ROZSUDEK TRIBUNÁLU (pátého senátu)

12. července 2018 ( *1 )

„Státní podpory – Podpora, kterou Spojené království zamýšlí poskytnout za účelem podpory jaderné elektrárny Hinkley Point C – Rozdílová smlouva, dohoda s ministrem a úvěrová záruka – Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za slučitelnou s vnitřním trhem – Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Cíl veřejného zájmu – Podpora jaderné energie – Nezbytnost státního zásahu – Sdělení o zárukách – Určení podpory – Proporcionalita – Investiční podpora – Provozní podpora – Právo podat připomínky – Zadávací řízení na veřejnou zakázku – Povinnost uvést odůvodnění“

Ve věci T‑356/15,

Rakouská republika, původně zastoupená C. Pesendorfer a M. Klamertem, poté G. Hessem a M. Fruhmannem, jako zmocněnci, ve spolupráci s H. Kristoferitschem, advokátem,

žalobkyně,

podporovaná

Lucemburským velkovévodstvím, zastoupeným D. Holderer, jako zmocněnkyní, ve spolupráci s P. Kinschem, advokátem,

vedlejším účastníkem,

proti

Evropské komisi, zastoupené É. Gippini Fournierem, R. Sauerem, T. Maxian Ruschem a P. Němečkovou, jako zmocněnci,

žalované,

podporované

Českou republikou, zastoupenou M. Smolkem, T. Müllerem a J. Vláčilem, jako zmocněnci,

Francouzskou republikou, původně zastoupenou G. de Berguesem, D. Colasem a J. Bousin, poté D. Colasem a J. Bousin, jako zmocněnci,

Maďarskem, původně zastoupeným M. Fehérem a M. Bórou, poté B. Sonkodim, poté A. Steinerem, jako zmocněnci, ve spolupráci s P. Nagym, advokátem, a nakonec A. Steinerem,

Polskou republikou, zastoupenou B. Majczynou, jako zmocněncem,

Rumunskem, původně zastoupeným R. Raduem a M. Bejenar, poté M. Bejenar a C.-R. Canţărem, jako zmocněnci,

Slovenskou republikou, zastoupenou B. Ricziovou, jako zmocněnkyní,

a

Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, původně zastoupeným C. Brodie a S. Brandonem, poté C. Brodie, S. Simmons a M. Holtem, poté C. Brodie, S. Simmons a D. Robertsonem, poté C. Brodie a M. Robertsonem, poté C. Brodie, a nakonec C. Brodie a Z. Lavery, jako zmocněnci, ve spolupráci s T. Johnstonem, barrister, a A. Robertsonem, QC,

vedlejšími účastníky řízení,

jejímž předmětem je návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/658 ze dne 8. října 2014 o státní podpoře SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), kterou Spojené království zamýšlí poskytnout za účelem podpory jaderné elektrárny Hinkley Point C (Úř. věst. 2015, L 109, s. 44), ve kterém Komise konstatovala, že tato podpora je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a schválila její poskytnutí,

TRIBUNÁL (pátý senát),

ve složení D. Gratsias, předseda, A. Dittrich (zpravodaj) a P. G. Xuereb, soudci,

vedoucí soudní kanceláře: N. Schall, rada,

s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 5. října 2017,

vydává tento

Rozsudek

I. Skutečnosti předcházející sporu

1 Dne 22. října 2013 Spojené království Velké Británie a Severního Irska oznámilo opatření na podporu jaderné elektrárny Hinkley Point C (dále jen „Hinkley Point C“). Příjemcem oznámených opatření je společnost NNB Generation Company Limited (dále jen „NNBG“), dceřiná společnost společnosti EDF Energy plc (dále jen „EDF“).

2 Dne 18. prosince 2013 se Evropská komise rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení týkající se oznámených opatření. Toto rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 7. března 2014 (Úř. věst. 2014, C 69, s. 60).

3 Dne 8. října 2014 přijala Komise rozhodnutí (EU) 2015/658 o státní podpoře SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), kterou Spojené království zamýšlí poskytnout za účelem podpory jednotce C jaderné elektrárny Hinkley Point (Úř. věst. 2015, L 109, s. 44, dále jen „napadené rozhodnutí“).

4 Opatření oznámená Spojeným královstvím jsou popsána v bodě 2 napadeného rozhodnutí.

5 Prvním oznámeným opatřením, které je popsáno v bodě 2.1 napadeného rozhodnutí, je rozdílová smlouva. Jedná se o nástroj, který má zaručit cenovou stabilitu pro prodej elektřiny společností NNBG během provozu Hinkley Point C. V této smlouvě je stanoveno, že NNBG bude prodávat elektřinu vyrobenou v uvedené elektrárně na trhu. Nicméně částka příjmů společnosti NNBG bude stabilizovaná rozdílovou smlouvou. Za těmito účely bude srovnána realizační cena, která byla vypočtena na základě odhadů nákladů výstavby a provozních nákladů společnosti NNBG a zahrnuje přiměřený zisk, s referenční cenou, která bude odpovídat váženému průměru velkoobchodních cen, jež Spojené království stanoví pro všechny hospodářské subjekty podporované prostřednictvím rozdílových smluv, a která bude odrážet tržní ceny. V případě společnosti NNBG je relevantní referenční cenou referenční tržní cena elektrické energie pro základní spotřebu, která platí pro všechny hospodářské subjekty generující elektřinu pro základní spotřebu. Pokud bude referenční cena nižší než cena realizační, obdrží společnost NNBG rozdíl mezi těmito dvěma cenami. Tento nárok na rozdílovou platbu bude omezen maximální úrovní výroby. Naopak v případě, že referenční cena bude vyšší než realizační cena, bude společnost NNBG povinna doplatit rozdíl mezi oběma cenami protistraně rozdílové smlouvy (dále jen „protistrana NNBG“). Protistranou NNBG bude společnost Low Carbon Contracts Company Ltd., tedy subjekt financovaný na základě zákonné povinnosti všemi dodavateli elektřiny, kteří jsou držiteli licence. Budou zavedeny dva mechanismy dělení zisku, z nichž první se týká výrobních nákladů a druhý míry návratnosti vlastního kapitálu. Budou stanovena dvě data nové kalkulace provozních nákladů, přičemž první datum nastane 15 let a druhé 25 let po datu spuštění prvního reaktoru.

