CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :11 1ROZSUDEK SOUDU PR O V EŘEJNOU SLUŽBU (třetí senát)
24. února 2010
Věc F-89/08
P
v.
E v ropský parlament
„Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Evropský p arlament — Propuštění — Ztráta důvěry“
Předmět:Žaloba podaná na základě článků 236 E S a 152 A E, kterou se žalobce domáhá zaprvé 
zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 15. dubna 2008 , jímž se rozvazuje jeho smlouva 
dočasného zaměstnance, zadruhé svého opětovného nástupu se zpětnou účinností, zatřetí 
výplaty svého platu od 15. července 2008 , začtvrté výplaty náhrady z titulu nemajetkové 
újmy a újmy na služebním p ostupu, kterou ú dajně utrpěl v důsledku r ozhodnutí 
o propuštění, a zapáté uložení povinnosti Parlamentu nahradit náklady řízení.
Roz hodnutí:Žaloba se zamítá. Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
Sh rnutí
1. Úředníci — Dočasní zaměstnanci — Dočasní zaměstnanci, na které se v ztahuje čl. 2 písm. c) 
pracovního řádu ostatních z aměstnanců — Dočasný zaměstnanec přidělený k některé z politických 
skupin Parlamentu
[Pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 2 písm. c)]
2. Úředníci — Dočasní zaměstnanci — Zaměstnanci, na které se v ztahuje čl. 2 písm. c) pracovního řádu 
ostatních zaměstnanců — Dočasný zaměstnanec přidělený k některé z politických skupin Parlamentu
[Pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 2 písm. c)]
3. Úředníci — Dočasní zaměstnanci — Rozhodnutí o propuštění — Povinnost uvést odůvodnění — 
Rozsah
[Služební řád, čl. 25 d ruhý pododstavec a čl. 90 o dst. 2; pracovní řád ostatních z aměstnanců, čl. 2 
písm. c)]
4. Žaloba na neplatnost — Žalobní důvody — Zneužití pravomoci — Pojem
5. Úředníci — Povinnost administrativy jednat s náležitou péčí — Rozsah — Meze
[Pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 2 písm. c)]
6. Úředníci — Žaloba — Předmět — Příkaz udělený správnímu orgánu — Nepřípustnost
(Článek 233 E S; služební řád, článek 91)
2 ECLI:EU:F:2010 :11SHRNU TÍ–VĚCF-89/08
Pv.PARLAMENT
1. Dodržování práva na obhajobu v každém ř ízení vedeném v ůči určité osobě, v němž může být přijat 
akt n epříznivě zasahující do jejího právního postavení, je základní zásadou práva Společenství, která 
musí být zajištěna, i když neexistuje žádná právní úprava dotčeného řízení. Podle této zásady platí, že 
dotčeně osobě musí být ještě před vydáním rozhodnutí umožněno v yjádřit svoje stanovisko k reálnosti 
a relevanci tvrzených skutečností a okolností, na jejichž základě bylo toto rozhodnutí přijato.
Žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu ovšem n elze užitečně uplatňovat v případě 
rozhodnutí o ukončení dočasného přidělení úředníka k politické s kupině Parlamentu. Vzhledem ke 
specifičnosti funkcí vykonávaných v rámci politické s kupiny a k nezbytnosti udržovat v tomto 
politickém p rostředí vztahy vzájemné důvěry me zi touto politickou skupinou a úředníky, kteří jsou 
k ní dočasně přiděleni, totiž v tomto případě nelze stanovit povinnost vyslechnout dotčenou osobu 
před přijetím rozhodnutí o ukončení tohoto jejího působení.
