Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 5. května 2021 –

CPAS de Liège

(věc C-641/20) ( 1 )

„Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Směrnice 2008/115/ES – Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí – Rozhodnutí o navrácení – Opravný prostředek k soudu – Právo dočasného pobytu a právo na sociální pomoc po dobu, po kterou probíhá řízení o opravném prostředku“

1. Předběžné otázky – Odpověď, o níž nelze rozumně pochybovat – Odpověď, která může být jasně vyvozena z judikatury – Použití článku 99 jednacího řádu (Článek 267 SFEU; jednací řád Soudního dvora, článek 99) (viz body 20, 21)

2. Kontroly na hranicích, azyl a přistěhovalectví – Přistěhovalecká politika – Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí – Směrnice 2008/115 – Opravný prostředek proti rozhodnutí o navrácení – Vnitrostátní právní úprava nepřiznávající odkladný účinek opravnému prostředku proti takovému rozhodnutí, jímž bylo vážně nemocnému státnímu příslušníkovi třetí země odňato postavení uprchlíka – Výkon uvedeného rozhodnutí, který může uvedeného státního příslušníka vystavit vážnému riziku, že se jeho zdravotní stav závažným a nevratným způsobem zhorší – Nepřípustnost – Neexistence dočasného práva pobytu a zabezpečení základních potřeb uvedeného státního příslušníka až do ukončení řízení o opravném prostředku – Nepřípustnost – Automatický odkladný účinek tohoto opravného prostředku podaného k soudu – Povinnosti vnitrostátního soudu – Rozsah [Listina základních práv Evropské unie, čl. 19 odst. 2 a článek 47; směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115, čl. 3 bod 4, články 5 a 13 a čl. 14 odst. 1 písm. b); směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95, článek 11] (viz body 26-29, 32 a výrok)

Výrok

Články 5 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, vykládané ve světle čl. 19 odst. 2 a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i článek 14 odst. 1 písm. b) této směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které nepřiznávají automatický odkladný účinek opravnému prostředku, který příslušník třetí země podal proti rozhodnutí o navrácení ve smyslu čl. 3 bodu 4 uvedené směrnice, které vůči němu bylo přijato poté, co mu příslušný orgán odňal postavení uprchlíka na základě článku 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany, a současně nepřiznávají prozatímní právo pobytu a právo na zabezpečení základních podmínek živobytí až do rozhodnutí o tomto opravném prostředku ve výjimečném případě, kdy tento státní příslušník, který je vážně nemocný, může být v důsledku vykonání tohoto rozhodnutí vystaven vážnému riziku, že se jeho zdravotní stav závažným a nevratným způsobem zhorší. V tomto kontextu vnitrostátní soud, jemuž byl předložen spor, jehož výsledek závisí na případném odkladu účinků rozhodnutí o navrácení, musí vzít v úvahu, že opravný prostředek podaný proti tomuto rozhodnutí má automaticky odkladný účinek, jelikož tento opravný prostředek obsahuje argumentaci, která se nejeví být zjevně neopodstatněná a jejímž cílem je prokázat, že výkon tohoto rozhodnutí by státního příslušníka třetí země vystavil vážnému riziku, že se jeho zdravotní stav závažným a nevratným způsobem zhorší.

( 1 ) – Úř. věst. C 44, 8.2.2021.