ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 82/17

Žaloba podaná dne 28. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

(Věc C-37/09)

(2009/C 82/31)

Jednací jazyk: portugalština

Účastnice řízení

Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J.-B. Laignelot, S. Pardo Quintillán a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

Žalovaná: Portugalská republika

Návrhová žádání žalobkyně

— určit, že Portugalská republika jednak tím, že nepřijala nezbytná opatření, nevyhnutelná k zajištění, aby odpad uložený v kamenolomech Limas, Linos a Barreiras na území obce Lourosa byl zneškodněn nebo vyzvednut, aniž by došlo k ohrožení lidského zdraví či poškození životního prostředí, a zejména aniž by došlo k ohrožení vody a půdy, a aby dotčený odpad převzal soukromoprávní či veřejnoprávní podnik pověřený jeho zneškodněním či vyzvednutím, a jednak tím, že nepřijala nezbytná opatření k omezení vypouštění nebezpečných látek uvedených v seznamu II do podzemních vod a k předcházení znečištění podzemních vod uvedenými látkami, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 4 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES ze dne 5. dubna 2006 o odpadech, kterou byla kodifikována směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, a z článků 3 a 5 směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami;

— uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Od 80. let byly odpadky a odpad různého původu ukládány do bývalých kamenolomů bez jakékoli kontroly ze strany příslušných orgánů. Odpad byl ukládán do kamenolomů až do února roku 2004. Teprve v červnu roku 2004 byla tato území uzavřena.

Analýza vody pocházející z různých míst bývalých kamenolomů odhalila znepokojivou hodnotu chemického znečištění. Spodní voda v oblasti je znečištěná.

Po mnoho let portugalské správní orgány nepřijaly žádná opatření nezbytná k zabránění tomu, aby držitelé neidentifikovaných odpadů dané odpady ukládali a svévolně zanechávali v bývalých kamenolomech. Správní orgány nekontrolovaly odkládání a svévolné zanechávání odpadů v kamenolomech ani jejich zneškodňování.

Na druhé straně Portugalská republika nepřijala opatření nezbytná k zabránění odvádění toxických a škodlivých látek do podzemních vod. Neprovedla předchozí průzkum ukládání látek, jež by mohly zavinit nepřímé odvádění škodlivých látek do podzemních vod. Rovněž nekontrolovala ukládání odpadů na povrchu.
CS Úřední věstník Evropské unie C 82/14

Kasační opravný prostředek podaný dne 21. ledna 2009 Francouzskou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 4. prosince 2008 ve věci T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada Evropské unie

(Věc C-27/09 P)

(2009/C 82/26)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues, A.-L. During, zmocněnci)

Další účastníci řízení: People's Mojahedin Organization of Iran, Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

— zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 4. prosince 2008 ve věci T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada;

— vydat konečné rozhodnutí v této věci tím, že žaloba PMOI bude zamítnuta, nebo vrátit věc Soudu.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Francouzská vláda se domnívá, že napadený rozsudek musí být zrušen jednak proto, že se Soud tím, že rozhodl, že Rada přijala rozhodnutí 2008/583/ES (1) při porušení práva PMOI na obhajobu, aniž by zohlednila zvláštní okolnosti přijetí tohoto rozhodnutí, dopustil nesprávného právního posouzení; dále proto, že se Soud tím, že měl za to, že soudní řízení zahájené ve Francii proti údajným členům PMOI nepředstavuje rozhodnutí splňující definici čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, dopustil nesprávného právního posouzení; a konečně proto, že se Soud tím, že rozhodl, že skutečnost, že Rada odmítla předat bod 3 písm. a) jednoho ze tří dokumentů poskytnutých francouzskými orgány Radě za účelem návrhu na zápis PMOI na seznam zřízený rozhodnutím 2008/583/ES a předaných Soudu Radou v odpověď na usnesení týkající se dokazování ze dne 26. září 2008, neumožňuje Soudu vykonat přezkum legality rozhodnutí 2008/583/ES a zasahuje do práva na účinnou soudní ochranu, dopustil nesprávného právního posouzení.

