ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Žaloba podaná dne 26. ledna 2021 – About You v. EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U YOUR ORIGINAL U)

(Věc T-51/21)

(2021/C 98/36)

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: About You GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: W. Mosing, advokát)

Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Mauer, Rakousko)

Údaje týkající se řízení před EUIPO

Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Y/O/U YOUR ORIGINAL U – Ochranná známka Evropské unie č. 10 226 918

Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. listopadu 2020, ve věci R 530/2020-5

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— nařídil ústní jednání;

— zrušil sporné rozhodnutí s tím, že EUIPO zruší ochrannou známku Evropské unie v celém rozsahu;

— uložil EUIPO a v případě, že další účastnice řízení před EUIPO podá písemné vyjádření, také jí, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené žalobkyní v řízení před Tribunálem a v odvolacím řízení před EUIPO.

Dovolávané žalobní důvody

— Porušení požadavků na dokazování, pokud jde o právní jistotu a zásadu ochrany legitimního očekávání;
—

nařídil Unii, zastoupené Komisí, nahradit škodu vzniklou společnosti Cargolux v důsledku toho, že Komise nezaplatila splatný úrok z prodlení a splatný složený úrok na základě čl. 266 prvního pododstavce SFEU v souladu s rozsudkem ze dne 16. prosince 2015, Cargolux Airlines International SA v. Komise (věc T-39/11), a tudíž zaplatit následující částky v souladu s čl. 266 druhým pododstavcem SFEU, článkem 268 SFEU a čl. 340 druhým pododstavcem SFEU: i. částku odpovídající splatnému úroku z prodlení, tj. úrok z částky 39 900 000 EUR ve výši sazby pro refinanční operace Evropské centrální banky k 1. listopadu 2010 (jmenovitě 1 %), navýšené o 3,5 %, za období od 15. února 2011 do 5. února 2016, tj. částku 8 075 972,03 EUR, nebo případně ve výši úrokové sazby, kterou bude Tribunál považovat za přiměřenou; ii. částku odpovídající splatnému složenému úroku, tj. úrok z částky splatného úroku z prodlení za období od 5. nora 2016 do dne, kdy Komise zaplatí žalovanou částku (nebo – pokud Soudní dvůr odmítne návrh společnosti Cargolux, aby byl splatný složený úrok počítán od 5. února 2016 – přinejmenším za období od data podání žaloby do dne, kdy Komise zaplatí žalovanou částku), ve výši sazby pro refinanční operace Evropské centrální banky k 1. listopadu 2010 (jmenovitě 1 %), navýšené o 3,5 % (nebo případně ve výši úrokové sazby, kterou bude Tribunál považovat za přiměřenou);
C 88/41

Žaloba podaná dne 27. ledna 2021 – Cepewa v. EUIPO – Out of the blue (LIEBLINGSMENSCH)

(Věc T-47/21)

(2021/C 88/54)

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Cepewa GmbH (Karben, Německo) (zástupce: M. Gail, advokát)

Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Out of the blue KG (Lilienthal, Německo)

Údaje týkající se řízení před EUIPO

Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie LIEBLINGSMENSCH – Ochranná známka Evropské unie č. 16 566 531

Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. listopadu 2020, ve věci R 918/2020-2

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— napadené rozhodnutí zrušil;

— uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

Dovolávané žalobní důvody

— porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) a b) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

— porušení čl. 94 odst. 1 první věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;
1.

