10

Skutečnosti předcházející sporu byly popsány v bodech 7 až 44 rozsudku Soudu takto: „7 Poté, co se stala hlavním městem Nigérie Abuja místo Lagosu, byla Komise od roku 1993 nájemcem budovy v Abuji určené k umístění její delegace a dočasně i zastoupení některých členských států, mimo jiné i Řecké republiky. Komise přenechala v rámci dohody s těmito státy (dále jen ‚projekt Abuja I‘) do podnájmu některé kanceláře a poskytovala dotčeným zastoupením určité služby. Členské státy se dohodly na rozdělení nákladů souvisejících s jejich zastoupením. Podíl Řecké republiky dosahoval 5,5 % celkových nákladů. Jelikož Komise usoudila, že Řecká republika neuhradila tyto své dluhy, provedla v roce 2004 inkaso odpovídajících částek formou zápočtu (viz bod 44 níže). 8 Belgické království, Dánské království, Spolková republika Německo, Řecká republika, Španělská republika, Francouzská republika, Irsko, Italská republika, Nizozemské království, Portugalská republika a Komise (dále jen ‚partneři‘) uzavřely dne 18. dubna 1994 na základě článku J.6 Smlouvy o Evropské unii (nyní po změně článek 20 EU) memorandum o porozumění (dále jen ‚původní memorandum‘) týkající se stavby společného komplexu velvyslanectví pro účely diplomatických misí v Abuji využívajících společné doprovodné služby (dále jen ‚projekt Abuja II‘). Původní memorandum bylo doplněno po přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království protokolem o přistoupení. 9 Článek 1 původního memoranda stanoví, že velvyslanectví členských států a delegace Komise jsou diplomatické mise, na něž se vztahuje Vídeňská úmluva o diplomatických stycích ze dne 18. dubna 1961, a pokud jde o členské státy, rovněž Vídeňská úmluva o konzulárních stycích ze dne . 10 Článek 10 původního memoranda uváděl, že Komise vystupuje jako koordinátorka projektu Abuja II ‚pověřená‘ ostatními partnery. 11 Podle článku 11 původního memoranda odpovídá Komise za provedení architektonických studií týkajících se realizovatelnosti projektu Abuja II, původního odhadu nákladů a stadií návrhu. Tento článek upravuje rovněž uzavření dodatečného memoranda o porozumění o ‚podrobném návrhu budovy, rozdělení nákladů a nároků na prostory připadající na každého zúčastněného partnera po dokončení projektu [Abuja II]‘ (dále jen ‚dodatečné memorandum‘). Konečně článek 11 zavádí za účelem koordinace a kontroly projektu Abuja II stálý řídící výbor složený ze zástupců všech partnerů, jemuž předsedá Komise. Stálý řídící výbor předkládá pravidelné zprávy pracovní skupině pro ‚Administrativní záležitosti‘ zřízené v Radě v rámci Společné zahraniční a bezpečnostní politiky (SZBP) (dále jen ‚Skupina SZBP pro administrativní záležitosti‘). 12 Článek 12 původního memoranda zní následovně: ‚Projekt [Abuja II] je po schválení [dodatečného memoranda] uvedeného v článku 11 financován přímo příspěvky partnerů odpovídajícími podílu na projektu, jenž připadá na každého jednotlivého partnera. Příspěvek Komise bude zapsán do příslušné rozpočtové položky. Náklady na přípravné práce (»fáze 1«) budou zapsány do provozních položek rozpočtu Komise. Jejich výše se odhaduje na 140000 ECU. Bude-li projekt [Abuja II] uskutečněn, budou náklady uhrazeny z příspěvků všech partnerů podle jejich podílu na projektu.‘ 13 Článek 13 původního memoranda stanoví: ‚Všichni partneři zajistí po schválení [dodatečného memoranda], úplnou úhradu nákladů, které na ně připadají. Celková částka, kterou je každý partner povinen uhradit, zahrnuje: a) celkové náklady za jeho vlastní plochu a b) jeho podíl na nákladech na společné a veřejné prostory, vypočtený poměrně podle vztahu mezi vlastní plochou a celkovými prostory, jež nejsou společné.