null

STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY

JULIANE KOKOTT

přednesené dne 14. července 2022( )

Věc C‑176/19 P

Evropská komise

proti

Servier SAS,

Servier Laboratories Ltd,

Les Laboratoires Servier SAS

„Kasační opravný prostředek – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Zneužití dominantního postavení – Trh s perindoprilem, který je léčivým přípravkem určeným k léčení kardiovaskulárních onemocnění – Dohody o smírném narovnání sporů týkajících se patentů uzavřené mezi laboratoří vyrábějící originální léčivé přípravky, která je majitelem těchto patentů, a společnostmi generických léčivých přípravků – Dohoda o smírném narovnání spojená s dohodou o licenci – Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu – Omezení hospodářské soutěže z hlediska důsledku – Vymezení relevantního trhu“





Obsah





I. Úvod

II. Skutečnosti předcházející sporu

A. Skutkové okolnosti

1. Subjekty dotčené v projednávané věci

2. Dotčené přípravky a patenty

a) Perindopril společnosti Servier

b) Perindopril společnosti Krka

3. Spory týkající se perindoprilu a uvedení generických verzí na trh

a) Spory před EPÚ

b) Spory před vnitrostátními soudy

4. Spory a dohody mezi společnostmi Servier a Krka

B. Sporné rozhodnutí

C. Napadený rozsudek

III. Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastnic řízení

IV. Posouzení

A. Ke kasačnímu opravnému prostředku

1. K článku 101 SFEU

a) K omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu (první až šestý důvod kasačního opravného prostředku)

1) Analýza účelu dohod Krka ve sporném rozhodnutí a v napadeném rozsudku

i) Sporné rozhodnutí

ii) Napadený rozsudek

2) Důvody kasačního opravného prostředku týkající se účelu dohod Krka

i) Ke konkurenčnímu tlaku vyvíjenému společností Krka na společnost Servier (první důvod kasačního opravného prostředku)

– K přípustnosti a účinné povaze důvodu kasačního opravného prostředku

– K věci samé

– Mezitímní závěry

ii) K licenci jako pobídce pro společnost Krka, aby souhlasila s omezeními vyplývajícími ze smírného narovnání (druhý důvod kasačního opravného prostředku)

– K licenci jako protiplnění za závazek nekonkurovat

– K pobídkové povaze licence

– K vyčíslení hodnoty převedené na společnost Krka prostřednictvím licence

– Mezitímní závěry

iii) K použití pojmu omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu (třetí důvod kasačního opravného prostředku)

– K neexistenci „těsného“ rozdělení trhů

– K úmyslu stran a jejich přesvědčení ohledně platnosti patentu 947

– K faktickému duopolu zavedenému licencí

– K prohlášení společnosti Lupin

– K pokynům z roku 2004 o dohodách o převodu technologií a k nařízení č. 772/2004 o použití článku [101 odst. 3 SFEU] na dohody o převodu technologií

– Mezitímní závěry

iv) K úmyslu stran (čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku)

– K zohlednění úmyslu stran

– K použití zásad týkajících se dokazování

– K věrohodnosti důkazů v závislosti na jejich datu vyhotovení

– K důkazní hodnotě následných prohlášení

– Mezitímní závěry

v) K zohlednění prosoutěžních účinků licence (pátý důvod kasačního opravného prostředku)

vi) K dohodě o postoupení licence Krka (šestý důvod kasačního opravného prostředku)

3) Závěry ohledně účelu dohod Krka

b) K omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu (sedmý důvod kasačního opravného prostředku)

1) Analýza účinků dohod Krka ve sporném rozhodnutí a v napadeném rozsudku

i) Sporné rozhodnutí

ii) Napadený rozsudek

2) Důvod kasačního opravného prostředku týkající se účinků dohod Krka

i) Ke srovnávací analýze

ii) K okamžiku, ke kterému je třeba provést srovnávací analýzu

iii) K irelevanci rozlišení mezi provedenými a neprovedenými dohodami

3) Závěry ohledně účinků dohod Krka

c) Závěry ohledně existence protiprávního jednání na základě čl. 101 odst. 1 SFEU, pokud jde o dohody Krka

2. K článku 102 SFEU

a) Zjištění týkající se článku 102 SFEU ve sporném rozhodnutí a v napadeném rozsudku

1) Sporné rozhodnutí

2) Napadený rozsudek

b) Důvody kasačního opravného prostředku týkající se článku 102 SFEU

1) K významu ceny při určení relevantního trhu s koncovými přípravky (osmý důvod kasačního opravného prostředku)

i) K ukazatelům spojeným s cenami při určování relevantního trhu (první a druhá část osmého důvodu kasačního opravného prostředku)

ii) K necitlivosti předepisujících lékařů z hlediska cen (třetí a čtvrtá část osmého důvodu kasačního opravného prostředku)

iii) Ke konkurenci vykonávané generiky perindoprilu (pátá a šestá část osmého důvodu kasačního opravného prostředku)

iv) Mezitímní závěry

2) K zohlednění terapeutické nahraditelnosti při určení relevantního trhu s koncovými přípravky (devátý důvod kasačního opravného prostředku)

i) K úloze terapeutické nahraditelnosti při určení relevantního trhu s koncovými přípravky (první část devátého důvodu kasačního opravného prostředku)

ii) K zohlednění nebo analýze řady důkazů (druhá až šestá část devátého důvodu kasačního opravného prostředku)

iii) Mezitímní závěry

3) K nepřípustnosti některých příloh předložených v prvním stupni (desátý důvod kasačního opravného prostředku)

4) K relevantnímu trhu s technologií (jedenáctý důvod kasačního opravného prostředku)

c) Závěry o důvodech kasačního opravného prostředku týkajících se článku 102 SFEU

B. K žalobě před Tribunálem

V. K nákladům řízení

VI. Závěry





I. Úvod

1. Podobně jako souběžně probíhající věc Servier v. Komise (C‑201/19 P), v níž dnes rovněž přednesu stanovisko, spadá projednávaná věc do kontextu věcí Generics (UK) a další( ) a Lundbeck v. Komise( ), v nichž Soudní dvůr stanovil kritéria pro to, kdy je dohoda o smírném narovnání sporu mezi majitelem farmaceutického patentu a výrobcem generických léčivých přípravků v rozporu s unijním právem hospodářské soutěže.

2. Pozadí projednávané věci, věci Servier v. Komise, jakož i sedmi dalších kasačních opravných prostředků, které jsou součástí této skupiny devíti kasačních opravných prostředků podaných proti osmi rozsudkům Tribunálu( ), tvoří několik dohod o smírném narovnání patentových sporů uzavřených výrobcem originálních léčivých přípravků, společností Servier, se společnostmi vyrábějícími generické léčivé přípravky.

3. Stejně jako ve věcech Generics (UK) a další a Lundbeck v. Komise byly tyto dohody uzavřeny v situaci, kdy se patent na účinnou látku dotčeného léčivého přípravku, v projednávané věci perindopril, stal již volným, zatímco společnost Servier ještě vlastnila takzvané „sekundární“ patenty na určité výrobní postupy uvedeného léčivého přípravku.

4. Sporné dohody v podstatě zajišťovaly, že se společnosti vyrábějící generické léčivé přípravky, které chtěly vstoupit na trh s generickými verzemi uvedeného léčivého přípravku, zavázaly odložit svůj vstup výměnou za převod hodnoty ze strany společnosti Servier.

5. Ve sporném rozhodnutí( ) měla Komise za to, že dotčené dohody uzavřené společností Servier se společnostmi Niche/Unichem, Matrix, Teva, Krka a Lupin představovaly omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu a z hlediska důsledku, a tudíž protiprávní jednání v rozporu s článkem 101 SFEU.

6. Dále měla za to, že jejich uzavření společně s dalším jednáním, jako je získání technologií pro výrobu účinné léčivé látky (ÚLL) přípravku perindopril, představovala ze strany společnosti Servier strategii, jejímž cílem bylo oddálit vstup společností vyrábějících generický perindopril na trh s tímto léčivým přípravkem, na kterém měla společnost Servier dominantní postavení. Komise tudíž toto jednání sankcionovala jako zneužití dominantního postavení podle článku 102 SFEU.

7. V napadeném rozsudku, jakož i v dalších rozsudcích v dané skupině věcí potvrdil Tribunál analýzu Komise, pokud jde o povahu čtyř dohod, které společnost Servier uzavřela se společnostmi Niche/Unichem, Matrix, Teva a Lupin, jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu. Tato zjištění Tribunálu napadla společnost Servier ve věci Servier v. Komise a stejně tak učinily i uvedené společnosti vyrábějící generické léčivé přípravky ve svých kasačních opravných prostředcích podaných proti rozsudkům Tribunálu, které se jich týkaly.

8. Tribunál naproti tomu zrušil sporné rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkalo kvalifikace dohod uzavřených společností Servier se společností Krka jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu a z hlediska důsledku, jakož i závěru o zneužití dominantního postavení ze strany společnosti Servier, jelikož se Komise dopustila pochybení při vymezení relevantního trhu.

9. Komise zpochybnila tato zrušení Tribunálem v projednávané věci, jakož i ve věci Komise v. Krka (C 151/19 P). Tyto věci nastolují dosud neřešené otázky týkající se kvalifikace dohody o licenci uzavřené souběžně s dohodou o smírném narovnání patentového sporu jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, dále kvalifikace takového souboru dohod jako omezení hospodářské soutěže z hlediska důsledku, jakož i vymezení relevantního trhu ve farmaceutické oblasti.

II. Skutečnosti předcházející sporu

A. Skutkové okolnosti

10. Tribunál uvedl skutečnosti předcházející sporu v bodech 1 až 73 napadeného rozsudku, které lze pro účely probíhajícího řízení o kasačním opravném prostředku shrnout následovně.

1. Subjekty dotčené v projednávané věci

11. Skupina Servier, sestávající zejména ze společnosti Servier SAS, mateřské společnosti se sídlem ve Francii, společnosti Laboratoires Servier SAS a společnosti Servier Laboratories Ltd (dále jen společně „Servier“), sdružuje farmaceutické společnosti na světové úrovni. Společnost Laboratoires Servier je francouzská farmaceutická společnost specializující se na vývoj originálních léčivých přípravků, zejména na léčbu kardiovaskulárních onemocnění( ). Společnost Biogaran je 100 % dceřinou společností společnosti Laboratoires Servier pověřenou výrobou generických léčivých přípravků( ).

12. Farmaceutická skupina Krka, zapsaná do rejstříku ve Slovinsku a specializující se na vývoj, výrobu a prodej generických léčivých přípravků, se skládá z mateřské společnosti, Krka Tovarna Zdravil d.d., a několika dceřiných společností ve Slovinsku a v dalších zemích (dále jen „Krka“)( ).

2. Dotčené přípravky a patenty

a) Perindopril společnosti Servier

13. Společnost Servier vyvinula léčivý přípravek perindopril, který se používá v kardiovaskulárním lékařském oboru, především k léčení hypertenze a srdečních selhání. ÚLL přípravku perindopril má formu soli. Původně byla použita sůl erbumin (nebo tert-butylamin), která má krystalickou podobu v důsledku procesu použitého společností Servier za účelem její syntézy( ).

14. Patent EP0049658 týkající se molekulární struktury perindoprilu byl u Evropského patentového úřadu (EPÚ) přihlášen dne 29. září 1981. Platnost tohoto patentu měla uplynout dne 29. září 2001, ale jeho ochrana byla v několika členských státech Evropské unie, včetně Spojeného království, prodloužena do 22. června 2003( ). Ve Francii byla ochrana tohoto patentu prodloužena do 22. března 2005 a v Itálii do 13. února 2009( ). K udělení registrace tabletám perindoprilu erbuminu (2 a 4 mg) pro léčbu arteriální hypertenze došlo v Evropě v letech 1988 až 1989( ).

15. Po podání přihlášky patentu molekuly přihlásila společnost Servier u EPÚ několik patentů na postupy týkající se výroby perindoprilu. Probíhající řízení se týká zejména patentů EP0308339, EP0308340 a EP0308341 (dále jen „patent 339“, „patent 340“ a „patent 341“), které byly přihlášeny v roce 1988 a jejichž platnost měla uplynout v roce 2008, a především patentu EP1296947 (nazývaný „patent alfa“, dále jen „patent 947“), který byl přihlášen v roce 2001. Patent 947 se týkal krystalické formy alfa perindoprilu erbuminu a způsobů jeho výroby a byl udělen dne 4. února 2004( ).

16. Společnost Servier podala rovněž přihlášky k národním patentům v několika členských státech Unie, například v Bulharsku, České republice, Estonsku, Maďarsku, Polsku a na Slovensku. Patenty byly uděleny dne 16. května 2006 v Bulharsku, dne 17. srpna 2006 v Maďarsku, dne 23. ledna 2007 v České republice, dne 23. dubna 2007 na Slovensku a dne 24. března 2010 v Polsku. Tyto patenty v podstatě odpovídaly patentům podaným u EPÚ( ).

