ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 32/17

Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2008 společností Prana Haus GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 17. září 2008 ve věci T-226/07, Prana Haus GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

(Věc C-494/08 P)

(2009/C 32/26)

Jednací jazyk: němčina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Prana Haus GmbH (zástupce: N. Hebeis, advokát)

Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

— zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství (osmého senátu) ze dne 17. září 2008 ve věci T-226/07, Prana Haus GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).

— uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhrady nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Předmětem sporu je otázka, zda pojem „PRANAHAUS“ pro výrobky „předem nahrané nosiče pro ukládání obrazu a zvuku všech druhů; tiskařské výrobky“ a pro „služby maloobchodu (...) pro výrobky běžného použití (...)“ může být chráněn jako ochranná známka. Soud prvního stupně měl za to, že pojem „PRANAHAUS“ je údajem, který uvedené výrobky a služby označuje přímo a konkrétně označuje.

Navrhovatelka tímto kasačním opravným prostředkem tvrdí, že byl porušen absolutní důvod pro zamítnutí ochrany popsaného údaje podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství.

Podle názoru žalobkyně přitom Soud pojem „k označení“ v čl. 7 odst. 1 písm. c) oproti znění předpisu a judikatuře Soudního dvora vyložil příliš široce. Mimoto údajně přezkum, zda označení „PRANAHAUS“ vykazuje dostatečně přímý a konkrétní vztah k uvedeným výrobkům nebo službám, takže relevantní veřejnost v ní spatřuje „přímo a bez dalšího přemýšlení“„označení“ těchto výrobků nebo služeb ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. c), proběhl chybně. Soud přitom údajně nezohlednil skutečnost, že k tomu, aby v pojmu „PRANAHAUS“ byl rozpoznán alespoň skrytý významový obsah, je zapotřebí několika komplikovaných myšlenkových kroků. Soud podle žalobkyně v této souvislosti rovněž nevzal v úvahu relevantní skutečnosti, a tím zkreslil skutkový stav. Krom toho Soud údajně nepodal potřebné odůvodnění, do jaké míry je pojem „PRANAHAUS“ popisný pro konkrétní výrobky a služby. Soud podle žalobkyně rovněž měl v rozporu s judikaturou Soudního dvora za to, že je nutné ponechat označení „PRANAHAUS“ volně k dispozici pro soutěžitele.
CS Úřední věstník Evropské unie C 32/15

Žaloba podaná dne 10. listopadu 2008 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie

(Věc C-482/08)

(2009/C 32/24)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: V. Jackson, zmocněnec, T. Ward, barrister)

Žalovaná: Rada Evropské unie

Návrhová žádání žalobce

— zrušit rozhodnutí Rady 2008/633/JHA ze dne 23. června 2008 o konzultačním přístupu určených orgánů členských států a Europolu do Vízového informačního systému (VIS) pro účely prevence, odhalování a vyšetřování teroristických trestných činů a jiných závažných trestných činů (1);

— v návaznosti na zrušení rozhodnutí o policejním přístupu do VIS, rozhodnout, že jeho ustanovení zůstanou v účinnosti s výjimkou ustanovení, která vylučují Spojené království z účasti na používání rozhodnutí o policejním přístupu do VIS;

— uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Spojenému království bylo upřeno právo podílet se na přijímání rozhodnutí o policejním přístupu do VIS z důvodu, že Rada měla zato, že opatření představuje rozpracování ustanovení schengenských acquis , na kterých se Spojené království nepodílí – jmenovitě na společné vízové politice. V důsledku toho Rada soudí, že Spojené království není vázáno rozhodnutím, ani nepodléhá jeho použití.

Spojené království tvrdí, že Rada pochybila, když došla k závěru, že rozhodnutí představuje rozpracování schengenských acquis, na kterých se Spojené království nepodílí. Rozhodnutí o policejním přístupu do VIS není rozpracováním společné vízové politiky, ale spíše opatřením policejní spolupráce. Ani účel, ani obsah rozhodnutí o policejním přístupu do VIS nesouvisí se společnou vízovou politikou. Naopak, celé se týká sdílení informací vkládaných vízovými orgány s určenými orgány a Europolem pro účely prevence, odhalování či vyšetřování teroristických trestných činů a jiných závažných trestných činů. To se odráží na volbě právního základu Radou, jmenovitě čl. 30 odst. 1 písm. b) a čl. 34 odst. 2 písm. c) EU.

