Pokud se dokumenty, kterých se týká žádost o přístup založená na nařízení č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, týkají zvláštní oblasti unijního práva, jako je řízení podle článku 81 ES, nemohou být výjimky z práva na přístup k dokumentům, které jsou uvedeny zejména v článku 4 tohoto nařízení, vykládány bez zohlednění zvláštních pravidel, která upravují přístup k těmto dokumentům a která jsou v daném případě stanovena nařízeními č. 1/2003 a 773/2004, týkajícími se vedení řízení Komise podle článků 81 ES a 82 ES.

Jelikož tato nařízení neobsahují ustanovení, která by výslovně upravovala přednost jednoho před druhým, je třeba zajistit použití každého z těchto nařízení, které bude slučitelné s použitím toho druhého, a umožní tudíž jejich konzistentní uplatňování. Přitom i když je cílem nařízení č. 1049/2001 poskytnout veřejnosti právo na přístup k dokumentům orgánů, které je co nejširší, podléhá toto právo určitým omezením založeným na důvodech veřejného či soukromého zájmu. Kromě toho článek 27 odst. 2 a článek 28 nařízení č. 1/2003, jakož i články 6, 8, 15 a 16 nařízení č. 773/2004 upravují užívání dokumentů obsažených ve spise týkajícím se řízení podle článku 81 ES restriktivně. Z toho vyplývá, že nejenže účastníci řízení podle článku 81 ES nemají neomezený přístup k dokumentům obsaženým ve spise Komise, ale že kromě toho nemají v rámci takového řízení právo přístupu k dokumentům ve spise Komise ani třetí osoby, s výjimkou stěžovatelů. Kdyby jiné osoby než ty, jež jsou oprávněny k přístupu ke spisu na základě nařízení č. 1/2003 a č. 773/2004, nebo jež právo na přístup v zásadě měly, avšak nevyužily jej, nebo jim byl přístup odepřen, mohly dosáhnout přístupu ke spisu na základě nařízení č. 1049/2001, byl by režim zavedený nařízeními č. 1/2003 a č. 773/2004 zpochybněn. Ačkoli se přitom právo nahlížet do spisu v rámci řízení podle článku 81 ES a právo na přístup k dokumentům podle nařízení č. 1049/2001 po právní stránce liší, vedou z funkčního hlediska ke srovnatelné situaci.

V důsledku toho by umožnění obecného přístupu na základě nařízení č. 1049/2001 k dokumentům obsaženým ve spise týkajícím se použití článku 81 ES mohlo ohrozit rovnováhu, kterou chtěl v nařízeních č. 1/2003 a č. 773/2004 unijní zákonodárce zajistit mezi povinností dotčených podniků sdělit Komisi případně citlivé obchodní informace, aby mohla odhalit existenci kartelové dohody a posoudit její slučitelnost s uvedeným článkem, a zárukou zvýšené ochrany spojenou s informacemi takto předanými Komisi na základě profesního a obchodního tajemství. Z toho plyne, že Komise má pro účely uplatnění výjimek stanovených v čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážce nařízení č. 1049/2001 právo předpokládat, aniž konkrétně a individuálně zkoumá obsah každého dokumentu uvedeného ve spise, který se týká řízení podle článku 81 ES, že zpřístupnění těchto dokumentů v zásadě porušuje ochranu obchodních zájmů podniků účastnících se takového řízení, jakož i ochranu cílů vyšetřování s ním souvisejícího. V této souvislosti může být vyšetřování související s řízením podle článku 81 ES považováno za ukončené teprve v okamžiku, kdy rozhodnutí přijaté Komisí nabude právní moci.

Tato obecná domněnka nevylučuje možnost prokázat, že se na daný dokument, jehož zpřístupnění je požadováno, tato domněnka nevztahuje, nebo že existuje převažující veřejný zájem odůvodňující zpřístupnění tohoto dokumentu podle čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001. Požadavek ověřit, zda se dotčená obecná domněnka skutečně uplatní, však nelze vykládat v tom smyslu, že by Komise měla individuálně zkoumat všechny dokumenty požadované v daném případě, což by tuto obecnou domněnku zbavilo jejího užitečného účinku, tj. možnosti, že Komise odpoví na obecnou žádost o zpřístupnění rovněž obecně.

(viz body 83 až 90, 93, 99 –101)