17. Od roku 2002 společnost Servier vyvíjela perindopril druhé generace vyrobený z nové soli, a sice argininu, pro který podala dne 17. února 2003 patentovou přihlášku (EP1354873B). Tento patent jí byl udělen dne 17. července 2004 s platností do 17. února 2023. V roce 2006 začala uvádět perindopril-arginin na unijní trhy. Tento přípravek je bioekvivalentní generická verze přípravku první generace, ale prodává se v odlišných dávkách z důvodu odlišné molekulární hmotnosti nové soli( ). Perindopril arginin získal registraci ve Francii v roce 2004 a poté byl registrován postupem vzájemného uznávání v ostatních členských státech( ).

b) Perindopril společnosti Krka

18. Společnost Krka zahájila vlastní vývoj perindoprilu od roku 2003. Během období od 2005 do 2006 získala registrace pro několik unijních trhů a uvedla perindopril na trh v několika členských státech ve střední a východní Evropě, včetně Polska a Maďarska. Během tohoto období se rovněž chystala vstoupit na trh v dalších členských státech, včetně Francie, Spojeného království a Nizozemska, a to buď samostatně nebo ve spolupráci s dalšími společnostmi( ).

3. Spory týkající se perindoprilu a uvedení generických verzí na trh

19. V letech 2003 až 2009 vedla společnost Servier řadu sporů týkajících se perindoprilu, a to jak před EPÚ, tak před vnitrostátními soudy. Jednalo se především o návrhy na vydání soudních příkazů a řízení týkající se patentu 947 zahájená v různých členských státech mezi společností Servier a řadou společností vyrábějících generické léčivé přípravky, které se chystaly uvést na trh generické verze perindoprilu( ).

a) Spory před EPÚ

20. Deset společností vyrábějících generické léčivé přípravky, včetně společnosti Krka, podalo v roce 2004 k EPÚ námitky proti patentu 947 směřující k jeho úplnému zrušení z důvodů vycházejících z nedostatku novosti a vynálezecké činnosti a nedostatečného popisu vynálezu( ).

21. Dne 27. července 2006 potvrdilo námitkové oddělení EPÚ platnost patentu 947 v návaznosti na drobné úpravy původních tvrzení Servier (dále jen „rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006“). Devět společností podalo proti tomuto rozhodnutí odvolání, ale společnosti Krka a Lupin vzaly dne 11. ledna a dne 5. února 2007 svá odvolání zpět, v návaznosti na uzavření svých dohod se společností Servier. Technický odvolací senát EPÚ rozhodnutím ze dne 6. května 2009 zrušil rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 a patent 947 zrušil (dále jen „rozhodnutí EPÚ ze dne 6. května 2009“). Žádost o přezkum podaná společností Servier proti tomuto rozhodnutí byla zamítnuta dne 19. března 2010( ).

b) Spory před vnitrostátními soudy

22. Platnost patentu 947 byla rovněž zpochybněna společnostmi vyrábějícími generické léčivé přípravky před soudy některých členských států a společnost Servier podala návrhy na vydání předběžných soudních příkazů, jež byly v některých případech úspěšné( ). Většina těchto sporů byla nicméně ukončena před vydáním konečného rozhodnutí o platnosti patentu 947, a to na základě dohod o smírném narovnání uzavřených mezi společností Servier a společnostmi vyrábějícími generické léčivé přípravky.

23. Nicméně dva spory mezi společností Servier a společností Apotex, jedinou společností vyrábějící generické léčivé přípravky, která vedla spor se společností Servier ve Spojeném království, s níž společnost Servier neuzavřela dohodu o smírném narovnání, nebyly přerušeny a následně vedly ke zrušení platnosti patentu 947.

24. Společnost Servier tak zaprvé podala dne 1. srpna 2006 k soudu ve Spojeném království žalobu pro porušení práv z patentu 947 proti společnosti Apotex, která na trh Spojeného království uvedla „na riziko“ generickou verzi perindoprilu, a dne 8. srpna 2006 dosáhla vydání předběžného soudního příkazu. Nicméně v návaznosti na vzájemný návrh společnosti Apotex na zrušení platnosti uvedeného patentu byl patent 947 dne 6. července 2007 zrušen, zrušen byl i soudní příkaz a Apotex vstoupila na trh s generickým perindoprilem, čímž se trh ve Spojeném království otevřel generickým lékům. Dne 9. května 2008 bylo rozhodnutí o neplatnosti patentu 947 potvrzeno v odvolacím řízení( ).

25. Zadruhé podala dne 13. listopadu 2007 společnost Katwijk Farma, dceřiná společnost společnosti Apotex, u nizozemského soudu návrh na zrušení nizozemské části patentu 947 a dne 13. prosince 2007 uvedla na trh svůj generický perindopril, zatímco návrh společnosti Servier na vydání předběžného soudního příkazu byl zamítnut. Dne 11. června 2008 zrušil nizozemský soud na základě souběžné žaloby podané společností Pharmachemie, dceřinou společností společnosti Teva, patent 947 pro Nizozemsko( ).

26. V květnu 2008 uvedla na trh několika členských států svůj generický perindopril společnost Sandoz, další společnost vyrábějící generické léčivé přípravky( ).

4. Spory a dohody mezi společnostmi Servier a Krka

27. V letech 2005 až 2007 uzavřela společnost Servier dohody o smírném narovnání se společnostmi vyrábějícími generické léčivé přípravky Niche/Unichem, Matrix, Teva, Krka a Lupin. Projednávaný kasační opravný prostředek se týká dohod uzavřených společností Servier se společností Krka.

28. Dne 30. května 2006 podala společnost Servier v Maďarsku návrh na vydání předběžného příkazu, který směřoval k zákazu prodeje generické verze perindoprilu uvedené na trh společností Krka z důvodu porušení patentu 947. Tento návrh byl dne 13. října 2006 zamítnut( ).

29. Ve Spojeném království podala společnost Servier dne 28. července 2006 proti společnosti Krka žalobu pro porušení práv z patentu 340. Dne 2. srpna 2006 podala Servier proti společnosti Krka rovněž žalobu pro porušení práv z patentu 947, jakož i návrh na vydání předběžného příkazu. Dne 1. září 2006 podala společnost Krka vzájemný návrh na zrušení patentu 947 a návrh na zkrácené řízení (motion of summary judgment). Dne 8. září 2006 podala společnost Krka další vzájemný návrh na zrušení patentu 340.

30. Dne 3. října 2006 High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) [Vrchní soud (Anglie a Wales), oddělení Chancery (senát pro patenty)], vyhověl návrhu společnosti Servier na vydání předběžného příkazu a zamítl návrh na zkrácené řízení (motion of summary judgment) podaný společností Krka dne 1. září 2006, směřující k zneplatnění patentu 947, přičemž nařídil jednání ve věci samé. Dne 1. prosince 2006 bylo probíhající řízení ukončeno v návaznosti na smírné narovnání mezi stranami a předběžný příkaz byl zrušen( ).

31. Dne 27. října 2006 uzavřely společnosti Servier a Krka dohodu o smírném narovnání (dále jen „dohoda o smírném narovnání Krka“) a dohodu o licenci (dále jen „dohoda o licenci Krka“), doplněnou dodatkem uzavřeným dne 2. listopadu 2006. Tyto strany navíc uzavřely dne 5. ledna 2007 dohodu o postoupení licence (dále jen „dohoda o postoupení licence Krka“) (dále společně jen „dohody Krka“).

32. V dohodě o smírném narovnání Krka bylo stanoveno, že patent 947 pokrývá rovněž odpovídající národní patenty. Na základě této dohody o smírném narovnání, platné do uplynutí platnosti nebo do zrušení patentu 947 nebo 340 se společnost Krka zavázala, že se vzdá jakéhokoliv nároku existujícího proti patentu 947 v celém světě a patentu 340 ve Spojeném království a nebude napadat žádný z těchto dvou patentů v budoucnosti v celém světě. Navíc společnost Krka a její dceřiné společnosti nebyly oprávněny uvádět na trh nebo prodávat generickou verzi perindoprilu porušující patent 947 po dobu jeho platnosti a v zemi, kde byl stále platný, s výhradou výslovného povolení společnosti Servier. Stejně tak společnost Krka nemohla dodávat třetím osobám generickou verzi perindoprilu porušující patent 947, bez výslovného povolení společnosti Servier. Jako protiplnění byla společnost Servier povinna vzít zpět návrhy v probíhajících řízeních na celém světě proti společnosti Krka založené na porušování práv z patentů 947 a 340, včetně svých návrhů na vydání předběžných příkazů( ).

33. Na základě dohody o licenci Krka, uzavřené na dobu odpovídající platnosti patentu 947, postoupila společnost Servier na společnost Krka „výhradní“ a neodvolatelnou licenci na patent 947 za účelem používání, výroby, prodeje, nabízení k prodeji, propagaci a dovozu jejích vlastních přípravků obsahujících krystalickou formu alfa-erbuminu v České republice, v Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Polsku, Slovinsku a na Slovensku.

34. Jako protiplnění za licenci byla společnost Krka povinna zaplatit společnosti Servier poplatek ve výši 3 % čisté výše jejích tržeb ze všech těchto území. Společnost Servier byla oprávněna ve všech těchto státech používat přímo nebo nepřímo (tedy pro jednu z jejích dceřiných společností nebo pro jednu třetí osobu za zemi) patent 947( ).

35. V okamžiku uzavření dohod nebyly odpovídající národní patenty k patentu 947 dosud uděleny společnosti Servier na některých ze sedmi relevantních trhů, třebaže společnost Krka již svůj přípravek prodávala( ).

36. Na základě dohody o postoupení licence Krka převedla společnost Krka dvě přihlášky patentů na společnost Servier, přičemž jedna se týkala způsobu syntézy perindoprilu (WO 2005 113500) a druhá způsobu přípravy perindoprilu (WO 2005 094793). Technologie chráněná těmito přihláškami patentů byla používána pro výrobu perindoprilu společností Krka. Společnost Krka se zavázala, že nezpochybní platnost patentů, které budou uděleny na základě dotčených přihlášek. Jako protiplnění za toto postoupení společnost Servier zaplatila společnosti Krka částku ve výši 15 milionů eur za každou přihlášku. Společnost Servier postoupila společnosti Krka rovněž nevýhradní licenci, neodvolatelnou, nepřevoditelnou a prostou poplatků, bez práva postupovat podlicence (s výjimkou jejích dceřiných společností), k přihláškám nebo patentům, které na základě nich byly uděleny, přičemž tato licence nebyla omezena v čase, prostoru nebo z hlediska jejich užívání( ).

B. Sporné rozhodnutí

37. Ve sporném rozhodnutí přijatém dne 9. července 2014( ) měla Komise zaprvé za to, že společnost Servier porušila článek 101 SFEU tím, že se účastnila čtyř dohod o smírném narovnání v oblasti patentů za obrácenou platbu se společnostmi Niche/Unichem, Matrix, Teva a Lupin a tří dohod, které představovaly jediné trvající protiprávní jednání, se společností Krka.

38. Komise měla zadruhé za to, že společnost Servier porušila článek 102 SFEU tím, že vypracovala a uplatňovala, zejména prostřednictvím nabytí technologie a těchto dohod o smírném narovnání, strategii vyloučení z trhu týkající se trhu s přípravky perindoprilu ve Francii, Nizozemsku, Polsku a Spojeném království a trhu s technologií ÚLL perindoprilu( ).

39. Komise měla za to, že společnosti Servier a Krka porušily článek 101 SFEU v 18 z 20 členských států( ), v nichž se společnost Krka zavázala, prostřednictvím dohody o smírném narovnání Krka, nadále nekonkurovat společnosti Servier s existujícími přípravky výměnou za licenci v dalších sedmi členských státech. Účelem těchto dohod tak bylo rozdělení a přidělení unijních trhů mezi tyto dva subjekty. Komise rovněž konstatovala, že dohody Krka představovaly omezení hospodářské soutěže z hlediska důsledků, a v tomto ohledu přezkoumala účinky uvedených dohod na trhy Francie, Nizozemska a Spojeného království( ). Komise nekonstatovala protiprávní jednání v sedmi členských státech, pro něž byla poskytnuta licence( ).

40. Komise měla navíc za to, že společnosti Servier a Krka porušily článek 101 SFEU, jelikož společnost Krka přestala konkurovat jakožto existující zdroj technologie perindoprilu, neboť svou technologii převedla na společnost Servier za úplatu v celkové výši 30 milionů eur( ).

41. Komise uložila společnosti Servier pokuty za tato protiprávní jednání v rozporu s články 101 a 102 SFEU( ).

C. Napadený rozsudek

42. Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 21. září 2014 podala společnost Servier žalobu proti spornému rozhodnutí. Před Tribunálem podpořila společnost Servier v jejích návrhových žádáních European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA).

43. Napadeným rozsudkem Tribunál, který rozhodoval v rozšířeném senátu, zaprvé v bodě 1 zrušil článek 4 sporného rozhodnutí (jenž konstatoval, že společnost Servier porušila dohodami se společností Krka článek 101 SFEU); v bodě 2 zrušil článek 6 sporného rozhodnutí (který konstatoval, že společnost Servier porušila článek 102 SFEU) a v bodě 3 čl. 7 odst. 4 písm. b) a čl. 7 odst. 6 sporného rozhodnutí (jímž byly společnosti Servier uloženy pokuty za tato dvě protiprávní jednání).

44. Zadruhé Tribunál v bodě 4 snížil výši pokuty uloženou společnosti Servier v souvislosti s dohodou se společností Matrix, uvedenou v článku 2 sporného rozhodnutí, a to na základě čl. 7 odst. 2 písm. b) uvedeného rozhodnutí. Zatřetí v bodě 5 zamítl žalobu ve zbývající části a začtvrté v bodech 6 a 7 uložil společnosti Servier, Komisi a EFPIA nést vlastní náklady řízení.

III. Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastnic řízení

45. Podáním ze dne 22. února 2019 podala Komise kasační opravný prostředek proti napadenému rozsudku.

46. Komise rovněž současně podala kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu ve věci Krka v. Komise, zatímco společnost Servier a ostatní adresáti sporného rozhodnutí, kteří v řízení před Tribunálem neměli úspěch, podali kasační opravné prostředky proti zamítnutí jejich žalob proti uvedenému rozhodnutí( ).

47. Podáním ze dne 22. května 2019 podalo Spojené království návrh na vstup do řízení v projednávané věci jako vedlejší účastník na podporu návrhových žádání Komise. Rozhodnutím předsedy Soudního dvora ze dne 16. června 2019 bylo vedlejší účastenství povoleno.

48. Komise navrhuje, aby Soudní dvůr

– zrušil body 1, 2 a 3 výroku napadeného rozsudku, kterými se zrušují i) článek 4 sporného rozhodnutí v rozsahu, ve kterém je v něm konstatována účast společnosti Servier na dohodách uzavřených společností Servier se společností Krka, ii) čl. 7 odst. 4 písm. b) sporného rozhodnutí, kterým se stanoví pokuta uložená společnosti Servier za uzavření těchto dohod, iii) článek 6 sporného rozhodnutí, ve kterém je konstatováno porušení článku 102 SFEU společností Servier, a iv) čl. 7 odst. 6 sporného rozhodnutí, kterým se stanoví výše pokuty uložená společnosti Servier ve vztahu k tomuto protiprávnímu jednání;

– zrušil napadený rozsudek v rozsahu, ve kterém jsou v něm přílohy A 286 a A 287 připojené k žalobě a příloha C 29 připojená k replice prohlášeny za přípustné (body 1461, 1462 a 1463 tohoto rozsudku);

– vydal konečné rozhodnutí ve věci žaloby na neplatnost sporného rozhodnutí podané společností Servier, zamítnul návrh společnosti Servier na zrušení článku 4, čl. 7 odst. 4 písm. b), článku 6 a čl. 7 odst. 6 sporného rozhodnutí a vyhověl návrhu Komise na prohlášení příloh A 286 a A 287 připojených k žalobě před Tribunálem a přílohy C 29 připojené k replice před Tribunálem za nepřípustné (body 1461 až 1463 napadeného rozsudku);

– uložil společnosti Servier náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku v plném rozsahu.

49. Spojené království navrhuje, aby Soudní dvůr

– vyhověl návrhovým žádáním Komise.

50. Společnost Servier navrhuje, aby Soudní dvůr

– zamítl kasační opravný prostředek v plném rozsahu a

– uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

51. EFPIA navrhuje, aby Soudní dvůr

– zamítl kasační opravný prostředek a

– uložil Komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení v prvním stupni.

52. Dne 13. září 2021 vyzval Soudní dvůr účastnice řízení, aby předložily svá vyjádření k rozsudku Generics (UK) a další, jakož i k rozsudkům skupiny Lundbeck v. Komise( ).

53. Řeči účastnic řízení v rámci devíti kasačních opravných prostředků podaných proti osmi rozsudkům Tribunálu, které se týkaly sporného rozhodnutí, a jejich odpovědi na otázky položené Soudním dvorem byly vyslechnuty na společném jednání konaném ve dnech 20. a 21. října 2021.

IV. Posouzení

A. Ke kasačnímu opravnému prostředku

54. Na podporu svého kasačního opravného prostředku Komise uvádí jedenáct důvodů kasačního opravného prostředku, z nichž prvních sedm se týká úvah Tribunálu týkajících se posouzení dohod Krka z hlediska článku 101 SFEU (1), zatímco poslední čtyři se týkají úvah Tribunálu týkajících se vymezení relevantního trhu pro účely použití článku 102 SFEU (2)( ).

1. K článku 101 SFEU

55. V prvním až šestém důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení, když rozhodl, že dohody Krka nepředstavovaly omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu (a). V sedmém důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že se Tribunál rovněž dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že Komise rovněž neprokázala, že tyto dohody představovaly omezení hospodářské soutěže z hlediska důsledku (b).

a) K omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu (první až šestý důvod kasačního opravného prostředku)

56. Před přezkumem důvodů kasačního opravného prostředku Komise týkajících se analýzy protisoutěžního účelu dohod Krka Tribunálem (2) je třeba shrnout, jak tento účel přezkoumala Komise ve sporném rozhodnutí a Tribunál v napadeném rozsudku (1).

1) Analýza účelu dohod Krka ve sporném rozhodnutí a v napadeném rozsudku

i) Sporné rozhodnutí

57. V oddílu 5.5 (body 1670 až 1812 odůvodnění sporného rozhodnutí) Komise přezkoumala tři dohody uzavřené mezi společnostmi Servier a Krka a rozhodla, že představovaly jediné trvající protiprávní jednání, jehož účelem bylo omezit hospodářskou soutěž rozdělením trhů s perindoprilem v Unii mezi tyto dva hospodářské subjekty( ).

58. Podle Komise bylo zaprvé předmětem dohody o smírném narovnání Krka a dohody o licenci Krka rozdělení a přidělení unijních trhů mezi společnosti Servier a Krka takto: Dohoda o licenci Krka umožňovala společnosti Krka nadále prodávat nebo uvádět na trh generický perindopril v rámci faktického duopolu se společností Servier v sedmi členských státech, které představovaly hlavní trhy společnosti Krka. Toto povolení bylo odměnou za závazek společnosti Krka v rámci dohody o smírném narovnání Krka, že nebude konkurovat společnosti Servier na zbývajících 18 z 20 unijních trhů( ). Komise tedy měla za to, že dohoda o licenci představovala pobídku, kterou společnost Servier nabídla společnosti Krka, aby společnost Krka přijala omezení dohodnutá v dohodě o smírném narovnání( ).

59. Zadruhé Komise konstatovala, že dohoda o postoupení licence Krka, uzavřená dva měsíce po uzavření dohody o smírném narovnání Krka a dohody o licenci Krka, umožnila posílení konkurenčního postavení společností Servier a Krka, které vyplývalo z rozdělení trhů vytvořeného všemi těmito dohodami tím, že zabránila společnosti Krka v převodu její konkurenční technologie výroby perindoprilu na jiné společnosti vyrábějící generické léčivé přípravky. Vzhledem k tomu, že platba částky 30 milionů eur v rámci této dohody nijak nesouvisela s příjmy, které společnost Servier očekávala nebo dosáhla z obchodního využití technologie převedené společností Krka, byla tato platba Komisí posouzena jako podíl na zisku vytvořeném na základě rozdělení trhů mezi společnosti Servier a Krka( ).

ii) Napadený rozsudek

60. Tribunál zaprvé v bodech 255 až 274 napadeného rozsudku uvedl podmínky, za nichž má za to, že začlenění doložek o nenapadnutí patentů a o neuvádění generických produktů na trh do dohod o smírném narovnání patentových sporů je v rozporu s hospodářskou soutěží. Podle Tribunálu je tomu tak v případě, že začlenění takových doložek do takové dohody nevychází z uznání platnosti patentu a porušující povahy dotčených generických přípravků stranami, ale je založeno na významné a neodůvodněné obrácené platbě ze strany majitele patentu ve prospěch společnosti generických léčiv, která motivuje tuto společnost k tomu, aby se podřídila uvedeným doložkám. Tribunál dospěl k závěru (bod 271 napadeného rozsudku), že při existenci takové pobídky musí být dotčené dohody považovány za dohody o vyloučení z trhu, v nichž zůstávající podniky odškodní podniky odcházející.

61. Zadruhé Tribunál v bodech 797 až 810 napadeného rozsudku vysvětlil, že pokud je běžná obchodní dohoda spojena s dohodou o smírném narovnání patentových sporů, která obsahuje doložku o nenapadnutí práv nebo doložku o neuvedení na trh, musí být taková smluvní konstrukce považována za protisoutěžní, pokud hodnota převedená majitelem patentu na společnost generických léčiv na základě obchodní dohody převyšuje hodnotu majetku převedeného touto společností v rámci této dohody. Jinými slovy, taková smluvní konstrukce musí být kvalifikována jako protisoutěžní, pokud běžná obchodní dohoda spojená s dohodou o smírném narovnání slouží ve skutečnosti k zastření převodu hodnoty z majitele patentu na společnost generických léčiv, který nemá jiné protiplnění než závazek této společnosti nekonkurovat.

62. Zatřetí v bodech 943 až 1032 napadeného rozsudku Tribunál v rámci přezkumu devátého žalobního důvodu uplatněného společností Servier v prvním stupni, vycházejícího z neexistence omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu ve vztahu k dohodám Krka, posoudil případ spojení dohody o smírném narovnání s dohodou o licenci, který představuje v projednávaném případě spojení dohody o smírném narovnání Krka s dohodou o licenci Krka.

63. Podle Tribunálu se v takovém případě neuplatní úvahy shrnuté v bodě 61 výše, které se týkají spojení dohody o smírném narovnání s běžnou obchodní smlouvou. Je tomu tak proto, že spojení dohody o smírném narovnání s dohodou o licenci by bylo vhodným způsobem, jak ukončit spor tím, že by byl společnosti s generickými léčivy umožněn vstup na trh a uspokojily by se nároky obou stran. Navíc by byla existence doložky o neuvedení na trh nebo doložky o nenapadnutí práv v dohodě o smírném narovnání legitimní, pokud by tato dohoda vycházela z uznání platnosti patentu stranami. Dohoda o licenci, která by měla smysl pouze v případě, že by licence byla skutečně využívána, by však byla založena právě na uznání platnosti patentu stranami (body 943 až 947 napadeného rozsudku).

64. Za účelem prokázání, že dohoda o licenci spojená s dohodou o smírném narovnání ve skutečnosti zastírá obrácenou platbu majitele patentu ve prospěch společnosti generických léčiv, by tedy Komise musela prokázat, že poplatek zaplacený uvedenou společností tomuto majiteli patentu v rámci této dohody je neobvykle nízký (body 948 a 952 napadeného rozsudku).

65. Protisoutěžní účel doložky o neuvedení na trh nebo doložky o nenapadnutí práv v dohodě o smírném narovnání by byl navíc omezen prosoutěžním účinkem dohody o licenci, která by podpořila vstup společnosti generických léčiv na trh (body 953 až 956 napadeného rozsudku).

66. Proto v případě skutečného sporu mezi účastníky soudního řízení a dohody o licenci, která se jeví být v přímé souvislosti se smírným narovnáním tohoto sporu, nepředstavuje spojení této dohody s dohodou o smírném narovnání vážnou indicii o existenci obrácené platby. V takovém případě by Komise musela prokázat na základě dalších indicií, že dohoda o licenci nepředstavuje transakci uzavřenou za obvyklých tržních podmínek a zastírá tak obrácenou platbu, takže by smluvní celek musel být kvalifikován jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu (bod 963 napadeného rozsudku).

67. Podle těchto kritérií Tribunál v bodech 964 až 1032 napadeného rozsudku přezkoumal dohodu o smírném narovnání Krka a dohodu o licenci Krka a nakonec dospěl k závěru, že Komise neprokázala, že by tyto dohody měly protisoutěžní účel. Tribunál založil tento závěr v podstatě na následujících úvahách:

– Probíhající patentové spory byly skutečné, nikoli fiktivní, a jak dohoda o smírném narovnání Krka, tak dohoda o licenci Krka s těmito spory souvisely (body 965 až 969 napadeného rozsudku).

– V okamžiku uzavření uvedených dohod byly strany přesvědčeny o platnosti patentu 947, zejména s ohledem na rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006( ). Skutečnost, že společnost Krka nadále zpochybňovala tento patent u soudu a uváděla na trh svůj přípravek i po tomto rozhodnutí, nesvědčí o opaku. Tímto postupem společnost Krka, ačkoli byla přesvědčena, že patent je platný, chtěla pouze posílit své postavení při vyjednávání se společností Servier za účelem přijetí dohody o smírném narovnání. Následná odpověď společnosti Krka na žádost Komise o informace tento výklad podporuje (body 970, 971, 999, 1000, 1010, 1011 a 1026 až 1028 napadeného rozsudku).

– Výše poplatku, který má společnost Krka zaplatit společnosti Servier v rámci dohody o licenci Krka, nebyla neobvykle nízká a Komise neprokázala, že tato smlouva nepředstavuje transakci uzavřenou za obvyklých tržních podmínek. Komise tedy neprokázala existenci obrácené platby představující pobídku (body 975 až 984 napadeného rozsudku).

– Vytvoření duopolu mezi společnostmi Servier a Krka na sedmi trzích, na které se vztahovala dohoda o licenci Krka, nebylo výsledkem této smlouvy, nýbrž výsledkem následných rozhodnutí společností Servier a Krka, která nebyla v okamžiku uzavření uvedené dohody předvídatelná (body 987 až 991 napadeného rozsudku).

– Mezi společnostmi Servier a Krka nedošlo k těsnému rozdělení trhů, neboť společnost Servier mohla nadále působit na všech sedmi trzích, na které se vztahovala licence (body 1003 až 1006 napadeného rozsudku).

– Dohoda o licenci Krka měla příznivý dopad na hospodářskou soutěž na těchto sedmi trzích, přestože na některých z uvedených trhů dosud nebyly uděleny odpovídající národní patenty k patentu 947, takže společnost Krka nepotřebovala licenci k tomu, aby na tyto trhy vstoupila nebo na nich zůstala. Licence nicméně měla příznivý účinek spočívající v tom, že by se společnost Krka vyhnula riziku budoucích sporů, pokud by společnosti Servier byly v budoucnu uděleny patenty na těchto trzích (body 1007 až 1009 a 1027 napadeného rozsudku).