První žalobní důvod vycházející z porušení článku 23 směrnice 2008/50/ES a přílohy III oddílu C této směrnice, porušení článku 267 SFEU, porušení článků 1 a 9 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (dále jen „Aarhuská úmluva“), porušení článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy a porušení článků 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 401/2009 ze dne 23. dubna 2009 o Evropské agentuře pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací síti pro životní prostředí tím, že EEA odmítla předložit Soudnímu dvoru nezbytné otázky týkající se správného výkladu směrnice 2008/50/ES. — Na základě uvedených právních předpisů byla EEA povinna předložit Soudnímu dvoru otázky. Postup EEA a tím i napadené rozhodnutí je v rozporu s články 1 a 9 Aarhuské úmluvy. Podle článku 1 této úmluvy musí být na úrovni Unie zajištěn přístup k právní ochraně. — Úkolem EEA je poskytovat objektivní, spolehlivé a srovnatelné informace na evropské úrovni, na jejichž základě lze pak přijímat nezbytná opatření na ochranu životního prostředí. To rovněž znamená, že EEA musí být schopna poskytnout správné a právně závazné doporučení týkající se předpisu o maximální vzdálenosti od okraje vozovky, který je uveden v příloze III oddíle C páté odrážce směrnice 2008/50/ES, což v projednávané věci není možné bez předložení nezbytných otázek Soudnímu dvoru.
C 88/41

Žaloba podaná dne 27. ledna 2021 – Cepewa v. EUIPO – Out of the blue (Lieblingsmensch)

(Věc T-48/21)

(2021/C 88/55)

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Cepewa GmbH (Karben, Německo) (zástupce: M. Gail, advokát)

Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Out of the blue KG (Lilienthal, Německo)

Údaje týkající se řízení před EUIPO

Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Lieblingsmensch – Ochranná známka Evropské unie č. 16 581 332

Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. listopadu 2020, ve věci R 917/2020-2

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— napadené rozhodnutí zrušil;

— uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

Dovolávané žalobní důvody

— porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) a b) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

— porušení čl. 94 odst. 1 první věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;
1.

První žalobní důvod vycházející z porušení zásady ochrany legitimního očekávání. Žalobkyně tvrdí, že jim Komise před přijetím napadeného rozhodnutí poskytla konkrétní ujištění, že zaprvé bude již v lednu 2021 uzavřena nová koncesní smlouva na všechny části A, B a C v rámci zadávacího řízení č. OIB/2019/CPN/0039, zadruhé že platnost koncesní smlouvy na služby v rámci částí A a C, které jsou poskytovány žalobkyněmi, bude v případě prodlení v řízení o zadání veřejné zakázky č. OIB/2019/CPN/0039 prodloužena až do okamžiku, kdy Komise vybere nového poskytovatele pověřeného poskytováním těchto služeb, a zatřetí že pracovníci přidělení k provádění služeb v rámci částí A a C budou převedeni k novému poskytovateli služeb na základě kolektivní smlouvy č. 32a. Taková konkrétní ujištění poskytnutá sotva několik dnů před tím, než bylo společnosti Ciano zasláno napadené rozhodnutí, vzbudila u žalobkyň podložené naděje, že pracovníci přidělení k provádění služeb v rámci částí A a C budou v každém případě převedeni k novému poskytovateli služeb. Přijetím napadeného rozhodnutí, kterým se kompletně zrušuje zadávací řízení č. OIB/2019/CPN/0039 bez prodloužení platnosti koncesní smlouvy na části A a C, přitom Komise brání převedení těchto pracovníků, neboť v blízké budoucnosti nebude vybrán žádný nový poskytovatel služeb, a ubírá se přesně opačným směrem než ujištění, která poskytla. Žalobkyně se tudíž domnívají, že Komise přijetím napadeného rozhodnutí za těchto okolností porušila zásadu ochrany legitimního očekávání.
C 110/35

Žaloba podaná dne 9. února 2021 – Jieyang Defa Industry v. EUIPO – Mattel (Hlava panenky)

(Věc T-84/21)

(2021/C 110/40)

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Jieyang Defa Industry Co. Ltd (Jiedong, Čína) (zástupce: C. Bercial Arias, advokát)

Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Mattel, Inc. (El Segundo, Kalifornie, Spojené státy)

Údaje týkající se řízení před EUIPO

Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 2 459 701-0001

Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. prosince 2020, ve věci R 2021/2019-3

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— potvrdil odvolání a zrušil sporné rozhodnutí;

— uložil EUIPO a případně další účastnici řízení náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před Tribunálem.