Zrušení rozhodnutí o policejním přístupu do VIS je rovněž požadováno z důvodu, že vyloučení Spojené království z jeho přijetí zahrnuje porušení podstatných procesních náležitostí nebo porušení Smlouvy, ve smyslu čl. 35 odst. 6 EU.

(1) Úř. věst. L 218, s. 129
5.

Podle názoru navrhovatele je odůvodnění Soudu prvního stupně ve věci názorů právní služby v rozporu s rozsudkem Soudního dvora ve věci Turco. I když se projednávaná věc netýká právních předpisů, musí jednoznačně v tomto stupni rovněž proběhnout přezkum na základě obsahu názorů. Skutečnost, že oprávněnost předchozího rozhodnutí může být zpochybněna, nepředstavuje sama o sobě důvod pro odepření přístupu k takovému dokumentu – ale spíše naopak. Neinformovanost může sama o sobě vést k pochybnosti, pokud jde o oprávněnost určitého rozhodnutí a legitimitu rozhodovacího procesu jako celku. Riziko pochybností by bylo možné rovněž odvrátit, pokud by Komise v rozhodnutí jasně uvedla důvody, proč zvolila řešení, proti kterému byla právní služba. Tvrzení, že právní služba by byla více zdrženlivá a opatrná, postrádá jakýkoliv základ stejně jako odůvodnění Soudu týkající se ostatních dokumentů. Kromě toho, navrhovatel má za to, že argument, že by bylo složité pro právní službu hájit odlišný názor před soudem, je uveden příliš obecně na to, aby prokázal, že existuje riziko, které lze rozumně předpokládat, a nikoli pouze hypotetické riziko.
7)

Je v případě, že by bylo shledáno, že opatření obsažená v nařízení prezidenta č. 164/2004 nejsou účinná a že se uplatní dříve platný právní režim (čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920), v rámci povinnosti výkladu vnitrostátního práva v souladu s právem Společenství, slučitelné s právem Společenství vykládat nadřazené právní normy vnitrostátního právního řádu (čl. 103 odst. 8 Ústavy) v tom smyslu, že tyto normy absolutně zakazují přeměnu smluv na dobu určitou na smlouvy na dobu neurčitou, i když se ukáže, že tyto smlouvy byly ve skutečnosti uzavřeny zneužívajícím způsobem na základě ustanovení určených k uspokojování výjimečných a obecně dočasných potřeb, zatímco těmito smlouvami byly naopak uspokojovány stálé a trvalé potřeby zaměstnavatele ve veřejném sektoru (viz rozsudky pléna Areios Pagos č. 19/2007 a č. 20/2007), přestože přichází v úvahu též výklad, podle něhož se takový zákaz musí omezit pouze na pracovní smlouvy na dobu určitou, které byly skutečně uzavřeny za účelem uspokojování dočasných, nepředvídaných, naléhavých a výjimečných potřeb, a netýká se případů, kdy tyto smlouvy byly ve skutečnosti uzavřeny za účelem uspokojování stálých a trvalých potřeb (viz rozsudek pléna Areios Pagos č. 18/2006)?
CS Úřední věstník Evropské unie C 69/16

Žaloba podaná dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

(Věc C-424/08)

(2009/C 69/27)

Jednací jazyk: němčina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a A. Sipos, zmocněnci)

Žalovaná: Spolková republika Německo

Návrhová žádání žalobkyně

— určit, že Spolková republika Německo, tím, že příslušné německé orgány nevypracovaly vnější havarijní plány pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice, porušila své povinnosti vyplývající z čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek;

— uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Článek 11 odst. 1 písm. c) směrnice 96/82/ES požaduje od členských států, aby pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice zajistily, že orgány k tomu určené vypracují vnější havarijní plán pro přijímání opatření vně závodů. Tyto vnější havarijní plány by měly obsahovat nejen informace o nápravných opatřeních uvnitř, jakož i vně areálu závodu, nýbrž také informovat veřejnost o havárii a o žádoucím chování. Kromě toho je třeba do vnějších havarijních plánů zahrnout například také informace pro záchranné služby jiných členských států v případě závažné havárie s možnými důsledky, které přesahují hranice státu.