– Současné listinné důkazy, které Komise předložila, aby prokázala, že společnost Krka nevěřila v platnost patentu 947 a že společnost Servier sledovala strategii vyloučení generických léčiv, jsou útržkovité, nejednoznačné, nepřesvědčivé nebo v rozporu s pozdější odpovědí společnosti Krka na žádost Komise o informace (body 1010 až 1025 napadeného rozsudku).

68. Konečně začtvrté v bodech 1041 až 1060 napadeného rozsudku Tribunál rozhodl, že kvalifikace dohody o postoupení licence Krka jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu je rovněž chybná, neboť vychází z chybného předchozího předpokladu, že dohoda o smírném narovnání Krka a dohoda o licenci Krka zavedly rozdělení trhu.

2) Důvody kasačního opravného prostředku týkající se účelu dohod Krka

69. Podle Komise jsou úvahy Tribunálu shrnuté v bodech 62 až 68 výše stiženy několika nesprávnými právními posouzeními.

70. Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení, když při analýze účelu dohod Krka vycházel z údajného uznání platnosti patentu 947 ze strany společnosti Krka, aniž přezkoumal žalobní důvod v prvním stupni týkající se potenciální konkurence mezi společnostmi Krka a Servier (i).

71. Ve svém druhém důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že analýza Tribunálu je stižena vadami, když Tribunál rozhodl, že licence nepředstavuje pro společnost Krka pobídku k přijetí omezení na základě dohody o smírném narovnání Krka (ii).

72. Ve svém třetím důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že Tribunál nesprávně použil pojem omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, zejména tím, že dospěl k závěru, že nedošlo k rozdělení trhů mezi společnosti Servier a Krka z důvodu, že toto rozdělení nebylo „těsné“, tím, že zkreslil důkazy týkající se přesvědčení stran nebo tím, že měl za to, že vytvořený duopol byl výsledkem následných rozhodnutí těchto stran, a nikoliv dohod (iii).

73. Ve svém čtvrtém důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení při analýze listinných důkazů týkajících se úmyslu stran (iv).

74. Ve svém pátém důvodu kasačního opravného prostředku se Komise domnívá, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když zohlednil prosoutěžní účinky licence (v).

75. Ve svém šestém důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že se Tribunál dopustil v napadeném rozsudku nesprávného právního posouzení, když odmítl uznat protisoutěžní povahu dohody o postoupení licence Krka (vi).

i) Ke konkurenčnímu tlaku vyvíjenému společností Krka na společnost Servier (první důvod kasačního opravného prostředku)

76. Ve svém prvním důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že se Tribunál dopustil několika nesprávných právních posouzení a zkreslil důkazy, když na základě nedostatečného odůvodnění dospěl k závěru, že společnost Krka v okamžiku uzavření dohod Krka již fakticky nepředstavovala zdroj konkurenčního tlaku na společnost Servier.

– K přípustnosti a účinné povaze důvodu kasačního opravného prostředku

77. Úvodem je třeba odmítnout námitky společnosti Servier, že tento důvod kasačního opravného prostředku je nepřípustný a neúčinný.

78. Zaprvé na rozdíl od toho, co tvrdí společnost Servier, Komise přesně uvádí body napadeného rozsudku, kterých se týká její kritika.

79. Zadruhé Komise se ani nedomáhá toho, aby Soudní dvůr provedl nové posouzení skutkového stavu, jak tvrdí společnost Servier. Komise tvrdí, že Tribunál nedodržel pravidla týkající se důkazního břemene a provádění důkazů podle unijního práva a zkreslil důkazy a neodůvodnil svá vysvětlení v tomto ohledu. Taková pochybení přitom mohou být uplatněna před Soudním dvorem v rámci kasačního opravného prostředku. Výtky Komise se navíc týkají právní kvalifikace skutkových okolností zkoumaných Tribunálem a právních důsledků, které z nich Tribunál vyvodil, což je rovněž předmětem přezkumu Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku( ).

80. Zatřetí nelze přijmout ani argumentaci společnosti Servier, podle níž není tento důvod kasačního opravného prostředku účinný.

81. Podle společnosti Servier skutečnost, že Tribunál nezkoumal existenci potenciální konkurence mezi společnostmi Servier a Krka, nemůže zpochybnit závěry napadeného rozsudku týkající se neexistence omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, které jsou založeny na jiných důvodech než na kvalifikaci společnosti Krka jako potenciálního konkurenta společnosti Servier.

82. Tato námitka společnosti Servier opakuje úvahu Tribunálu uvedenou v bodě 1234 napadeného rozsudku, podle níž skutečnost, že Tribunál konstatoval, že dohody Krka nepředstavují podle analýzy Tribunálu ani omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, ani omezení hospodářské soutěže z hlediska důsledku, způsobila, že Tribunál nemusel přezkoumat žalobní důvod týkající se potenciální konkurence mezi společnostmi Servier a Krka.

83. Na rozdíl od toho, co se zdá, že tento bod naznačuje, a na rozdíl od toho, co tvrdí společnost Servier, však Tribunál neodmítl kvalifikaci dohod Krka jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu (ani kvalifikaci těchto dohod jako omezení hospodářské soutěže z hlediska důsledku( )) z důvodů, které nesouvisejí s kvalifikací společnosti Krka jako potenciálního konkurenta společnosti Servier.

84. Jak vyplývá ze shrnutí odůvodnění Tribunálu v bodech 60, 63 a 67 výše, Tribunál vycházel z údajného uznání platnosti patentu 947 společností Krka, aby odmítl kvalifikaci dohod Krka jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu. Tribunál měl v podstatě za to, že na rozdíl od zjištění Komise (bod 58 výše) společnost Krka souhlasila s tím, že nebude konkurovat společnosti Servier na 18 z 20 unijních trhů, na které se vztahuje dohoda o smírném narovnání, nikoli proto, že jí společnost Servier nabídla licenci na ostatních sedmi trzích, ale proto, že věřila v platnost patentu 947.

85. Podle Tribunálu musí být dohoda o smírném narovnání patentového sporu obsahující doložku o nenapadnutí práv nebo doložku o neuvedení na trh kvalifikována jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu pouze tehdy, pokud nevychází z uznání platnosti patentu stranami, ale z pobídky vyplacené majitelem patentu společnosti generických léčiv (body 262 až 265 napadeného rozsudku).

86. Údajné uznání platnosti patentu 947 společností Krka bylo proto – spolu s údajnou nemotivační povahou převodu hodnoty ve prospěch společnosti Krka, kterou představovala dohoda o licenci Krka( ) – ústředním motivem úvah Tribunálu při analýze protisoutěžního účelu dohod Krka (body 970, 971, 999, 1000, 1010 až 1012 a 1026 až 1028 napadeného rozsudku).

87. V rámci svého prvního důvodu kasačního opravného prostředku přitom Komise právě tvrdí, že Tribunál nemohl rozhodnout o uznání platnosti patentu 947 společností Krka, aniž nejprve přezkoumal otázku existence potenciální konkurence mezi společnostmi Krka a Servier. Na podporu tvrzení, že společnost Krka byla potenciálním konkurentem společnosti Servier, totiž Komise předložila důkazy, které Tribunál nevzal v úvahu a jež prokazují, že společnost Krka nebyla ve skutečnosti přesvědčena o platnosti tohoto patentu. Navíc Tribunál zkreslil důkazy předložené Komisí, vybrané selektivně, na nichž založil své přesvědčení o údajném uznání platnosti uvedeného patentu společností Krka, a předložil alternativní vysvětlení, která byla při výkladu těchto důkazů zjevně chybná.

88. Z této argumentace vyplývá, že Komise tvrdí nejen to, že Tribunál měl přezkoumat, zda společnosti Servier a Krka byly v okamžiku uzavření dohod Krka potenciálními konkurenty, ale rovněž především to, že Tribunál založil svou analýzu ohledně protisoutěžního účelu těchto dohod na částečném nebo dokonce selektivním posouzení a zkreslení důkazů obsažených ve spise.

89. Není pochyb o tom, že taková kritika je relevantní pro přezkum opodstatněnosti závěru Tribunálu týkajícího se neexistence protisoutěžní povahy dohod Krka, neboť by mohla, pokud by byla opodstatněná, odhalit nesprávnost tohoto závěru a vést ke zrušení napadeného rozsudku( ).

90. Z toho vyplývá, že námitka nepřípustnosti vycházející z údajné neúčinnosti prvního důvodu kasačního opravného prostředku musí být zamítnuta.

– K věci samé

91. Podle Komise se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení, když zejména v bodech 970, 1026, 1028, 1154 a 1162 napadeného rozsudku rozhodl, že společnost Krka uznala platnost patentu 947 a že její jednání po rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006( ) neprokazuje, že by byla odhodlána pokračovat ve svém úsilí o vstup na trh navzdory tomuto rozhodnutí.

92. Úvodem je třeba připomenout, že otázka, zda došlo k porušení pravidel hospodářské soutěže, může být řádně posouzena pouze tehdy, pokud jsou důkazy předložené ve sporném rozhodnutí posuzovány nikoli izolovaně, ale jako celek, s přihlédnutím k vlastnostem relevantního výrobkového trhu( ). Rozsah přezkumu legality stanoveného v článku 263 SFEU zahrnuje všechny prvky rozhodnutí Komise přijatých v řízení podle článku 101 SFEU a článku 102 SFEU, jejichž důkladný přezkum Tribunál provádí po právní i skutkové stránce ve světle důvodů vznesených účastníky řízení( ).

93. Dále je třeba připomenout, že v unijním právu platí zásada volného hodnocení důkazů a jediným kritériem pro hodnocení důkazů je jejich hodnověrnost( ). Aby dostála své povinnosti unést důkazní břemeno, je Komise povinna za účelem odůvodnění pevného přesvědčení, že k údajnému protiprávnímu jednání došlo, shromáždit dostatečně přesné a shodující se důkazy( ).

94. Nicméně, každý z Komisí předložených důkazů nemusí nutně splňovat tato kritéria ve vztahu ke každému znaku protiprávního jednání. Stačí, aby tomuto požadavku vyhovoval soubor nepřímých důkazů, na něž se orgán odvolává, posuzovaný jako celek( ). Důkazy, jimiž Komise disponuje, musí být možné v každém případě doplnit dedukcemi a existenci protisoutěžního jednání nebo dohody lze dovodit z některých shod okolností a indicií, jež, jsou-li nahlíženy vcelku, mohou při neexistenci jiného soudržného vysvětlení představovat důkaz porušení pravidel hospodářské soutěže( ).

95. Pokud Komise vychází z předpokladu, že zjištěné skutkové okolnosti nelze vysvětlit jinak než existencí protisoutěžního jednání, nelze konstatování porušení pravidel hospodářské soutěže přijmout, předloží-li dotyčné podniky argumentaci, která poskytuje jiné vysvětlení skutkových okolností zjištěných Komisí, a umožňuje tak nahradit vysvětlení skutkových okolností, jež přijala Komise, jiným přijatelným vysvětlením( ).

96. Konečně o zkreslení důkazů se jedná, pokud, aniž by byly uplatněny nové důkazy, se posouzení existujících důkazů jeví zjevně nesprávné( ), neboť Tribunál zjevně překročil meze rozumného hodnocení uvedených důkazů( ).

97. Na rozdíl od toho, co Tribunál uvedl v bodě 1016 napadeného rozsudku, se všechny tyto zásady, a zejména zásady shrnuté v bodě 94 výše, neuplatní pouze tehdy, pokud Komise musí z útržkovitých a rozptýlených důkazů vyvodit samotnou existenci protisoutěžní dohody nebo kontaktů. Tyto zásady jsou rovněž relevantní v takové situaci, o jakou se jedná v projednávané věci, kdy Komise měla k dispozici obsah dotčených dohod( ).

98. V takové situaci zajisté nejde o samotný obsah těchto smluv, který je třeba rekonstruovat pomocí dovozených úvah. Odpověď na otázku, zda bylo účelem tohoto obsahu protiprávní rozdělení trhu, je však třeba odvodit nejen z uvedeného obsahu, ale také z kontextu dohod a případně z úmyslu stran( ). Pro výklad těchto kontextových prvků však zůstávají i nadále plně relevantní výše uvedené zásady.

99. V projednávané věci Komise přezkoumala takové kontextové důkazy pro určení, zda společnost Krka byla potenciálním konkurentem společnosti Servier před uzavřením dohod Krka. V tomto ohledu Komise v bodech 1680 až 1700 odůvodnění sporného rozhodnutí uvedla, že společnost Krka byla zdaleka prvním konkurentem generických léčiv, který zpochybnil konkurenční postavení společnosti Servier v oblasti dodávek perindoprilu, že společnosti Servier a Krka již byly stávajícími konkurenty v oblasti dodávek perindoprilu v České republice, Maďarsku, Litvě, Polsku a Slovinsku a že společnost Krka byla potenciálním konkurentem na ostatních unijních trzích, protože zaprvé byl její přípravek připraven k uvedení na trh, zadruhé překážky v oblasti patentů nebyly nepřekonatelné, zatřetí měla několik partnerů pro spolupráci na několika trzích a začtvrté usilovala o vstup na tyto trhy.

100. Pokud jde konkrétněji o posouzení platnosti patentů společnosti Servier ze strany společnosti Krka, Komise zaprvé konstatovala, že před vydáním rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 existovala řada listinných důkazů, které svědčily o tom, že společnost Krka byla přesvědčena, že bude úspěšná se svou žalobu na neplatnost (bod 1685 odůvodnění sporného rozhodnutí).