(1) Rozhodnutí Rady ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868/ES (Úř. věst. L 188, s. 21).
1)

Mají být ustanovení čl. 3 odst. 2 a odst. 3 třetího pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES (1) ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která naznačuje, že prodávající v případě uvedení spotřebního zboží do stavu odpovídajícího smlouvě prostřednictvím náhradního dodání zboží, nemusí hradit náklady instalace náhradně dodaného spotřebního zboží do předmětu, do kterého spotřebitel instaloval spotřební zboží dodané v rozporu se smlouvou podle jeho povahy a účelu použití, pokud závazek instalace nebyl původně ve smlouvě?
1)

Musí být čl. 3 odst. 3 první a druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES (1) ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží vykládán v tom smyslu, že tato ustanovení brání vnitrostátní právní úpravě, podle které může prodávající v případě, že je dodané spotřební zboží v rozporu s kupní smlouvou, odmítnout způsob nápravy požadovaný spotřebitelem také tehdy, když by tento způsob nápravy pro něj znamenal náklady, které by ve srovnání s hodnotou zboží, kterou by spotřební zboží mělo, kdyby nebylo v rozporu s kupní smlouvou, a ve srovnání s významem rozporu s kupní smlouvou byly neúnosné (absolutně nepřiměřené)?
CS Úřední věstník Evropské unie C 90/8

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Spojené království) dne 19. ledna 2009 – The Motor Insurers' Bureau v. Helphire (UK) Limited, Angel Assistance Limited

(Věc C-26/09)

2009/C 90/13

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: The Motor Insurers' Bureau

Žalované: Helphire (UK) Limited, Angel Assistance Limited

Předběžné otázky

Otázka 1

a) V případě, že vnitrostátní právo členského státu stanoví, že náklady vynaložené obětí nehody motorového vozidla na následný pronájem náhradního motorového vozidla, jsou vymahatelné vůči povinné osobě, umožňuje čl. 1 odst. 4 směrnice (1), aby MIB vyloučila jakoukoliv povinnost nahradit takové náklady, pokud bude náhrada škody nakonec zaplacena pojistiteli, který uzavřel pojištění událostí nastalých po nehodě pokrývající náklady pronájmu v případě jejich nevymahatelnosti od povinné osoby?

b) V případě záporné odpovědi na otázku 1.a), je možné omezit náhradu škody vyplácené MIB na výši případného pojistného, jež je splatné pojistitelům, kteří uhradili náklady pronájmu vozidla?

Otázka 2

V případě záporné odpovědi na otázku 1 a):

Je vnitrostátní soud povinen vykládat Uninsured Drivers Agreement (dohodu o nepojištěných řidičích) v tom smyslu, že přiznává směrnici účinek v souladu se zásadami stanovenými Soudním dvorem v rozsudku ze dne 13. listopadu 1990, Marleasing v. La Comercial Internacional de Alimentacion (C 106/89, Recueil, s. I 4135). Jinými slovy, patří dohoda, jakou je Uninsured Drivers Agreement, mezi „veškerá pravidla vnitrostátního práva“, na který odkazuje třetí odrážka bodu 120 rozsudku Soudního dvora ze dne 5. října 2004, ve spojených věcech Pfeiffer v. Deutsches Rotes Kreuz (C 397/01 až C 403/01, Sb. rozh. s. I 8835) ?

Otázka 3

V případě záporné odpovědi na otázku 1.a):

Má čl. 1 odst. 4 směrnice přímý účinek?

Otázka 4

V případě kladné odpovědi na otázku 3:

a) pro účely posouzení, zda takový subjekt, jakým je MIB, je subjektem, vůči kterému lze uplatňovat ustanovení směrnice, která mohou mít přímý účinek: i) musí být toto posouzení provedeno podle kritérií stanovených Soudním dvorem v rozsudku ze dne 12. července, Foster v. British Gas (C 188/89, Recueil, s. I 3313)? ii) Pokud toto posouzení má být provedeno podle některých (nikoliv však všech) těchto kritérií nebo dodatečných kritérií, jaká kritéria mají být v této souvislosti použita?

b) Přísluší výlučně vnitrostátnímu soudu, aby určil, zda určitý subjekt splňuje použitelná kritéria?

c) Splňuje takový subjekt, jakým je MIB, kritéria, podle kterých lze vůči němu uplatňovat ustanovení směrnice, která mají přímý účinek?

