ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
USNESENÍ TRIBUNÁLU (kasační senát)

18. září 2014

Luigi Marcuccio

v.

Evropská komise

„Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Odmítnutí žaloby v prvním stupni řízení jako zjevně nepřípustné — Neexistence totožnosti mezi žalobou podanou faxem a prvopisem podaným později — Lhůta k podání žaloby — Opožděnost — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“

Předmět

:

Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 17. října 2013, Marcuccio v. Komise (F‑127/12, Sb. VS, EU:F:2013:161), a znějící na zrušení tohoto usnesení.

Rozhodnutí

:

Kasační opravný prostředek se zamítá. Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni řízení. Luigimu Marcucciovi se ukládá nahradit Tribunálu částku 2000 eur na základě článku 90 jeho jednacího řádu.

Shrnutí

Soudní řízení – Návrh na zahájení řízení – Formální požadavky – Návrh podaný faxem ve lhůtě pro podání návrhu – Vlastnoruční podpis advokáta lišící se od podpisu, který je uveden na prvopisu návrhu zaslaném poštou – Důsledek – Nezohlednění data doručení faxu pro účely posouzení zachování lhůty pro podání návrhu

(Statut Soudního dvora, článek 21; jednací řád Soudu pro veřejnou službu, čl. 34 odst. 1 a 6)

Pokud jde o vztah mezi podpisem advokáta zastupujícího žalobce, který je uveden v žalobě zaslané faxem a podpisem, který je uveden na prvopisu podaném nejpozději do deseti dnů, platí, že pokud se podpis uvedený pod žalobou podanou faxem neshoduje s podpisem uvedeným na následně předloženém prvopisu žaloby, nelze žalobu podanou faxem zohlednit pro účely zachování lhůty pro podání žaloby.

Článek 34 odst. 6 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu totiž stanoví, že den, kdy je stejnopis podepsaného prvopisu podání doručen do kanceláře jakýmkoli technickým prostředkem, jímž Soud disponuje, je rozhodný pro účely zachování procesních lhůt, a to za podmínky, že podepsaný prvopis podání je doručen do kanceláře do deseti dnů od obdržení kopie prvopisu. Striktní použití tohoto ustanovení odpovídá požadavku právní jistoty a nutnosti zabránit jakékoli diskriminaci nebo jakémukoli svévolnému zacházení při výkonu spravedlnosti.

(viz body 11 a 18)

Odkazy:

Soudní dvůr: rozsudek ze dne 22. září 2011, Bell & Ross v. OHIM, C‑426/10 P, Sb. rozh., EU:C:2011:612, bod 43 a citovaná judikatura

Tribunál: usnesení ze dne 14. listopadu 2013, Marcuccio v. Komise, T‑229/13 P, Sb. VS, EU:T:2013:608, body 14 až 20; ze dne 19. prosince 2013, Marcuccio v. Komise, T‑385/13 P, Sb. VS, EU:T:2013:710, body 13 až 21, a ze dne 10. dubna 2014, Marcuccio v. Komise, T‑57/14 P, Sb. VS, EU:T:2014:223, bod 9
USNESENÍ TRIBUNÁLU (kasační senát)

18. září 2014

Luigi Marcuccio

v.

Evropská komise

„Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Odmítnutí žaloby v prvním stupni řízení jako zjevně nepřípustné — Neexistence totožnosti mezi žalobou podanou faxem a prvopisem podaným později — Lhůta k podání žaloby — Opožděnost — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“

Předmět

:

Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 17. října 2013, Marcuccio v. Komise (F‑145/12, Sb. VS, EU:F:2013:162), a znějící na zrušení tohoto usnesení.

Rozhodnutí

:

Kasační opravný prostředek se zamítá. Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni. Luigimu Marcucciovi se ukládá nahradit Tribunálu částku 2000 eur na základě článku 90 jeho jednacího řádu.