Předmětem projednávané žaloby je určení, že Spolková republika Německo tím, že nevypracovala vnější havarijní plány pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice, porušila čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice 96/82/ES.
4)

a) Bude-li tato otázka zodpovězena záporně, je třeba mít za to, že vyhlašující orgán je za to zodpovědný, a pokud ano, v jakém smyslu? b) Platí to i v případě, bude-li tato otázka zodpovězena kladně? c) Pokud by měl tento orgán povinnost k náhradě škody, stanoví pro to právo Společenství vodítko, na jehož základě se konstatuje škoda a stanoví její výše, a pokud ano, o jaké vodítko se jedná? d) Nelze-li vyhlašující orgán považovat za odpovědný, lze podle práva Společenství zjistit jinou osobu, která nese odpovědnost, a na jakém základě?
a)

Pokud podnikatel, který obchoduje s určitým zbožím nebo službami (dále jen „zadavatel reklamy“) využije možnost zadat si u provozovatele internetového vyhledávače heslo [při reklamě přes internet je možné využít možnost přihlásit ve vyhledávačích, jako je Google, za úplatu takzvaná hesla. Pokud se do vyhledávače zadá takovéto heslo, objeví se odkaz na webovou stránku zadavatele reklamy nebo seznam nalezených stránek nebo také ukazatel vpravo na stránce s výsledky pod nadpisem „sponzorované odkazy“], které odpovídá ochranné známce přihlášené jinou osobou (dále jen „majitel ochranné známky“) pro podobné zboží nebo služby, a zadané heslo – aniž by to pro uživatele vyhledávače bylo zřejmé – vede k tomu, že tento uživatel internetu, jenž dané slovo zadá, nalezne na seznamu výsledků provozovatele vyhledávače odkaz na webovou stránku zadavatele reklamy, představuje to používání přihlášené ochranné známky zadavatelem reklamy ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 89/104/EHS (1)?
CS Úřední věstník Evropské unie C 55/17

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunal, London (Spojené království) dne 29. prosince 2008 – EMI Group Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Věc C-581/08)

(2009/C 55/28)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

VAT and Duties Tribunal, London

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: EMI Group Ltd

Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Předběžné otázky

(a) Jak má být vykládána poslední věta čl. 5 odst. 6 šesté směrnice (1) v kontextu okolností projednávané věci?

(b) Konkrétněji, jaké jsou základní charakteristiky „vzorku“ ve smyslu poslední věty čl. 5 odst. 6 šesté směrnice?

(c) Může členský stát omezit výklad pojmu „vzorek“ v poslední větě čl. 5 odst. 6 šesté směrnice na: (i) průmyslový vzorek ve formě, která není běžně dostupná k prodeji veřejnosti, věnovaný stávajícímu či potenciálnímu zákazníkovi podniku (do roku 1993), (ii) pouze jeden, nebo pouze první z řady vzorků, věnovaný toutéž osobou témuž příjemci, pokud jsou uvedené vzorky totožné nebo se v žádném podstatném ohledu neliší jeden od druhého (od roku 1993)?

(d) Může členský stát omezit výklad pojmu „dárky malé hodnoty“ v poslední větě čl. 5 odst. 6 šesté směrnice tak, že vyloučí: (i) dar ve formě zboží představující součást nebo pokračování řady darů věnovaných čas od času téže osobě (do října 2003), (ii) jakékoli obchodní dary věnované téže osobě v jakémkoli dvanáctiměsíčním období, pokud celková cena přesáhne 50 GBP (od října 2003)?

(e) V případě kladné odpovědi na otázku (c) bod (ii) výše, nebo jakoukoli část otázky (d) výše, jestliže osoba povinná k dani věnuje podobný nebo totožný dar ve formě hudební nahrávky dvěma či více různým jednotlivcům kvůli jejich osobním schopnostem ovlivnit míru pozornosti, které se dotčenému umělci dostane, může členský stát považovat uvedené dary za dary věnované téže osobě pouze na základě skutečnosti, že uvedení jednotlivci jsou zaměstnáni toutéž osobou?

(f) Mělo by na odpovědi na otázky (a) až (e) výše vliv, kdyby příjemce byl osobou povinnou k dani, nebo byl zaměstnán osobou povinnou k dani, která je (nebo by byla) způsobilá k odpočtu jakékoli daně na vstupu splatné při poskytnutí zboží, kterým je vzorek?