6 Rozdílová smlouva stanoví za určitých podmínek vyrovnání ve prospěch společnosti NNBG pro případy určitých změn právních předpisů. Kromě toho obdrží společnost NNBG za určitých podmínek vyrovnání v případě předčasného ukončení provozu jaderné elektrárny Hinkley Point z politických důvodů, a v důsledku okolností vyplývajících z pojištění jaderné odpovědnosti. V takových případech budou moci jak investoři společnosti NNBG, tak Spojené království požadovat převod společnosti NNBG na vládu Spojeného království a investorům bude vyplaceno vyrovnání.

7 Druhým oznámeným opatřením, které je popsáno v bodě 2.3 napadeného rozhodnutí, je dohoda mezi ministrem pro energetiku a klimatickou změnu Spojeného království a investory společnosti NNBG (dále jen „dohoda s ministrem“). Tato dohoda doplňuje rozdílovou smlouvu. Stanoví, že pokud v návaznosti na předčasné ukončení provozu jaderné elektrárny Hinkley Point z politických důvodů protistrana společnosti NNBG v rozdílové smlouvě nesplní svou povinnost zaplatit vyrovnání investorům společnosti NNBG, uhradí dohodnuté vyrovnání investorům dotčený ministr. Rovněž stanoví mechanismy dělení zisku.

8 Třetím oznámeným opatřením, které je popsáno v bodě 2.2 napadeného rozhodnutí, je úvěrová záruka Spojeného království za dluhopisy, které vydá společnost NNBG, která zaručuje včasné splacení jistiny a úroků z podkladových dluhopisů, až do částky 17 miliard liber šterlinků (GBP). Sazba poplatku za úvěrovou záruku, kterou Komise schválila v uvedeném rozhodnutí, je stanovena na 295 základních bodů.

9 V bodě 7 napadeného rozhodnutí Komise uvedla, že tři výše uvedená oznámená opatření (dále jen „dotčená opatření“) představovala státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

10 V bodech 9 a 10 napadeného rozhodnutí Komise přezkoumala, zda dotčená opatření mohla být prohlášena za slučitelná s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. V této souvislosti v bodě 9.1 tohoto rozhodnutí uvedla, že tato opatření byla slučitelná se stávající regulací trhu. V bodě 9.2 uvedeného rozhodnutí konstatovala, že cílem veřejného zájmu, který Spojené království sledovalo těmito opatřeními, byla podpora jaderné energie, a konkrétně budování nových kapacit pro výrobu jaderné energie. Podle úvah Komise rozvinutých v bodě 9.3 téhož rozhodnutí byl zásah Spojeného království nezbytný ke včasnému dosažení tohoto cíle. V bodě 9.4 dotčeného rozhodnutí Komise zanalyzovala, zda dotčená opatření představovala vhodné nástroje pro dosažení tohoto cíle a zda měla motivační účinek. V bodech 9.5 a 9.6 tohoto rozhodnutí přezkoumala přiměřenost dotčených opatření a konstatovala, že s výhradou úpravy sazby poplatku za úvěrovou záruku na 295 základních bodů a změny mechanismů v oblasti dělení zisku musela být dotčená opatření považována za nezbytná a že jako celek bylo nebezpečí narušení hospodářské soutěže omezené a že negativní účinky dotčených opatření byly vyváženy jejich pozitivními účinky. Na základě těchto úvah v bodě 10 dotčeného rozhodnutí Komise dospěla k závěru, že dotčená opatření byla slučitelná s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

11 Článek 1 první pododstavec napadeného rozhodnutí zní následovně: „Podpora pro [Hinkley Point C] v podobě rozdílové smlouvy, dohody s ministrem a úvěrové záruky, jakož i veškerých souvisejících prvků, které Spojené království hodlá zavést, je slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) [SFEU].“

II. Řízení před Tribunálem a návrhová žádání účastníků řízení

12 Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 6. července 2015 podala Rakouská republika projednávanou žalobu.

13 Komise dne 18. září 2015 předložila svou žalobní odpověď.

14 Dne 5. listopadu 2015 předložila Rakouská republika repliku.

15 Dne 15. ledna 2016 předložila Komise dupliku.

16 Podáním došlým kanceláři Tribunálu dne 9. listopadu 2015 podala Slovenská republika návrh na vstup do tohoto řízení jako vedlejší účastník na podporu návrhových žádání Komise. Usnesením předsedy senátu ze dne 9. prosince 2015 bylo tomuto členskému státu povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Komise. Dne 14. března 2016 předložil spis tento vedlejší účastník vedlejšího účastníka řízení.

17 Podáním došlým kanceláři Tribunálu dne 20. listopadu 2015 podalo Lucemburské velkovévodství návrh na vstup do tohoto řízení jako vedlejší účastník na podporu návrhových žádání Rakouské republiky. Usnesením předsedy senátu ze dne 18. prosince 2015 bylo Lucemburskému velkovévodství povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Rakouské republiky. Dne 24. března 2016 předložil tento vedlejší účastník spis vedlejšího účastníka řízení.

18 Podáním došlým kanceláři Tribunálu dne 25. listopadu 2015 podalo Maďarsko návrh na vstup do tohoto řízení jako vedlejší účastník na podporu návrhových žádání Komise. Usnesením předsedy senátu ze dne 6. ledna 2016 bylo tomuto členskému státu povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Komise. Dne 24. března 2016 předložil tento vedlejší účastník spis vedlejšího účastníka řízení.