Tato výjimka ze zásady dodržování práva na obhajobu se vztahuje na všechny případy, kdy je nezbytné 
udržovat „vztahy důvěry“, tedy na všechny dočasné zaměstnance zaměstnané na základě čl. 2 písm. c) 
pracovního ř ádu o statních z aměstnanců ( vzájemná d ůvěra j e t otiž p odstatným z nakem 
smluv dočasných zaměstnanců, na kt eré se vztahuje uvedené ustanovení), pokud je jejich smlouva 
ukončována z důvodu n arušení vztahu d ůvěry. Vyslechnutí dotčené osoby předem t udíž není 
předpokladem p ro přijetí rozhodnutí o ukončení smlouvy uzavřené na základě čl. 2 písm. c) 
pracovního řádu ostatních zaměstnanců z důvodu narušení vztahu důvěry.
(viz body 29 a ž 33)
Odkazy:
Soudní dvůr: 15. července 1970 , Buchler v. Komise, 44/69, Recueil, s. 733, bod 9; 10. července 1986 , Belgie v. Komise, 
234/84, Recueil, s. 2263 , bod 27; 3. října 2000 , Industrie des poudres sphériques v. Rada, C-458/98 P, Recueil, 
s. I-8147 , bod 99; 5. října 2000 , Německo v . Komise, C-288/96, Recueil, s. I-8237 , bod 99; 29. dubna 2004 , Parlament 
v. Reynolds, C-111/02 P , Recueil, s. I-5475 , body 50 a ž 60; 9. listopadu 2006 , Komise v. De Bry, C-344/05 P, Sb. rozh. 
s. I-10915 , bod 37
Tribunál: 28. ledna 1992 , Speybrouck v. Parlament, T-45/90, Recueil, s. II-33, bod 94; 17. října 2006 , Bonnet 
v. Soudní dvůr, T-406/04, Sb. VS s. I-A-2-213 a II-A-2-1097 , bod 79
2. Z ustanovení článku 4 rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 3. května 2004 o převodu 
pravomocí orgánu oprávněného ke j menování a orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv, ve 
znění rozhodnutí téhož předsednictva ze dne 26. října 2004 , vyplývá, že úkoly svěřené orgánu 
oprávněnému k uzavírání pracovních smluv s dočasnými zaměstnanci, na kt eré se vztahuje čl. 2 
písm. c) pracovního ř ádu o statních z aměstnanců a kteří js ou p řijímáni k výkonu funkcí 
u nezařazených poslanců, plní pro tyto poslance generální tajemník Parlamentu. Pravomoc přijmout 
rozhodnutí o propuštění dočasného zaměstnance, který vykonávají funkce u nezařazených poslanců, 
má tedy generální tajemník Parlamentu. Politické s kupiny však při výběru spolupracovníků, které 
hodlají přijmout k dočasnému výkonu funkcí ve s vém rá mci, jakož i při ukončování jejich působení 
disponují širokým prostorem p ro uvážení.
Pokud jde o nezařazené poslance, tedy poslance Parlamentu, kteří nedokázali vytvořit politickou 
skupinu, k udržování kon taktů me zi nezařazenými poslanci navzájem a kontaktů me zi nezařazenými 
poslanci a dalšími politickými skupinami či správními službami Parlamentu slouží ad ministrativní 
zaměstnanec, takzvaný „koordinátor nezařazených poslanců“. Tento koo rdinátor spravuje i společné 
zdroje poskytnuté nezařazeným p oslancům a v této souvislosti zajišťuje uplatňování pracovního řádu 
ostatních zaměstnanců vůči dočasným zaměstnancům přiděleným k uvedeným poslancům.
Dotčení dočasní zaměstnanci vykonávají funkce zásadně jen u jednoho poslance Parlamentu, který je 
jejich přímým n adřízeným. Ten m imo jiné podepisuje jejich příkazy ke s lužební cestě. Ačkoli v praxi 
musí někteří dočasní zaměstnanci při zajišťování ka ždodenního chodu „skupiny“ nezařazených
ECLI:EU:F:2010 :11 3SHRNU TÍ–VĚCF-89/08
Pv.PARLAMENT
 poslanců plnit úkoly týkající se i jiných nezařazených poslanců než jen jejich přímého nadřízeného, je 
tento nadřízený osobou, ke kt eré musí existovat vztah důvěry. Pokud tedy dojde k narušení vztahu 
důvěry me zi přímým n adřízeným u rčitého zaměstnance a tímto zaměstnancem, předá koo rdinátor 
nezařazených poslanců žádost o propuštění generálnímu tajemníkovi Parlamentu, který na jejím 
základě přijme r ozhodnutí o propuštění. Jestliže se toto rozhodnutí opírá o ztrátu důvěry přímého 
nadřízeného zaměstnance, nemůže být zrušeno p ouze z toho důvodu, že ke zt rátě důvěry došlo jen 
u jednoho z nezařazených poslanců.