(1) Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).
CS Úřední věstník Evropské unie C 220/17

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal in Northern Ireland (Spojené království) dne 16. října 2008 — Seaport Investments Ltd v. Department of the Environment for Northern Ireland

(Věc C-454/08)

2009/C 220/30

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal in Northern Ireland

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Seaport Investments Ltd

Žalovaný: Department of the Environment for Northern Ireland

Usnesením ze dne 20. května 2009 Soudní dvůr (šestý senát) prohlásil žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za nepřípustnou.
CS Úřední věstník Evropské unie C 82/9

Kasační opravný prostředek podaný dne 12. listopadu 2008 panem Matthiasem Rathem proti usnesení Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 8. září 2008 ve věci T-373/06, Matthias Rath v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu

(Věc C-488/08 P)

(2009/C 82/16)

Jednací jazyk: němčina

Účastníci řízení

Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Matthias Rath (zástupci: S. Ziegler, C. Kleiner a F. Dehn, advokáti)

Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

— zrušit rozhodnutí sedmého senátu Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2008 ve věci T-373/06;

— vyhovět návrhovým žádáním podaným v prvním stupni;

— uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, jakož i vedlejšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Soud prvního stupně potvrdil napadeným usnesením rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM, podle kterého existuje nebezpečí záměny ve vztahu k výživovým doplňkům a dietním přípravkům pro nelékařské účely mezi slovní ochrannou známkou „EPICAN“ přihlášenou navrhovatelem a starší slovní ochrannou známkou Společenství „EPIGRAN“.

Navrhovatel zakládá svůj kasační opravný prostředek na porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94. Soud při posouzení podobnosti výrobku a ochranné známky nesprávně vyložil skutkový stav. Pokud by správně posoudil skutkový stav, musel by dospět k závěru, že neexistuje nebezpečí záměny mezi srovnávanými ochrannými známkami. To platí obzvláště proto, jak Soud správně konstatoval, že spotřebitel věnuje sporným výrobkům zvýšenou pozornost.
CS Úřední věstník Evropské unie C 82/9

Kasační opravný prostředek podaný dne 12. listopadu 2008 panem Matthiasem Rathem proti usnesení Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 8. září 2008 ve věci T-374/06, Matthias Rath v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu

(Věc C-489/08 P)

(2009/C 82/17)

Jednací jazyk: němčina

Účastníci řízení

Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Matthias Rath (zástupci: S. Ziegler, C. Kleiner a F. Dehn, advokáti)

Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

— zrušit rozhodnutí sedmého senátu Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2008 ve věci T-374/06;

— vyhovět návrhovým žádáním podaným v prvním stupni;

— uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, jakož i vedlejšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Soud prvního stupně potvrdil napadeným usnesením rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM, podle kterého existuje nebezpečí záměny ve vztahu k výživovým doplňkům a dietním přípravkům pro nelékařské účely mezi slovní ochrannou známkou „EPICAN“ přihlášenou navrhovatelem a starší slovní ochrannou známkou Společenství „EPIGRAN“.

Navrhovatel zakládá svůj kasační opravný prostředek na porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94. Soud při posouzení podobnosti výrobku a ochranné známky nesprávně vyložil skutkový stav. Pokud by správně posoudil skutkový stav, musel by dospět k závěru, že neexistuje nebezpečí záměny mezi srovnávanými ochrannými známkami. To platí obzvláště proto, jak Soud správně konstatoval, že spotřebitel věnuje sporným výrobkům zvýšenou pozornost.
CS Úřední věstník Evropské unie C 82/19

Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2009 Lego Juris A/S proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 12. listopadu 2008 ve věci T-270/06: Lego Juris A/S v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž další účastnicí řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem prvního stupně, je Mega Brands, Inc.

(Věc C-48/09 P)

(2009/C 82/34)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lego Juris A/S (zástupci: V.von Bomhard, advokátka, T. Dolde, A. Renck, advokáti)

Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Mega Brands, Inc.

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

— zrušit rozsudek Soudu prvního stupně z důvodu, že je v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. e) bodem ii) nařízení č. 40/94 (1)

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek je v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. e) bodem ii) nařízení č. 40/94. Tato účastnice řízení tvrdí, že Soud prvního stupně:

a) vyložil čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 40/94 takovým způsobem, že jakýkoli tvar plnící funkci je ve skutečnosti vyloučen z ochrany vyplývající z ochranné známky, bez ohledu na to, zda jsou splněna kritéria čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení č. 40/94, jak byla vymezena Soudním dvorem v rozhodnutí Philips v. Remington (2), či nikoliv;

b) použil nesprávná kritéria při identifikaci základních vlastností trojrozměrné ochranné známky; a

c) použil nesprávné kritérium funkčnosti, když (i) neomezil své posouzení na základní vlastnosti dotčené ochranné známky, a když (ii) nevymezil vhodná kritéria pro posouzení, zda je vlastnost spočívající ve tvaru funkční vlastností, a zejména odmítl zohlednit jakýkoliv potenciální alternativní design.