19 Podáním došlým kanceláři Tribunálu dne 26. listopadu 2015 podalo Spojené království návrh na vstup do tohoto řízení jako vedlejší účastník na podporu návrhových žádání Komise. Usnesením předsedy senátu ze dne 6. ledna 2016 bylo tomuto členskému státu povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Komise. Dne 23. března 2016 předložil tento vedlejší účastník spis vedlejšího účastníka řízení.

20 Podáním došlým kanceláři Tribunálu dne 30. listopadu 2015 podala Francouzská republika návrh na vstup do tohoto řízení jako vedlejší účastník na podporu návrhových žádání Komise. Usnesením předsedy senátu ze dne 11. ledna 2016 bylo tomuto členskému státu povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Komise. Dne 18. března 2016 předložil tento vedlejší účastník spis vedlejšího účastníka řízení.

21 Podáním došlým kanceláři Tribunálu dne 2. prosince 2015 podala Česká republika návrh na vstup do tohoto řízení jako vedlejší účastník na podporu návrhových žádání Komise. Usnesením předsedy senátu ze dne 11. ledna 2016 bylo tomuto členskému státu povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Komise. Dne 24. března 2016 předložil tento vedlejší účastník spis vedlejšího účastníka řízení.

22 Podáním došlým kanceláři Tribunálu podala dne 3. prosince 2015 Polská republika návrh na vstup do tohoto řízení jako vedlejší účastník na podporu návrhových žádání Komise. Usnesením předsedy senátu ze dne 11. ledna 2016 bylo tomuto členskému státu povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Komise. Dne 24. března 2016 předložil tento vedlejší účastník spis vedlejšího účastníka řízení.

23 Podáním došlým kanceláři Tribunálu dne 3. prosince 2015 podalo Rumunsko návrh na vstup do tohoto řízení jako vedlejší účastník na podporu návrhových žádání Komise. Usnesením předsedy senátu ze dne 11. ledna 2016 bylo tomuto členskému státu povoleno vedlejší účastenství na podporu návrhových žádání Komise. Dne 24. března 2016 předložil tento vedlejší účastník spis vedlejšího účastníka řízení.

24 Dne 21. července 2016 předložila Rakouská republika své vyjádření ke spisům vedlejšího účastníka České republiky, Francouzské republiky, Maďarska, Polské republiky, Rumunska, Slovenské republiky a Spojeného království.

25 Dne 19. července 2016 předložila Komise své vyjádření ke spisu vedlejšího účastníka Lucemburského velkovévodství.

26 Tribunál (pátý senát) na základě návrhu soudce zpravodaje rozhodl, že zahájí ústní část řízení a v rámci organizačních procesních opatření podle článku 89 svého jednacího řádu položil Rakouské republice, Spojenému království a Komisi písemné otázky. Tito účastníci řízení na tyto otázky odpověděli ve stanovených lhůtách.

27 Dne 14. září 2017 Komise předložila označení důkazů, ke kterému byl připojen jeden dokument. Toto označení důkazů a tento dokument byly založeny do spisu a ostatní účastníci řízení měli příležitost k nim předložit vyjádření.

28 Dopisy ze dne 18. a 28. září 2017 předložily Slovenská republika a Spojené království svá vyjádření ke zprávě z jednání.

29 Řeči Komise, České republiky, Francouzské republiky, Lucemburského velkovévodství, Maďarska, Rakouské republiky a Spojeného království a jejich odpovědi na otázky položené Tribunálem byly vyslechnuty na jednání konaném dne 5. října 2017.

30 Lucemburské velkovévodství a Rakouská republika navrhují, aby Tribunál: – zrušil napadené rozhodnutí; – uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

31 Komise navrhuje, aby Tribunál: – zamítl žalobu jako neopodstatněnou; – uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

32 Česká republika a Slovenská republika navrhují, aby Tribunál: – zamítl žalobu jako neopodstatněnou; – uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

33 Maďarsko navrhuje, aby Tribunál: – zamítl žalobu jako neopodstatněnou; – uložil Rakouské republice náhradu všech nákladů tohoto řízení, včetně administrativních nákladů a nákladů na právní zastoupení.

34 Francouzská republika, Polská republika, Rumunsko a Spojené království navrhují, aby Tribunál: – zamítl žalobu jako neopodstatněnou.

III. Právní otázky

35 Žaloba je založena na deseti žalobních důvodech.

36 V rámci prvního žalobního důvodu Rakouská republika tvrdí, že Komise jednak nesprávně připustila existenci samostatného trhu s jadernou energií a jednak se opřela o selhání tohoto trhu.

37 Druhý žalobní důvod vychází z údajně nesprávného konstatování Komise, podle kterého je technologie použitá v Hinkley Point C novou technologií.

38 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně shledala, že dotčená opatření představují investiční podporu. Podle Rakouské republiky tato opatření představují provozní podpory, které jsou neslučitelné s vnitřním trhem.

39 V rámci čtvrtého žalobního důvodu Rakouská republika tvrdí, že na rozdíl od toho, co tvrdí Komise, nesměřuje výstavba Hinkley Point C k dosažení cíle „společného“ zájmu.

40 V rámci pátého žalobního důvodu Rakouská republika tvrdí, že Komise dostatečně nestanovila prvky podpory obsažené v dotčených opatřeních.

41 Šestý žalobní důvod směřuje k prokázání údajné nesprávnosti závěru Komise, podle kterého dotčená opatření byla v souladu se zásadou proporcionality.

42 V rámci sedmého žalobního důvodu Rakouská republika tvrdí, že Spojené království mělo zahájit zadávací řízení na veřejnou zakázku týkající se Hinkley Point C.

43 Osmým žalobním důvodem Rakouská republika tvrdí, že Komise nerespektovala své sdělení o použití článků [107] a [108] Smlouvy o [FEU] na státní podpory ve formě záruk (Úř. věst. 2008, C 155, s. 10, dále jen „sdělení o zárukách“).

