ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7

Příloha III směrnice 2011/92, nadepsaná „Kritéria výběru uvedená v čl. 4 odst. 3“, zní takto: „1. Charakteristické znaky záměrů Charakteristické znaky záměrů musí být brány v úvahu zejména vzhledem k: a) rozsahu záměru; b) kumulaci s ostatními záměry; c) využití přírodních zdrojů; d) produkci odpadu; e) znečišťování a rušivým vlivům; f) riziku nehod s ohledem zejména na používané látky nebo technologie. 2. Lokalizace záměrů Ekologická citlivost geografických oblastí, které by mohly být záměrem zasaženy, musí být brána v úvahu zejména s ohledem na: a) stávající způsob využití území; b) relativní četnost, kvalitu a regenerační schopnost přírodních zdrojů v oblasti; c) únosné zatížení přírodního prostředí s tím, že zvláštní pozornost je věnována těmto územím: i) mokřadům, ii) pobřežním zónám, iii) horským oblastem a lesům, iv) přírodním rezervacím a velkoplošným chráněným územím, v) oblastem registrovaným nebo chráněným předpisy členských států; zvlášť chráněné oblasti vyhlášené členskými státy v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků [(Úř. věst. 2010, L 20, s. 7)] a směrnicí Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [(Úř. věst. 1992, L 206, s. 7)], vi) oblastem, kde normy kvality životního prostředí stanovené právními předpisy Unie jsou již překročeny, vii) hustě osídleným oblastem, viii) krajinám významným z hlediska historického, kulturního nebo archeologického. 3. Charakteristické znaky možného dopadu Významný vliv, který by záměr mohl mít, musí být brán v úvahu ve vztahu ke kritériím vyjmenovaným v bodě 1 a 2, zejména s ohledem na: a) rozsah dopadu (geografická oblast a počet ovlivněných obyvatel); b) přeshraniční povahu dopadu; c) velikost a komplexnost dopadu; d) pravděpodobnost dopadu; e) dobu trvání, četnost a vratnost dopadu.“
47

Pro případ, že by předkládající soud bez ohledu na úvahy uvedené v bodech 42 až 46 tohoto rozsudku měl za to, že uzavření takové dohody, jako je dohoda ze dne 24. října 2014, která stanoví odklad data ukončení takové pracovní smlouvy, jako je smlouva uzavřená dne 25. září 2001, která podléhá ustanovení o automatickém skončení pracovního poměru, jakmile zaměstnanec dosáhl zákonem stanoveného věku pro nabytí nároku na starobní důchod, musí být považováno za využívání po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody, je třeba zkoumat, zda toto ustanovení brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, které umožňuje stranám pracovní smlouvy odložit bez časového omezení a dalších podmínek dohodnuté skončení pracovního poměru, spojené s dosažením běžného věku odchodu do důchodu, prostřednictvím dohody uzavřené v průběhu trvání pracovního poměru, popřípadě i opakovaně, a to pouze z důvodu, že zaměstnanec má na základě dosažení běžného věku odchodu do důchodu nárok na starobní důchod.
5

Článek 6 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení, nadepsaný „Podmínky potvrzení evropského exekučního titulu“, stanoví: „Rozhodnutí o nesporném nároku vydané v členském státě je po časově neomezené žádosti podané původnímu soudu potvrzeno jako evropský exekuční titul, pokud: […] c) soudní řízení v členském státě původu splnilo požadavky, které jsou stanoveny v kapitole III, pokud je nárok nesporný ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo c), a […]“
49

V těchto souvislostech se nezdá, že by NTN a obec Nagyszénás byly organicky propojeny, jelikož tato společnost nebyla zřízena rozhodnutím přijatým uvedenou obcí, které by vymezovalo služby, které musí být této obci poskytovány (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 29. října 2015, Saudaçor, C‑174/14, EU:C:2015:733, bod 67).
20

Dne 10. srpna 2015 připlul do přístavu Varna tanker Cosmo, který byl naložen nákladem o celkové hrubé hmotnosti ve vakuu 4384630 kg minerálního oleje. Společnost SAKSA se označila za příjemce zboží a u celního úřadu přístavu Varna podala návrh na zařazení zboží označeného jako „plynový olej 10PPM hydrokrakovaný s obsahem síry do 0,001 %, pro arktické klimatické oblasti, třídy 4 podle normy EN 590, hmotnost ve vakuu 1236742 kg, hmotnost ve vzduchu 1235100 kg, 1517660 litrů, hustota při 15 °C 816,1 kg/m3, ve 24 cisternových vagonech, v souladu s přiloženým soupisem“ do sazební podpoložky 2710 19 43 KN za účelem jeho propuštění do volného oběhu.
3

