13

Následně v bodech 63 až 69 napadeného rozsudku Tribunál zkoumal důsledky, které z toho vyplývají, pokud jde o kvalifikaci hospodářské respektive nehospodářské povahy činnosti těchto poskytovatelů zdravotního pojištění. Tyto posledně uvedené body zní takto: „63 Zaprvé je třeba konstatovat, že možnost zdravotních pojišťoven dosahovat zisk, používat a rozdělovat část svého zisku může zpochybnit nehospodářskou povahu jejich činnosti, na rozdíl od toho, co uvedla Komise v bodě 94 odůvodnění [sporného] rozhodnutí. 64 Komise sice správně konstatuje, že možnost používat a rozdělovat zisk je upravena přísněji než v klasickém obchodním odvětví, neboť je podmíněna dodržením požadavků, které mají zajistit trvalost režimu a dosažení sociálních a solidárních cílů, ze kterých vychází. Toto konstatování však není relevantní pro účely vyloučení hospodářské povahy činnosti od chvíle, kdy se dotčené tržní subjekty řídí logikou zisku. Možnost slovenských zdravotních pojišťoven usilovat o zisk a svobodně ho dosahovat totiž každopádně svědčí o skutečnosti, bez pohledu na plnění jejich úlohy veřejného zdravotního pojištění a na vykonávaný státní dohled, že sledují cíl dosahování zisku, a tudíž, že činnosti, které na trhu vykonávají, spadají do hospodářské sféry. Proto existence přísných podmínek omezujících následné používání a rozdělování zisku, který by mohl být dosažen z těchto činností, nemůže zpochybnit hospodářskou povahu uvedených činností. 65 Zadruhé je třeba mít za to, že existence určité hospodářské soutěže v kvalitě a v rozsahu nabídky poskytované různými entitami v rámci slovenského systému povinného zdravotního pojištění, ovlivňuje i hospodářskou povahu činnosti, na rozdíl od toho, co v podstatě tvrdila Komise v bodech 92 a 93 [sporného] rozhodnutí. 66 I když totiž ze spisu vyplývá, že poskytovatelé zdravotního pojištění nemohou svobodně stanovit výši příspěvků a formálně si konkurovat v tarifní oblasti, zákonodárce zavedl konkurenční prvek v oblasti kvality, neboť poskytovatelé mohou svobodně doplnit povinná zákonné plnění souvisejícími bezplatnými plněními, jako například lepší péčí u některých druhů doplňkové a preventivní léčby v rámci povinných základních plnění nebo existencí posílené asistenční služby pro pojištěnce. Mohou se tedy lišit v kvalitě a v rozsahu nabídky, aby přilákaly pojištěnce, kteří podle zákona mají právo svobodně si vybrat svou zdravotní pojišťovnu a jednou ročně ji změnit. Míra svobody, kterou mají poskytovatelé k tomu, aby si konkurovaly, tedy umožňuje pojištěncům využívat lepší sociální ochranu za stejnou výši příspěvku, protože nabízená doplňková plnění jsou bezplatná. Jak zdůrazňuje žalobkyně, i když jsou slovenští poskytovatelé zdravotního pojištění povinny nabízet stejné zákonné plnění, konkurují si v ‚poměru kvality a ceny‘ nabízeného krytí a v důsledku toho v kvalitě a účinnosti nákupního procesu, jak připouští samotná Komise v bodě 93 odůvodnění [sporného] rozhodnutí. 67 I když se hospodářská soutěž v rámci slovenského systému povinného zdravotního pojištění netýká ani povinných zákonných plnění, ani formální výše příspěvků, zůstává intenzivní a komplexní z důvodu kolísavosti trhu vyplývající z možnosti pojištěnců svobodně si vybrat svého poskytovatele zdravotního pojištění a změnit ho jednou ročně, a s ohledem na skutečnost, že se soutěž týká kvality služby podléhající osobnímu posouzení pojištěnců. 68 Z toho vyplývá, že činnost poskytování povinného zdravotního pojištění na Slovensku má hospodářskou povahu, vzhledem k cíli dosáhnout zisku sledovanému zdravotními pojišťovnami a existenci intenzivní hospodářské soutěže v kvalitě a nabídce služeb. 69 Tento závěr nemůže být zpochybněn, i kdyby bylo tvrzeno, že společnosti SZP a VšZP nesledují cíl, který spočívá v dosahování zisku. Je pravda, že v případě, že poskytovatelé, jejichž činnost je posuzována, nemají takový cíl, ale mají možnost vzájemně si do jisté míry konkurovat při získávání pojištěnců, nemůže tato hospodářská soutěž automaticky zpochybnit nehospodářskou povahu jejich činnosti, zejména pokud byl tento prvek hospodářské soutěže zaveden za účelem motivování zdravotních pojišťoven k výkonu jejich činnosti podle zásad řádné správy (rozsudek ze dne 16. března 2004, AOK Bundesverband a další, C‑264/01, C‑306/01, C‑354/01 a C‑355/01, EU:C:2004:150, bod 56). Z judikatury [vyplývající z rozsudků ze dne 1. července 2008, MOTOE (C‑49/07, EU:C:2008:376, bod 27), a ze dne 10. ledna 2006, Cassa di Risparmio di Firenze a další (C‑222/04, EU:C:2006:8, body 122 a 123)] však vyplývá, že okolnost, že nabídka zboží a služeb není uskutečňována za účelem dosažení zisku, nebrání tomu, aby subjekt, který tyto činnosti na trhu uskutečňuje, byl považován za podnik, pokud se tato nabídka nachází v soutěžním vztahu s nabídkou jiných subjektů sledujících cíl dosahování zisku. Z toho vyplývá, že tím, co určuje hospodářskou povahu činnosti, není pouhá skutečnost, že se subjekty na daném trhu nacházejí v situaci hospodářské soutěže, ale spíše přítomnost subjektů, které sledují cíl dosahování zisku, na uvedeném trhu. Tak je tomu přitom v projednávané věci, jelikož mezi účastnicemi řízení není sporu o tom, že ostatní subjekty na relevantním trhu mají skutečně za cíl dosahování zisku, takže společnosti SZP a VšZP musí být v důsledku ‚dominového efektu‘ považovány za podniky“.