44 Devátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

45 Desátý žalobní důvod vychází z porušení práva být vyslechnut.

46 V rámci projednávané žaloby Rakouská republika zpochybňuje závěr Komise, podle kterého dotčená opatření mohla být prohlášena za slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

47 Podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, mohou být považovány za slučitelné s vnitřním trhem.

48 Jak vyplývá z judikatury, k tomu, aby mohla být podpora prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, musí být zaměřena na rozvoj činnosti, která představuje cíl veřejného zájmu a musí být vhodná, nezbytná a přiměřená (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 15. června 2010, Mediaset v. Komise, T‑177/07, EU:T:2010:233, bod 125).

49 Ve vztahu k čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU je třeba přezkoumat nejprve čtvrtý žalobní důvod, který se týká cíle veřejného zájmu určeného Spojeným královstvím, a sice podpory jaderné energie, a konkrétně vybudování nových kapacit na výrobu jaderné energie, před přezkoumáním druhého žalobního důvodu, který vychází z údajně nesprávného konstatování Komise, podle kterého je technologie použitá v Hinkley Point C novou technologií, a následně prvního žalobního důvodu, který vychází z toho, že se Komise dopustila pochybení týkajících se vymezení relevantního trhu a nesprávně konstatovala existenci selhání trhu, jakož i pátého a osmého žalobního důvodu, které vycházejí z nedostatečného určení dotčených opatření a z nedodržení sdělení o zárukách, a konečně šestého žalobního důvodu týkajícího se zásady proporcionality.

50 S přihlédnutím k výsledku přezkumu těchto žalobních důvodů bude zanalyzován třetí žalobní důvod, který vychází ze skutečnosti, že dotčená opatření představují provozní podpory neslučitelné s vnitřním trhem.

51 Následně bude přezkoumán sedmý žalobní důvod, který vychází z toho, že Spojené království mělo zahájit postup zadání veřejné zakázky týkající se Hinkley Point C, a desátý žalobní důvod, který vychází z porušení práva být vyslechnut.

52 Devátý žalobní důvod, který vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, je rozdělen do šesti částí, které se zaměřují na úvahy Komise, jejichž opodstatněnost je zpochybněna v rámci prvního až šestého žalobního důvodu. Tyto části budou přezkoumány společně se souvisejícími žalobními důvody.

53 Před přezkumem žalobních důvodů předložených Rakouskou republikou je však třeba rozhodnout o jejích argumentech, které vycházejí z nepřípustnosti spisu vedlejšího účastníka předloženého Maďarskem.

A. K argumentům vycházejícím z nepřípustnosti spisu vedlejšího účastníka předloženého Maďarskem

54 Rakouská republika tvrdí, že spis vedlejšího účastníka předložený Maďarskem musí být odmítnut jako nepřípustný. Podle ní může být předmětem spisu vedlejšího účastníka pouze podpora návrhových žádání jednoho z hlavních účastníků řízení. Zdůrazňuje, že vstup Maďarska do řízení jako vedlejší účastník byl povolen na podporu návrhových žádání Komise, která navrhuje zamítnutí návrhu na zrušení napadeného rozhodnutí, a že toto rozhodnutí je založeno na článku 107 SFEU. V uvedeném spisu vedlejšího účastníka přitom Maďarsko tvrdí, že se článek 107 SFEU nevztahuje na oblast atomové energie. Podle Rakouské republiky, pokud by bylo těmto argumentům vyhověno, vedly by ke zrušení napadeného rozhodnutí. Maďarsko tudíž nepodporuje návrhová žádání Komise.

55 V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle čl. 40 čtvrtého pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie a článku 142 jednacího řádu se vstup do řízení omezí na úplnou či částečnou podporu návrhového žádání jednoho z hlavních účastníků řízení. Tato ustanovení však nebrání tomu, aby vedlejší účastník uplatnil argumenty odlišné od argumentů účastníka řízení, kterého podporuje, za podmínky, že tyto argumenty nemění rámec sporu a cílem vedlejšího účastenství je stále podpora návrhových žádání předložených tímto účastníkem řízení (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 8. června 1995, Siemens v. Komise, T‑459/93, EU:T:1995:100, bod 21).

56 Pokud jde o spis vedlejšího účastníka předložený Maďarskem, zaprvé je třeba uvést, že návrhová žádání tohoto členského státu se shodují s žádáními Komise, neboť tento členský stát navrhuje zamítnout návrh Rakouské republiky na zrušení napadeného rozhodnutí.

57 Zadruhé je třeba konstatovat, že ze spisu vedlejšího účastníka Maďarska vyplývá, že tento členský stát nezpochybňuje, že za okolností projednávané věci byla Komise oprávněna přijmout napadené rozhodnutí na základě článku 107 SFEU.

58 Za těchto okolností, i kdyby musely být některé argumenty předložené Maďarskem týkající se pravomoci Komise k přijetí rozhodnutí založených na článcích 107 a 108 SFEU v oblasti jaderné energie považovány za argumenty, které mění rámec sporu, neodůvodňuje to na rozdíl od toho, co tvrdí Rakouská republika, odmítnutí spisu vedlejšího účastníka Maďarska jako nepřípustného v plném rozsahu.

B. Ke čtvrtému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z toho, že podpora jaderné energie nepředstavuje cíl „společného“ zájmu, a k páté části devátého žalobního důvodu, vycházejícího z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí

59 Čtvrtý žalobní důvod a pátá část devátého žalobního důvodu směřují proti závěru Komise v bodech 366 až 374 odůvodnění napadeného rozhodnutí, podle kterého cíl, který Spojené království sledovalo při přijetí dotčených opatření, a sice cíl, který spočívá v podpoře jaderné energie, představuje cíl „společného“ zájmu.