Bod 22 odůvodnění směrnice 2010/13 uvádí: „Pro účely této směrnice by se definice audiovizuální mediální služby měla vztahovat na hromadné sdělovací prostředky, pokud jde o jejich funkci informovat, bavit a vzdělávat širokou veřejnost, a měla by zahrnovat audiovizuální obchodní sdělení, nikoli však soukromou korespondenci v jakékoli podobě, například zprávy elektronické pošty zasílané omezenému počtu příjemců. Tato definice by rovněž neměla zahrnovat služby, jejichž hlavním účelem není poskytování pořadů, tj. případy, kdy audiovizuální obsah je vzhledem ke službě pouze podružný a není jejím hlavním účelem. […]“
8

Příloha III této směrnice, nadepsaná „Právní formy pojišťoven a zajišťoven“, je rozdělena do částí A až C týkajících se forem životní pojišťovny, neživotní pojišťovny a zajišťovny, z nichž každá obsahuje bod 27, který v souvislosti se Spojeným královstvím hovoří mimo jiné o „the association of underwriters known as Lloyd’s“.
„(15)

Pravidla pro určení příslušnosti by měla být vysoce předvídatelná a měla by vycházet ze zásady, podle které je příslušnost obecně založena na místě bydliště žalovaného. Příslušnost by měla být na tomto základě vždy určitelná, kromě několika přesně vymezených případů, kdy předmět sporu nebo smluvní volnost stran opravňuje k použití odlišného spojujícího prvku. Sídlo právnické osoby musí být v nařízení samostatně vymezeno tak, aby společná pravidla byla přehlednější a zamezilo se sporům o příslušnost.
46

Vzhledem k tomu, že Smlouva o FEU neobsahuje žádné ustanovení, které by volný pohyb pracovníků rozšiřovalo i na osoby, které se přestěhují do třetí země, je přitom třeba vyhnout se tomu, aby výklad čl. 63 odst. 1 SFEU, pokud jde o vztahy s jinými třetími zeměmi, které nejsou členem EHP nebo Švýcarskou konfederací, umožňoval osobám, které nespadají do rámce územní působnosti volného pohybu pracovníků, těžit z této svobody (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 13. listopadu 2012, Test Claimants in the FII Group Litigation, C‑35/11, EU:C:2012:707, bod 100).
40

Dále je třeba uvést, že v dokumentu nazvaném „Guidance Document no 2 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Guidance on allocation methodologies)“ [pokyny č. 2 k harmonizovanému způsobu bezplatného přidělování povolenek v Evropské unii po roce 2012 (pokyny k přidělování)], s. 22, ze dne 14. dubna a 29. června 2011, a v dokumentu nazvaném „Guidance Document no 8 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 – Waste gases and process emissions sub-installation“ (pokyny č. 8 k harmonizovanému způsobu bezplatného přidělování povolenek v Evropské unii po roce 2012 – odpadní plyny a dílčí zařízení pro emise z procesů), s. 4 až 6, ze dne 14. dubna a 6. září 2011, zveřejněných na internetové stránce Komise tento orgán řeší pouze emise vyprodukované z částečně zoxidovaného uhlíku obsaženého v odpadních plynech.
8

Článek 59 zákona o rodině stanoví: „(1) V případě rozvodu se manželé dohodnou na otázkách péče a výchovy nezletilých dětí, které vzešly z manželství, v zájmu tohoto dítěte. Soud tuto dohodu potvrdí podle čl. 49 odst. 5 (2) Není-li dohody ve smyslu odstavce 1 dosaženo, soud rozhodne z moci úřední, s kterým rodičem budou děti žít a kterému rodiči bude dítě svěřeno do péče a stanoví opatření týkající se výkonu této péče, jakož i podmínky výkonu práva styku rodičů s dítětem a vyživovacích povinností. […] (7) Vyžadují-li to zájmy dětí, soud může výjimečně nařídit, aby žili u svého prarodiče nebo v jiné rodině či u osob blízkých s jejich souhlasem. Pokud to není možné, dítě se umístí do pěstounské rodiny nebo do specializovaného zařízení určeného ředitelstvím pro sociální pomoc, nebo do zařízení poskytujícího služby sociálního bydlení. V každém případě soud stanoví režim vhodný pro uplatňování práva rodičů na styk s dítětem. (8) Pokud je to nezbytné, nařídí soud příslušná ochranná opatření, aby bylo zajištěno provedení rozhodnutí podle odst. 2 a 7, jako je: 1. výkon práva na styk s dítětem za přítomnosti určité osoby; 2. výkon práva na styk s dítětem na určitém místě; 3. hrazení cestovních nákladů dítěte, a pokud je to nezbytné, rovněž cestovních nákladů osoby, která je doprovází. (9) V případě změny okolností může soud na návrh jednoho z rodičů, ředitelství pro sociální pomoc nebo z moci úřední změnit dříve nařízená opatření či nařídit nová opatření.“
4