(viz body 39 a ž 43, 45 a 46)
Odkazy:
Soudní dvůr: výše uvedený rozsudek Parlament v. Reynolds, bod 50
3. Žádný n aléhavý d ůvod n eumožňuje v yloučení dočasných z aměstnanců z ochrany p roti 
neodůvodněnému propuštění, zvláště pak jsou-li vázáni smlouvou na dobu neurčitou, nebo pokud 
jsou vázáni smlouvou na dobu určitou, jsou-li propuštěni před uplynutím doby, na jakou byla smlouva 
sjednána. K tomu, aby byla ochrana v tomto smyslu zaručena dostatečným z působem, je důležité 
jednak to, aby dotčeným osobám bylo umožněno, aby se ujistily o tom, zda jejich oprávněné zájmy byly 
respektovány, či poškozeny, a mohly zvážit, zda je vhodné věc předložit soudu, a jednak to, aby soudu 
bylo umožněno v ykonávat jeho přezkum, což znamená, že m usí být uznána povinnost příslušného 
orgánu uvést odůvodnění.
V případě, že je rozhodnutí o propuštění přijato z důvodu zt ráty důvěry, nepožívá dotčená osoba 
takových procesních záruk, jako j e právo být vyslechnut v průběhu správního řízení. Povinnost 
administrativy uvést odůvodnění a její dodržení tak představují jedinou záruku, která této osobě 
umožňuje, alespoň poté, co je přijato rozhodnutí nepříznivě zasahující do jejího právního postavení, 
účinně využít procesních prostředků, jež má k dispozici pro napadení legality tohoto rozhodnutí.
Narušení vztahu důvěry, tedy osobního vztahu, se ovšem n emusí zakládat na objektivních faktorech. 
Dostatečným d ůvodem p ro přijetí rozhodnutí o propuštění tak může být i pouhé kon statování toho, 
že vztah důvěry byl narušen. Pokud se tedy rozhodnutí o propuštění zakládá v ýlučně na takovém 
konstatování, lze požadavek na přesné uvedení skutkových okolností odhalujících nebo prokazujících 
takové n arušení vztahu důvěry v odůvodnění rozhodnutí toliko o mezit.
To o všem n ic nemění na tom, že především v případě dočasných zaměstnanců p řidělených 
k nezařazeným p oslancům P arlamentu m usí odůvodnění rozhodnutí o propuštění, jehož důvodem j e 
ztráta důvěry, poskytovat dostatečně přesné informace o osobě, se kterou byl vztah důvěry narušen. 
Dotčený zaměstnanec se tak m ůže ujistit, že rozhodnutí se týká jeho přímého nadřízeného, tedy 
nezařazeného poslance, se kterým m usí pouto důvěry existovat.
Dočasný zaměstnanec v případě nedostatečně odůvodněného rozhodnutí nemá povinnost sám s e 
informovat o důvodech tohoto rozhodnutí. Pokud je tedy rozhodnutí odůvodněno n edostatečně, 
administrativa se nemůže domáhat toho, aby soud ve f ázi sporného řízení zamítl žalobní důvod 
vycházející z nedostatku o důvodnění, a poukazovat na to, že důvody tohoto rozhodnutí byly přístupné 
v osobním spise dotčeného zaměstnance. Pokud však ze znění stížnosti podané zaměstnancem p odle
4 ECLI:EU:F:2010 :11SHRNU TÍ–VĚCF-89/08
Pv.PARLAMENT
 čl. 90 o dst. 2 služebního řádu vyplývá, že se při nahlížení do svého osobního spisu seznámil s důvody 
rozhodnutí, bylo by zrušení tohoto rozhodnutí z důvodu, ač kri tiky h odného, že je orgán výslovně 
neuvedl v zamítnutí stížnosti, nepřiměřené.