Dovolávaný žalobní důvod
Žaloba podaná dne 26. ledna 2021 – About You v. EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U YOUR ORIGINAL U)

(Věc T-50/21)

(2021/C 98/35)

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: About You GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: W. Mosing, advokát)

Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Mauer, Rakousko)

Údaje týkající se řízení před EUIPO

Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Y/O/U YOUR ORIGINAL U – Ochranná známka Evropské unie č. 10 226 901

Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. listopadu 2020, ve věci R 529/2020-5

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— nařídil ústní jednání;

— zrušil sporné rozhodnutí s tím, že EUIPO zruší ochrannou známku Evropské unie v celém rozsahu;

— uložil EUIPO a v případě, že další účastnice řízení před EUIPO podá písemné vyjádření, také jí, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené žalobkyní v řízení před Tribunálem a v odvolacím řízení před EUIPO.

Dovolávané žalobní důvody

— Porušení požadavků na dokazování, pokud jde o právní jistotu a zásadu ochrany legitimního očekávání;
2.

Druhý žalobní důvod, vycházející ze zjevného omylu ve východiscích rozhodnutí. Žalobkyně konkrétně tvrdí, že dopis ze dne 29. listopadu 2019 zaslaný portugalskou vládou Radě obsahoval závažné omyly, které ostatně připouští samotná vláda. Uvedené omyly spočívaly v označení kandidáta upřednostňovaného portugalskou vládou jako „náměstka nejvyššího státního zástupce Josého Guerry“, a to na šesti místech, a v prohlášení, že uvedený státní zástupce vedl vyšetřování a vznášel obžalobu ve významném procesu ve věci trestných činů proti finančním zájmům Evropské unie. Tento státní zástupce uvedený v napadeném aktu přitom nebyl ani není náměstkem nejvyššího státního zástupce, ani se uvedeného procesu neúčastnil ve fázi vyšetřování. Je sice pravda, že podle Rady nebyly tyto dva omyly při přijímání jejího rozhodnutí nijak relevantní, nicméně je pravda také to, že na tyto omyly nikdy neodkázala ani je neopravila, přestože ostatní tvrzení, která portugalská vláda vznesla v dopise, akceptovala. Rada se otázkou omylů ve skutečnosti zabývala teprve poté, co tyto skutečnosti vyšly veřejně najevo, což ostatně vyvolalo protesty veřejnosti jak v Portugalsku, tak v Evropě.
—

přiznal žalobci částku odpovídající rozdílu mezi přepočtenou částkou jeho důchodu a částkou, která byla skutečně vyplacená [QC], a to za období mezi 1. květnem 2020 a dnem uvedeného přepočtu důchodových nároků, spolu se zákonnými úroky počítanými ode dne vyplacení uvedené částky, podpůrně ode dne podání stížnosti a dále podpůrně ode dne podání této žaloby, s výhradou zvýšení této částky za měsíce v období po lednu 2021, a to až do zrušení napadeného implicitního rozhodnutí o zamítnutí,
2.

Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 7 odst. 2 nařízení ES o spojování. Žalobkyně má za to, že Komise toto ustanovení porušila, když měla za to, zaprvé, že tato výjimka se má vztahovat na celé jediné spojení plánované společností Veolia, ačkoliv tato výjimka byla zjevně bezpředmětná a na toto spojení tedy nepoužitelná, a zadruhé, že všechny právní transakce představující jediné spojení mají spadat pod stejný právní režim z hlediska tohoto článku. Žalobkyně se rovněž domnívá, že to, že Komise použila výjimku stanovenou tímto ustanovením na soukromé nabytí cenných papírů od jediného prodejce, představuje dodatečné porušení tohoto ustanovení. Konečně, žalobkyně vytýká Komisi, že měla za to, že Veolia splnila podmínku neprodleného oznámení spojení.
2.

Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 1 přílohy VII služebníh řádu. — Tvrdí se, že slovní spojení „práce konaná pro jiný stát“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 přílohy VII služebního řádu by mělo být vykládáno tak, že zahrnuje všechny okolnosti vyplývající z práce konané pro jiný stát, a nemělo by být omezeno na práci konanou pro oficiální zastoupení tohoto státu a že zákon, ani judikatura nepodporují restriktivní posouzení provedené orgánem oprávněným ke jmenování; — Dále se tvrdí, že KSSiP by měl být považován za ústřední státní orgán, a v důsledku toho by práce konaná žalobcem během jeho delegace ke KSSiP měla být považována za práci konanou pro polský stát; — Žalobce dále tvrdí, že jeho práce (1) byla podpůrná k právnímu vztahu mezi žalobcem a KSSiP; — Žalobce kromě toho tvrdí, že jeho hlavním zaměstnáním během rozhodného období bylo jeho zaměstnání pro KSSiP v Polsku.
—

určil, že majetková újma představuje nejméně 126 milionů eur plus kompenzační úroky, které počínají běžet ode dne 3. března 2016 do vyhlášení rozsudku v této věci a příslušné úroky z prodlení, které počínají běžet ode dne vyhlášení rozsudku do úplného zaplacení vzniklé škody; a
3.

Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalobce má za to, že čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení (ES) č. 1049/2001 jeho nároku na přístup ke sporným informacím rovněž nebrání. Domnívá se, že dané ustanovení chrání toliko probíhající rozhodování. Podle něj jsou přitom předmětem jeho žádosti o přístup ke spisu dokumenty týkající se jednání žalované ohledně dodávek vakcín. Má za to, že tato jednání již byla uzavřena. Krom toho se domnívá, že zpřístupnění sporných informací by sloužilo převažujícímu veřejnému zájmu, jelikož unijní nákupy vakcín jsou v posledních týdnech předmětem diskuzí po celé Evropě.
Žaloba podaná dne 15. března 2021 – Hangzhou Dingsheng Industrial Group a další v. Komise

(Věc T-150/21)

(2021/C 182/85)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Hangzhou Dingsheng Industrial Group Co., Ltd (Chang-čou, Čína), Dingheng New Materials Co., Ltd (Rayong, Thajsko), Thai Ding Li New Materials Co., Ltd (Rayong) (zástupci: G. Coppo a G. Pregno, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

— zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2020/2162, ze dne 18. prosince 2020 o zahájení šetření možného obcházení antidumpingových opatření uložených prováděcím nařízením (EU) 2015/2384 a prováděcím nařízením (EU) 2017/271 na dovoz některých hliníkových fólií pocházejících z Čínské lidové republiky prostřednictvím dovozu některých hliníkových fólií zasílaných z Thajska, bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ z Thajska, a o zavedení celní evidence tohoto dovozu, v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

— uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Na podporu žaloby žalobkyně uplatňují jeden žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když zahájila šetření a neměla přitom dostatečné důkazy ve smyslu čl. 13 odst. 3 základního antidumpingového nařízení.
—

co se týče dalších nároků: — konstatoval, že žalobci měli být přijati jako dočasní zaměstnanci jedné z prvních tří žalovaných, a prohlásil, že tyto žalované zacházely s žalobci bez jakéhokoliv objektivního odůvodnění protiprávním a diskriminačním způsobem, co se týče jejich odměny, důchodových nároků a souvisejících výhod, jakož i záruky dalšího zaměstnání, — uložil prvním třem žalovaným zaplatit každému z žalobců náhradu újmy vzniklé neuplatňováním odměn, důchodových nároků, náhrad a výhod plynoucích z použití pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie, způsobené protiprávním nerovným zacházením, — uložil jim zaplatit úroky z těchto částek, — určil žalovaným lhůtu pro stanovení uvedené náhrady s přihlédnutím k platové třídě a platovému stupni, do nichž měli být žalobci zařazeni, průměrnému růstu odměn, kariérnímu vývoji, příspěvkům, které by jim měly být vypláceny z titulu smluv dočasných zaměstnanců, a pro srovnání takto získaných výsledků s odměnami, které byly žalobcům skutečně vyplaceny,
3.

Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu a ze zjevné neexistence vážného profesního pochybení, a to zejména ve smyslu čl. 136 odst. 1 písm. c) bodu v) nařízení (EU, Euratom) č. 2018/1046 (což v každém případě představuje zjevné pochybení), a také z protiprávnosti zprávy OLAF a napadeného rozhodnutí. — Žalobce zpochybňuje tvrzení Komise a závěr o profesním pochybení a znovu tvrdí, že se nepokusil získat a nezískal důvěrné informace související s jedním z jeho projektů. OLAF i DG NEAR hrubě zkreslily skutkový stav i důkazy předložené žalobcem a ve vztahu k tomuto stavu a důkazům vyvodily nesprávné právní závěry.
1.

První žalobní důvod vychází z nesprávných právních posouzení a ze zjevně nesprávného posouzení, které vedlo k nesprávnému použití výjimky spočívající v ochraně rozhodovacího procesu (čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001 (1)) a z chybějícího odůvodnění, neboť zpřístupnění dokumentu by vážně neohrozilo rozhodovací proces. — Žalobce uvádí, že napadené rozhodnutí nezohledňuje novou ústavní dimenzi, která vyplývá ze vstupu Lisabonské smlouvy v platnost, zvláště čl. 15 odst. 2 SFEU, a která vytvořila nový právní režim pro přístup veřejnosti k dokumentům, zvláště pro legislativní dokumenty. — Kromě toho žalobce uvádí, že napadené rozhodnutí nepoužilo a nedodrželo správné kritérium uvedené v čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1049/2001 a že bylo nesprávně založeno na argumentu, podle něhož by zpřístupnění požadovaných dokumentů zpochybnilo konečné volby učiněné členskými státy a vytvořilo zbytečné pochybnosti, pokud jde o jejich úmysly. — Žalobce rovněž tvrdí, že napadené rozhodnutí je nesprávně založeno na argumentu, podle něhož by zpřístupnění požadovaných dokumentů ohrozilo schopnost delegací nalézt rovnováhu mezi různými dotčenými zájmy v rámci dotyčného legislativního postupu a je nesprávně založeno na argumentu, podle něhož odepření zpřístupnění omezeného počtu dokumentů neznamená, že je občanům upřena možnost získat informace o legislativním rozhodovacím procesu.
—

určil, že majetková újma představuje nejméně 25 milionů eur (1) plus kompenzační úroky, které počínají běžet ode dne 3. března 2016 do vyhlášení rozsudku v této věci a příslušné úroky z prodlení, které počínají běžet ode dne vyhlášení rozsudku do úplného zaplacení vzniklé škody; a
1.

První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná jednala ultra vires a že jí scházela pravomoc k přijetí napadeného aktu, neboť žalovaná nemá žádnou výslovnou či implicitní pravomoc jednat v oblasti hodnocení biocidních účinných látek podle unijního práva či v oblasti povinného sdílení údajů vzhledem k neexistenci ustanovení, která by tak stanovila. — Dále žalobkyně tvrdí, že odůvodněním pro napadený akt je podle žalované jistý dokument, který zaznamenává souhlas Evropské komise a členských států zasedajících ve Výboru pro biocidní přípravky; to neodpovídá po věcné stránce ani to není z hlediska své povahy závazné pro žalovanou.
1.

První žalobní důvod vycházející z právních vad. Žalobkyně v tomto ohledu uplatňuje skutečnost, že napadené nařízení porušuje článek 8 nařízení (ES) č. 1925/2006 (1), který vyžaduje určení rizika, tím, že zařazuje do části A přílohy III tohoto nařízení výše uvedené látky a přípravky, přestože existují vědecké nejasnosti a tím, že do části C přílohy III zařazuje jiné výrobky než látky, porušuje článek 6 nařízení (ES) č. 178/2002 (2) z důvodu, že vychází z částečného hodnocení rizik, které není v souladu s právními předpisy.
1.