101. Zadruhé měla Komise za to, že tvrzení společnosti Krka, že rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 ji přimělo k tomu, aby upustila od svých snah o uvedení formy alfa perindoprilu erbuminu na trh, nelze přijmout a že skutečnosti uváděné společností Krka v tomto ohledu nejsou přesvědčivé s přihlédnutím k některým důkazům, jež prokazují, že společnost Krka uvedené rozhodnutí neakceptovala a byla i nadále odhodlána vstoupit se svým přípravkem na trh (body 1686 až 1691 odůvodnění sporného rozhodnutí).

102. Komise tvrdí, že pokud by Tribunál zohlednil důkazy a uvažování obsažené v bodech odůvodnění sporného rozhodnutí shrnuté v bodech 99 až 101 výše, nemohl by v bodech 971, 1010, 1011 a 1017 napadeného rozsudku dospět k závěru, že společnost Krka uznala platnost patentu 947 a byla odrazena od svých snah o opětovný vstup na trh v návaznosti na rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 a předběžný soudní příkaz ze dne 3. října 2006 vydaný ve Spojeném království proti společnosti Krka( ).

103. Tribunál v bodech 970 a 1154 napadeného rozsudku pouze uvedl, že „v okamžiku uzavření dohod o smírném narovnání a o licenci existovaly shodující se indicie, ze kterých mohly strany nabýt dojem, že patent 947 je platný“, a v tomto ohledu odkázal na body 967 a 968 uvedeného rozsudku. V těchto bodech shrnul některé skutečnosti týkající se řízení o námitkách proti patentu 947 před EPÚ a sporu mezi společnostmi Krka a Servier, který řešily anglické soudy( ).

104. Z těchto skutečností však Tribunál zohlednil pouze rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 a předběžný soudní příkaz vydaný proti společnosti Krka High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) [Vrchní soud (Anglie a Wales), oddělení Chancery (senát pro patenty)] dne 3. října 2006. Tribunál přitom nezohlednil následující skutečnosti, které Komise uvedla v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku a jsou relevantní pro posouzení platnosti patentu 947 společností Krka den před podpisem dohody o smírném narovnání Krka a dohody o licenci Krka dne 27. října 2006:

– Z listinných důkazů týkajících se posouzení rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 společností Krka vyplývá, že společnost Krka považovala toto rozhodnutí za „šokující“, „hrozné“ a neobjektivní, že nesouhlasila s jeho odůvodněním a že byla rozhodnuta se s ním nesmířit (bod 1688 odůvodnění sporného rozhodnutí).

– Společnost Krka nejenže po vydání rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 nadále zpochybňovala platnost patentu 947 u EPÚ( ), ale v září 2006 podala u High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) [Vrchní soud (Anglie a Wales), oddělení Chancery (senát pro patenty)] vzájemné návrhy na zrušení patentů 947 a 340 a návrh na zkrácené řízení (motion of summary judgment)( ) (body 1687 a 1688 odůvodnění sporného rozhodnutí).

– Usnesení tohoto Vrchního soudu ze dne 3. října 2006 v tomto sporu, kterým bylo vyhověno návrhu společnosti Servier na vydání předběžného soudního příkazu proti společnosti Krka a nařízeno jednání ve věci samé( ), naznačovalo, že společnost Krka má silný základ pro napadení platnosti patentu 947 (body 904 a 1689 odůvodnění sporného rozhodnutí).

– V Maďarsku měla společnost Krka dne 13. října 2006 úspěch v soudním sporu proti návrhu na vydání předběžného příkazu podanému společností Servier, který byl zamítnut( ) (bod 1687 odůvodnění sporného rozhodnutí).

– Soubor důkazů ukazuje, že společnost Servier vnímala možné zrušení patentu 947 nikoli jako okrajové riziko, ale jako skutečnou a konkrétní možnost (bod 1691 odůvodnění sporného rozhodnutí).

– Společnost Krka sdělila Komisi, že se společnost Servier domnívala, že společnost Krka měla v rámci námitek podaných u EPÚ a zrušení ve Spojeném království k dispozici jeden z nejlepších a nejobsáhlejších souborů důkazů (body 912, 1688 a 1690 odůvodnění sporného rozhodnutí).

105. Tribunál nevysvětlil ani důvody, proč tyto prvky nezohlednil, ani a fortiori, jak by podle jeho názoru byly tyto prvky slučitelné se zjištěním, že společnost Krka po rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 a předběžném soudním příkazu vydaném soudem ve Spojeném království dne 3. října 2006 údajně uznala platnost patentu.

106. Zaprvé Tribunál neuvedl žádný důkaz, který by vyvrátil tvrzení Komise, že neexistují žádné dokumenty z doby uzavření dohod, jež by naznačovaly, že uvedené rozhodnutí a uvedený předběžný soudní příkaz změnily vnímání patentu 947 společností Krka.

107. Komise v bodech 1688 a 1690 odůvodnění sporného rozhodnutí připustila, že společnost Krka již po rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 sice nebyla zcela přesvědčena o své pozici ve sporu a toto rozhodnutí a soudní příkazy vydané ve Spojeném království proti společnostem Krka a Apotex( ) jistě ovlivnily posouzení patentové situace společností Krka. Podle analýzy Komise však společnost Krka s podporou svých partnerů ani zdaleka nepřestala trvat na neplatnosti patentu 947. Nic nebránilo skutečné a konkrétní možnosti společnosti Krka dosáhnout určení neplatnosti patentu 947 v soudním řízení ve věci samé.

108. Jak tvrdí Komise, důkazy uvedené v bodě 104 výše tuto analýzu potvrzují, zatímco opačné stanovisko Tribunálu nemá oporu v důkazech obsažených ve spisu.

109. Zadruhé Tribunál v bodech 1010 a 1011 napadeného rozsudku vycházel z odpovědi společnosti Krka na žádost Komise o informace obsaženou v bodě 913 odůvodnění sporného rozhodnutí, v níž společnost Krka zejména uvedla, že „získání licence a stažení námitek bylo pro společnost Krka v té době považováno za nejlepší možnost“, a že „podle všech ostatních scénářů by k uvedení na trh nemohlo dojít dříve než za dva roky od července 2006 a ani po uplynutí této doby by uvedení na trh nebylo zaručeno (riziko, že patent 947 bude zachován v platnosti, riziko, že bude vyvinutá jiná než alfa forma)“. Tribunál konstatoval, že tento výňatek „potvrz[oval] zjištění, podle kterého Krka považovala jakékoliv setrvání na trhu nebo jakýkoliv okamžitý vstup na trh v sedmi členských státech, na něž se vztahovala dohoda o licenci, bez této dohody za nemožný z důvodu patentu 947“.

110. Tím, že Tribunál přisoudil prohlášení společnosti Krka učiněnému v průběhu řízení před Komisí větší váhu než důkazům, které potvrzovaly přesvědčení společnosti Krka před uzavřením dohod Krka, však porušil zásady, jimiž se řídí dokazování před unijním soudem. Podle těchto zásad mají pozdější prohlášení učiněná pro účely řízení před Komisí menší důkazní hodnotu než důkazy a dokumenty z doby dotčeného protisoutěžního jednání, které byly vyhotoveny in tempore non suspecto a v bezprostřední souvislosti s dotčenými skutkovými okolnosti( ).

111. Zatřetí v témže duchu je obtížné pochopit, jak tvrzení společnosti Krka, uvedené v průběhu šetření Komise a citované v bodě 1738 odůvodnění sporného rozhodnutí, že „náklady spojené s ušlou příležitostí ve vztahu k rozhodnutí neuzavřít dohodu o smírném narovnání Krka by představovaly ‚za tři roky výrazně více než 10 milionů eur‘ ušlého zisku“, mohlo být „doplňující indicii toho, že se tato společnost domnívala, že patent 947 byl platný“, jak uvedl Tribunál v bodě 1000 napadeného rozsudku. Tento zisk odpovídal předpokládanému zisku vyplývajícímu ze vstupu nebo setrvání na sedmi trzích, na které se vztahovala dohoda o licenci Krka, a tedy odhadu obchodní hodnoty licence.

112. Komise však právem tvrdí, že ze skutečnosti, že společnost Krka takto ocenila hodnotu licence v průběhu řízení před Komisí, nelze vyvozovat, že se v době uzavření dohod Krka domnívala, že patent 947 byl platný, jak to učinil Tribunál. Tribunál zřejmě vyvozuje tento výklad z myšlenky, že toto prohlášení společnosti Krka znamenalo, že v době uzavření dohod byla přesvědčena, že pokud by nezískala licenci od společnosti Servier, přišla by o tuto částku, protože bez takové licence nemohla vstoupit na uvedené trhy nebo na nich setrvat.

113. Jak však uvádí Komise, neexistuje žádná indicie, která by potvrzovala takový výklad, a naopak existují závažné indicie, jež prokazují, že společnost Krka by bez dohod se společností Servier setrvala na trzích, na které se vztahovala licence, zejména skutečnost, že společnost Krka pokračovala v prodeji svého přípravku v Maďarsku i po rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 a že se úspěšně bránila proti návrhu společnosti Servier na vydání soudního příkazu v Maďarsku (bod 1675 odůvodnění sporného rozhodnutí).

114. Začtvrté není pochopitelné ani to, proč Tribunál přikládal prvořadý význam soudnímu příkazu, který společnost Servier získala vůči společnosti Krka u britského soudu dne 3. října 2006, ale v příslušné části napadeného rozsudku, jež se věnuje předmětu dohod Krka, ani nezmínil, že obdobný návrh na vydání soudního příkazu podaný společností Servier vůči společnosti Krka byl dne 13. října 2006 zamítnutý v Maďarsku( ).

115. V bodě 1155 napadeného rozsudku, v části týkající se účinků dohod Krka, Tribunál tuto skutečnost odmítl s odůvodněním, že se jednalo o řízení, které se netýkalo některé ze zemí, v nichž Komise zjistila omezení hospodářské soutěže z hlediska důsledku [Francie, Nizozemsko a Spojené království (viz bod 39 výše)]. Tento argument však není relevantní pro vysvětlení toho, proč takový úspěch společnosti Krka ve sporu neovlivnil její vnímání platnosti patentu 947 a její postavení ve sporu ve vztahu k tomuto patentu, zatímco podle názoru Tribunálu soudní příkaz, který společnost Servier získala ve Spojeném království, měl rozhodující vliv na vnímání společnosti Krka. Jak Komise vysvětlila na příkladech v bodech 1690 a 1697 odůvodnění sporného rozhodnutí, úspěšná žaloba v jedné jurisdikci mohla vést k řadě žalob v jiných jurisdikcích. To potvrzují i řízení vedená společností Apotex a její nizozemskou dceřinou společností, popsaná v bodech 23 až 25 výše.

116. Kromě toho, údaj Tribunálu, nacházející se v bodě 968 napadeného rozsudku, podle kterého usnesením ze dne 3. října 2006 britský soud „vyhověl návrhu na vydání předběžného soudního příkazu, který podala společnost Servier, a zamítl návrh podaný společností Krka dne 1. září 2006“, je chybný. V tomto bodě Tribunál zmiňuje pouze skutečnost, že společnost Krka podala dne 1. září 2006 vzájemný návrh na zrušení patentu 947, což naznačuje, že dne 3. října 2006 byl zamítnut právě tento návrh. To však neodpovídá skutečnosti. Tribunál v uvedeném bodě neupřesnil, že společnost Krka podala dne 1. září 2006 rovněž návrh na zkrácené řízení. Britský soud přitom svým usnesením ze dne 3. října 2006 zamítl pouze tento návrh na zkrácené řízení, neboť se domníval, že přezkoumání patentu vyžadovalo posouzení ve věci samé. Naproti tomu soud v této fázi nijak nezamítl vzájemný návrh na zrušení patentu 947 podaný společností Krka, který byl nadále projednáván až do ukončení řízení v důsledku dohody o smírném narovnání Krka (bod 23 napadeného rozsudku a body 904 a 1689 odůvodnění sporného rozhodnutí). Jak Komise uvedla ve svých písemnostech a na jednání v rámci probíhajícího řízení o kasačním opravném prostředku, soud doporučil, aby přezkum patentu ve věci samé proběhl urychleně, a nařídil zrychlené řízení, které mělo být zahájeno dne 21. února 2007.

117. Zapáté, jak uvádí Komise, výklad uvedený Tribunálem, podle něhož byly rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 a předběžný soudní příkaz vydaný ve prospěch společnosti Servier proti společnosti Krka britským soudem dne 3. října 2006 rozhodujícími skutečnostmi, které přesvědčily společnost Krka o platnosti patentu 947 a o tom, aby upustila od svého úsilí o nezávislý vstup na trh, je v rozporu s jinými tvrzeními Tribunálu.

118. Tribunál tak v bodech 366 až 370 napadeného rozsudku vysvětlil, že takové soudní příkazy z důvodu jejich předběžné povahy nebrání rozvoji potenciální hospodářské soutěže, že dokonce i rozsudky ve věci samé mají předběžnou povahu, pokud nebyly vyčerpány opravné prostředky, a že takové rozhodnutí potvrzující platnost patentu, jako je rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 (kromě toho, že proti němu bylo možné podat odvolání a bylo ostatně následně zrušeno( )), nijak nepředjímá, zda generické léčivé přípravky, o nichž majitel patentu tvrdí, že porušují jeho patent, tento patent porušují či nikoliv.

119. Zašesté alternativní vysvětlení, která uvedl Tribunál, aby odůvodnil, že skutečnosti, jež vzal v úvahu při své analýze, nevyvracejí závěr o údajném uznání platnosti patentu 947 společností Krka, nejsou přesvědčivá.