Na základě článku 110 služebního řádu přijal Parlament dne 18. května 2004 obecná prováděcí ustanovení týkající se poskytování příspěvku na vzdělání stanoveného v článku 3 přílohy VII služebního řádu (dále jen „OPU“). Článek 3 OPU stanoví: „Příspěvek na vzdělávání B zahrnuje do maximální výše stanovené v odstavci 1 prvním a třetím pododstavci článku 3 přílohy VII služebního řádu: a) poplatky za zápis a za docházku do školských zařízení; b) náklady na dopravu s vyloučením jakýchkoliv dalších nákladů, a to zejména: – povinných nákladů, jako jsou náklady na nákup knih, školních potřeb, sportovního vybavení, pokrytí školního pojištění a léčebných výdajů, poplatky za zkoušky, náklady vynaložené na společné mimoškolní aktivity (jako jsou exkurze, návštěvy a školní výlety, sportovní události atd.), jakož i dalších nákladů spojených s naplňováním vzdělávacího programu navštěvovaného školského zařízení, – nákladů na účast dítěte na lyžařském výcviku, pobytu u moře nebo ve škole v přírodě, jakož i na obdobných činnostech.“
19

Tento soud uvedl, že jsou mu předloženy dva různé přístupy. Podle prvního přístupu, zastávaného společností Kompania Piwowarska, by měly být pojmy použité ke stanovení základu daně z piva vykládány v jejich technickém smyslu, který je vlastní oblasti pivovarnictví, a nemohou být měněny z daňových důvodů. Jelikož stupeň Plato odpovídá 1 % hmotnosti suchého extraktu mladiny, měl by přitom jako referenční údaj pro určení stupně Plato sloužit pouze tento extrakt, a nikoli hotový výrobek. Stupeň Plato ochucených piv by proto měl být vypočten podle Ballingova vzorce, aniž by byly zohledněny přísady přidané po skončení procesu kvašení. Tento přístup je založen na myšlence, která vyplývá z čl. 3 odst. 1 směrnice 92/83, tj. že platí, že pokud ustanovení unijního práva stanoví možnost přijmout dvě alternativní metody základu daně z piva, musí obě tyto metody vést k podobným výsledkům
44

Kromě toho v rozsahu, v jakém společnost Evonik Degussa v písemném vyjádření tvrdí, že jí měly být přiděleny povolenky z titulu její činnosti spočívající v uplatňování procesu separace vodíku dotčeného ve věci v původním řízení proto, že látky oddělené od vodíku obsaženého v obohaceném plynu jsou spalovány v troubě, je třeba poznamenat, že takto vytvořené emise již mohou spadat pod některou referenční úroveň. Tak by tomu bylo zejména v případě, kdy by tato trouba vytvářela teplo nezbytné pro „výrobu vodíku“, anebo pokud by měla být uplatněna referenční úroveň tepla ve smyslu čl. 3 písm. c) a přílohy I bodu 3 rozhodnutí 2011/278. V takovém případě by přidělení povolenek na proces separace vodíku vedlo k dvojímu přidělení.
9

Článek 250 této směrnice uvádí: „1. Každá osoba povinná k dani podá přiznání k dani z přidané hodnoty, které obsahuje všechny údaje potřebné k výpočtu splatné daně a k provedení odpočtu daně, včetně celkové hodnoty plnění vztahujících se k této dani a odpočtu a celkové hodnoty plnění osvobozených od daně, do té míry, do jaké je to nezbytné ke stanovení základu daně. 2. V souladu s jimi stanovenými podmínkami umožní členské státy podání přiznání k dani podle odstavce 1 elektronickými prostředky a mohou rovněž použití elektronických prostředků vyžadovat.“
25