60 V první fázi budou přezkoumány argumenty, které Rakouská republika předkládá v rámci páté části devátého žalobního důvodu, které směřují k prokázání toho, že napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněné, pokud jde o závěr, že cíl, který Spojené království sledovalo při přijetí dotčených opatření, představuje cíl „společného“ zájmu. V druhé fázi budou přezkoumány argumenty, které Lucemburské velkovévodství a Rakouská republika rozvíjejí na podporu čtvrtého žalobního důvodu a které směřují ke zpochybnění opodstatněnosti úvah Komise obsažených v bodech 366 až 374 odůvodnění napadeného rozhodnutí.

1. K páté části devátého žalobního důvodu, vycházejícího z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí

61 V rámci páté části devátého žalobního důvodu Rakouská republika tvrdí, že napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněné, pokud jde o závěr, že cíl, který Spojené království sledovalo při přijetí dotčených opatření, představuje cíl „společného“ zájmu, jelikož Komise v uvedeném rozhodnutí dostatečně neobjasnila vztah mezi ustanoveními Smlouvy o Euratomu a pravidly pro státní podpory uvedenými ve Smlouvě o FEU. Úvahy uvedeného orgánu v tomto ohledu jsou nesrozumitelné a nedostatečné.

62 Komise tento argument zpochybňuje.

63 V tomto ohledu je třeba úvodem připomenout, že odůvodnění požadované článkem 296 SFEU musí být přizpůsobeno povaze dotčeného aktu a musí z něj jasně a jednoznačně vyplývat úvahy orgánu, jenž akt vydal, tak aby se dotčené osoby mohly seznámit s důvody, které vedly k přijetí opatření, a příslušný soud mohl vykonávat svůj přezkum (rozsudek ze dne 22. června 2006, Belgie a Forum 187 v. Komise, C‑182/03 a C‑217/03, EU:C:2006:416, bod 137). Požadavek na odůvodnění musí být posuzován v závislosti na okolnostech případu, zejména v závislosti na obsahu aktu, povaze dovolávaných důvodů a zájmu, který mohou mít osoby, kterým je akt určen, nebo jiné osoby, kterých se akt bezprostředně a osobně dotýká, na získání těchto vysvětlení. Není požadováno, aby odůvodnění vylíčilo všechny relevantní skutkové a právní okolnosti, jelikož otázka, zda odůvodnění aktu splňuje požadavky článku 296 SFEU, musí být posuzována s ohledem nejen na jeho znění, ale také s ohledem na jeho kontext, jakož i s ohledem na všechna právní pravidla upravující dotčenou oblast (rozsudek ze dne 11. července 2014, DTS Distribuidora de Televisión Digital v. Komise, T‑533/10, EU:T:2014:629, bod 199).

64 S přihlédnutím k této judikatuře je třeba přezkoumat, zda odůvodnění napadeného rozhodnutí, pokud jde o závěr, že cíl, který Spojené království sledovalo při přijetí dotčených opatření, představuje cíl „společného“ zájmu, je dostatečné.

65 V tomto ohledu je třeba zaprvé konstatovat, že Komise se sice v bodech 366 až 374 odůvodnění napadeného rozhodnutí výslovně nevyjádřila ke vztahu mezi ustanoveními Smlouvy o Euratomu a článkem 107 SFEU. Nicméně je třeba uvést, že zejména z bodu 7 uvedeného rozhodnutí, nadepsaného „Existence státní podpory“, vyplývá, že se Komise domnívala, že se článek 107 SFEU použil na dotčená opatření. Je třeba rovněž uvést, že v bodě 9.2 tohoto rozhodnutí, nadepsaném „Cíle společného zájmu“, Komise založila svůj závěr, podle kterého podpora jaderné energie představuje cíl „společného“ zájmu, zejména na čl. 2 písm. c) a na článku 40 Smlouvy o Euratomu. Z tohoto posledně uvedeného bodu tedy vyplývá, že se Komise domnívala, že v rámci použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU bylo třeba přihlédnout k ustanovením Smlouvy o Euratomu.

66 Zadruhé je nutno připomenout, že je třeba zohlednit kontext, do něhož spadá napadené rozhodnutí, jehož součástí je předchozí praxe Komise, kterou mají členské státy znát. Přístup, který Komise sledovala v uvedeném rozhodnutí, je přitom v souladu s její předchozí praxí, podle které jednak opatření členského státu, která se týkají oblasti upravené Smlouvou o Euratomu, musí být rovněž přezkoumána s přihlédnutím k článku 107 SFEU, pokud nejsou nezbytná k dosažení cílů Smlouvy o Euratomu, překračují meze těchto cílů nebo vedou k narušení hospodářské soutěže v rámci vnitřního trhu či hrozí jeho narušením (v tomto ohledu viz rozhodnutí Komise 2005/407/ES ze dne 22. září 2004 o státní podpoře, kterou Spojené království zamýšlí poskytnout společnosti British Energy plc, Úř. věst. 2005, L 142, s. 26, bod 239 odůvodnění), a podle které cíl pokrytý Smlouvou o Euratomu může představovat cíl veřejného zájmu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU [v tomto smyslu viz rozhodnutí Komise 2006/643/ES ze dne 4. dubna 2006 o státní podpoře, kterou Spojené království zamýšlí poskytnout na založení Nuclear Decommissioning Authority (Agentury pro vyřazení jaderných zařízení z provozu), Úř. věst. 2006, L 268 s. 37, bod 162 odůvodnění].