(viz body 69 a ž 74, 77 a 81 a ž 83)
Odkazy:
Tribunál: 8. prosince 2005 , Reynolds v. Parlament, T-237/00, Sb. VS s. I-A-385 a II-1731 , bod 95; 8. září 2009 , ETF 
v. Landgren, T-404/06 P , Sb. rozh. s . II-2841
Soud pro veřejnou službu: 26. října 2006 , Landgren v. ETF, F-1/05, Sb. VS s. I-A-1-123 a II-A-1-459, body 73 a 74
4. Akt je postižen zneužitím p ravomoci pouze tehdy, kd yž na základě objektivních, relevantních 
a shodujících se indicií vyjde najevo, že byl vydán za výlučným n ebo alespoň rozhodujícím ú čelem 
dosažení jiných cílů než uvedených nebo za účelem o bejít zvláštní postup stanovený ve S mlouvě.
(viz bod 87)
Odkazy:
Soudní dvůr: 21. června 1958 , Groupeme nt des hauts fourneaux et aciéries belges v. Vysoký ú řad, 8/57, Recueil, 
s. 223, 256 ; 10. března 2005 , Španělsko v . Rada, C-342/03, Sb. rozh. s . I-1975 , bod 64; 7. září 2006 , Španělsko 
v. Rada, C-310/04, Sb. rozh. s . I-7285 , bod 69
5. Pojem „povinnost administrativy jednat s náležitou pé čí“ odráží rovnováhu me zi vzájemnými právy 
a povinnostmi, kterou služební řád v ytvořil me zi orgánem ve řejné správy a zaměstnanci veřejné 
služby. Tato rovnováha znamená zejména to, že pokud orgán rozhoduje o situaci úředníka, vezme 
v úvahu veškeré skutečnosti, které by mohly ovlivnit jeho rozhodnutí, a že přitom zohlední nejen zájem 
služby, ale rovněž zájem d otčeného úředníka. Vzájemná důvěra je ovšem p odstatným znakem s mluv 
dočasných z aměstnanců, na kt eré se vztahuje článek 2 p ísm. c) pracovního řádu o statních 
zaměstnanců. Proto s výjimkou případu m imořádných okolností nemohou v případě narušení vztahu 
důvěry případné me ze jednání ad ministrativy plynoucí z povinnosti jednat s náležitou pé čí bránit 
přijetí rozhodnutí o propuštění založeného na tomto důvodu.
(viz body 112 a 113)
Odkazy:
Soudní dvůr: 28. května 1980 , Kuhner v. Komise, 33/79 a 75/79, Recueil, s. 1677 , bod 22; 29. června 1994 , Klinke 
v. Soudní dvůr, C-298/93 P , Recueil, s. I-3009 , bod 38
Tribunál: výše uvedený rozsudek Speybrouck v. Parlament, bod 94; výše uvedený rozsudek Bonnet v. Soudní dvůr, 
bod 47
6. Soudu Společenství při rozhodování o žalobě podané na základě článku 91 s lužebního řádu 
nepřísluší vydávat soudní příkazy orgánům U nie. K vydávání příkazů těmto orgánům jednak zjevně 
nemá pravomoc, a jednak dotyčný orgán m á v případě zrušení aktu povinnost provést nezbytná 
opatření, aby rozsudku v yhověl.
(viz bod 120)
Odkazy:
Tribunál: 27. června 2002 , Tralli v. ECB, T-373/00, T-27/01, T-56/01 a T-69/01, Recueil FP, s. I-A-97 a II-453, 
bod 42 a citovaná judikatura