ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4)

Časové účinky prohlášení neplatnosti článku 4 a přílohy II rozhodnutí 2013/448 se omezují tak, aby toto prohlášení nabylo účinnosti až po uplynutí deseti měsíců od data vyhlášení rozsudku ze dne 28. dubna 2016, Borealis Polyolefine a další (C 191/14, C 192/14, C 295/14, C 389/14 a C 391/14 až C 393/14, EU:C:2016:311), a Komise tak mohla přijmout nezbytná opatření, a aby opatření přijatá do té doby na základě zrušených ustanovení nemohla být zpochybněna.
CS Úřední věstník Evropské unie C 402/5

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. září 2016 – Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA v. Evropská komise

(Věc C-101/15 P) (1)

(„Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Článek 101 SFEU - Článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 - Evropský trh s automobilovým sklem - Dohody o rozdělení trhů a o výměně citlivých obchodních informací - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Bod 13 - Hodnota tržeb - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 23 odst. 2 druhý pododstavec - Legální maximální výše pokuty - Směnný kurz pro výpočet maximální výše pokuty - Výše pokuty - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Podniky vyrábějící pouze jeden druh výrobku - Proporcionalita - Rovné zacházení“)

(2016/C 402/06)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (zástupci: S. Wisking a K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors, a C. Puech Baron, advokátka)

Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, M. Kellerbauer a H. Leupold, zmocněnci)

Výrok

1) Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

2) Společnostem Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH a Pilkington Italia SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

(1) Úř. věst. C 81, 9. 3. 2015.
—

v důsledku zrušení posledně uvedeného ustanovení by vznikla právní mezera, pokud jde o provedení unijního práva v oblasti ochrany životního prostředí, která by měla z hlediska životního prostředí ještě nepříznivější dopad ve srovnání s uvedeným ustanovením v tom smyslu, že by toto zrušení vedlo ke snížení úrovně ochrany, čímž by bylo v rozporu i se základním cílem unijního práva, a
CS Úřední věstník Evropské unie C 350/12

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Nils-Johannes Kratzer v. R+V Allgemeine Versicherung AG

(Věc C-423/15) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Článek 3 odst. 1 písm. a) - Směrnice 2006/54/ES - Rovnost příležitostí a rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání - Článek 14 odst. 1 písm. a) - Působnost - Pojem ‚přístup k zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo k povolání‘ - Podání přihlášky na obsazení pracovního místa, jejímž smyslem je získat formální postavení kandidáta výlučně za účelem požadování náhrady škody za diskriminaci - Zneužití práva“)

(2016/C 350/15)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Bundesarbeitsgericht

Účastníci původního řízení

Žalobce: Nils-Johannes Kratzer

Žalovaná: R+V Allgemeine Versicherung AG

Výrok

Článek 3 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání musí být vykládány v tom smyslu, že situace, kdy osoba, která podáním přihlášky na určité místo neusiluje o to, aby získala toto místo, nýbrž výlučně formální postavení uchazeče o místo, a to s jediným cílem domáhat se náhrady škody, nespadá do působnosti pojmu „přístup k zaměstnání nebo povolání“ ve smyslu těchto ustanovení a může být, jsou-li naplněny požadavky stanovené unijním právem, kvalifikována jako zneužití práva.

(1) Úř. věst. C 320, 28.9.2015.
CS Úřední věstník Evropské unie C 419/14

Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 22. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Amsterdam – Nizozemsko) – Kawasaki Motors Europe NV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

(Věc C-91/15) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Posouzení platnosti - Nařízení (ES) č. 1051/2009 - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Číslo 8701 - Traktory a tahače - Podpoložky 8701 90 11 až 8701 90 39 - Zemědělské traktory a tahače (kromě jednonápravových malotraktorů) a lesnické traktory a tahače, opatřené koly, nové - Lehká všeterénní čtyřkolová vozidla, která jsou konstruována jako traktory a tahače“)

(2016/C 419/16)