120. Tribunál v bodech 1026 a 1162 napadeného rozsudku rozhodl, že „okolnost, že Krka nadále zpochybňovala patenty společnosti Servier a uváděla na trh svůj přípravek, i když platnost patentu 947 byla potvrzena rozhodnutím námitkového oddělení EPÚ, nepředstavuje rozhodující skutečnost pro účely přijetí závěru o existenci omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, jelikož takové zachování konkurenčního tlaku společnosti Krka na Servier bylo možné vysvětlit přáním společnosti Krka posílit své postavení při vyjednávání, která mohla zahájit se společností Servier za účelem přijetí dohody o smírném narovnání, i přes rizika soudních sporů, která předjímala“.

121. Komise přitom právem tvrdí, že Tribunál při tomto závěru zjevně nesprávně posoudil skutkový prvek spočívající v pokračování napadení patentu 947 společností Krka po rozhodnutí EPÚ ze dne 27. července 2006 a rozhodnutí Komise, aniž vzal v úvahu výše uvedený soubor indicií shromážděný Komisí a aniž s ním porovnal věrohodnost svého alternativního vysvětlení.

122. S přihlédnutím k důkazům shromážděným Komisí, shrnutým v bodě 104 výše, však nic neumožňuje odůvodnit názor Tribunálu, že společnost Krka byla přesvědčena o platnosti patentu 947 a pokračovala v soudním zpochybňování platnosti tohoto patentu pouze za účelem zlepšení své vyjednávací pozice se společností Servier, a Tribunál nepředkládá žádné důkazy, z nichž by mohl tento výklad vyvodit.

123. Kromě toho, jak Komise správně uvádí, Tribunál si sám protiřečí, když na jedné straně v bodech 963 a 965 až 968 napadeného rozsudku vysvětlil, že spory mezi společnostmi Servier a Krka byly skutečné, přičemž měl zároveň na druhé straně v bodě 1026 napadeného rozsudku za to, že pokračování v těchto sporech společností Krka bylo pouze strategickým postojem s cílem zlepšit její vyjednávací pozici se společností Servier za účelem uzavření dohody o smírném narovnání.

124. Zasedmé Tribunál na závěr vysvětlení, které nebylo rovněž přesvědčivé, odmítl námitku Komise uvedenou v bodech 1747 až 1756 odůvodnění sporného rozhodnutí a připomenutou Komisí v projednávaném kasačním opravném prostředku, že obsah dohody o smírném narovnání Krka a dohody o licenci Krka neodráží patentové postavení a rizika v zemích, na které se tyto dohody vztahují. Odpovídající národní patent k patentu 947 nebyl udělen v Polsku, České republice a na Slovensku( ), ale společnost Servier trvala na udělení licence pro tyto země. Podle Komise to ukazuje, že cílem těchto dohod nebylo dosáhnout kompromisu založeného na vlastnostech tohoto patentu, ale rozdělit a přidělit si trhy ve výhradním hospodářském zájmu stran. Dohody tak nebyly založeny na „rozdílném patentovém riziku pro společnost Krka, ale na oblastech hospodářského zájmu, jelikož Lotyšsko a Slovensko patřily mezi klíčové trhy společnosti Krka“.

125. Tribunál nezohlednil tuto námitku a touto otázkou se zabýval pouze v bodech 1007 až 1009 a 1027 napadeného rozsudku, v nichž dospěl k závěru, že dohoda o licenci Krka měla příznivý dopad na hospodářskou soutěž na těchto sedmi trzích, i když na některých z nich ještě nebyly uděleny odpovídající národní patenty k patentu 947, takže společnost Krka nepotřebovala licenci ke vstupu na tyto trhy. Podle Tribunálu však licence měla i přesto příznivý účinek, protože se společnost Krka vyhnula riziku budoucích soudních sporů, pokud by společnosti Servier byly v budoucnu uděleny patenty na těchto trzích. Tato argumentace přitom nestačí nejen k prokázání údajných účinků licence podporujících hospodářskou soutěž( ), ale ani k tomu, aby vyvrátila výklad Komise, podle kterého dohody Krka nebyly založeny na tom, jak strany vnímaly patentová rizika na různých relevantních trzích.

126. Konečně zaosmé nelze přijmout úvahu Tribunálu, jež je v podstatě uvedena v bodech 943 až 947, 963, 965 až 972, 1030 a 1157 napadeného rozsudku, podle které samotné uzavření dohody o licenci Krka potvrzuje, že Krka uznává platnost patentu 947.

127. Tribunál odůvodnil tento závěr v bodech 947, 1030 a 1157 napadeného rozsudku tak, že uvedl, že uzavření dohody o licenci, která má pro každého nabyvatele licence smysl pouze za podmínky, že je licence skutečně využívána, je založeno na uznání platnosti patentu stranami. Vyvozovat ze skutečnosti, že dohoda o licenci je v zásadě nebo obecně založena na uznání patentu to, že v konkrétním případě strany takové dohody nutně uznávají platnost dotčeného patentu, se však jeví jako argumentace v kruhu. Navíc uplatňování unijního práva hospodářské soutěže by bylo vážně ohroženo, pokud by se strany protisoutěžních dohod mohly vyhnout použití článku 101 SFEU pouhým uzavřením těchto dohod v určité formě( ).

128. Jelikož forma dohody nemůže být rozhodující, je tedy, jak vyplývá z judikatury citované v bodech 92 až 96 výše, na základě relevantních pravidel týkající se dokazování na Komisi a unijním soudu, aby vycházely ze souboru relevantních, shodujících se a přesvědčivých důkazů, aby prokázaly, že v konkrétním případě musí být dotčená dohoda kvalifikována jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.

129. V projednávané věci však na rozdíl od toho, co uvedl Tribunál v bodech 1018, 1019 a 1025 napadeného rozsudku, z výše uvedeného přezkumu vyplývá, že Komise skutečně shromáždila takový soubor nepřímých důkazů, aby prokázala, že ke dni uzavření dohody o smírném narovnání Krka a dohody o licenci Krka nebyla společnost Krka přesvědčena o platnosti patentu 947 a byla naopak rozhodnuta, že jej bude nadále zpochybňovat a navzdory tomuto patentu bude usilovat o vstup na trh nebo setrvání na trhu. Tribunál v uvedených bodech nesprávně tvrdil, že důkazy shromážděné Komisí jsou neúplné a nejednoznačné, přičemž nepřezkoumal všechny tyto důkazy a zjevně nesprávně posoudil důkazy, které přezkoumal a jež byly vybrány selektivně.

– Mezitímní závěry

130. Za těchto podmínek je Komise oprávněna tvrdit, že Tribunál porušil zásady, jimiž se řídí dokazování a jeho přezkum soudem podle práva Unie. Jak již bylo připomenuto, podle těchto zásad musí být hodnocení důkazů celkové a konsistentní a jeho přezkum se musí vztahovat na všechny části rozhodnutí Komise v řízení podle článků 101 a 102 SFEU( ).

131. V projednávané věci Tribunál provedl zjevně selektivní hodnocení důkazů obsažených ve spisu, přičemž nezohlednil mnoho relevantních důkazů a navrhl výklad důkazů, které vzal v úvahu, jenž nemá oporu ve spise a není přesvědčivý. Odlišné vysvětlení skutkového stavu zjištěného Komisí, které se Tribunál snaží poskytnout, tedy neumožňuje nahradit jiným věrohodným vysvětlením tohoto skutkového stavu vysvětlení, jež zohlednila Komise.

132. Z výše uvedených úvah vyplývá, že prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku je třeba vyhovět.

133. S přihlédnutím k významu, který Tribunál přikládal při analýze protisoutěžního účelu dohod Krka zjištění, že společnost Krka údajně uznala platnost patentu 947, které se ukázalo jako neopodstatněné, vede opodstatněnost prvního důvodu kasačního opravného prostředku sama o sobě ke zrušení napadeného rozsudku v rozsahu, v němž v něm bylo rozhodnuto, že nebyla prokázána povaha uvedených dohod jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.

134. Je však vhodné přezkoumat i ostatní důvody kasačního opravného prostředku předložené Komisí, které se týkají analýzy protisoutěžního účelu dohod Krka provedené Tribunálem, zejména vzhledem k tomu, že ve věci bude po zrušení napadeného rozsudku rozhodovat Soudní dvůr.

ii) K licenci jako pobídce pro společnost Krka, aby souhlasila s omezeními vyplývajícími ze smírného narovnání (druhý důvod kasačního opravného prostředku)

135. Komise v rámci svého druhého důvodu kasačního opravného prostředku tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení v několika ohledech, zkreslení důkazů, nedostatečného a rozporuplného odůvodnění, když zanalyzoval obsah a cíle dohody o licenci Krka jako pobídku pro společnost Krka, aby souhlasila s omezeními obsaženými v dohodě o smírném narovnání Krka.

136. Komise se v bodech 1738 a násl. odůvodnění sporného rozhodnutí domnívala, že licence, kterou společnost Servier udělila společnosti Krka na sedmi trzích střední a východní Evropy, představovala významnou pobídku k tomu, aby společnost Krka prostřednictvím dohody o smírném narovnání souhlasila s tím, že nebude konkurovat společnosti Servier na zbývajících 18 z 20 trhů v Unii.

137. Podle Komise představovala licence významnou pobídku k tomu, aby společnost Krka souhlasila s těmito omezeními z důvodu, že se zaprvé týkala historických trhů společnosti Krka v Unii, na kterých tato společnost dosahovala svých nejvyšších marží, zadruhé jí poskytovala jistotu, že ji společnost Servier již neohrozí uplatňováním patentu 947, a zatřetí se jednalo o jedinou licenci, která de facto zakládala duopol mezi společnostmi Servier a Krka na sedmi relevantních trzích. Společnost Krka tak získala jistotu, že díky licenci zabezpečí své prodeje a díky omezenému konkurenčnímu tlaku na uvedených trzích dosáhne vysoké zisky. Společnost Krka se domnívala, že peněžní hodnota poskytnutých výhod přesahovala 10 milionů eur (body 1738 až 1742 odůvodnění sporného rozhodnutí).

138. Tribunál měl v bodech 948 až 952 napadeného rozsudku za to, že jelikož je v zásadě odůvodněné spojit dohodu o licenci, která se zakládá na uznání platnosti patentu, s dohodou o smírném narovnání obsahující doložku o neuvedení na trh nebo doložku o nenapadnutí práv, nepředstavuje takové spojení „vážnou indicii“ o existenci obrácené platby. Bylo tedy na Komisi, aby k prokázání, že dohoda o licenci spojená s dohodou o smírném narovnání ve skutečnosti zakrývá obrácenou platbu majitele patentu ve prospěch společnosti generických léčiv, prokázala, že poplatek, který platí uvedená společnost tomuto majiteli v rámci této dohody o licenci, je neobvykle nízký a že tato dohoda tedy není uzavřena za obvyklých tržních podmínek.

139. Tribunál v bodech 975 až 984 napadeného rozsudku konstatoval, že v projednávané věci nebyla výše poplatku, který měla společnost Krka zaplatit společnosti Servier v rámci dohody o licenci Krka, neobvykle nízká a že Komise neprokázala, že tato dohoda nepředstavuje transakci uzavřenou za obvyklých tržních podmínek. Podle Tribunálu tedy Komise v rámci dohody o smírném narovnání Krka a dohody o licenci Krka neprokázala existenci zpětné platby představující pobídku.

140. Úvodem je třeba upřesnit, že na rozdíl od toho, co naznačuje společnost Servier, se otázka, zda Tribunál právem dospěl k závěru, že smluvní celek tvořený dohodou o smírném narovnání Krka a dohodou o licenci Krka nezahrnoval převod hodnoty ze společnosti Servier na společnost Krka, jehož jediným protiplněním ze strany společnosti Krka byl její závazek nekonkurovat, netýká posouzení skutkového stavu, která s výjimkou případu zkreslení spadají do výlučné pravomoci Tribunálu. Tato otázka se naopak týká právní kvalifikace relevantních skutečností Tribunálem a právních důsledků, jež z nich tento soud vyvodil, což spadá do přezkumu Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku( ).

141. Jak Soudní dvůr konstatoval( ), takové dohody o smírném narovnání, jako je dohoda dotčená v projednávané věci, představují omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, pokud ze všech dostupných skutečností vyplývá, že kladný zůstatek převodů hodnoty, ať již peněžní či nepeněžní, výrobce originálních léčivých přípravků ve prospěch výrobce generických léčivých přípravků lze vysvětlit pouze obchodním zájmem stran na nesoutěžení na základě výkonnosti. Aby bylo možné přezkoumat, zda tomu tak je, je třeba posoudit, zda lze kladný zůstatek převodů hodnoty výrobce originálních léčivých přípravků ve prospěch výrobce generických léčivých přípravků odůvodnit existencí případného jiného protiplnění než je zdržení se konkurence. Pokud ne, je třeba určit, zda je tento kladný zůstatek dostatečně významný na to, aby dotčenou společnost generických léčivých přípravků skutečně přiměl k tomu, aby upustila od vstupu nebo pokusů o vstup na relevantní trh.

142. Na rozdíl od toho, co Tribunál rozhodl v napadeném rozsudku, však Komise ve sporném rozhodnutí prokázala, že to byl skutečně případ smluvního celku tvořeného dohodou o smírném narovnání Krka a dohodou o licenci Krka.