(1) Druhá směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkající se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3)
CS Úřední věstník Evropské unie C 90/14

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná House of Lords (Spojené království) dne 9. února 2009 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. Baxi Group Limited

(Věc C-55/09)

2009/C 90/21

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

House of Lords

Účastníci původního řízení

Žalobce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Žalovaná: Baxi Group Limited

Předběžné otázky

„V případě, kdy

A osoba povinná k dani používá obchodní propagační program provozovaný reklamní a marketingovou společností, v jehož rámci jsou zákazníkům osoby povinné k dani vydávány ‚body‘ v souvislosti s koupí zboží těmito zákazníky od osoby povinné k dani;

B zákazníci používají své body k získání bezplatné odměny ve formě zboží od uvedené reklamní a marketingové společnosti;

C osoba povinná k dani se s uvedenou druhou společností dohodla, že jí bude hradit doporučenou maloobchodní cenu takového zboží sloužícího jako odměna 1) Jak mají být vykládány články 14, 24, 73 a 168 směrnice o DPH (1) (dříve články 5 a 6 a čl. 11 část A odst. 1 písm. a) šesté směrnice (2)), pokud jde o platby osoby povinné k dani uvedené druhé společnosti? 2) Mají být tato ustanovení zejména vykládána v tom smyslu, že takové platby, jaké hradí osoba povinná k dani uvedené druhé společnosti je třeba považovat: a) výlučně za protiplnění za poskytování služeb uvedenou druhou společností osobě povinné k dani; b) výlučně za protiplnění třetí strany za dodání zboží uvedenou druhou společností zákazníkům; c) za protiplnění částečně za poskytování služeb uvedenou druhou společností osobě povinné k daní a částečně za dodání zboží uvedenou druhou společností zákazníkům; nebo d) za protiplnění jednak za poskytování reklamních a marketingových služeb a jednak za dodání zboží sloužícího jako odměna uvedenou druhou společností osobě povinné k dani? 3) V případě, že odpověď na druhou otázku zní, že takové platby je třeba považovat částečně za protiplnění za poskytování služeb uvedenou druhou společností osobě povinné k dani a částečně za protiplnění poskytované osobou povinnou k dani jako třetí stranou uvedené druhé společnosti v souvislosti s dodáním zboží této společnosti zákazníkům, jaká kritéria stanoví právo Společenství k určení toho, jak se má taková platba rozdělit mezi tato dvě dodání?“

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, Úř. věst. L 374, s. 1

(2) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, Úř. věst. L 145, s. 1
CS Úřední věstník Evropské unie C 90/13

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná House of Lords (Spojené království) dne 6. února 2009 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. Loyalty Management UK Limited

(Věc C-53/09)

2009/C 90/20

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

House of Lords

Účastníci původního řízení

Žalobce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Žalovaná: Loyalty Management UK Limited

Předběžné otázky

„V případě, kdy osoba povinná k dani (dále jen ‚provozovatel‘) provozuje obchodní činnost spočívající ve vedení zákaznického věrnostního programu pro více účastníků (dále jen ‚program‘), v jehož rámci provozovatel uzavírá různé následující smlouvy:

i) Smlouvy s různými společnostmi, které jsou označovány jako ‚sponzoři‘, na jejichž základě tito sponzoři vydávají ‚body‘ zákazníkům sponzorů (dále jen ‚sběratelé‘), kteří dále od sponzorů kupují zboží nebo služby, a sponzoři hradí platby provozovateli;

ii) Smlouvy se sběrateli, jejichž součástí jsou ustanovení v tom smyslu, že při koupi zboží nebo služeb od sponzorů sběratelé obdrží body, které mohou použít k pořízení zboží nebo služeb; a