V této žádosti, která mimo jiné obsahovala prohlášení o tom, že byly splněny podmínky pro zahájení řízení o vzájemné pomoci stanovené ve směrnici 2010/24, jak vyžaduje článek 15 prováděcího nařízení č. 1189/2011, byly uvedeny následující informace: – „The claim(s) is (are) not contested“ [„Pohledávka(y) není (nejsou) zpochybňována(y)“]; – „The claim(s) may no longer be contested by an administrative appeal/by an appeal to the courts“ [„Pohledávka(y) již nemůže (nemohou) být zpochybněna (y) ve správním/soudním řízení“]; – „Appropriate recovery procedures have been applied in the State of the applicant authority but will not result in the payment in full of the claim“ [„Příslušné postupy k vymáhání pohledávky již byly použity ve státě dožadujícího orgánu, avšak nepovedou k úplnému uhrazení pohledávky“].
57

Kromě toho napadá neprovedení aktualizace údajů použitých Komisí, které vyplynuly z projektu biotopu Corine Land Cover z let 1990 nebo 2000, a současně upozorňuje na to, že existují aktuálnější údaje vyplývající z tohoto projektu z let 2006 a 2012. Bulharská republika má za to, že aktuálnější údaje byly předloženy ministerstvu životního prostředí v rámci návrhu plánu řízení pro národní park Rila pro roky 2015 až 2024. Kromě toho má za to, že Komise v odůvodněném stanovisku ani v žalobě nevzala v úvahu či nepřezkoumala údaje týkající se druhů ptáků v rámci povinností vyplývajících z článku 12 směrnice o ochraně ptáků pro roky 2008 až 2012.
29

Z článku 12 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2008/95 dále vyplývá, že k užívání ochranné známky se přihlíží jen do okamžiku, kdy je podán návrh na zrušení, respektive do okamžiku o tři měsíce dřívějšího, je-li naplněna hypotéza třetího pododstavce téhož ustanovení. Zohlednit užívání ochranné známky, k němuž by došlo poté, co se jí její vlastník sám svým prohlášením vzdal nebo ji nechal zaniknout, v řízení týkajícím se dodatečného prohlášení zrušení ochranné známky by proto bylo v rozporu s tímto ustanovením.
54

K tomu přistupuje skutečnost, že přijetí výkladu, podle něhož se má v případě existence nepochybného přeshraničního významu použít ve věci, jako je věc v původním řízení čl. 27 odst. 3 směrnice 92/50, by mohlo vést k tomu, že na zakázky na služby spadající do přílohy I B směrnice 92/50 by se použila jiná ustanovení této směrnice, která se použijí výlučně na služby uvedené v příloze I A směrnice, což by mohlo zbavit existující rozlišení mezi službami přílohy I A a službami spadajícími do přílohy I B této směrnice jakéhokoli užitečného účinku (v tomto smyslu, pokud jde o přílohy II A a II B směrnice 2004/18, které odpovídají přílohám I A a I B směrnice 92/50, viz rozsudek ze dne 17. března 2011, Strong Segurança, C‑95/10, EU:C:2011:161, bod 42).
16

Rozsudkem ze dne 11. června 2014 Tribunale amministrativo regionale per la Sardegna (správní soud pro region Sardinie) žalobu zamítl. Tento soud měl za to, že článek 115 legislativního nařízení č. 163/2006 není použitelný na zakázky ve zvláštních odvětvích, jako je zakázka, o kterou se jedná ve věci v původním řízení. Tento soud měl totiž za to, že poskytování úklidových služeb na nádražích, v zařízeních, kancelářích a dílnách má vedlejší povahu ve vztahu k výkonu činností, které spadají do zvláštních odvětví, neboť se týkaly nezbytných prvků, které jsou součástí železniční dopravní sítě. Uvedený soud dodal, že povinnost upravit cenu neexistovala ani podle článku 1664 občanského zákoníku, protože smluvní strany se mohou od tohoto ustanovení odchýlit, pokud do této smlouvy zahrnou smluvní doložku omezující úpravu ceny, což se ve věci v původním řízení stalo.
2)

Může se letecký dopravce dovolávat čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 k tomu, aby se zprostil své povinnosti k náhradě škody, i tehdy, jestliže by v případě, že by k této reorganizaci nedošlo, dotčený let mohl být uskutečněn, neboť posádka pro tento let by byla k dispozici, pokud by nebyla přesunuta na jiné lety v rámci uvedené reorganizace?“
5