Shrnutí

Soudní řízení – Návrh na zahájení řízení – Formální požadavky – Návrh podaný faxem ve lhůtě pro podání návrhu – Vlastnoruční podpis advokáta lišící se od podpisu, který je uveden na prvopisu návrhu zaslaném poštou – Důsledek – Nezohlednění data doručení faxu pro účely posouzení zachování lhůty pro podání návrhu

(Statut Soudního dvora, článek 21; jednací řád Soudu pro veřejnou službu, čl. 34 odst. 1 a 6)

Pokud jde o vztah mezi podpisem advokáta zastupujícího žalobce, který je uveden v žalobě zaslané faxem a podpisem, který je uveden na prvopisu podaném nejpozději do deseti dnů, platí, že pokud se podpis uvedený pod žalobou podanou faxem neshoduje s podpisem uvedeným na následně předloženém prvopisu žaloby, nelze žalobu podanou faxem zohlednit pro účely zachování lhůty pro podání žaloby.

Článek 34 odst. 6 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu totiž stanoví, že den, kdy je stejnopis podepsaného prvopisu podání doručen do kanceláře jakýmkoli technickým prostředkem, jímž Soud disponuje, je rozhodný pro účely zachování procesních lhůt, a to za podmínky, že podepsaný prvopis podání je doručen do kanceláře do deseti dnů od obdržení kopie prvopisu. Striktní použití tohoto ustanovení odpovídá požadavku právní jistoty a nutnosti zabránit jakékoli diskriminaci nebo jakémukoli svévolnému zacházení při výkonu spravedlnosti.

(viz body 11 a 18)

Odkazy:

Soudní dvůr: rozsudek ze dne 22. září 2011, Bell & Ross v. OHIM, C‑426/10 P, Sb. rozh., EU:C:2011:612, bod 43 a citovaná judikatura

Tribunál: usnesení ze dne 14. listopadu 2013, Marcuccio v. Komise, T‑229/13 P, Sb. VS, EU:T:2013:608, body 14 až 20; ze dne 19. prosince 2013, Marcuccio v. Komise, T‑385/13 P, Sb. VS, EU:T:2013:710, body 13 až 21, a ze dne 10. dubna 2014, Marcuccio v. Komise, T‑57/14 P, Sb. VS, EU:T:2014:223, bod 9
USNESENÍ TRIBUNÁLU

(kasační senát)

14. července 2014

Věc T‑356/13 P

Giorgio Lebedef

v.

Evropská komise

„Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Úředníci – Disciplinární řízení – Disciplinární sankce – Přeřazení do nižší platové třídy – Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

Předmět:

Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 24. dubna 2013, Lebedef v. Komise (F‑56/11, Sb. VS, EU:F:2013:49), a směřující ke zrušení uvedeného rozsudku.

Rozhodnutí:

Kasační opravný prostředek se zamítá. Giorgio Lebedef ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni řízení.

Shrnutí

Žaloby úředníků – Námitka protiprávnosti – Akty, proti nimž může být vznesena námitka protiprávnosti – Disciplinární rozhodnutí, které se stalo konečným a jež bylo přijato před napadeným disciplinárním rozhodnutím – Vyloučení

(Články 263 SFEU a 277 SFEU; služební řád, články 90 a 91)

V rámci žaloby směřující proti rozhodnutí ukládajícímu úředníkovi disciplinární sankci nemůže Soud pro veřejnou službu věcně zkoumat námitku protiprávnosti, která byla vznesena proti dříve přijatému disciplinárnímu rozhodnutí, pokud toto rozhodnutí netvoří právní základ sporného rozhodnutí a pokud může úředník proti němu podat žalobu za podmínek a ve lhůtách stanovených v článcích 90 a 91 služebního řádu.