‘ 14 Článek 14 původního memoranda stanoví, že Komise se souhlasem a přispěním zúčastněných států uhradí částky dlužné třetím osobám (smluvním stranám). 15 Článek 15 odst. 1 původního memoranda stanoví: ‚Rozhodne-li se jeden z partnerů ukončit svou účast na projektu [Abuja II] tím, že nepodepíše [dodatečné memorandum] uvedené v článku 11, podmínky tohoto memoranda o porozumění, včetně finančních závazků upravených v článcích 12 a 13 se nadále nepoužijí na partnera, který svou účast ukončil.‘ […] 21 Komise uzavřela dne 27. prosince 1995 hlavní smlouvu. Tato smlouva se týkala základního návrhu a prostřední fáze projektu Abuja II (články 4.4 a 4.5), jakož i případných podrobných plánů (článek 4.6). 22 Dne 19. září 1996 schválila Skupina SZBP pro administrativní záležitosti prostřední návrh. 23 Skupina SZBP pro administrativní záležitosti vyzvala dne 21. listopadu 1996 Komisi, aby přijala opatření ad hoc k tomu, aby architekti začali s vypracováním podrobných plánů. Skupina uvedla, že formální smlouva pro tuto fázi bude uzavřena po dokončení dodatečného memoranda. Komise při této schůzi poskytla výše uvedené skupině výši nákladů, které uhradila do na přípravu projektu Abuja II, a sice přibližně 2,8 milionů eur. 24 Tatáž skupina se sešla dne 24. února 1997 a rozhodla o tom, že s vypracováním podrobných plánů a smluvní dokumentace nebude čekat na dokončení dodatečného memoranda. Zápis z této schůze obsahuje následující rozhodnutí: ‚Komise se vyzývá k tomu, aby se dohodla podle potřeby s architekty o vypracování dokumentace a zálohově uhradila prostředky nezbytné pro tyto práce podle dohodnutých podmínek projektu. Stejně, jak tomu je v předcházejících případech, budou zálohy takto zaplacené Komisí uhrazeny následně ostatními účastníky podle postupů stanovených za tímto účelem v [původním memorandu].‘ 25 V následujících měsících několik členských států svou účast na projektu Abuja II ukončilo. Dne 28. dubna 1997 pověřila Skupina SZBP pro administrativní záležitosti Komisi tím, aby uzavřela ‚dvoustranné dohody s Dánským královstvím ohledně úhrady podílu, jenž mu přísluší v nákladech na projekt, které Komise vynaložila na účet partnerů‘. Podobné rozhodnutí bylo přijato poté, co ukončilo svou účast v září 1997 Irsko, jakož i Portugalská republika, Finská republika a Švédské království. […] 27 Dne 18. června 1998 zmínila Skupina SZBP pro administrativní záležitosti možnost ukončení účasti Belgického království na projektu Abuja II. Ze zápisu z této schůze vyplývá, že stálý řídící výbor poukázal na to, že Belgické království zaplatí svůj podíl nákladů, tak jak jsou stanoveny po schválení prostředního návrhu. 28 Komise zaslala dne 10. června 1998 Řecké republice platební příkaz […] odpovídající podílu Řecké republiky na prvotní fázi projektu, a sice 5,06 % celkových nákladů. Platební lhůta byla stanovena na . 29 Dne 9. prosince 1998 bylo Spolkovou republikou Německo, Řeckou republikou, Francouzskou republikou, Italskou republikou, Nizozemskem, Rakouskem a Komisí podepsáno dodatečné memorandum. Článek 11 dodatečného memoranda upravuje vytvoření fondu k financování projektu. 30 Dodatečné memorandum se podle svého článku 14 provádí prozatímně od prvního dne druhého měsíce po jeho podpisu a nabude účinnosti první den druhého měsíce po datu, kdy členské státy a Komise prohlásí, že jej ratifikovaly. 31 Komise vyhlásila dne 28. dubna 1999 veřejnou zakázku na stavbu velvyslanectví dotyčných členských států, jakož i delegace Společenství (Úř. věst. 1999, S 82). V rámci tohoto vyhlášení bylo uvedeno, že velvyslanectví Řecké republiky bude zaujímat plochu o rozloze 677 m2. 