iii) Smlouvy s různými společnostmi (označovanými jako ‚poskytovatelé odměn‘), v nichž se poskytovatelé odměn zavazují, mimo jiné, poskytovat zboží nebo služby sběratelům za cenu nižší než obvyklou nebo bezplatně, pokud sběratel vymění své body [za takové zboží nebo služby], a jako protihodnotu provozovatel hradí ‚servisní poplatek‘, který je vypočten podle počtu bodů vyměněných u daného poskytovatele odměn v průběhu rozhodného období. 1) Jak mají být vykládány články 14, 24 a 73 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 (1) (dříve články 5 a 6 a čl. 11 část A odst. 1 písm. a) směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (2)), pokud provozovatel hradí platby poskytovatelům odměn? 2) Mají být tato ustanovení zejména vykládána v tom smyslu, že takové platby, jaké hradí provozovatel poskytovatelům odměn je třeba považovat za: a) protiplnění výlučně za poskytnutí služeb poskytovateli odměn provozovateli; nebo b) protiplnění výlučně za dodání zboží nebo poskytnutí služeb poskytovateli odměn sběratelům; nebo c) protiplnění částečně za poskytnutí služeb poskytovateli odměn provozovateli a částečně za dodání zboží nebo poskytnutí služeb poskytovateli odměn sběratelům? 3) V případě, že správná odpověď na druhou otázku je uvedena v písmenu c) druhé otázky a servisní poplatek tedy představuje protiplnění za dvě dodání ze strany poskytovatelů odměn, jednak provozovateli a jednak sběratelům, jaká kritéria stanoví právo Společenství pro určení, jak má být takový poplatek, jako je servisní poplatek, rozdělen mezi taková dvě dodání?“

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, Úř. věst. L 374, s. 1

(2) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, Úř. věst. L 145, s. 1
C)

V případě kladné odpovědi na otázku B), může se definice lesů a zalesněných ploch, kterou je podle vnitrostátních právních řádů možno použít i na plochy, které netvoří lesy nebo zalesněné plochy ve smyslu definicí čl. 3 písm. a) a b) nařízení č. 2152/2003, odchýlit od definice v uvedeném nařízením, co se týče základních údajů pojmu lesa nebo zalesněné plochy obsažených v nařízení, nebo co se týče číselného stanovení hodnot případných základních společných údajů tohoto nařízení, anebo může tato definice ve vnitrostátních právních řádech obsahovat základní údaje pojmu lesa nebo zalesněné plochy odlišné od údajů obsažených v definici nařízení, ale co se týče údajů společných s nařízením, mohou je vnitrostátní právní řády stanovit jen v číselné podobě či nikoli, přičemž v případě, kdy stanoví tyto číselné údaje, se nemohou odchýlit od číselného stanovení podle nařízení?
CS Úřední věstník Evropské unie C 90/15

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 13. února 2009 – Association of the British Pharmaceutical Industry v. Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

(Věc C-62/09)

2009/C 90/24

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Účastníci původního řízení

Žalobce: Association of the British Pharmaceutical Industry

Žalovaný: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

Předběžné otázky

Brání čl. 94 odst. 1 směrnice 2001/83/ES (1) veřejnému orgánu, který tvoří součást vnitrostátního veřejného zdravotnického systému, aby za účelem snížení svých celkových výdajů na léčiva zavedl program poskytování finančních pobídek lékařským ordinacím (které mohou dále poskytovat finanční výhody lékařům předepisujícím léčiva), aby předepisovaly konkrétní určené léčivo podporované pobídkovým programem, které je buď:

a) jiným léčivem na předpis, než je léčivo dříve předepisované lékařem pacientovi; nebo

b) jiným léčivem na předpis, než je léčivo, které by mohlo být předepisováno pacientovi v případě neexistence pobídkového programu,

pokud taková jiná léčiva na předpis spadají do stejné terapeutické třídy léčiv používaných k léčení určitého zdravotního stavu pacienta.

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69)
2)

Musí být články 12, 17 a 18 Smlouvy o založení Evropského společenství ve spojení s ustanoveními článků 21, 24 a 34 Listiny základních práv (přijaté Evropskou radou v Nice dne 7. prosince 2000 a zveřejněné v nyní platném znění v Úř. věst. 2007, C 303), vykládány v tom smyslu, že právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, jež přiznávají všem občanům Unie bez diskriminace na základě státní příslušnosti, znamená, je-li tímto občanem nezletilé dítě v nízkém věku zaopatřované příbuzným v přímé vzestupné linii, který je státním příslušníkem třetího státu, že musí být zaručeno právo pobytu tohoto dítěte na území členského státu, ve kterém má bydliště a jehož je státním příslušníkem, bez ohledu na to, zda předtím samo nebo prostřednictvím svého zákonného zástupce vykonalo právo pohybu, a s tímto právem pobytu musí být spojen užitečný účinek, jehož nezbytnost uznala judikatura Společenství [rozsudek ze dne 19. října 2004, Chen v. Spojené království (C 200/02)], a to tak, že příbuznému v přímé vzestupné linii, který je státním příslušníkem třetího státu, který má vůči tomuto dítěti vyživovací povinnost a má dostatečné prostředky a je účasten v systému zdravotního pojištění, se udělí odvozené právo pobytu, jakého by jinak požíval tentýž státní příslušník třetího státu, kdyby nezletilé dítě, které vyživuje, bylo občanem Unie, který není státním příslušníkem členského státu, ve kterém má bydliště?
CS Úřední věstník Evropské unie C 90/11