Jednací jazyk: nizozemština

Předkládající soud

Gerechtshof Amsterdam

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Kawasaki Motors Europe NV

Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

Výrok

Bod 2 přílohy nařízení Komise (ES) č. 1051/2009 ze dne 3. listopadu 2009 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury je neplatný v rozsahu, v němž zařazuje v něm popsané vozidlo do podpoložky 8701 90 90 této kombinované nomenklatury, ve znění nařízení Komise (ES) č. 948/2009 ze dne 30. září 2009, a nikoli do podpoložek 8701 90 11 až 8701 90 39 uvedené kombinované nomenklatury podle výkonu motoru tohoto vozidla.

(1) Úř. věst. C 146, 4.5.2015.
CS Úřední věstník Evropské unie C 475/7

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Irsko) – Evelyn Danqua v. Minister for Justice and Equality, Irsko, Attorney General

(Věc C-429/15) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu doplňkové ochrany - Vnitrostátní procesní norma, která pro podání žádosti o udělení doplňkové ochrany stanoví lhůtu patnácti pracovních dní od oznámení zamítnutí žádosti o azyl - Procesní autonomie členských států - Zásada rovnocennosti - Zásada efektivity - Řádný průběh řízení o posouzení žádosti o udělení doplňkové ochrany - Řádný průběh řízení o navrácení - Neslučitelnost“)

(2016/C 475/09)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal

Účastníci původního řízení

Odvolatelka: Evelyn Danqua

Odpůrci: Minister for Justice and Equality, Irsko, Attorney General

Výrok

Zásada efektivity musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní procesní normě, jako je vnitrostátní procesní norma dotčená v původním řízení, která pro podání žádosti o přiznání statusu doplňkové ochrany stanoví promlčecí lhůtu patnácti pracovních dní ode dne, kdy příslušný orgán oznámí neúspěšnému žadateli o azyl, že má možnost takovou žádost podat.

(1) Úř. věst. C 320, 28.9.2015.
2)

Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 1. září 2009 (věc R 1526/2008-2), týkající se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Simba Toys GmbH & Co. KG a Seven Towns Ltd, se zrušuje.
CS Úřední věstník Evropské unie C 14/12

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – The Queen, na žádost: Timothyho Martina Hemminga, podnikajícího pod obchodní firmou „Simply Pleasure Ltd“ a dalších v. Westminster City Council

(Věc C-316/15) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Směrnice 2006/123/ES - Článek 13 odst. 2 - Povolovací postupy - Pojem ‚[poplatky, které s nimi mohou být spojeny]‘“)

(2017/C 014/15)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Supreme Court of the United Kingdom

Účastníci původního řízení

Navrhovatelé: The Queen, na žádost: Timothyho Martina Hemminga, podnikajícího pod obchodní firmou „Simply Pleasure Ltd“, Jamese Alana Poultona, Harmony Ltd, Gatisle Ltd, podnikající pod obchodní firmou „Janus“, Winart Publications Ltd, Darker Enterprises Ltd, Swish Publications Ltd

Odpůrce: Westminster City Council

Za přítomnosti: The Architects’ Registration Board, The Solicitors’ Regulation Authority, The Bar Standards Board, The Care Quality Commission, The Farriers’ Registration Council, The Law Society, The Bar Council, The Local Government Association, Her Majesty’s Treasury

Výrok

Článek 13 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti, jež jsou dány ve věci v původním řízení, brání požadavku, aby byl při podání žádosti o udělení nebo obnovení povolení zaplacen poplatek, jehož část odpovídá nákladům spojeným se správou a kontrolou dotyčného povolovacího režimu, i když je tato část v případě zamítnutí této žádosti vratná.

