ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Předběžná opatření – Podmínky pro nařízení předběžného opatření – Fumus boni juris – Naléhavost – Vážná a nenapravitelná újma – Kumulativní charakter – Poměření všech proti sobě stojících zájmů – Pořadí přezkumu a způsob ověření – Posuzovací pravomoc soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních (Článek 256 odst. 1 SFEU, článek 278 SFEU a článek 279 SFEU; jednací řád Tribunálu, čl. 104 odst. 2) (viz body 17–20)

2. Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Podmínky pro nařízení předběžného opatření – Naléhavost – Vážná a nenapravitelná újma – Důkazní břemeno – Finanční újma – Stav, který by mohl ohrozit existenci žalující společnosti – Posouzení z hlediska stavu skupiny, do níž společnost patří – Veřejný zájem na plnění povinností vyplývajících z rozhodnutí přijímaných unijními orgány, který převyšuje osobní zájem akcionářů žalující společnosti (Článek 278 SFEU) (viz body 23–24, 32–34)

3. Řízení o předběžných opatřeních – Podmínky přípustnosti – Žaloba – Formální požadavky – Popis žalobních důvodů odůvodňující prima facie nařízení požadovaných opatření (Články 278 SFEU a 279 SFEU; jednací řád Tribunálu, čl. 104 odst. 2) (viz body 25–26)

4. Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Podmínky pro nařízení předběžného opatření – Naléhavost – Vážná a nenapravitelná újma – Výjimečné okolnosti – Zohlednění finanční situace skupiny, do níž žalující společnost patří – Posouzení případ od případu – Stav úplného ekonomického ovládání v rámci skupiny – Dopad (Článek 278 SFEU) (viz body 37–40, 43–44)

5. Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Podmínky pro nařízení předběžného opatření – Vážná a nenapravitelná újma – Finanční újma – Újma, která může být napravena později prostřednictvím žaloby na náhradu škody – Újma, kterou nelze považovat za nenapravitelnou (Články 268 SFEU, 278 SFEU a 340 SFEU) (viz bod 49)

6. Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Podmínky pro nařízení předběžného opatření – Vážná a nenapravitelná újma – Posouzení závažnosti újmy soudcem příslušným pro rozhodování o předběžných opatřeních – Porušení práva na účinnou soudní ochranu – Neexistence – Porušení práva na spravedlivý proces – Neexistence (Článek 278 SFEU) (viz body 54–58)

Subject of the case

Předmět

Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2007/375/ES ze dne 7. února 2007 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie [č. C 78/2001 (ex NN 22/01), č. C 79/200 (ex NN 23/01), č. C 80/2001 (ex NN 26/01)] (Úř. věst. L 147, s. 29), a to v rozsahu, v němž se týká žalobkyně

Výrok

Výrok

1) Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

2) O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Řízení – Vedlejší účastenství – Rozsah procesních práv vedlejšího účastníka vázaný na datum podání návrhu na vstoupení do řízení (Jednací řád Tribunálu, čl. 116 odst. 6) (viz bod 51)

2. Žaloba na neplatnost – Fyzické a právnické osoby – Akty týkající se jich bezprostředně a osobně – Rozhodnutí Komise, jímž je ukončeno řízení v oblasti podpor – Konkurenční podnik ve vztahu k podniku-příjemci podpory – Právo podat žalobu – Podmínky (Článek 88 odst. 2 ES a čl. 230 čtvrtý pododstavec ES) (viz body 88–90, 92–93, 95, 98)

Subject of the case

Předmět

Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/951/ES ze dne 12. října 2006 o uplatňování daně z obchodního majetku tvořícího telekomunikační infrastrukturu ve Spojeném království [C 4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004)] (Úř. věst. L 383, s. 70)

Výrok

Výrok

1) Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

2) Vtesse Networks Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

3) Spojené království Velké Británie a Severního Irska, AboveNet Communications UK Ltd, Gamma Telecom Ltd, VTL (UK) Ltd a British Telecommunications plc ponesou vlastní náklady řízení.
129