67 S ohledem na tyto skutečnosti je třeba dospět k závěru, že z odůvodnění napadeného rozhodnutí dostatečně jasně vyplývá, že Komise měla za to, že i když se dotčená opatření týkala jaderné energie v rozsahu, v jakém představovala státní podporu, bylo třeba posoudit jejich slučitelnost s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Z uvedeného odůvodnění rovněž dostatečně jasně vyplývá, že se Komise domnívala, že v rámci použití tohoto ustanovení, zejména pokud jde o kvalifikaci podpory jaderné energie jako cíle veřejného zájmu ve smyslu tohoto ustanovení, bylo třeba přihlédnout k ustanovením Smlouvy o Euratomu. Toto odůvodnění tedy Rakouské republice umožnilo seznámit se s důvody uvedeného rozhodnutí a umožňuje Tribunálu vykonat svůj přezkum.

68 Pátá část devátého žalobního důvodu, která vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, musí být tedy zamítnuta.

2. Ke čtvrtému žalobnímu důvodu, týkajícímu se opodstatněnosti úvah Komise

69 Rakouská republika a Lucemburské velkovévodství předkládají argumenty směřující ke zpochybnění opodstatněnosti úvah Komise v bodech 366 až 374 odůvodnění napadeného rozhodnutí. V podstatě tyto členské státy tvrdí, že na rozdíl od zjištění Komise, podpora jaderné energie neodpovídá žádnému společnému zájmu.

70 Komise, Česká republika, Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené království tyto argumenty zpochybňují.

71 Před přezkumem argumentů Rakouské republiky a Lucemburského velkovévodství, jejichž cílem je zpochybnit závěr Komise, podle kterého podpora jaderné energie představuje cíl „společného“ zájmu, je třeba úvodem rozhodnout o tom, v jakém rozsahu je článek 107 SFEU použitelný na opatření týkající se jaderné energie a v jakém rozsahu je třeba přihlížet k cílům Smlouvy o Euratomu v rámci jeho použití.

a) K použití článku 107 SFEU na opatření týkající se oblasti jaderné energie a k přihlédnutí k cílům Smlouvy o Euratomu v rámci použití tohoto ustanovení

72 Pokud jde o použití článku 107 SFEU na opatření týkající se oblasti jaderné energie, je třeba připomenout, že podle čl. 106a odst. 3 Smlouvy o Euratomu ustanovení Smlouvy o EU a Smlouvy o FEU nemění ustanovení Smlouvy o Euratomu. Ustanovení Smlouvy o Euratomu tedy představují zvláštní pravidla ve vztahu k ustanovením Smlouvy o FEU, a v případě rozporu s těmito ustanoveními mají tedy přednost.

73 Skutečnost, že ustanovení Smlouvy o Euratomu představují zvláštní pravidla ve vztahu k ustanovením Smlouvy o FEU, nicméně nebrání tomu, aby byl článek 107 SFEU uplatňován na opatření sledující cíl spadající do působnosti Smlouvy o Euratomu. Pokud totiž Smlouva o Euratomu nestanoví v tomto ohledu zvláštní pravidla, lze na taková opatření použít ustanovení Smlouvy o FEU týkající se unijní politiky [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 29. března 1990, Řecko v. Rada, C‑62/88, EU:C:1990:153, bod 17; ze dne 12. dubna 2005, Komise v. Spojené království, C‑61/03, EU:C:2005:210, bod 44, a ze dne 4. června 2015, Kernkraftwerke Lippe-Ems, C‑5/14, EU:C:2015:354, body 69 až 82; obdobně viz rovněž posudek 1/94 (Dohody připojené k Dohodě o WTO), ze dne 15. listopadu 1994, EU:C:1994:384, bod 24].

74 Přitom je třeba konstatovat, že Smlouva o Euratomu neobsahuje taxativní výčet pravidel v oblasti hospodářské soutěže, která by mohla bránit použití pravidel stanovených v hlavě VII kapitole 1 Smlouvy o FEU. Smlouva o Euratomu zejména nestanoví taxativní výčet pravidel týkajících se státních podpor.

75 Některá ustanovení Smlouvy o Euratomu, jako například čl. 2 písm. c) a ustanovení uvedená v hlavě II kapitole 4, se sice týkají investic v oblasti jaderné energie. Nicméně tato ustanovení nestanoví podmínky, za kterých i přes narušení hospodářské soutěže, která způsobují, lze státní podpory týkající se investic v oblasti jaderné energie, považovat za slučitelné s vnitřním trhem.

76 Článek 107 SFEU se tedy použije na dotčená opatření, i když sledují cíl spadající do působnosti Smlouvy o Euratomu.

77 Tento závěr není zpochybněn čl. 106a odst. 1 Smlouvy o Euratomu, který vyjmenovává některá ustanovení Smlouvy o EU a Smlouvy o FEU, která se použijí na Smlouvu o Euratomu. Jak vyplývá z druhého bodu odůvodnění protokolu č. 2, kterým se mění Smlouva o Euratomu, připojeného k Lisabonské smlouvě (Úř. věst. 2007, C 306, s. 199), toto ustanovení se omezuje na přizpůsobení uvedené Smlouvy novým pravidlům stanoveným Smlouvou o EU a Smlouvou o FEU, zejména v institucionální a finanční oblasti. Naproti tomu, z tohoto ustanovení nelze vyvodit, že veškerá ustanovení Smlouvy o EU a Smlouvy o FEU, která v něm nejsou uvedena, se nepoužijí na opatření, která sledují cíle, které spadají do působnosti Smlouvy o Euratomu. Takový výklad čl. 106a odst. 1 Smlouvy o Euratomu by totiž nebyl v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, ze kterého lze vyvodit, že se ustanovení Smlouvy o EU a Smlouvy o FEU v zásadě mají použít v oblasti jaderné energie a že se ustanovení Smlouvy o EU a Smlouvy o FEU nepoužijí pouze tehdy, pokud Smlouva o Euratomu stanoví zvláštní pravidla.