První žalobní důvod vycházející z právních vad. Žalobci v tomto ohledu uplatňují skutečnost, že napadené nařízení porušuje článek 8 nařízení (ES) č. 1925/2006 (1), který vyžaduje určení rizika, tím, že zařazuje do části A přílohy III tohoto nařízení výše uvedené látky a přípravky, přestože existují vědecké nejasnosti a tím, že do části C přílohy III zařazuje jiné výrobky než látky, porušuje článek 6 nařízení (ES) č. 178/2002 (2) z důvodu, že vychází z částečného hodnocení rizik, které není v souladu s právními předpisy.
3.

Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Evropská komise porušila pravidla nařízení (ES) č. 1049/2001 a jeho účel, kterým je v co nejvyšší míře posílit právo veřejnosti na přístup k dokumentům. Evropská komise nezajistila co nejsnadnější a nejširší uplatnění práva veřejnosti na přístup k dokumentům navzdory výslovným požadavkům stanoveným v nařízení (ES) č. 1049/2001. Evropská komise tudíž porušila body 4 a 11 odůvodnění a čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1049/2001.
1.

První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že režim podpory „Bundesregelung Fixkostenhilfe 2020“ není slučitelný s vnitřním trhem, jelikož narušuje hospodářskou soutěž, aniž by to bylo v projednávaném případě výjimečně odůvodněné. Žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když konstatovala, že režim podpory, který vyžaduje pokles v obratu na úrovni podniku minimálně 30 %, je podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU slučitelný s vnitřním trhem. Toto posouzení na úrovni podniku, na němž je založen režim podpory, by takovým podnikům, které jsou, jako žalobkyně, činné v několika oblastech podnikání různě dotčených pandemií COVID-19, z nichž některé z nich, a to kamenné obchody zaznamenávají mnohem vyšší pokles obratu než 30 % kvůli jejich uzavření, neumožnilo požádat o tuto podporu pouze z toho důvodu, že jiná oblast podnikání neutrpěla ztrátu obratu a aritmetický průměr obratu různých oblastí podnikání brání dosažení hranice 30 %. Tyto podniky neobdrží – na rozdíl od podniků činných pouze v jedné oblasti podnikání – podporu nebo pouze za malou část způsobilého období a musí financovat nepokryté fixní náklady jejich uzavřených podniků křížovými subvencemi z jiných oblastí podnikání. To vede k narušení hospodářské soutěže, jak ve vztahu k soutěžitelům v oblastech podnikání dotčených pandemií, tak i ve vztahu k soutěžitelům v oblastech podnikání nedotčených pandemií.
1.

První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že režim podpory „Bundesregelung Fixkostenhilfe 2020“ není slučitelný s vnitřním trhem, jelikož narušuje hospodářskou soutěž, aniž by to bylo v projednávaném případě výjimečně odůvodněné. Žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když konstatovala, že režim podpory, který vyžaduje pokles v obratu na úrovni podniku minimálně 30 %, je podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU slučitelný s vnitřním trhem. Tento přístup na úrovni podniku, na němž je založen režim podpory, by takovým podnikům, které jsou, jako žalobkyně, činné v několika oblastech podnikání různě dotčených pandemií COVID-19, z nichž některé z nich, a to kamenné obchody zaznamenávají mnohem vyšší pokles obratu než 30 % kvůli jejich uzavření, neumožnil požádat o tuto podporu pouze z toho důvodu, že jiná oblast podnikání neutrpěla ztrátu obratu a aritmetický průměr obratu různých oblastí podnikání brání dosažení hranice 30 %. Tyto podniky neobdrží – na rozdíl od podniků činných pouze v jedné oblasti podnikání – podporu a musí nepokryté fixní náklady jejich uzavřených podniků financovat křížovými subvencemi z jiných oblastí podnikání. To vede k narušení hospodářské soutěže, jak ve vztahu k soutěžitelům v oblastech podnikání dotčených pandemií COVID-19, tak i ve vztahu k soutěžitelům v oblastech podnikání nedotčených pandemií COVID-19.