Obdobně, pokud jde o tvrzení společnosti Aer Lingus, že irská vláda se může rozhodnout, že se zdrží hlasování o některých usneseních, nebo to po ní mohou vyžadovat irské právní předpisy, nebyl poskytnut žádný hmatatelný důkaz, který by prokazoval, že určitá otázka, ohledně které by irská vláda nevykonávala svá hlasovací práva, by měla vyžadovat schválení akcionáři před tím, nežli bude vydáno rozhodnutí v hlavním řízení. Aer Lingus nadto neposkytla konkrétní důkaz, prokazující s požadovaným stupněm pravděpodobnosti, že takové zdržení se hlasování může vést k zamítnutí návrhu představenstva a že to může společnosti Aer Lingus způsobit vážnou a nenapravitelnou újmu. Pokud jde o konkrétní příklad terminálu 2, Aer Lingus nepředložila žádný hmatatelný důkaz na podporu svého tvrzení, podle kterého akcionáři musí schválit návrhy představenstva v této oblasti, a nebyl předložen konkrétní důkaz, který by prokazoval, že irské právní předpisy požadují po irské vládě, aby nevykonávala svá hlasovací práva spojená s podílem drženým státem. Konečně nebyl uplatněn žádný důkaz na podporu tvrzení, podle kterého, pokud představenstvo nezíská souhlas akcionářů ohledně svého postupu při využití terminálu 2, může to způsobit společnosti Aer Lingus újmu, která bude vážná a nenapravitelná.
114

Stejně tak napadené rozhodnutí sice mohlo na trhu Společenství skutečně vést ke stanovení nových MLR pro malathion, avšak újma údajně způsobená v důsledku těchto MLR by nebyla přímým důsledkem napadeného rozhodnutí. Jak to již žalobkyně připustily, postup stanovování MLR v rámci Společenství totiž nezávisí na nezařazení malathionu do přílohy I směrnice. Žalobkyně krom toho právně dostačujícím způsobem neprokázaly, že by nezařazení malathionu do přílohy I směrnice nevyhnutelně znamenalo zákaz dovážet do Společenství přípravky ošetřené touto látkou kvůli novým, přísnějším MLR. Zejména neuvedly důvody, které by zákonodárci Společenství bránily v tom, aby v zájmu usnadnění mezinárodního obchodu stanovil „dovozní tolerance“ umožňující dovoz potravin a produktů rostlinného původu, na které se vztahují původní MLR pro malathion.
Obrazová ochranná známka GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 12, 18, 24, 25 a 28 - přihláška č. 3 136 041

The Masters Golf Company Ltd

Namítaná ochranná známka nebo označení:
USNESENÍ SOUDU (kasačního senátu)

10. června 2008

Věc T-127/07 P

Francesco Bligny

v.

Komise Evropských společenství

„Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Otevřené výběrové řízení – Podmínky připuštění – Nepřipuštění k opravě písemné zkoušky – Oznámení o výběrovém řízení – Neúplná žádost – Důkaz občanství – Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

Předmět: Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 15. února 2007, Bligny v. Komise (F‑42/06 a F‑142/06 AJ, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení.

Rozhodnutí: Kasační opravný prostředek se zamítá. Francesco Bligny ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

Shrnutí

1. Úředníci – Zásady – Ochrana legitimního očekávání

2. Úředníci – Výběrové řízení – Podmínky připuštění

(Služební řád, příloha III, články 2 a 5)

1. Pojem omluvitelného omylu vyplývající z judikatury v oblasti lhůt pro podání žaloby se obdobně použije v rámci pevných lhůt stanovených pro předložení písemností nebo dokumentů samotnému správnímu oddělení orgánu. Tento pojem se podle zásad právní jistoty a legitimního očekávání může týkat pouze výjimečných okolností, kdy se zejména správní oddělení orgánu dopustí omylu v důsledku jednání, jež je samo o sobě nebo v rozhodující míře způsobilé vyvolat pochopitelné rozpaky u jednotlivce, který je v dobré víře a který prokázal veškerou řádnou péči požadovanou od průměrně informované osoby.

(viz body 40 a 41)

Odkazy: Soud prvního stupně, 29. května 1991, Bayer v. Komise, T‑12/90, Recueil, s. II‑219, bod 29

2. Žádost podaná v rámci výběrového řízení pro vstup do evropské veřejné služby, jejíž jasné a jednoznačné znění upřesňuje nezbytnost, pod hrozbou neplatnosti, přiložení dokladu prokazujícího občanství kandidáta, nemůže uvést v omyl kandidáta, který je v dobré víře a který prokázal veškerou řádnou péči požadovanou od průměrně informované osoby, která nemůže rozumně dojít k závěru, že by její žádost mohla být přijatelná i bez takového dokladu, a to i bez odkazu obsaženého v žádosti na ustanovení oznámení o výběrovém řízení ukládající tuto povinnost.