(1) Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.

(2) Věc C-299/99, Philips, Recueil, s. I-5475.
3)

Má se za to, že výraz „výhody podle této směrnice“ znamená přiznání postavení uprchlíka nebo kterýkoli z obou způsobů ochrany začleněných do působnosti směrnice (postavení uprchlíka a status podpůrné ochrany), podle rozhodnutí daného členského státu, nebo tento výraz nezahrnuje automaticky žádný z obou těchto způsobů, ale znamená pouze zahrnutí do subjektivní působnosti směrnice?
CS Úřední věstník Evropské unie C 82/19

Žaloba podaná dne 4. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Irsko

(Věc C-50/09)

(2009/C 82/35)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver, C. Clyne, J.-B. Laignelot, zmocněnci)

Žalované: Irsko

Návrhová žádání žalobkyně

— určit, že neprovedením článku 3 směrnice Rady 85/337/EHS (1) o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí v platném znění;

— určit, že nezajištěním, aby v oblastech, kde mají irské plánovací orgány a orgán ochrany životního prostředí rozhodovací pravomoc, byly plně dodržovány požadavky článků 2, 3 a 4 této směrnice;

— určit, že vyloučením demoličních prací z rozsahu působnosti právních předpisů, kterými se tato směrnice provádí, nesplnilo Irsko povinnosti, které mu z této směrnice vyplývají.

— uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Neprovedení článku 3 směrnice

Komise uplatňuje, že oddíl 173 Pravidel plánování a rozvoje 2000, který vyžaduje, aby plánovací orgány přihlížely ke zprávě o posuzování vlivů na životní prostředí (EIS) a k informacím přicházejícím od odborných poradců, se týká povinnosti podle článku 8 směrnice, přihlédnout k informacím shromážděným na základě článků 5, 6 a 7 směrnice. Podle názoru Komise neodpovídá oddíl 173 širší povinnosti podle článku 3 směrnice, zajistit, aby posuzování vlivů na životní prostředí (EIA) určilo, popsalo a posoudilo veškeré skutečnosti uvedené v tomto ustanovení.

Co se týče článků 94, 108 a 111 a tabulky 6 Pravidel plánování a rozvoje 2001, činí Komise následující vyjádření. Článek 94 ve spojení s tabulkou 6.2(b) upravuje informace, které EIS musí obsahovat. To je odkaz na informaci, kterou musí oznamovatel záměru podle článku 5 směrnice poskytnout; tu je proto třeba odlišit od EIA, což je celkový proces posuzování. Články 108 a 111 vyžadují, aby plánovací orgány zvážily vhodnost EIS. Komise má za to, že tato ustanovení se týkají článku 5 směrnice, avšak nenahrazují provedení článku 3 této směrnice. Informace, kterou poskytuje oznamovatel záměru, je pouze částí EIA a ustanovení týkající se takové informace nenahrazují povinnost stanovenou v článku 3.

Nedostatek požadavku na řádnou součinnost orgánů

Ačkoli Komise nemá v podstatě výhrady k vícestupňovému rozhodování či k tomu, aby rozhodovací odpovědnost ohledně téhož záměru byla rozdělena mezi různé subjekty, je znepokojena, pokud jde o přesnou metodu, pomocí které jsou povinnosti jednotlivým rozhodujícím subjektů uloženy. Podle názoru Komise neobsahují irské právní předpisy žádnou povinnost rozhodujících subjektů postupovat účinně ve vzájemné součinnosti, a jsou proto v rozporu s články 2, 3 a 4 směrnice.

Neuplatňování směrnice na demoliční práce

Komise je toho názoru, že pokud jsou splněny ostatní podmínky stanovené směrnicí, musí být EIA prováděno pro demoliční práce. Irsko zamýšlelo téměř všechny demoliční práce z Pravidel plánování a rozvoje 2001 (tabulka 2, část I, třída 50) vyloučit. To je podle tvrzení komise plně v rozporu se směrnicí.

(1) Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248.
3.

Má být čl. 2 bod 1 nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 (2) vykládán tak, že produkty spadající pod kódy KN ex 2008 70 61, ex 2008 70 69, ex 2008 70 71, ex 2008 70 79, ex 2008 70 92, ex 2008 70 94, jakož i ex 2008 70 99, se považují rovněž za hotové produkty ve smyslu uvedeného nařízení?