143. Jak Komise v podstatě uvádí, Tribunál se v tomto ohledu ve své analýze dopustil tří pochybení. V prvé řadě Tribunál nevyvodil nutný závěr ze skutečnosti, že licence poskytnutá společností Servier společnosti Krka na sedmi trzích střední a východní Evropy představovala protiplnění za závazek společnosti Krka nekonkurovat společnosti Servier na zbývajících 18 z 20 trhů Unie. Tribunál se dále zaměřil na výši licenčního poplatku a na skutečnost, že dohoda o licenci byla uzavřena za obvyklých tržních podmínek, aniž zohlednil smluvní konstrukci tvořenou dohodou o smírném narovnání Krka a dohodou o licenci Krka jako celek, její cíle a její souvislosti. Konečně tímto postupem Tribunál neuznal, že licence měla za následek významný převod hodnoty ze společnosti Servier na společnost Krka.

144. Jak Komise uvádí, tato pochybení vyplývají zejména z toho, že analýza Tribunálu vychází z fikce smírného narovnání založeného na vlastnostech patentu a samostatné licence udělené za tržních podmínek. Když však Tribunál implicitně vycházel z takové fikce, nerespektoval zásady, podle nichž je pro určení, zda má dohoda protisoutěžní účel, třeba se soustředit na obsah jejích ustanovení, na cíle, kterých má dosáhnout, jakož i hospodářský a právní kontext, do něhož spadá( ), přestože jsou tyto zásady uvedené v napadeném rozsudku.

– K licenci jako protiplnění za závazek nekonkurovat

145. Zaprvé analýza Tribunálu obsahuje rozpor v bodě 1029 napadeného rozsudku. Tribunál v něm rozhodl, že nesporná skutečnost, že licence byla podmínkou toho, aby společnost Krka souhlasila s doložkami o neuvedení na trh a o nenapadnutí práv v dohodě o smírném narovnání, [přičemž společnost Krka uvedla, že „obětovala“ západoevropské trhy ve prospěch trhů střední a východní Evropy (bod 1748 odůvodnění sporného rozhodnutí)], „neumožň[ovala] […] prokázat, že dohoda o licenci nepředstavuje transakci uzavřenou za obvyklých tržních podmínek“.

146. Dohodu, na jejímž základě majitel patentu uděluje společnosti generických léčivých přípravků licenci na určitých trzích, avšak jejímž protiplněním není (nebo není pouze) licenční poplatek zaplacený touto společností generických léčiv za tuto licenci, ale závazek této společnosti nekonkurovat majiteli patentu na jiných trzích, však nelze kvalifikovat jako transakci uzavřenou za obvyklých tržních podmínek. Neodpovídá obvyklým tržním podmínkám, aby protiplněním za licenci na určitých trzích byl závazek nekonkurovat na jiných trzích, zejména pokud takové ujednání není odůvodněno s ohledem na rozdíly v patentové situaci, která je v pozadí.

147. Takové smluvní ujednání, jež zahrnuje zaprvé převod hodnoty ze strany majitele patentu ve prospěch společnosti generických léčiv, spočívající v udělení licence na určitých trzích, a zadruhé závazek uvedené společnosti nekonkurovat tomuto majiteli patentu na jiných trzích, musí být analyzováno na základě analytického rozboru vypracovaného Soudním dvorem, uvedeného v bodě 141 výše, s cílem určit, zda převod hodnoty ze strany majitele patentu ve prospěch společnosti generických léčiv má ze strany této společnosti jiné protiplnění než její závazek nekonkurovat.

148. Jak správně tvrdí Komise, na rozdíl od toho, co naznačují zejména body 943, 956, 963 a 974 napadeného rozsudku, neexistuje žádný důvod odchýlit se od tohoto analytického rozboru v projednávané věci z důvodu, že uzavřená dohoda měla formu licence a převod hodnoty měl nepeněžní formu, tedy že společnost Servier postoupila na společnost Krka část svých tržních podílů na trzích, na které se vztahovala licence. Jak již bylo uvedeno v bodech 127 a 128 výše, uplatňování unijního práva hospodářské soutěže by bylo vážně ohroženo, pokud by se strany protisoutěžních dohod mohly vyhnout použití článku 101 SFEU pouze tím, že by tyto dohody uzavřely v určité formě. Rozhodující není forma dohody, ale to, zda obsah, cíle a kontext dohody odhalují, že jejím účelem je omezit hospodářskou soutěž.

149. Okolnosti uvedené v bodech 943 až 948, 953 a 963 až 969 napadeného rozsudku, že mezi společnostmi Servier a Krka probíhaly skutečné patentové spory a licence měla s těmito spory souvislost, proto nebránily tomu, aby taková dohoda měla protisoutěžní povahu, jak Komise správně vysvětlila v bodě 1709 odůvodnění sporného rozhodnutí. To platí tím spíše z důvodu, že v bodech 124 a 125 výše již bylo prokázáno, že obsah dohody o smírném narovnání Krka a dohody o licenci Krka neodrážel patentové pozice a rizika v zemích, na které se tyto dohody vztahovaly. Nezdá se tedy, že by tato dohoda o smírném narovnání a dohoda o licenci vyjadřovaly kompromis týkající se patentové situace, která byla v jejich pozadí( ).

– K pobídkové povaze licence

150. Zadruhé, při porovnání analýzy dohody o smírném narovnání Krka a dohody o licenci Krka provedené Tribunálem s analytickým rozborem a zásadami uvedenými v bodech 141 a 144 výše se zdá, že Komise je oprávněna tvrdit, že Tribunál v bodech 963, 973 až 984 a 1029 napadeného rozsudku přisoudil příliš velkou váhu otázce, zda samotná licence, posuzovaná nezávisle na dohodě o smírném narovnání, odpovídala obvyklým tržním podmínkám a zda byla výše licenčního poplatku neobvykle nízká.

151. Jak správně tvrdí Komise, není relevantní analyzovat tuto otázku izolovaně. Důvodem je to, že na základě celkové analýzy dohody o smírném narovnání a dohody o licenci je zjevné, že samotné udělení licence (bez ohledu na výši poplatku a na to, zda tento poplatek odpovídal obvyklým tržním podmínkám) představovalo protiplnění, které společnost Servier poskytla společnosti Krka za její závazek nekonkurovat na 18 z 20 západoevropských trhů, na něž se smírné narovnání vztahovalo. Dohoda o smírném narovnání Krka nezmiňuje žádné jiné náklady nebo plnění ze strany společnosti Krka ve prospěch společnosti Servier, které by mohly vysvětlit důvod, proč společnost Servier udělila společnosti Krka licenci (body 1706 a 1735 odůvodnění a poznámka pod čarou 2354 sporného rozhodnutí).

152. Kontext dohody o smírném narovnání Krka a dohody o licenci Krka, které spolu neoddělitelně souvisely (body 1701 až 1704, 1710, 1745 a 1746 odůvodnění sporného rozhodnutí), cíle těchto dohod a úmysl stran, zdůrazněné Komisí v bodech 1670 až 1763 odůvodnění sporného rozhodnutí, odhalují skutečné důvody a to, jak fungovalo rozdělení trhů Unie provedené společnostmi Servier a Krka a duopol vytvořený mezi těmito dvěma subjekty na sedmi trzích, na které se vztahovala licence. Tyto skutečnosti, nedostatečně zohledněné Tribunálem, prokazují, že licence udělená společnosti Krka byla protiplněním závazku nekonkurovat obsaženého ve smírném narovnání.

153. Společnost Krka byla nejvyspělejším potenciálním konkurentem společnosti Servier v oblasti dodávek perindoprilu v Unii, zejména na největších trzích společnosti Servier na celosvětové úrovni, jako je Francie a Spojené království. Navíc, společnost Krka již byla skutečným konkurentem na některých ze sedmi trhů, na něž se vztahovala licence, které představovaly její historické trhy a na nichž byla významně obchodně přítomna (body 1673, 1674, 1676, 1681, 1716, 1721, 1738 a 1740 odůvodnění sporného rozhodnutí). Nezdá se tedy pravděpodobné, že by se společnost Krka vzdala své přítomnosti na těchto trzích, jakož i svého odhodlání pokusit se o vstup na jiné trhy Unie výměnou za peněžní platbu, jak to učinily ostatní společnosti generických léčiv, s nimiž společnost Servier uzavřela dohody o smírném narovnání.

154. Jak jsem již měla příležitost ukázat, převod hodnoty v podobě přítomnosti na trhu povolené majitelem patentu má pro společnost generických léčiv přidanou hodnotu ve srovnání s prostým peněžním převodem. Tato přidaná hodnota spočívá v možnosti distribuovat svůj vlastní přípravek a vytvořit si nebo udržet zákaznickou základnu, své distribuční sítě a dobrou pověst své ochranné známky( ). To je o to důležitější na trhu se „značkovými generiky“, na kterém lékařské předpisy neodkazují na mezinárodní nechráněný název léčivého přípravku, tedy na jeho molekulu nebo účinnou látku, ale na ochrannou známku léčivých přípravků, takže společnosti generických léčiv musí propagovat své vlastní ochranné známky. Tak tomu bylo na trzích dotčených dohodou o licenci Krka (bod 1726 odůvodnění sporného rozhodnutí).

155. Jelikož společnost Servier nebyla schopna zcela vyloučit společnost Krka z trhu, stejně jako ostatní společnosti generických léčiv, s nimiž uzavřela dohody, nabídla jí část monopolních příjmů dosažených právě tím, že vyloučila ostatní potenciální generické soutěžitele, jakož i riziko otevření trhu pro generika, které by mělo za následek výrazný pokles cen. Díky vyloučení tohoto rizika a kontrolovanému vstupu společnosti Krka pouze na část trhu mohly společnosti Servier a Krka zachovat vyšší ceny a mnohem vyšší marže, než kdyby byl trh otevřen generikům (body 1721, 1724, 1728 až 1730 a 1819 odůvodnění sporného rozhodnutí). Jak tvrdí Komise, bez protiplnění spočívajícího v závazku nekonkurovat na trzích, na které se nevztahovala licence, neměla společnost Servier důvod udělit společnosti Krka licenci, již v minulosti odmítla.

156. Pro společnost Krka byl vstup pouze na část trhu, ve vzájemné shodě se společností Servier a spojený s jistotou, že společnosti Krka a Servier zůstanou jedinými hráči na trhu a nevstoupí na něj další subjekty generických léčiv( ), nakonec výhodnější než pokračování v napadání postavení společnosti Servier v celé Unii. Důvodem bylo zejména to, že vítězství v patentovém sporu a nezávislý vstup na trh by otevřely trh všem společnostem generických léčiv, což by vedlo k drastickému poklesu cen a konkurenci mezi těmito různými společnostmi. Právě z tohoto důvodu bylo v interní komunikaci společnosti Krka ze srpna/září 2005 a z dubna 2006, na kterou Komise odkazuje v tomto řízení o kasačním opravném prostředku a Tribunál ji nezohlednil, uvedeno, že zrušení patentu 947 „by bohužel [otevřelo] trh všem“ a že „úspěšná námitka otevře ve skutečnosti trh všem“ (body 844, 874, 914, 1759 a 1763 odůvodnění sporného rozhodnutí).

157. Konečně možnost, kterou nabídla společnost Servier, být první a jedinou společností generických léčiv, jež zůstane na části trhu nebo na část trhu vstoupí, byla pro společnost Krka výhodnější, a to tím spíše, že díky dohodám se společností Servier byl tento vstup jistý, zatímco pokračování v soudních sporech a v záměru nezávislého vstupu na trhy, na nichž dosud nebyla společnost Krka přítomna, s sebou neslo rizika a vyžadovalo investice a zdroje( ). Skutečnost, že zisky, které mohla společnost Krka dosáhnout z licence, odpovídaly ziskům, jež mohla očekávat na třech největších západoevropských trzích, kterých se vzdala, tento výklad potvrzuje (body 1733, 1739 až 1744, 1748, 1753 až 1756 a 1760 odůvodnění, jakož i poznámky pod čarou 2348 a 2368 sporného rozhodnutí).

158. Celková analýza dohody o smírném narovnání Krka a dohody o licenci Krka, jakož i jejich kontextu, tvořeného zejména dohodami, které společnost Servier uzavřela s jinými společnostmi generických léčiv, a celkovou strategií společnosti Servier zaměřenou proti generikům (viz zejména body 4 až 9, 1819, 2774, 2919, 2929 a 2932 odůvodnění sporného rozhodnutí), tedy potvrzuje, že dohody Krka představovaly podle znění e-mailu společnosti Krka ze dne 29. září 2005 „společnou činnost [společností Servier a Krka] s cílem ovládnout trh“. Společnost Krka ostatně zvažovala uzavření dohody se společností Servier týkající se patentu 947 v interní komunikaci z dubna 2006, na kterou Komise odkazuje v probíhajícím řízení o kasačním opravném prostředku (body 849, 853, 873, 874, 1759, 1760 a 1763 odůvodnění sporného rozhodnutí). Tribunál nezohlednil ani tyto skutečnosti.

159. Z toho vyplývá, že Komise mohla v bodě 1745 odůvodnění sporného rozhodnutí právem dospět k závěru, že i když licence mohla být pro majitele patentu legitimním prostředkem pro udělení práva využívat know-how chráněné patentem jiným subjektům na trhu, dohoda o licenci Krka byla problematická, protože jako součást ujednání o rozdělení trhu sloužila jako pobídka k dosažení omezení hospodářské soutěže na 18 z 20 trhů, na které se licence nevztahovala. Přezkoumání důkazů předložených Komisí, provedené v bodech 145 až 158 výše, prokázalo, že Komise zjistila, že v rámci dohody o licenci Krka společnost Servier převedla na společnost Krka hodnotu představovanou podíly na trhu, které společnost Servier přenechala společnosti Krka, a že protiplněním tohoto převodu hodnoty byl závazek společnosti Krka nekonkurovat společnosti Servier na zbývajících trzích Unie, na které se tato dohoda o licenci nevztahovala.