(1) Úř. věst. C 311, 21.9.2015.
CS Úřední věstník Evropské unie C 30/11

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce The Labour Court – Irsko) – David L. Parris v. Trinity College Dublin a další

(Věc C-443/15) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78 - Článek 2 - Zákaz diskriminace na základě sexuální orientace a věku - Vnitrostátní důchodový systém - Vyplácení pozůstalostní dávky registrovanému partnerovi - Podmínka - Uzavření partnerství před dosažením šedesáti let věku účastníka uvedeného systému - Registrované partnerství - Nemožnost uzavření v dotyčném členském státě před rokem 2010 - Prokázaný trvalý vztah - Článek 6 odst. 2 - Odůvodnění nerovného zacházení na základě věku“)

(2017/C 030/10)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

The Labour Court

Účastníci původního řízení

Odvolatel: Dr. David L. Parris

Odpůrci: Trinity College Dublin, Higher Education Authority, Department of Public Expenditure and Reform and Department of Education and Skills

Výrok

1) Článek 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava, která v rámci systému oborového zaopatření podmiňuje nárok pozůstalých registrovaných partnerů účastníků systému na pozůstalostní důchod uzavřením registrovaného partnerství před tím, než účastník dosáhne věku 60 let, když vnitrostátní právo neumožňovalo dotyčnému účastníkovi uzavřít registrované partnerství před dosažením této věkové hranice, nepředstavuje diskriminaci na základě sexuální orientace.

2) Článek 2 a čl. 6 odst. 2 směrnice 2000/78 musí být vykládány v tom smyslu, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v rámci systému oborového zaopatření podmiňuje nárok pozůstalých registrovaných partnerů účastníků systému na pozůstalostní důchod uzavřením registrovaného partnerství před tím, než účastník dosáhne věku 60 let, když vnitrostátní právo neumožňovalo dotyčnému účastníkovi uzavřít registrované partnerství před dosažením této věkové hranice, nepředstavuje diskriminaci na základě věku.

3) Článek 2 a čl. 6 odst. 2 směrnice 2000/78 musejí být vykládány v tom smyslu, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, nemůže založit diskriminaci na základě sexuální orientace ve spojení s věkem, když uvedená právní úprava nezakládá diskriminaci ani na základě sexuální orientace, ani na základě věku, pokud jsou posuzovány samostatně.

(1) Úř. věst. C 354, 26.10.2015.
1)

Francouzská republika tím, že nezajistila sekundární nebo jiné rovnocenné čištění městských odpadních vod z aglomerací Goyave, Bastelica, Morne-à-l’Eau, Aiguilles-Château-Ville Vieille, Borgo-Nord, Isola, Plombières-les-Bains, Saint-Céré, Vincey, Etueffont, jakož i Volx a Villeneuve, a to pro veškeré vypouštění, pokud jde o aglomerace s populačním ekvivalentem v rozmezí od 10 000 do 15 000, anebo u vypouštění do sladkých vod a do ústí řek, pokud jde o aglomerace s populačním ekvivalentem v rozmezí 2 000 a 10 000, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008.
CS Úřední věstník Evropské unie C 53/11

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království, Švédsko) – Tele2 Sverige AB v. Post- och telestyrelsen (C-203/15), Secretary of State for the Home Department v. Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15)

(Spojené věci C-203/15 a C-698/15) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Elektronické komunikace - Zpracování osobních údajů - Důvěrnost elektronických komunikací - Ochrana - Směrnice 2002/58/ES - Články 5, 6, 9 a čl. 15 odst. 1 - Listina základních práv Evropské unie - Články 7, 8, 11 a čl. 52 odst. 1 - Vnitrostátní právní předpisy - Poskytovatelé služeb elektronických komunikací - Povinnost plošného a nerozlišujícího uchovávání provozních a lokalizačních údajů - Vnitrostátní orgány - Přístup k údajům - Neexistence předchozího přezkumu ze strany soudu nebo nezávislého správního orgánu - Slučitelnost s unijním právem“)

(2017/C 053/13)

Jednací jazyk: švédština a angličtina

Předkládající soud

Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: Tele2 Sverige AB (C-203/15), Secretary of State for the Home Department (C-698/15)

Žalovaná: Post- och telestyrelsen (C-203/15), Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15)

za přítomnosti: Open Rights Group, Privacy International, The Law Society of England and Wales

Výrok

1) Článek 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009S, ve spojení s články 7, 8, 11 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která za účelem boje proti trestné činnosti stanoví plošné a nerozlišující uchovávání veškerých provozních a lokalizačních údajů všech účastníků a registrovaných a uživatelů, které se vztahuje na veškeré prostředky elektronické komunikace.