(viz body 44 až 46)
Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2007/375/ES ze dne 7. února 2007 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie [č. C 78/2001 (ex NN 22/01), č. C 79/200 (ex NN 23/01), č. C 80/2001 (ex NN 26/01)] (Úř. věst. L 147, s. 29), a to v rozsahu, v němž se týká žalobkyně
3)

Spojené království Velké Británie a Severního Irska, AboveNet Communications UK Ltd, Gamma Telecom Ltd, VTL (UK) Ltd a British Telecommunications plc ponesou vlastní náklady řízení.
22

V přípisu ze dne 24. října 2000, určenému k přípravě schůze mezi útvary, který byl CdT zaslán k informaci, generální ředitel generálního ředitelství Komise pro personál a administrativu uvedl následující: „[Starý] služební řád na počátku stanovil fungování důchodového systému pro zaměstnance podléhající služebnímu řádu, jejichž zaměstnavatel získává své prostředky výlučně z rozpočtu [Společenství]. [Starý] služební řád […] nestanovil výslovně financování důchodového systému zaměstnavatelem, který není financován z rozpočtu [Společenství]. Lze si přitom oprávněně klást otázku, zda rozpočet [Společenství] má financovat část výdajů na zaměstnance – v daném případě důchody – takové instituce. Nařízení o zřízení CdT sice nestanovilo výslovně odvádění tohoto příspěvku do systému, ale stanovilo, že CdT může být příjemcem dotací z rozpočtu [Společenství] pouze po dobu prvních tří let své existence, čímž tedy implicitně uvedlo, že následně bude financováno z vlastních prostředků. Bylo by tedy nelogické, aby instituce, která je financována z vlastních prostředků, vyžadovala dotace z rozpočtu [Společenství] pro část svých výdajů na zaměstnance odpovídající právě důchodům, zatímco by její zbývající výdaje na zaměstnance byly hrazeny z jejího rozpočtu. V důsledku toho, třebaže o tom ve [starém] služebním řádu ani v nařízení [č. 2965/94] není výslovná zmínka, se zdá být logické, že CdT jakožto zaměstnavatel odvádí příspěvek do rozpočtu [Společenství], aby se zprostil svých závazků v oblasti důchodů a přenesl je na rozpočet [Společenství]. Jde skutečně o okolnosti totožné jako v případě dvou institucí, které jsou financovány z vlastních prostředků (OHIM a CPVO), na základě nichž musely do rozpočtu [Společenství] odvést podíl zaměstnavatele do důchodového systému (dvojnásobný v porovnání s podílem zaměstnanců] za tím účelem, aby byly ze systému – dlouhodobě – hrazeny odpovídající výdaje na důchody. Problém spočívá v tom, že se CdT domnívá, že stávající právní základ není závazný. Právní služba Komise potvrdila, že z čistě právního hlediska je třeba dospět k závěru, že neexistuje žádné ustanovení, které by mohlo agenturám výslovně uložit povinnost odvádět do souhrnného rozpočtu jejich příspěvky ‚zaměstnavatele‘, a pouhé zmínění v položce příjmů rozpočtu se zdá nedostatečné. Diskuzi je tedy třeba zaměřit na zavedení vhodného právního základu, který by byl způsobilý k uložení takové povinnosti, přičemž lze zmínit pouze samotný služební řád nebo nařízení o zřízení CdT. Změna [starého] služebního řádu je zajisté představitelná a mohlo by k ní dojít v rámci souboru připravovaných opatření […] Změna nařízení [č. 2965/94] je nicméně rovněž vysoce žádoucí a může být dostačující, aby bylo potvrzeno, že tato instituce je financována výhradně z vlastních prostředků, včetně svých výdajů na zaměstnance, což by poskytlo výslovný právní základ pro odvod příspěvku CdT do rozpočtu [Společenství].“
7