– K vyčíslení hodnoty převedené na společnost Krka prostřednictvím licence

160. Zatřetí Komise v tomto ohledu rovněž oprávněně tvrdí, že když se Tribunál v bodech 963, 973 až 984 a 1029 napadeného rozsudku zaměřil na otázku, zda byl licenční poplatek splatný podle dohody o licenci Krka neobvykle nízký či nikoliv, neposoudil, zda byl čistý zůstatek převodu hodnoty uskutečněného společností Servier ve prospěch společnosti Krka v rámci uvedené dohody dostatečně významný na to, aby skutečně společnost Krka přiměl k tomu, aby upustila od vstupu nebo pokusů o vstup na trhy, na které se licence nevztahovala.

161. Je třeba připomenout, že společnost Krka odhadla obchodní hodnotu licence, tj. hodnotu své přítomnosti na duopolních trzích, na které se vztahovala licence, na více než 10 milionů eur za tři roky (body 1738 a 3162 odůvodnění a poznámka pod čarou 4112 sporného rozhodnutí). Komise měla za to, že provozní marže, které se společnost Servier vzdala ve prospěch společnosti Krka v rámci licence, byla ještě mnohem vyšší (body 1739 odůvodnění sporného rozhodnutí).

162. Výše poplatku, jenž měla společnost Krka zaplatit společnosti Servier za využívání licence, byla stanovena na 3 % čisté výše tržeb společnosti Krka na trzích, na které se vztahovala licence (bod 910 odůvodnění sporného rozhodnutí). Poplatky činily přibližně 1,1 milionu eur za období čtyř let při obratu přibližně 30 milionů eur (bod 1739 odůvodnění a poznámka pod čarou 2350 sporného rozhodnutí).

163. Z těchto číselných údajů vyplývá, že čistý zůstatek hodnoty, kterou společnost Servier převedla na společnost Krka na základě dohody o licenci Krka, činil z hlediska hodnoty licence pro společnost Krka přibližně nejméně téměř devět milionů eur za předpokladu, že zisk ve výši 10 milionů eur odhadovaný společností Krka ještě nezohledňoval náklady na poplatky. Z hlediska marže, které se společnost Servier vzdala a je vyšší než zisk společnosti Krka z důvodu vyšších cen společnosti Servier (bod 1739 odůvodnění sporného rozhodnutí), by byla výše čistého zůstatku hodnoty, kterou tato společnost převedla na společnost Krka v rámci licence, ještě vyšší.

164. V bodech 977 až 981 napadeného rozsudku měl Tribunál za to, že není nutně neobvyklé, že sazba provozního přebytku značně převyšuje sazbu poplatku, že poplatek představuje pouze malou část ziskové marže nabyvatele licence a tato sazba je vypočtena na základě prodejní ceny přípravku tohoto nabyvatele. Licence navíc nebyla výhradní, což omezovalo její výhodnost pro společnost Krka.

165. Tyto obecné úvahy však neumožňují vyloučit zjištění, že konkrétně v daném případě téměř 9 milionů eur [z hlediska hodnoty licence pro společnost Krka (viz bod 163 výše)], které společnost Servier převedla na společnost Krka, nelze vysvětlit žádným jiným protiplněním ze strany společnosti Krka než je její závazek nekonkurovat společnosti Servier na 18 z 20 trhů Unie, na které se nevztahovala dohoda o licenci Krka. Tribunál, jenž na různých místech napadeného rozsudku zmiňuje zaprvé sazbu poplatku ve výši 3 % (body 975, 977, 983 a 1029 napadeného rozsudku) a zadruhé odhad zisku společnosti Krka z licence ve výši 10 milionů eur (bod 1000 napadeného rozsudku), zjevně nedal tyto číselné údaje do souvislosti, aby určil čistý zůstatek hodnoty, kterou společnost Servier převedla na společnost Krka, a posoudil, zda tento zůstatek bylo možné vysvětlit jinak než závazkem společnosti Krka nekonkurovat v rámci dohody o smírném narovnání Krka.

166. Na rozdíl od toho, co rozhodl Tribunál v bodě 983 napadeného rozsudku, tedy nebylo zpochybněno zjištění, že převod hodnoty uskutečněný společností Servier ve prospěch společnosti Krka podle dohody o licenci nebylo možné vysvětlit úvahami omezenými na hospodářskou hodnotu patentu, který byl předmětem licence. Tribunál nevyvrátil zjištění Komise v bodě 1739 odůvodnění sporného rozhodnutí, podle něhož, pokud by dohoda o licenci Krka byla sjednána bez dodatečných úvah souvisejících s trhy, na které se licence nevztahovala, racionální udělení licence majitelem patentu zavedeným na trhu by bylo doprovázeno poplatkem přinejmenším se blížícím ziskovým maržím, o které majitel patentu přijde kvůli tržbám, jež získá nabyvatel licence.

167. Jak správně uvádí Komise, úvahy Tribunálu nezohledňují, že ztráta marže, kterou utrpěla společnost Servier, představovala převod čisté hodnoty ze společnosti Servier na společnost Krka, že skutečnost, že poplatek představoval malou část zisku společnosti Krka v zemích, na které se licence vztahovala, prokazuje, že hodnota licence byla dostatečně významná na to, aby přesvědčila společnost Krka, aby opustila 18 z 20 jiných trhů Unie, a skutečnost, že licence nebyla z právního hlediska výhradní, nebránila tomu, aby společnosti Krka nabídla faktický duopol se společností Servier, čímž zaručovala významnou konkurenční výhodu a rozdělení zisku( ) (body 913 a 1738 až 1742 odůvodnění sporného rozhodnutí).

168. Tím, že Tribunál řádně nezohlednil cíle dohody o smírném narovnání Krka a dohody o licenci Krka jako celku, jak vyplývají z kontextu těchto dohod, vysvětleného v bodech 145 až 158 výše, odmítl uznat nejen to, že hodnota, kterou společnost Servier převedla na společnost Krka podle dohody o licenci, byla tvořena maržemi, jichž se společnost Servier vzdala ve prospěch společnosti Krka na trzích, na které se licence vztahovala. Tribunál navíc odmítl uznat, že tato hodnota vyplývala také ze skutečnosti, že společnost Servier zaručila společnosti Krka, že může udržet vysoké ceny díky duopolu vytvořenému mezi těmito dvěma subjekty a uzavření trhu pro ostatní generické soutěžitele. Hodnota převedená společností Servier na společnost Krka tedy spočívala také v zachování této situace. Podle smluvního ujednání mezi společnostmi Servier a Krka umožnila společnost Krka společnosti Servier, aby si zachovala své monopolní postavení na trzích, na které se licence nevztahovala, a společnost Servier se za to podělila se společností Krka o své monopolní příjmy na trzích, na něž se tato licence vztahovala.

169. Z toho vyplývá, že výtkám, které Komise uplatňuje proti úvahám Tribunálu vysvětleným v bodech 992 až 997 napadeného rozsudku, musí být rovněž vyhověno.

170. V uvedených bodech Tribunál vysvětlil, že nelze přijmout analýzu Komise, podle níž licence udělená společnosti Krka na sedmi trzích střední a východní Evropy představuje pobídku pro její závazek nekonkurovat společnosti Servier na zbývajících 18 z 20 trhů Unie. Podle Tribunálu by přijetí tohoto názoru znamenalo, že čím by měla dohoda o licenci širší působnost, tím vyšší by byla pobídka, a tím snazší by tedy bylo zjistit omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu. To by však bylo v rozporu se skutečností, že licence přirozeně působí ve prospěch hospodářské soutěže. Přijetí analýzy Komise by navíc znamenalo, že při spojení dohody o smírném narovnání s dohodou o licenci by byl majitel patentu povinen udělit licenci na každém území, na které se vztahuje dohoda o smírném narovnání. To by však nerespektovalo jeho práva k patentu.

171. Tyto obecné úvahy nemohou odhalovat žádné pochybení, kterého by se dopustila Komise při analýze dohod Krka. Tato analýza se zaměřuje na specifické a konkrétní cíle a podmínky uvedených dohod, jež odhalují, že za daných okolností představovala dohoda o licenci Krka protiplnění závazku nekonkurovat podle dohody o smírném narovnání Krka. Jediným důsledkem tohoto zjištění pro budoucí dohody je, že tyto dohody budou protisoutěžní, pokud jejich analýza odhalí, že dochází k převodu významné hodnoty ze strany majitele patentu ve prospěch potenciálního soutěžitele v oblasti generických léčiv, který nelze vysvětlit jinak než závazkem tohoto soutěžitele nekonkurovat majiteli patentu.

172. Závěrem je v tomto ohledu třeba uvést, že je třeba vyhovět i poslední výtce Komise v rámci tohoto důvodu kasačního opravného prostředku, která směřuje proti zjištěním Tribunálu uvedeným v bodě 998 napadeného rozsudku. V tomto bodě Tribunál rozhodl, že taková „asymetrická“ dohoda o licenci, jako je dohoda v projednávané věci, která se nevztahuje na celé území, na něž se vztahuje dohoda o smírném narovnání, nepředstavuje dostatečnou pobídku k tomu, aby se společnost generických léčiv podřídila omezením vyplývajícím z této dohody o smírném narovnání. Podle Tribunálu k tomu, aby taková dohoda mohla být považována za pobídkovou, „musí poskytovat této společnosti náhradu za určitou ztrátu plánovaného zisku, plynoucí ze souhlasu se smírným narovnáním, které obsahuje doložky, jež jí zakazují vstup na určité zeměpisné části trhu“.

173. Tímto tvrzením se Tribunál nejenže dopustil stejného pochybení, jako bylo pochybení uvedené v bodě 168 výše, ale také nezohlednil patentový kontext dohod dotčených v projednávané věci, v němž se potenciální konkurence mezi majitelem patentu přítomným na trhu a jeho potenciálními generickými soutěžiteli, kteří se na tento trh chystají vstoupit, vyznačuje právě nejistotou týkající se platnosti patentu nebo toho, zda generické léčivé přípravky tento patent porušují( ).

174. V takovém kontextu není vyžadováno, aby orgán pro hospodářskou soutěž prokázal, že pokud by dohody nebyly uzavřené, potenciální generičtí soutěžitelé by určitě vstoupili na trh a uzavřením dohod se vzdali jistých zisků. Stačí, že tento orgán prokáže, že bez uzavření dohod by měli tito konkurenti skutečné a konkrétní možnosti vstoupit na trh a dosahovat na něm zisku( ). Pro realizaci takových skutečných a konkrétních možností jsou však potřeba investice, úsilí a podstoupení rizika ze strany společností generických léčiv. Pro tyto společnosti se proto může ukázat z obchodního hlediska výhodnější, aby upustily od svých snah v tomto ohledu výměnou za poskytnutí části monopolních příjmů majitelem patentu( ).

175. Soudní dvůr proto uznal, že k vymezení dostatečně pobídkového převodu hodnoty výměnou za závazek nekonkurovat, jako je tomu v projednávané věci, není nikterak vyžadováno, aby převody hodnot byly nezbytně vyšší než zisky, kterých by společnost generických léčivých přípravků dosáhla, kdyby měla úspěch v patentovém sporu. Důležité je pouze, aby tyto převody byly dostatečně výhodné k tomu, aby tuto společnost přiměly k upuštění od vstupu na příslušný trh a k tomu, aby s dotyčným výrobcem originálních léčivých přípravků nesoutěžila na základě výkonnosti( ). Z přezkumu tohoto důvodu kasačního opravného prostředku však vyplývá, že Komise prokázala, že právě tak tomu bylo v projednávané věci.

– Mezitímní závěry

176. Z výše uvedených úvah vyplývá, že se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení, když odmítl uznat, že dohoda o licenci Krka obsahovala převod hodnoty ze strany společnosti Servier ve prospěch společnosti Krka, který představoval protiplnění za závazek této společnosti nekonkurovat společnosti Servier na trzích dotčených dohodou o smírném narovnání Krka.

177. Rovněž druhému důvodu kasačního opravného prostředku je proto třeba vyhovět.

178. Stejně, jak bylo konstatováno v bodech 133 a 134 výše ve vztahu k prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku, je třeba i ve vztahu k druhému důvodu kasačního opravného prostředku upřesnit, že ačkoli opodstatněnost tohoto důvodu kasačního opravného prostředku sama o sobě odůvodňuje zrušení napadeného rozsudku v rozsahu, v němž se týká kvalifikace dohod Krka jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, je vhodné přezkoumat ostatní důvody kasačního opravného prostředku Komise v tomto ohledu, zejména s ohledem na to, že ve věci bude následně rozhodovat Soudní dvůr.

iii) K použití pojmu omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu (třetí důvod kasačního opravného prostředku)

179. Třetí důvod kasačního opravného prostředku Komise vychází z několika nesprávných právních posouzení, kterých se Tribunál dopustil při použití pojmu omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.

180. Stejně jako v případě prvních dvou důvodů kasačního opravného prostředku je třeba i v tomto případě úvodem upřesnit, že na rozdíl od toho, co tvrdí společnost Servier, se výtky Komise v rámci tohoto důvodu kasačního opravného prostředku netýkají posouz