Článek 277 SFEU je totiž výrazem obecné zásady zajišťující každému účastníkovi řízení právo, aby za účelem dosažení zrušení aktu, proti kterému může podat žalobu, incidenčně zpochybnil platnost dřívějších aktů orgánů, které jsou právním základem napadeného aktu, jestliže tento účastník řízení neměl právo podat na základě článku 263 SFEU přímou žalobu proti těmto aktům, jejichž důsledky tak nese, aniž by byl mohl navrhnout jejich zrušení.

Lhůty pro stížnosti a žaloby jsou v tomto ohledu kogentní a nejsou pro účastníky řízení a soudce dispozitivní, protože byly zavedeny za účelem zajistit jasnost a jistotu právních situací. Možnost, aby úředník incidenčně zpochybnil první disciplinární rozhodnutí při příležitosti žaloby podané proti dalšímu disciplinárnímu rozhodnutí, by byla neslučitelná se zásadami, jimiž se řídí opravné prostředky zavedené služebním řádem, a byla by zásahem do stability tohoto systému, jakož i do zásady právní jistoty, z níž uvedený systém vychází.

(viz body 23, 24, 31 a 32)

Odkazy:

Soudní dvůr: rozsudky ze dne 6. března 1979, Simmenthal v. Komise, 92/78, Recueil, EU:C:1979:53, bod 39, a ze dne 19. ledna 1984, Andersen a další v. Parlament, 262/80, Recueil, EU:C:1984:18, bod 6

Tribunál: usnesení ze dne 21. června 2010, Meister v. OHIM, T‑284/09 P, Sb. VS, EU:T:2010:246, bod 25 a citovaná judikatura
(viz body 9 a 10)

Viz znění rozhodnutí.

Článek 43 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu, použitelný na kasační opravné prostředky proti rozhodnutím Soudu pro veřejnou službu na základě čl. 138 odst. 1 posledního pododstavce téhož jednacího řádu, stanoví, že den, kdy je stejnopis podepsaného prvopisu podání doručen do kanceláře telefaxem, je rozhodný pro účely zachování procesních lhůt pouze tehdy, je-li podepsaný prvopis podání doručen do kanceláře do deseti dnů po přijetí telefaxu.

Argumentaci, podle níž desetidenní lhůta uvedená v čl. 43 odst. 6 jednacího řádu začíná běžet od data uplynutí dvou měsíců a deseti dnů vyplývajících z čl. 9 prvního pododstavce přílohy I statutu Soudního dvora, čl. 101 odst. 1 písm. a) a b) jednacího řádu Tribunálu, použitelných na kasační opravné prostředky proti rozhodnutím Soudu pro veřejnou službu na základě článku 144 téhož řádu, a čl. 102 odst. 2 uvedeného jednacího řádu, bez ohledu na datum přijetí telefaxu, nelze přijmout. Zejména je-li telefax doručen více než deset dní před uplynutím lhůty určené pro podání žaloby k Tribunálu, nepůsobí ustanovení čl. 43 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu prodloužení této lhůty.

(viz body 13 a 17)

Odkazy:

Soudní dvůr: 18. ledna 2005, Zuazaga Meabe v. OHIM, C‑325/03 P, Sb. rozh. s. I‑403, bod 18
19

Tato skutečnost není prokázána ani zápisem žalobkyně do unijního Rejstříku transparentnosti. I kdyby tento zápis prokazoval, že žalobkyně je – jak sama tvrdí – existující organizací se sídlem v Irsku, nic to nemění na tom, že zápis do uvedeného rejstříku není podmíněn existencí právní subjektivity, jak vyplývá zejména z bodu 14 Dohody mezi Evropským parlamentem a Evropskou komisí o zřízení Rejstříku transparentnosti pro organizace a osoby samostatně výdělečně činné, jež se podílejí na tvorbě a provádění politiky EU ze dne 23. června 2011 (Úř. věst. L 191, s. 29). Podle uvedeného bodu 14 totiž „[s]ítě, platformy nebo jiné druhy kolektivní činnosti bez právního statusu či právní subjektivity, které však jsou de facto zdrojem organizovaného vlivu a zapojují se do činností spadajících do působnosti rejstříku, by se měly zapsat do rejstříku.“
49