2) Článek 15 odst. 1 směrnice 2002/58, ve znění směrnice 2009/136, ve spojení s články 7, 8, 11 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která upravuje ochranu a bezpečnost provozních a lokalizačních údajů, zejména přístup příslušných vnitrostátních orgánů k uchovávaným údajům, a která v rámci boje proti trestné činnosti neomezuje tento přístup tak, aby byl umožněn výlučně pro účely boje proti závažné trestné činnosti, a nepodmiňuje tento přístup předchozím přezkumem ze strany soudu nebo nezávislého správního orgánu, a která nevyžaduje, aby dotčené údaje byly uchovávány na území Unie.

3) Druhá otázka předložená Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) [odvolací soud pro Anglii a Wales, občanskoprávní oddělení, Spojené království] je nepřípustná.

(1) Úř. věst. C 221, 6.7.2015.

Úř. věst. C 98, 14.3.2016.
CS Úřední věstník Evropské unie C 53/12

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. prosince 2016 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království] – Swiss International Air Lines AG v. The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

(Věc C-272/15) (1)

(„Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Povinnost vyřadit povolenky na emise, pokud jde o lety mezi členskými státy Unie a většinou třetích zemí - Rozhodnutí č. 377/2013/EU - Článek 1 - Dočasná odchylka - Vyloučení letů směřujících na letiště nebo odlétajících z letišť ve Švýcarsku - Rozdíl v zacházení mezi třetími státy - Obecná zásada rovného zacházení - Nepoužitelnost“)

(2017/C 053/14)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci původního řízení

Odvolatelka: Swiss International Air Lines AG

Odpůrci: The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

Výrok

Přezkum rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 377/2013/EU ze dne 24. dubna 2013, kterým se stanoví dočasná odchylka od směrnice 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství, s ohledem na zásadu rovného zacházení neodhalil nic, čím by mohla být dotčena platnost tohoto rozhodnutí, když se dočasná odchylka, která je stanovena podle článku 1 uvedeného rozhodnutí pro požadavky vyplývající z čl. 12 odst. 2a a z článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/101/ES ze dne 19. listopadu 2008, pokud jde o vyřazení povolenek na emise skleníkových plynů u letů, které byly uskutečněny v roce 2012 mezi členskými státy Evropské unie a většinou třetích zemí, nevztahuje mimo jiné na lety směřující na letiště nebo odlétající z letišť ve Švýcarsku.

(1) Úř. věst. C 279, 24.8.2015.
1)

Článek 6 odst. 1 a článek 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách ve spojení s články 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů a s ohledem na článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby použití takových ujednání v rámci všeobecných obchodních podmínek, jejichž obsah je rovnocenný s obsahem ujednání, která byla pravomocným soudním rozhodnutím prohlášena za nepřípustná a zapsána do vnitrostátního rejstříku ujednání, jejichž použití je v rámci všeobecných obchodních podmínek považováno za nepřípustné, bylo ve vztahu k prodávajícímu nebo poskytovateli, který nebyl účastníkem řízení, jež vedlo k zápisu těchto ujednání do uvedeného rejstříku, považováno za protiprávní jednání, za podmínky, že tento prodávající nebo poskytovatel má právo na účinnou právní ochranu, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, a to jak proti rozhodnutí, kterým byla určena rovnocennost porovnávaných ujednání, pokud jde o otázku, zda vzhledem ke všem relevantním okolnostem každého případu jsou tato ujednání věcně shodná, zejména pokud jde o účinky, které vyvolávají v neprospěch spotřebitelů, tak proti rozhodnutí, kterým byla případně stanovena výše uložené pokuty.
CS Úřední věstník Evropské unie C 53/16