Dopisem předloženým kanceláři Soudu dne 11. února 2009 se společnost Hangzhou vyjádřila k tomuto návrhu. Má v podstatě za to, že tento návrh není opodstatněný a že jí nelze vytýkat, že se dopustila zneužití řízení. Pokud jde o toto posledně uvedené tvrzení, zdůrazňuje zvláště, že jí bylo povoleno vstoupit jako vedlejší účastnice do řízení T-469/07, které má stejný předmět jako projednávané řízení, a že z tohoto důvodu měla legální přístup k procesním písemnostem předloženým v této věci, včetně předmětné žalobní odpovědi. Tvrdí rovněž, že pokud by bylo žádosti Rady vyhověno, neměla by možnost sdělit Soudu, že v souběžně probíhajícím řízení, ve kterém je vedlejší účastnicí, Rada zastává „postoj, který je zcela opačný, pokud jde o velmi důležitou právní a skutkovou otázku“.
Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. března 2007 (věc R 1123/2006-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti nejprve mezi Celltech Pharma GmbH & Co. KG, poté Hennig Arzneimittel GmbH & Co. KG a Longevity Health Products, Inc.
INFORMACE O NEZVE ŘEJN ĚNÝCH ROZHODNUTÍCH 
2) Spole čnosti Focus Magazin Verlag GmbH se ukládá náhrada náklad ů řízení. 
Usnesení Soudu ( šestého senátu) ze dne 16. prosince 2008 –  
Itálie v. EHSV a Komise  
(Věc T-117/08)  
„Překážka řízení – Námitka nep řípustnosti – Částe čná nep řípustnost žaloby – 
Chyb ějící p řičitatelnost jednání Komisi “ 
1.  Řízení – Návrh na zahájení řízení – Formální nále žitosti – Určení p ředm ětu 
sporu – Stručný popis dovolávaných žalobních d ůvod ů [Jednací řád Soudu, čl. 
44 odst. 1 písm. c)] (viz body 14-15) 
2.  Žaloba na neplatnost – Žaloba sm ěřující proti oznámení o volném pracovním 
místě oznámeném Hospodá řským a sociálním výborem, a nikoli Evropským 
úřadem pro výb ěr personálu (EPSO) – Akt výlu čně přičitatelný uvedenému 
Výboru – Žaloba sm ěřující proti Výboru a Komisi – Částe čná nep řípustnost 
(Článek 230 ES) (viz body 17-21) 
Předm ět 
Zrušení oznámení o výb ěrovém řízení č. 73/07 na pozici generálního tajemníka (t řída 
A 16) Evropského hospodá řského a sociálního výboru zve řejněného v Úředním 
věstníku Evropské unie dne 28. prosince 2007 (Ú ř. věst. C 316 A, s. 1), jako ž i opravy 
tohoto oznámení zve řejněné v Úředním v ěstníku Evropské unie dne 30. ledna 2008 
(Úř. věst. C 25 A, s. 21) 
II - 327* 
INFORMACE O NEZVE ŘEJN ĚNÝCH ROZHODNUTÍCH 
Výrok 
1)  Žaloba se odmítá jako nep řípustná v rozsahu, v n ěmž směřuje proti Komisi. 
2)  Italská republika ponese vlastní náklady řízení vynalo žené v rámci této žaloby 
v rozsahu, v n ěmž směřuje proti Komisi a nahradí náklady řízení vynalo žené 
Komisí. 
Rozsudek Soudu (t řetího senátu) ze dne 17. prosince 2008 – Itálie v. Komise 
(Věc T-154/06) 
„Evropský sociální fond (ESF) – Snížení p říspěvku – Článek 24 na řízení (EHS) 
č. 4253/88 – Řádný p řezkum p řípadu Komisí – Žaloba na neplatnost “ 
Hospodá řská a sociální soudr žnost – Strukturální pomoc – Financování Spole čenství – 
Hloubková kontrola dodr žování finan čních povinností p říjemc ů pomoci ze strany 
vnitrostátních orgán ů – Působnost – Prohlá šení o řádnosti výdaj ů vystavené slo žkou 
nezávislou na slo žce pov ěřené provád ěním – Prohlá šení p ředstavující úst řední 
a spolehlivý d ůkazní prost ředek – Povinnost Komise p řikro čit k novému šetření – 
Neexistence (Na řízení Rady č. 4253/88, články 23 a 24; na řízení Komise č. 2064/97, 
článek 8) (viz body 38-43, 50-52, 66-69, 77-78, 91) 
II - 328*
Usnesení Soudu (sedmého senátu) ze dne 5. října 2009 – Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen v. Komise