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunal, Manchester (Spojené království) dne 29. ledna 2009 – Astra Zeneca UK Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-40/09)

2009/C 90/17

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

VAT and Duties Tribunal, Manchester

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Astra Zeneca UK Limited

Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Předběžné otázky

1) Za okolností projednávané věci, pokud je zaměstnanec podle podmínek své pracovní smlouvy oprávněn obdržet dle své volby část odměny ve formě poukázky s nominální hodnotou, musí být čl. 2 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) [nyní čl. 2 odst. 1 písm. c) základní směrnice o DPH] vykládán v tom smyslu, že poskytnutí takové poukázky zaměstnavatelem zaměstnanci představuje poskytnutí služby za protiplnění?

2) V případě záporné odpovědi na první otázku, musí být čl. 6 odst. 2 písm. b) [nyní čl. 26 odst. 1 písm. b)] vykládán tak, že poskytnutí poukázky zaměstnavatelem zaměstnanci v souladu s pracovní smlouvou je třeba považovat za poskytnutí služby v případě, že má být poukázka využita zaměstnancem pro jeho soukromou potřebu?

3) Pokud poskytování poukázek nepředstavuje ani poskytování služeb za protiplnění ve smyslu čl. 2 odst. 1, ani jej nelze považovat za poskytování služeb podle čl. 6 odst. 2 písm. b), musí být čl. 17 odst. 2 [nyní článek 168] vykládán tak, že zaměstnavateli dává nárok na vrácení daně z přidané hodnoty odvedené při pořízení a poskytnutí poukázky zaměstnanci v souladu s pracovní smlouvou v případě, že taková poukázka má být využita zaměstnancem pro jeho soukromou potřebu?

(1) Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).
2.

Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku uplatňuje společnost Hotel Cipriani porušení a nesprávné použití čl. 87 odst. 3 písm. c) ES, zejména pokud jde o nelogičnost odůvodnění Soudu. Nejdříve Komise a pak Soud měli nesprávně za to, že regionální výjimka stanovená v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES je nepoužitelná, ale relevantní zeměpisný trh, jak bylo jednoznačně prokázáno v průběhu řízení před Soudem, odůvodňoval úlevy na sociálních příspěvcích přiznané vnitrostátními právními předpisy, protože tyto úlevy se týkaly výlučně zachování sociální a hospodářské struktury města Benátky, aniž by vedly — jak bylo rovněž prokázáno v rámci předcházejícího důvodu kasačního opravného prostředku — k jakékoliv protisoutěžní změně obchodu na společném trhu.
3.

Pro případ, že se jedná o zemědělskou plochu (otázka č. 1), která je také využívána pro zemědělskou činnost (otázka č. 2): Předpokládá přiřazení zemědělské plochy k zemědělskému podniku [zemědělská plocha podniku ve smyslu čl. 44 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003], a) že tato plocha je podniku poskytnuta na základě pachtovní smlouvy nebo jiného časově omezeného úplatného úkonu? b) V případě záporné odpovědi: Nemá na přiřazení k zemědělskému podniku negativní dopad skutečnost, že tyto plochy jsou přenechány podniku k využití pouze určitým způsobem a v rámci omezeného časového období v souladu s cíli ochrany přírody, a to bezúplatně nebo jen za převzetí příspěvků profesnímu sdružení? c) V případě kladné odpovědi: Nemá na přiřazení k zemědělskému podniku negativní dopad skutečnost, že je podnik zavázán k provedení určitých plnění na těchto plochách a že za to obdrží odměnu?
1)

Spadá právní úprava, jako je sporná právní úprava v původním řízení, o přístupu nerezidentů do coffeeshopů zcela nebo zčásti do působnosti Smlouvy o ES, zejména do působnosti ustanovení o volném pohybu zboží nebo služeb nebo zákazu diskriminace zakotveného v článku 12 ES ve spojení s článkem 18 ES?