V poslední řadě je v tomto kontextu nezbytné zkoumat tvrzení žalobkyň uvedené v bodě 80 žaloby, podle kterého Komise nesprávně pochopila základní princip jejich postupu pro určení počtu personálu, jenž ve skutečnosti spočíval v tom, že v prvním a druhém roce provozu bude dán k dispozici větší počet personálu s tím, že ve třetím a čtvrtém roce bude podstatně snížen v důsledku zvýšení efektivity prostřednictvím inovativních konsolidačních postupů. V rozsahu, v němž lze toto tvrzení chápat jako kritiku zjištění uvedených výše v bodech 44 a 46, musí být odmítnuto. Ačkoliv nelze vyloučit, že by úsilí o inovativní konsolidaci v průběhu prvních let mohlo vést ke snížení počtu personálu poskytujícího v pozdějším období podporu vyššímu počtu uživatelů, a zpochybnit tím vhodnost modelu, podle kterého jsou uchazeči povinni uvést pouze počet personálu pro čtvrtý rok provozu, přičemž počet personálu pro první, druhý a třetí rok je automaticky vypočten v poměru k menšímu počtu uživatelů, žalobkyně nepředložily žádné důkazy, jež by prokazovaly, že ve své nabídce opravdu navrhují takové metody, které by navíc byly transparentní, logické, koherentní, kontrolovatelné, úplné a praktické, jak to vyžaduje zadávací dokumentace (část 1-5-0 „Metoda pro určení počtu personálu – finanční aspekty“, kapitola 2.2). Jediný prvek zvyšující efektivitu, na který žalobkyně odkázaly ve svém ústním vyjádření, byla skutečnost, že navrhly systém, ve kterém by uživatelé žádali o IT vybavení prostřednictvím online platformy namísto jiných metod komunikace. V rozsahu, v němž lze posoudit argument tohoto typu bez konkrétních důkazů na jeho podporu, se však jeví, že i kdyby taková opatření mohla zvýšit efektivitu časové organizace (time-management efficiency) uživatelů služby, bez dalších podkladů se nejeví, že by měla citelný vliv na efektivitu personálu uchazeče, tím spíše že nebyla prezentována konkrétní inovace, co se týče jejich úkolu dodat požadované vybavení.
18

Dne 25. března 2013 zahájil guvernér CBK v případě BoC a Laïki postup restrukturalizace. Dne 29. března 2013 byla za tímto účelem zveřejněna dvě nařízení na základě zákona ze dne 22. března 2013, a sice: — to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103 [nařízení z roku 2013 o restrukturalizaci BoC vlastními prostředky, správní akt č. 103, dále jen „nařízení č. 103“, EE, příloha III(I), č. 4645, 29. 3. 2013, s. 769 až 780]; — to Peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 104 [nařízení z roku 2013 o prodeji některých činností Laïki, správní akt č. 104, dále jen „nařízení č. 104“, EE, příloha III(I), č. 4645, 29. 3. 2013, s. 781 až 788].
23

