advokát zapsaný v hostitelském členském státě pod profesním označením udělovaným v domovském státě může vykonávat činnost jako osoba v pracovním poměru u jiného advokáta, sdružení nebo právní firmy, veřejného nebo soukromého podniku do té míry, do jaké to hostitelský členský stát povoluje advokátům zapsaným pod profesním označením udělovaným v tomto státě“, vykládán tak, že se nepoužije na advokáty, kteří jsou zaměstnanci státní správy na částečný úvazek?
CS Úřední věstník Evropské unie C 193/5

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division (Spojené království) dne 19. května 2009 — Seaport (NI) Limited v. Department of the Environment for Northern Ireland

(Věc C-182/09)

2009/C 193/05

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice in Northern Ireland, Queen's Bench Division

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Seaport (NI) Limited

Žalovaný: Department of the Environment for Northern Ireland

Předběžné otázky

1) Jaký je rozsah pravomoci příslušející členským státům podle čl. 13 odst. 3 směrnice 2001/42/ES (1) o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (dále jen „směrnice o posuzování vlivů“) rozhodnout, že není proveditelné vyžadovat posouzení vlivů na životní prostředí u plánu nebo programu, u nichž byl první přípravný akt učiněn přede dnem 21. července 2004, a k jakým aspektům mohou vnitrostátní orgány v jednotlivých případech přihlédnout při přijetí takového rozhodnutí?

2) Byl vnitrostátní orgán členského státu, který v roce 2004 rozhodl, že je proveditelné, aby plán splnil požadavky směrnice o posuzování vlivů (a toto stanovisko i nadále zastával, a to i před vnitrostátním soudem), oprávněn takové rozhodnutí přehodnotit a v listopadu 2007 rozhodnout, že není proveditelné, aby uvedený plán splnil požadavky směrnice o posuzování vlivů?

3) Představuje rozhodovací postup popsaný ve druhé otázce zpětné rozhodnutí o neproveditelnosti posouzení a, v případě kladné odpovědi, připouští čl. 13 odst. 3 směrnice o posuzování vlivů takové zpětné rozhodnutí? Je-li tomu tak, za jakých podmínek?

4) Představují faktory, k nimž vnitrostátní orgán přihlédl v projednávané věci při přijetí rozhodnutí ze dne 6. listopadu 2007, že posouzení vlivů návrhu Northern Plan Area není proveditelné, aspekty, k nimž byl oprávněn přihlédnout při takovém rozhodnutí podle čl. 13 odst. 3 směrnice o posuzování vlivů?

(1) Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157.
CS Úřední věstník Evropské unie C 193/8

Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2009 Alcoa Trasformazioni Srl proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2009 ve věci T-332/06, Alcoa Trasformazioni Srl v. Komise Evropských společenství

(Věc C-194/09 P)

2009/C 193/09

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alcoa Trasformazioni Srl (zástupci: M. Siragusa, T. Müller-Ibold, T. Graf, F. Salerno, attorneys-at-law)

Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

— zrušit rozsudek prvního senátu Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 ve věci T-332/06, Alcoa Transformazioni Srl v. Komise Evropských společenství;

— zrušit rozhodnutí Komise 2006/C 214/03 oznámené Italské republice dne 19. července 2006 v rozsahu, v němž se týká sazeb za elektřinu vztahujících se na hliníkárny vlastněné společností Alcoa Transformazioni Srl;

— podpůrně, vrátit věc zpět Soudu prvního stupně k novému posouzení v souladu s rozsudkem Soudního dvora;

— v každém případě, uložit Komisi náhradu právních výdajů a nákladů účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek v souladu s článkem 69 jednacího řádu Soudního dvora, včetně vrácení částek zaplacených Komisi jakožto náklady řízení vynaložené v souvislosti s řízením v prvním stupni.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Vzhledem k minulým zjištěním Komise, že sazby za elektřinu vztahující se na průmyslová odvětví s vysokou spotřebou energie v Itálii nepředstavovaly státní podporu, je otázkou, jakými kritérii ve vztahu k vyšetřování a argumentaci se má Komise za takových okolností řídit předtím, než zahájí formální vyšetřovací řízení. Alcoa tvrdí, že v případě, že Komise již dříve zjistila, že dané opatření nepředstavuje státní podporu, nemůže Komise zahájit takové řízení, aniž by nejprve provedla podrobný předběžný přezkum, aby odůvodnila, proč předchozí zjištění již není platné. Komise musí navíc v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podat dostatečně jasné odůvodnění. Alcoa tvrdí, že se Soud prvního stupně dopustil nesprávného právního posouzení, když určil, že Komise mohla zahájit formální vyšetřovací řízení, aniž by přezkoumala, zda se stal původní rozbor v rozhodnutí z roku 1996 neplatným. Dřívější zjištění Komise, že dané opatření nepředstavovalo podporu, otevírá otázku, jaký postup by měl být uplatněn v případě, že se Komise rozhodne věc opětovně přezkoumat a zahájit formální vyšetřovací řízení ve vztahu k dotčenému opatření. Jak z použitelných procesních předpisů, tak ze základních zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání vyplývá, že za takových okolností musí být uplatněn postup pro přezkum existujících podpor. Soud prvního stupně se údajně dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že Komise v rámci vyšetřování sazeb společnosti Alcoa správně postupovala v souladu s postupem pro přezkum nových podpor.
2)

Brání ustanovení směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, použití vnitrostátního zákona, podle kterého jsou profesoři, kteří dosáhli věku 68 let, nuceni odejít do důchodu? Je s ohledem na popsané skutečnosti a okolnosti projednávaného případu a v případě zjištění rozporu mezi ustanoveními směrnice a příslušným vnitrostátním právem, do kterého byla směrnice provedena, možné, že výklad ustanovení práva Společenství vede k nepoužití vnitrostátního práva?