(Věc T-2/08)

„Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“

Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Akty týkající se jich bezprostředně a osobně — Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje neslučitelnost podpory se společným trhem — Žaloba podaná orgánem, který je nedílnou součástí výkonné moci státu a který nemá rozpočtovou autonomii a podléhá státnímu dohledu — Nepřípustnost (Článek 230 čtvrtý pododstavec ES) (viz body 31, 38, 42)

Předmět

Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/708/ES ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 34/06 (ex N 29/05 a ex CP 13/04), kterou Spolková republika Německo hodlá poskytnout na zavedení digitální pozemní televize (DVB-T) ve spolkové zemi Severním Porýní-Vestfálsko (Úř. věst. 2008, L 236, s. 10)

Výrok

1) Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

2) Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí Evropských společenství.

3) Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

Usnesení Soudu (sedmého senátu) ze dne 5. října 2009 – Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen v. Komise

(Věc T-2/08)

„Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“

Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Akty týkající se jich bezprostředně a osobně — Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje neslučitelnost podpory se společným trhem — Žaloba podaná orgánem, který je nedílnou součástí výkonné moci státu a který nemá rozpočtovou autonomii a podléhá státnímu dohledu — Nepřípustnost (Článek 230 čtvrtý pododstavec ES) (viz body 31, 38, 42)

Předmět

Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/708/ES ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 34/06 (ex N 29/05 a ex CP 13/04), kterou Spolková republika Německo hodlá poskytnout na zavedení digitální pozemní televize (DVB-T) ve spolkové zemi Severním Porýní-Vestfálsko (Úř. věst. 2008, L 236, s. 10)

Výrok

1) Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

2) Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí Evropských společenství.
Keywords

Summary



Keywords

Řízení – Lhůty pro podání žaloby – Žádost o bezplatnou právní pomoc

(Jednací řád Tribunálu, čl. 96 odst. 4 a 121c odst. 1)

Summary

Článek 96 odst. 4 jednacího řádu Tribunálu, podle kterého podání žádosti o právní pomoc staví lhůtu stanovenou pro podání žaloby až do doručení usnesení o rozhodnutí o této žádosti, musí být použit obdobně na řízení před Tribunálem po přezkumu a vrácení věci Soudním dvorem v tom smyslu, že lhůta stanovená v čl. 121c odst. 1 uvedeného jednacího řádu se staví podáním žádosti o právní pomoc, předložené bez účasti advokáta, až do doručení usnesení o rozhodnutí o této žádosti, a to za účelem zajištění jejího užitečného účinku.

(viz body 15–17)
(viz body 12 a 13)

Podle čl. 92 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu platí, že v případě sporu o výši náhrady nákladů řízení rozhodne Tribunál na návrh dotčeného účastníka řízení a po vyjádření druhého účastníka řízení, a to usnesením, proti kterému nelze podat opravný prostředek.

(viz body 19 až 21 a 67)

Z článku 91 písm. b) jednacího řádu Tribunálu vyplývá, že náklady řízení, které se nahrazují, jsou omezeny na ty, které byly vynaloženy v souvislosti s řízením před Tribunálem, a na ty, které byly v této souvislosti nutné. V tomto ohledu je Tribunál povinen okolnosti věci posoudit volně s přihlédnutím k předmětu a povaze sporu, k jeho významu z hlediska unijního práva, jakož i k obtížím ve věci, rozsahu práce, kterou si soudní řízení mohlo vyžádat od zúčastněných zmocněnců nebo poradců, a k ekonomickým zájmům, které spor pro účastníky řízení představoval. Při stanovení výše nahraditelných nákladů řízení Tribunál zohlední všechny okolnosti věci až do okamžiku vyhlášení usnesení o určení výše nákladů řízení, a to včetně nutných výdajů souvisejících s řízením o určení výše nákladů řízení.

Z článku 19 prvního pododstavce statutu Soudního dvora, který se na Tribunál použije na základě čl. 53 prvního pododstavce tohoto statutu, vyplývá, že se unijní orgány mohou, pokud jde o způsob, jak chtějí být zastupovány nebo jak jim má být napomáháno před unijním soudem, svobodně rozhodnout pro využití služeb advokáta. Pro účely použití tohoto ustanovení statutu je třeba stavět unijní instituce na roveň s uvedenými orgány.