Článek 4 směrnice o stanovištích stanoví: „1. Na základě kritérií stanovených v příloze III (etapa 1) a na základě příslušných vědeckých informací navrhne každý členský stát seznam lokalit, v němž bude uvedeno, jaké typy přírodních stanovišť z přílohy I a jaké druhy z přílohy II, původní pro toto území, se na jednotlivých lokalitách vyskytují. U druhů živočichů, které obývají rozsáhlé oblasti, musí tyto lokality odpovídat místům v přirozeném areálu rozšíření těchto druhů s takovými fyzikálními nebo biologickými faktory, jež jsou nezbytné pro jejich život a rozmnožování. Pro vodní druhy obývající rozsáhlé oblasti se taková místa navrhnou jen tam, kde existují jasně vymezitelná území s přírodními a biologickými faktory nezbytnými pro život a rozmnožování těchto druhů. Kde je to vhodné, mohou členské státy navrhnout úpravu seznamu na základě výsledků sledování uvedeného v článku 11. Seznam spolu s informacemi o každé lokalitě musí být do tří let po zveřejnění této směrnice předložen Komisi. Informace budou zahrnovat mapu lokality, její název, zeměpisnou polohu, rozlohu a údaje vyplývající z uplatnění kritérií vyjmenovaných v příloze III (etapa 1) v úpravě stanovené Komisí a v souladu s postupem podle článku 21. 2. Na základě kritérií stanovených v příloze III (etapa 2) a v rámci jak každé z devíti biogeografických oblastí uvedených v čl. 1 písm. c) bod[ě] iii), tak celého území uvedeného v čl. 2 odst. 1, vypracuje Komise po dohodě s každým členským státem návrh seznamu [LVS], které vybere ze seznamů členských států, na nichž se vyskytuje jeden nebo více prioritních typů přírodních stanovišť nebo prioritních druhů. […] Seznam lokalit vybraných jako [LVS], na nichž se vyskytuje jeden nebo více typů prioritních přírodních stanovišť nebo prioritních druhů, přijme Komise postupem podle článku 21. […] 4. Jakmile je [LVS] přijata postupem podle odstavce 2, vyhlásí příslušný členský stát co nejdříve a nejpozději do šesti let tuto lokalitu jako zvláštní oblast ochrany a podle významu lokality stanoví priority pro uchování nebo obnovu příznivého stavu z hlediska ochrany u typu přírodního stanoviště uvedeného v příloze I nebo druhu uvedeného v příloze II a pro ekologickou soudržnost sítě NATURA 2000 a také podle toho, jak jsou tyto lokality ohroženy postupným znehodnocováním nebo zničením. 5. Jakmile je některá lokalita zařazena do seznamu uvedeného v třetím pododstavci odstavce 2, vztahuje se na ni ustanovení čl. 6 odst. 2, 3 a 4.“
6

Článek 6 téže směrnice uvádí: „1. Pro zvláštní oblasti ochrany stanoví členské státy nezbytná ochranná opatření zahrnující v případě potřeby odpovídající plány péče vypracované speciálně pro dané lokality nebo integrované do jiných plánů rozvoje a vhodná opatření právního, správního nebo smluvního charakteru, která odpovídají ekologickým požadavkům typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II, jež se na těchto lokalitách vyskytují. 2. Členské státy přijmou vhodná opatření, aby v oblastech zvláštní ochrany vyloučily poškozování přírodních stanovišť a stanovišť druhů ani k vyrušování druhů, pro něž jsou tato území určena, pokud by takové vyrušování mohlo být významné ve vztahu k cílům této směrnice. 3. Jakýkoli plán nebo projekt, který s určitou lokalitou přímo nesouvisí nebo není pro péči o ni nezbytný, avšak bude mít pravděpodobně na tuto lokalitu významný vliv, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty, podléhá odpovídajícímu posouzení jeho důsledků pro lokalitu z hlediska cílů její ochrany. S přihlédnutím k výsledkům uvedeného posouzení důsledků pro lokalitu a s výhradou odstavce 4 schválí příslušné orgány příslušného státu tento plán nebo projekt teprve poté, co se ujistí, že nebude mít nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality, a co si v případě potřeby opatří stanovisko široké veřejnosti. 4. Pokud navzdory negativnímu výsledku posouzení důsledků pro lokalitu musí být určitý plán nebo projekt z naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu, včetně důvodů sociálního a ekonomického charakteru, přesto uskutečněn a není-li k dispozici žádné alternativní řešení, zajistí členský stát veškerá kompenzační opatření nezbytná pro zajištění ochrany celkové soudržnosti sítě NATURA 2000. O přijatých kompenzačních opatřeních uvědomí Komisi. Jestliže se na dotyčné lokalitě vyskytují prioritní typy přírodních stanovišť a/nebo prioritní druhy, pak mohou být uplatněny pouze důvody související s ochranou lidského zdraví a veřejné bezpečnosti s nesporně příznivými důsledky mimořádného významu pro životní prostředí nebo jiné naléhavé důvody převažujícího veřejného zájmu podle stanoviska Komise.“
2