Zaprvé je třeba poukázat na to, že dopis ze dne 2. září 2013 odpovídá na dopis ze dne 1. srpna 2013, který žalobkyně předtím zaslala Komisi. V něm se však žalobkyně omezila na žádost o schůzku s Komisí za účelem prodiskutování „použitelnosti“ bodu 29 odůvodnění a článku 37 nařízení č. 1901/2006 na nepatentované léčivé přípravky pro vzácná onemocnění („Shire would like to request a meeting with the European Commission to discuss the applicability of the Paediatric Regulation to non-patented, orphan medicinal products“). I když, jak zdůrazňuje žalobkyně, nadpis tohoto dopisu odkazoval na léčivý přípravek Xagrid, není z ničeho patrné, že by žalobkyně žádala Komisi rovněž o to, aby rozhodla o použití nařízení č. 1901/2006 konkrétně na uvedený léčivý přípravek. Pokud jde o dopis ze dne 2. září 2013, pak z jeho znění vyplývá, že Komise v něm žalobkyni právě odpověděla, že se požadovaná schůzka nejeví nezbytnou, přičemž poskytla vlastní výklad článku 37 nařízení č. 1901/2006, který neumožňuje přiznat prodloužení doby trvání výhradního práva na trhu uděleného nepatentovaným léčivým přípravkům pro vzácná onemocnění („I regret to inform you that we do not share the intepretation [of] Article 37“ a „In view of the above explanations, a meeting with the Commission services does not seem to be necessary“). Způsob, jakým Komise tento dopis formulovala, tedy jednoznačně představuje vůli uvedeného orgánu odmítnout požadovanou schůzku a vysvětlit, že nesdílí navrhovaný výklad článku 37 nařízení č. 1901/2006.
54

Pokud jde zaprvé o argument žalobkyň, že zásah do jejich právních zájmů plyne z důvodů uvedených v jejich žalobě, je třeba poznamenat, že obecný odkaz na žalobní důvody nestačí k vysvětlení, proč žalobkyně mají za to, že s ohledem na judikaturu uvedenou v bodě 40 výše má první napadené rozhodnutí bezprostřední účinky na jejich právní postavení a že tento akt neponechává adresátům dotyčného opatření pověřeným jeho provedením žádnou volnost uvážení, toto provedení je čistě automatické povahy a vyplývá výlučně z unijní právní úpravy, aniž by bylo třeba použít další zprostředkující předpisy. V rozsahu, v němž se žalobkyně ve skutečnosti snaží uplatnit tvrzení, že soudní ochrana jejich dovolávaných práv ospravedlňuje závěr, že jsou prvním napadeným rozhodnutím bezprostředně dotčeny, je nutno konstatovat, že ačkoli jednotlivci musejí mít podle ustálené judikatury nárok na účinnou soudní ochranu práv, která jim přiznává unijní právní řád, právo na takovouto ochranu však nemůže zpochybnit podmínky stanovené v čl. 263 čtvrtém pododstavci SFEU (viz usnesení Município de Gondomar v. Komise, bod 40 výše, EU:C:2009:580, bod 38 a citovaná judikatura).
16

Dne 25. března 2013 zahájil guvernér KCB proces ozdravení BoC a Laïki. Dne 29. března 2013 byla na základě zákona ze dne 22. března 2013 za tímto účelem vydána dvě nařízení, a to: — to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi č. 103 [nařízení z roku 2013 o ozdravení BoC vlastními prostředky BoC, regulační správní akt č. 103, dále jen „nařízení č. 103“, EE, příloha III (I), č. 4645, 29. 3. 2013, s. 769 až 780] a — to Peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi č. 104 [nařízení z roku 2013 o prodeji některých činností Laïki, regulační správní akt č. 104, dále jen „nařízení č. 103“, EE, příloha III (I), č. 4645, 29. 3. 2013, s. 781 až 788].
2

Dne 19. prosince 2007 a dne 2. září 2008, v návaznosti na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 1982/2006/ES ze dne 18. prosince 2006 o sedmém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 až 2013) (Úř. věst. 2006, L 412, s. 1), uzavřela Komise Evropských společenství s žalobkyní grantovou dohodu nadepsanou „Senior – Social Ethical and Privacy Needs in ICT for Older People: a dialog roadmap“ (Senior – potřeby v oblasti sociální etiky a důvěrnosti informací v oblasti IKT pro seniory: plán postupu v rámci dialogu, dále jen „dohoda Senior“) a grantovou dohodu nadepsanou „Market Requirements, Barriers and Cost-Benefits Aspects of Assistive Technologies“ (Požadavky trhu, překážky a aspekty nákladů a přínosů asistenčních technologií, dále jen „dohoda MARE“).
66