I když skutečnost, že unijní instituce využila zmocněnce a externího advokáta, nemá vliv na potenciálně nahraditelnou povahu těchto nákladů řízení, jelikož neexistuje nic, co by jejich nahrazení v zásadě vylučovalo, může mít vliv na určení výše nákladů řízení vynaložených v souvislosti s řízením, které mají být v konečném důsledku nahrazeny. Pokud se žalovaná unijní instituce v některých věcech rozhodne využít služeb advokáta, zatímco v jiných věcech ji zastupují její zmocněnci, nemůže se v tomto ohledu jednat o porušení zásady rovnosti zacházení mezi žalobci.

Jakýkoliv jiný závěr, který by právo unijní instituce vymáhat celou odměnu vyplacenou advokátovi nebo její část podmiňovalo prokázáním objektivní potřeby využít jeho služeb, by totiž ve skutečnosti představovalo nepřímé omezení svobody zaručené čl. 19 prvním pododstavcem statutu Soudního dvora a pro unijní soudy by znamenalo povinnost nahradit svým posouzením posouzení orgánů a institucí, které zodpovídají za organizaci svých útvarů. Tento úkol přitom není slučitelný s čl. 19 prvním pododstavcem statutu Soudního dvora ani s vnitřní organizační pravomocí, kterou mají unijní orgány a instituce při vedení sporů před unijními soudy.

(viz body 24 až 26)

Odkazy:

Soudní dvůr: usnesení ze dne 10. října 2013, CPVO v. Schräder, C‑38/09 P-DEP, EU:C:2013:679, body 20 až 22 a citovaná judikatura

Tribunál: usnesení ze dne 28. května 2013, Marcuccio v. Komise, T‑278/07 P‑DEP, Sb. rozh., EU:T:2013:269, body 14 a 15
72

Avšak jak již bylo dříve judikováno, oznámení o dluhu je pouhou informací poskytnutou dlužníkovi závazku, který vyplývá ze smlouvy financované z devátého ERF, které nebyla Komise stranou. V případě, že dlužník požadovanou částku neuhradí, může Komise buď upustit od vymáhání pohledávky, provést započtení, nebo přistoupit k nucenému výkonu, přičemž k nucenému výkonu může dojít na základě vykonatelného rozhodnutí nebo na základě exekučního titulu získaného soudní cestou. Oznámení o dluhu tedy není vykonatelné, ale je pouhým přípravným aktem předcházejícím přijetí případného rozhodnutí Komise pokračovat ve vymáhání pohledávky, a to buď podáním návrhu na zahájení soudního řízení, nebo přijetím rozhodnutí, které představuje exekuční titul. Oznámení o dluhu proto není opatřením, které by vyjadřovalo konečné stanovisko Komise, nemá závazné právní účinky, jimiž by mohly být dotčeny zájmy dlužníka, a tudíž nemůže být předmětem žaloby na neplatnost (viz v tomto smyslu rozsudek Soudu ze dne 17. dubna 2008, Cestas v. Komise, T-260/04, Sb. rozh. s. II-701, body 75 a 76).
Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/708/ES ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 34/06 (ex N 29/05 a ex CP 13/04), kterou Spolková republika Německo hodlá poskytnout na zavedení digitální pozemní televize (DVB-T) ve spolkové zemi Severním Porýní-Vestfálsko (Úř. věst. 2008, L 236, s. 10)
17

Krom toho i za předpokladu, že by jediné návrhové žádání projednávané žaloby mohlo být vykládáno jako návrh na změnu rozhodnutí směřující k tomu, aby Soud napadené rozhodnutí změnil, a to nikoliv v tom smyslu, že se nařizuje zápis přihlašované ochranné známky, ale v tom smyslu, že přihlašovaná ochranná známka se zapíše, je třeba uvést, že zápis ochranné známky Společenství vyplývá ze zjištění, že podmínky stanovené v článku 45 nařízení č. 40/94 (nyní článek 45 nařízení č. 207/2009) jsou splněny, přičemž je třeba upřesnit, že oddělení OHIM příslušná v oblasti zápisu ochranných známek Společenství nepřijímají v tomto ohledu formální rozhodnutí, které by mohlo být předmětem opravného prostředku.