Tato žádost byla podána v rámci sporu mezi Fédération des Entreprises de la beauté (dále jen „FEBEA“) a ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes (ministr pro sociální věci, zdravotnictví a ženská práva), ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche (ministr školství, vysokoškolského vzdělávání a výzkumu) a ministre de l’ Économie, de l’ Industrie et du Numérique (ministr hospodářství, průmyslu a IT), nyní ministre de l’Économie et des Finances (ministr hospodářství a financí) ve věci žaloby na neplatnost vyhlášky ze dne 25. února 2015 o odborné způsobilosti hodnotitelů bezpečnosti kosmetických přípravků pro lidské zdraví (JORF ze dne 17. března 2015, s. 4941, dále jen „meziresortní vyhláška ze dne 25. února 2015“).
81

S ohledem na výše uvedené je třeba na druhou otázku odpovědět tak, že čl. 143 odst. 1 písm. d) směrnice o DPH ve spojení s článkem 138 a čl. 143 odst. 2 písm. c) této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že: – dokumenty, které potvrzují přepravu zboží ze skladu s daňovým dozorem nacházejícího se v členském státě dovozu do skladu s daňovým dozorem nacházejícího se v jiném členském státě, a nikoli přímo pořizovateli, lze považovat za dostatečné důkazy o odeslání nebo přepravě zboží do jiného členského státu ve smyslu těchto ustanovení; – takové dokumenty, jako jsou např. nákladní listy CMR a doklady e-AD, mohou být zohledněny jako důkaz o tom, že v okamžiku dovozu do některého členského státu bylo dotčené zboží určeno k odeslání nebo přepravě do jiného členského státu ve smyslu čl. 143 odst. 2 písm. c) směrnice o DPH, jestliže jsou uvedené dokumenty předloženy v tomto okamžiku a obsahují veškeré nezbytné informace. Tyto dokumenty, jakož i potvrzení e-ROR a potvrzení o převzetí vystavené po ukončení přepravy zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od daně jsou s to prokázat, že uvedené zboží bylo skutečně odesláno nebo přepraveno do jiného členského státu v souladu s čl. 138 odst. 1 této směrnice.
14

Poté, co byla žaloba společnosti Lubrizol v prvním stupni i její odvolání zamítnuty, podala tato společnost kasační stížnost ke Cour de cassation (Kasační soud, Francie), přičemž tvrdila, že na rozdíl od toho, co uvedl odvolací soud, sporné příspěvky musí být považovány za poplatky s rovnocenným účinkem, neboť do základu pro jejich vyměření jsou zahrnuta přemístění zboží do jiného členského státu, na rozdíl od přemístění zboží v tuzemsku nebo do třetí země.
5

Článek 3 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice uvádí: „Členské státy zajistí, aby všechny provozy splňovaly tyto požadavky: a) využitelná volná podlahová plocha pro každé odstávče nebo chovného běhouna a prase ve výkrmu chované ve skupině, s výjimkou zapuštěných prasniček a prasnic, musí činit minimálně: pro živou hmotnost (v kg) m2 do 10 0,15 od 10 do 20 0,20 od 20 do 30 0,30 od 30 do 50 0,40 od 50 do 85 0,55 od 85 do 110 0,65 nad 110 1,00 […]“
42

Pokud by se u dodání nemovitého majetku, o které se jedná ve věci v původním řízení, ukázalo, že tento majetek, u něhož společnost Polfarmex převádí vlastnické právo jako protiplnění za zamýšlené „stažení akcií z oběhu“, představuje majetek určený pro „ekonomickou činnost“ této společnosti v širokém slova smyslu, jak jej chápe judikatura citovaná v bodech 38 a 39 tohoto rozsudku, což musí ověřit předkládající soud, bylo by třeba dospět k závěru, že takové plnění podléhá DPH. Pouhá skutečnost, že by tento převod vlastnického práva vedl k platbě za tyto akcie a že toto plnění zapadá do kontextu restrukturalizace společnosti Polfarmex, nemůže nicméně vést v tomto ohledu k závěru, že je takové dodání nemovitého majetku vyloučeno z působnosti čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice o DPH.