V projednávané věci je přitom povoleno, aby ESA vstoupilo do řízení jako vedlejší účastník jakožto sdružení zastupující zájmy svých členů (viz bod 55 výše). Na základě usnesení Tribunálu z dnešního dne je rovněž povoleno, aby ECPA vstoupilo do řízení jako vedlejší účastník. V takovém případě přijetí dodatečných návrhů na vstup do řízení jako vedlejší účastník v tomtéž smyslu ze strany jejich členů předpokládá, že tito členové prokáží, že mají zájmy na vyřešení sporu, které se liší od zájmů sdružení, jejichž vedlejší účastenství bylo povoleno a jichž jsou členy (obdobně viz usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. února 2009, Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise, C‑550/07 P, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí, body 12 až 14).
24

Podle judikatury označuje pojem „adresát“ osobu, jejíž totožnost je v předměném rozhodnutí dostatečně specifikována a které je třeba toto rozhodnutí určit (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. prosince 2006, Raiffeisen Zentralbank Österreich a další v. Komise, T‑259/02 až T‑264/02 a T‑271/02, Recueil, EU:T:2006:396, bod 72). Pokud jde totiž o rozlišování mezi rozhodnutími a obecně závaznými akty, bylo judikováno, že základní rysy rozhodnutí vyplývají z omezení okruhu adresátů tohoto rozhodnutí, jejichž totožnost je nebo může být určena (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. prosince 1962, Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes a další v. Rada, 16/62 a 17/62, EU:C:1962:47, s. 918).
21

Dále žalobkyně tvrdí, že vnitrostátní soud by byl vázán postojem Komise vyjádřeným v napadeném rozhodnutí. Vzhledem k tomu, že se Komise rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení, by vnitrostátní soud mohl, případně musel nařídit prozatímní navrácení dotčené podpory. Vnitrostátní soud by v případě, že by se jeho závěry lišily od závěrů Komise, nemohl v tomto ohledu zamítnout žádost o navrácení podpory, aniž by předem položil Soudnímu dvoru předběžnou otázku podle článku 267 SFEU.
1.

Řízení o předběžných opatřeních — Odklad vykonatelnosti — Podmínky přiznání — Naléhavost — Vážná a nenapravitelná újma — Důkazní břemeno — Finanční újma — Situace, která může ohrozit existenci žalující společnosti — Posouzení z pohledu situace skupiny, do níž podnik náleží, a jejích akcionářů — Veřejný zájem na výkonu rozhodnutí přijatých unijními orgány převyšující individuální zájem společností patřících do dané skupiny — Právní nezpůsobilost skupiny pro poskytnutí finanční podpory — Neexistence (Článek 278 SFEU) (viz body 18–21 a 27–33)
Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. května 2014 – Frucona Košice v. Komise

(Věc T‑103/14 R)

„Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Líh a lihoviny — Odepsání daňového dluhu v rámci řízení o kolektivní platební neschopnosti — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její vrácení — Návrh na vydání předběžného opatření — Nedostatek naléhavosti — Nedostatek fumus boni juris“

1. Řízení o předběžných opatřeních — Odklad vykonatelnosti — Předběžná opatření — Podmínky poskytnutí — Fumus boni juris — Naléhavost — Vážná a nenapravitelná újma — Kumulativní charakter — Zvážení všech dotčených zájmů — Pořadí přezkumu a způsob ověřování — Posuzovací pravomoc soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních (Článek 256 odst. 1 SFEU, články 278 SFEU a 279 SFEU; jednací řád Tribunálu, čl. 104 odst. 2) (viz body 16 až 18, 23, 67)