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Sidika Ucar (C-508/15), Recep Kilic (C-509/15) v. Land Berlin

(Spojené věci C-508/15 a C-509/15) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Rozhodnutí č. 1/80 - Článek 7 první pododstavec - Právo pobytu rodinných příslušníků tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce v členském státě - Podmínky - Případ, kdy není nezbytné, aby turecký pracovník působil na řádném trhu práce po dobu prvních tří let pobytu rodinného příslušníka“)

(2017/C 053/18)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Verwaltungsgericht Berlin

Účastníci původního řízení

Žalující strany: Sidika Ucar (C-508/15), Recep Kilic (C-509/15)

Žalovaný: Land Berlin (Spolková země Berlín)

Výrok

Článek 7 první pododstavec první odrážka rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení musí být vykládán v tom smyslu, že přiznává právo na pobyt v hostitelském členském státě rodinnému příslušníkovi tureckého pracovníka, kterému bylo povoleno vstoupit do tohoto členského státu za účelem sloučení rodiny a který od svého vstupu na území uvedeného členského státu společně bydlel s uvedeným tureckým pracovníkem, přestože období nejméně tří let, kdy uvedený turecký pracovník působil na řádném trhu práce, nenásledovalo po vstupu dotyčného rodinného příslušníka do hostitelského členského státu bezprostředně, ale až později.

(1) Úř. věst. C 16, 18.1.2016.
CS Úřední věstník Evropské unie C 53/16

Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Daniel Bowman v. Pensionsversicherungsanstalt

(Věc C-539/15) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Listina základních práv Evropské unie - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Článek 2 odst. 1 a 2 - Diskriminace na základě věku - Kolektivní pracovní smlouva - Prodloužení doby pro postup z prvního do druhého platového stupně - Nerovné zacházení na základě věku“)

(2017/C 053/19)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Oberster Gerichtshof

Účastníci původního řízení

Žalobce: Daniel Bowman

Žalovaný: Pensionsversicherungsanstalt

Výrok

Článek 2 odst. 1 a 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní kolektivní pracovní smlouvě, jako je smlouva dotčená ve věci v původním řízení, podle níž se na zaměstnance, jemuž jsou započteny doby školní docházky pro účely jeho zařazení do platových stupňů, vztahuje prodloužení doby pro postup z prvního do druhého platového stupně, neboť toto prodloužení se použije na každého zaměstnance, u něhož jsou tyto doby zohledňovány, včetně těch, a to i retroaktivně, kteří již byli povýšeni do vyšších platových stupňů.

(1) Úř. věst. C 27, 25.1.2016.
CS Úřední věstník Evropské unie C 70/6

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG v. Bundesrepublik Deutschland

(Věc C-460/15) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Systém Evropské unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Směrnice 2003/87/ES - Monitorovací plán - Nařízení (EU) č. 601/2012 - Článek 49 odst. 1 a bod 10 přílohy IV - Výpočet emisí ze zařízení - Odečtení přemístěného oxidu uhličitého (CO2) - Vyloučení CO2 použitého při výrobě vysráženého uhličitanu vápenatého - Platnost vyloučení“)

(2017/C 070/08)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Verwaltungsgericht Berlin

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: Schaefer Kalk GmbH & Co. KG

Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland

Výrok

Ustanovení čl. 49 odst. 1 druhé věty nařízení Komise (EU) č. 601/2012 ze dne 21. června 2012 o monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES a bodu 10 části B přílohy IV tohoto nařízení jsou v rozsahu, v němž do emisí ze zařízení na pálení vápence systematicky zařazují oxid uhličitý (CO2) přemístěný do jiného zařízení za účelem výroby PCC bez ohledu na to, zda byl tento oxid uhličitý uvolněn do atmosféry, neplatná.

(1) Úř. věst. C 389, 23.11.2015.