78 Článek 107 SFEU se tedy použije na dotčená opatření. Nicméně v rámci použití tohoto ustanovení na opatření týkající se oblasti jaderné energie je třeba přihlédnout k ustanovením a cílům Smlouvy o Euratomu.

b) K argumentům směřujícím ke zpochybnění závěru Komise, podle kterého podpora jaderné energie představuje cíl „společného“ zájmu

79 S přihlédnutím k úvahám uvedeným v bodech 72 až 78 výše je třeba přezkoumat argumenty Rakouské republiky a Lucemburského velkovévodství, jejichž cílem je zpochybnit závěr Komise uvedený v bodě 374 odůvodnění napadeného rozhodnutí, podle kterého cíl spočívající v podpoře jaderné energie, který Spojené království sledovalo při přijetí dotčených opatření, a sice výstavba nových kapacit na výrobu jaderné energie, představuje cíl „společného“ zájmu.

80 Zaprvé Rakouská republika a Lucemburské velkovévodství tvrdí, že pokud cíl nebere v úvahu oprávněné zájmy jediného členského státu, nelze jej považovat za cíl společného zájmu, a rovněž zdůrazňují, že některé členské státy stále odmítají myšlenku, že výstavba nových jaderných reaktorů představuje cíl společného evropského zájmu.

81 Komise, Česká republika, Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené království tyto argumenty zpochybňují.

82 V tomto ohledu je třeba zaprvé připomenout, že na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU mohou být podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, považovány za slučitelné s vnitřním trhem.

83 Zadruhé je třeba uvést, že je sice skutečností, že v bodě 125 rozsudku ze dne 15. června 2010, Mediaset v. Komise (T‑177/07, EU:T:2010:233) Tribunál konstatoval, že aby byla státní podpora slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, musí sledovat cíl „společného“ zájmu a být za tímto účelem vhodná, nezbytná a přiměřená.

84 Nicméně odkaz v rozsudku ze dne 15. června 2010, Mediaset v. Komise (T‑177/07, EU:T:2010:233), na sledování cíle „společného“ zájmu nelze chápat jako požadavek, podle kterého mohou být v rámci použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU zohledněny pouze ty cíle, které jsou v zájmu všech členských států nebo většiny z nich.

85 V rámci použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU je totiž třeba rozlišit mezi jednak cílem sledovaným členským státem, který může spočívat zejména v rozvoji činnosti, a jednak podmínkou, podle které státní podpora nesmí narušovat podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.

86 Nelze mít za to, že čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU omezuje cíle, které mohou být sledovány členskými státy, na ty cíle, které jsou v zájmu všech nebo většiny členských států Unie. V tomto ohledu se Tribunál odkazem na „společný“ zájem v bodě 125 rozsudku ze dne 15. června 2010, Mediaset v. Komise (T‑177/07, EU:T:2010:233), omezil na uvedení, že se musí jednat o veřejný zájem, a nikoliv pouze o soukromý zájem příjemce podpory.

87 Pokud jde o pojem „společný zájem“ uvedený na konci čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, je třeba připomenout, že jeho cílem je vyvážit výhody a nevýhody vyplývající z podpory a že brání tomu, aby byla schválena opatření, která narušují podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Je tedy součástí fáze, která následuje po přezkumu provedeném v rámci použití uvedeného ustanovení. Tudíž z něj nelze vyvodit, že cíle veřejného zájmu, které mohou být sledovány členským státem, se omezují na ty cíle, které jsou společné pro všechny nebo pro většinu členských států.

88 S přihlédnutím k těmto úvahám je třeba chápat konstatování Komise v bodě 374 odůvodnění napadeného rozhodnutí, podle kterého dotčená opatření sledují cíl „společného“ zájmu. Tento bod odůvodnění je uveden v bodě 9.2 uvedeného rozhodnutí, ve kterém se Komise zabývala otázkou, zda podpora jaderné energie představuje cíl, který lze legitimně sledovat na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. V uvedeném bodě odůvodnění se tedy Komise omezila na konstatování, že s ohledem na ustanovení Smlouvy o Euratomu bylo Spojené království oprávněno stanovit podporu jaderné energetiky jako cíl veřejného zájmu ve smyslu uvedeného ustanovení. Naproti tomu v tomto bodě odůvodnění Komise nekonstatovala, že tento cíl byl sdílen všemi členskými státy nebo většinou z nich. Nevyjádřila se v něm ani k tomu, zda dotčená opatření narušují podmínky obchodu v takové míře, jaká je v rozporu se společným zájmem. Ze struktury tohoto rozhodnutí totiž jasně vyplývá, že Komise přezkoumala tuto otázku v pozdější fázi, a sice v bodech 9.3 až 9.6 téhož rozhodnutí.

89 S ohledem na předcházející úvahy je třeba odmítnout argument Rakouské republiky, který vychází z toho, že v bodě 374 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise dostatečně nezohlednila skutečnost, že některé členské státy, mezi které patří Rakousko, vždy odmítaly myšlenku vybudování nových jaderných reaktorů.

90 Zadruhé Rakouská republika tvrdí, že v bodech 366 až 374 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise ponechala bez povšimnutí, že nezbytnost podpory a její dopad na obchod mezi členskými státy musí být posuzovány z pohledu Unie. V této souvislosti tvrdí, že pojmy „společný zájem“ uvedené v rámci článku 34 SEU a článku 142 SFEU se vztahují rovněž k zájmu všech členských států.

91 Tyto argumenty je třeba odmítnout.

92 V tomto ohledu stačí uvést, že v bodech 366 až 374 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise nezpochybnila skutečnost, že jelikož čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU stanoví, že státní podpory nesmí narušovat podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, je třeba přihlížet k zájmům Unie a všech členských států. Jak bylo totiž uvedeno v bodě 88 výše, v uvedených bodech odůvodnění se Komise nevyjádřila k porovnání významu zájmů, ale pouze k tomu, zda bylo Spojené království oprávněno stanovit podporu jaderné energie jako cíl veřejného zájmu.