2. Řízení o předběžných opatřeních — Formální požadavky — Předkládání návrhů — Stručný popis žalobních důvodů — Právní důvody neuvedené v žalobě a ve spisech účastníků řízení — Obecný odkaz na jiné písemnosti — Nepřípustnost [Články 278 SFEU a 279 SFEU; jednací řád Tribunálu, čl. 44 odst. 1 písm. c) a čl. 104 odst. 3] (viz body 22, 46)

3. Řízení o předběžných opatřeních — Odklad vykonatelnosti — Předběžná opatření — Podmínky poskytnutí — Naléhavost — Vážná a nenapravitelná újma — Důkazní břemeno — Finanční újma — Situace způsobilá ohrozit existenci žalující společnosti — Posouzení s ohledem na situaci skupiny, do které podnik patří (Články 278 SFEU a 279 SFEU; jednací řád Tribunálu, čl. 104 odst. 2) (viz body 51 až 54, 57, 64)

4. Řízení o předběžných opatřeních — Odklad vykonatelnosti — Předběžná opatření — Podmínky poskytnutí — Naléhavost — Rozhodnutí Komise, kterým bylo nařízeno vrácení státní podpory — Existence, před vnitrostátním soudem, opravných prostředků proti vnitrostátním prováděcím opatřením — Pravomoc unijního soudu zohlednit takové opravné prostředky v rámci hmotněprávního posouzení návrhu na vydání předběžného opatření (Články 263 SFEU, 267 SFEU, 278 SFEU a 279 SFEU; jednací řád Tribunálu, čl. 104 odst. 2) (viz body 59, 60)

5. Řízení o předběžných opatřeních — Odklad vykonatelnosti — Podmínky poskytnutí — Zvážení všech dotčených zájmů — Rozhodnutí Komise, kterým bylo nařízeno vrácení státní podpory — Obecný zájem chráněný Komisí a zájem příjemce podpory — Neexistence výjimečných okolností — Přednost obecného zájmu (Článek 108 odst. 2 SFEU a článek 278 SFEU; nařízení Rady č. 659/1999, článek 7) (viz body 68, 69)

Předmět

Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze C (2013) 6261 final ze dne 16. října 2013 o státní podpoře č. SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005) poskytnuté Slovenskou republikou ve prospěch podniku Frucona Košice, a. s., v rozsahu, v němž nařizuje Slovenské republice, aby přistoupila k navrácení podpory

Výrok

1) Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Odklad vykonatelnosti rozhodnutí nařizujícího vrácení státní podpory – Přezkum platnosti vnitrostátních opatření směřujících k výkonu uvedeného rozhodnutí – Pravomoc vnitrostátních soudů – Zamítnutí (Článek 108 odst. 2, SFEU a 278 SFEU) (viz bod 8)

2. Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Odklad vykonatelnosti rozhodnutí nařizujícího vrácení státní podpory – Podmínky přípustnosti – Žaloba – Formální požadavky – Dostatečně přesné uvedení skutečností umožňujících přezkum podmínky naléhavosti – Neuvedení konkrétních a přesných skutečností prokazujících finanční situaci účastníka řízení požadujícího přijetí předběžných opatření – Nedostatek informací ohledně nenapravitelnosti údajné finanční škody – Nedostatek důkazů o neexistenci opravných prostředků použitelných před vnitrostátním soudem proti vnitrostátním opatřením směřujícím k výkonu rozhodnutí – Nepřípustnost [Článek 108 odst. 2, SFEU, čl. 256 odst. 1, SFEU a 278 SFEU; jednací řád Soudu, čl. 44 odst. 1 písm. c) a čl. 104 odst. 2 a 3] (viz body 11 až 22)

Subject of the case

Předmět

Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C (2013) 4426 final ze dne 17. července 2013, týkajícího se státní podpory SA.21233 C/2011 (ex NN/2011, ex CP 137/2006) – Daňový režim určitých dohod o finančním leasingu

Výrok

Výrok

1) Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

2) O nákladech řízení bude rozhodnuto později.