32 Komise ‚zopakovala‘ dne 3. září 1999 svou výzvu z roku 1998 u Skupiny SZBP pro administrativní záležitosti, aby jí členské státy uhradily částky, které zaplatila konzultantům za prostřední fázi návrhu. Uvedla, že některé členské státy již zaplatily dlužné částky, ale že jiné, včetně Řecké republiky, tak před uplynutím lhůty neučinily. Komise dodala, že partnerům bude zaslán další platební příkaz týkající se jednak výdajů za podrobné plány, a jednak reorganizačních nákladů, jež vznikly tím, že Belgické království, Španělské království a Portugalská republika ukončily svoji účast. 33 Dne 20. září 1999 se sešel stálý řídící výbor za účelem předvýběru stavebních společností. Zástupce Řecké republiky podepsal zápis z jednání. Veřejná zakázka byla zveřejněna v Úředním věstníku S 54 ze dne . 34 Komise požadovala platebním příkazem ze dne 17. února 2000 po Řecké republice úhradu částky 168716,94 eur za vyhotovení dokumentace nabídkového řízení týkající se podrobných plánů. 35 Stálý řídící výbor se rozhodl dne 22. června 2000 přijmout nový přístup k projektu (dále jen ‚zmenšený projekt Abuja II‘), jenž byl nutný z toho důvodu, že Francouzská republika ukončila svou účast na projektu. Zmenšený projekt Abuja II obsahoval zejména zrušení společných budov a doprovodných služeb, jakož i zmenšení plochy. Zástupce Řecké republiky na této schůzi vyjádřil svůj souhlas s projektem, avšak s výhradou, že dojde k jeho schválení jeho nadřízenými. Dne zaslala Komise Řecké republice zápis ze schůze ze dne a vyzvala ji k tomu, aby poskytla formální odpověď ohledně zmenšeného projektu Abuja II. 36 Komise zopakovala dne 5. září 2000 svou žádost zástupcům Řecké republiky. Komise poté, co učinila dne novou výzvu, zaslala Řecké republice dne dopis faxem, který obsahoval lhůtu na odpověď stanovenou na s uvedením, že její nečinnost bude chápána jako ukončení účasti na projektu. Dne informovaly řecké orgány Komisi, že nejsou schopny poskytnout odpověď ohledně zmenšeného projektu Abuja II. Komise tedy téhož dne odpověděla, že pověřila architekty, aby přepracovali zmenšený projekt Abuja II a vyloučili z něj Řeckou republiku. 37 Komise zaslala Řecké republice oznámení o dluhu […] týkající se stavebních nákladů na projekt Abuja II. Komise následně toto oznámení o dluhu odvolala. 38 Řecká republika poté, co zřídila své vlastní velvyslanectví v Abuji, opustila dne 13. července 2002 dočasné prostory, které užívala v rámci projektu Abuja I. 39 Komise zaslala formálně dopisem ze dne 11. října 2002 Řecké republice oznámení o neuhrazeném dluhu vztahující se k projektům Abuja I a Abuja II […] 40 Komise po jednání mezi stranami připomněla Řecké republice dopisem ze dne 31. ledna 2003, že Řecká republika nezaplatila své dluhy vztahující se k projektům Abuja I a Abuja II, a vyzvala ji k úhradě celkové částky 516374,96 eur a 12684,86 USD do konce února 2003. Komise dodala, že nebude-li platba provedena do data splatnosti, provede inkaso dotyčných částek pomocí všech dostupných právních prostředků. 41 V průběhu následujících měsíců jednaly Řecká republika a Komise o výši dlužných částek. […] 43 Komise zaslala dne 16. února 2004 Řecké republice dopis, který vymezil její dosud neuhrazené dluhy týkající se projektu Abuja I a Abuja II. […] 44 Komise poskytla dne 10. března 2004 prostředky Řecké republice v rámci operačního regionálního programu kontinentálního Řecka. Místo úhrady částky 4774562,67 eur […] uhradila Komise pouze 3121243,03 eur. Tímto způsobem provedla započtení zůstatku, který Řecká republika dosud neuhradila, z něhož 565656,80 se týkalo projektů Abuja I a Abuja II […].“