93 Zatřetí Rakouská republika uplatňuje argumenty s cílem zpochybnit závěr Komise, podle kterého je členský stát oprávněn sledovat podporu jaderné energie, a konkrétně vybudování nových kapacit na výrobu jaderné energie, jako cíl veřejného zájmu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Zaprvé čl. 2 písm. c) Smlouvy o Euratomu není určen členským státům. Zadruhé toto ustanovení se týká pouze základních zařízení nezbytných pro rozvoj jaderné energetiky. Přitom se nezdá, že by Hinkley Point C bylo v tomto ohledu základním zařízením. Zatřetí cíle podpory jaderné energie již bylo dosaženo, neboť v celé Evropě bylo vybudováno mnoho jaderných elektráren. Začtvrté Komise nevzala v potaz historické souvislosti Smlouvy o Euratomu a omezení, která z nich vyplývají.

94 Komise, Česká republika, Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené království tyto argumenty zpochybňují.

95 V tomto ohledu, jak bylo konstatováno v bodech 80 až 89 výše, na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU nemusí cíl veřejného zájmu sledovaný dotčeným opatřením nutně představovat cíl sdílený všemi členskými státy nebo většinou z nich.

96 Je třeba rovněž připomenout, že v rámci použití článku 107 SFEU na opatření sledující cíl spadající do působnosti Smlouvy o Euratomu je třeba přihlédnout k ustanovením a cílům Smlouvy o Euratomu, jak bylo uvedeno v bodech 72 až 78 výše. Z článku 1 druhého pododstavce Smlouvy o Euratomu přitom vyplývá, že posláním Společenství Euratom je přispět vytvořením podmínek nezbytných pro rychlé vybudování a růst jaderného průmyslu ke zvýšení životní úrovně v členských státech a k rozvoji vztahů s ostatními zeměmi. Na základě čl. 2 písm. c) Smlouvy o Euratomu má Společenství Euratom za účelem naplnění svého poslání za podmínek stanovených touto smlouvou usnadňovat investice a zajišťovat, zejména podporou podnikání, vybudování základních zařízení nezbytných pro rozvoj jaderné energetiky ve Společenství.

97 S ohledem na čl. 1 druhý pododstavec a čl. 2 písm. c) Smlouvy o Euratomu je třeba konstatovat, že se Komise nedopustila pochybení, když měla za to, že Spojené království bylo oprávněno stanovit podporu jaderné energie, a konkrétně pobídku k budování nových kapacit na výrobu jaderné energie, jako cíl veřejného zájmu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Jednak totiž se tento cíl pojí s cílem Společenství Euratom, který spočívá v usnadnění investic v jaderné oblasti, a z čl. 192 prvního pododstavce Smlouvy o Euratomu vyplývá, že členské státy usnadňují Společenství Euratom plnění jeho poslání. Kromě toho z čl. 194 odst. 2 druhého pododstavce SFEU vyplývá, že každý členský stát má právo si zvolit mezi různými zdroji energie ty zdroje, kterým dává přednost.

98 Žádný z argumentů předložených Rakouskou republikou nemůže tento závěr zpochybnit.

99 Zaprvé Rakouská republika v podstatě tvrdí, že Komise nevzala v potaz historické souvislosti Smlouvy o Euratomu a omezení, která z nich vyplývají. Euforie pro jádro existující v okamžiku uzavření Smlouvy o Euratomu ustoupila v současné době v mnoha členských státech zřejmému skepticismu sdílenému značnou částí obyvatelstva, vedoucímu až k úplnému odmítnutí a kompletnímu opuštění této formy výroby energie. Na rozdíl od ostatních ustanovení primárního práva nebyla ustanovení Smlouvy o Euratomu vůbec změněna, a představují tedy pravidla, která jsou starší než Smlouva o FEU.

100 Tyto argumenty je třeba odmítnout.

101 Na rozdíl od toho, co tvrdí Rakouská republika, jsou totiž ustanovení Smlouvy o Euratomu plně v platnosti a tato Smlouva nemůže být považována za právo, které předchází Smlouvě o FEU. Jednak je totiž třeba připomenout, že na základě článku 208 Smlouvy o Euratomu je tato Smlouva uzavřena na dobu neurčitou a z prvního bodu odůvodnění preambule protokolu č. 2, kterým se mění Smlouva o Euratomu, připojeného k Lisabonské smlouvě vyplývá, že ustanovení Smlouvy o Euratomu mají nadále v plném rozsahu právní účinky. Kromě toho z tohoto protokolu vyplývá, že Lisabonská smlouva změnila a potvrdila nejen Smlouvu o FEU a Smlouvu o EU, ale rovněž Smlouvu o Euratomu.

102 V této souvislosti je třeba rovněž odmítnout argument Rakouské republiky, podle kterého z prohlášení č. 54 prohlášení připojených k závěrečnému aktu mezivládní konference, která přijala Lisabonskou smlouvu, vyplývá, že Smlouva o Euratomu je překonána. Pouhá skutečnost, že pět členských států prohlásilo, že ustanovení Smlouvy o Euratomu nebyla předmětem meritorních změn od jejího vstupu v platnost a byla nutná aktualizace, totiž nemůže zpochybnit závěr, podle kterého jsou ustanovení Smlouvy o Euratomu plně platná.

103 Kromě toho v rozsahu, v němž se Rakouská republika dovolává společného prohlášení zplnomocněných zástupců členských států o uplatňování Smlouvy o Euratomu v rámci aktů o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv zakládajících Evropskou unii (Úř. věst. 1994, C 241, s. 382), stačí uvést, že z tohoto prohlášení vyplývá, že členské státy rozhodnou v souladu se svými politickými směry, že budou vyrábět nebo nebudou vyrábět jadernou energii. Z toho nelze vyvodit, že podpora jaderné energie jedním členským státem nemůže představovat cíl veřejného zájmu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, který se tento členský stát může rozhodnout sledovat.

104 Zadruhé Rakouská republika tvrdí, že se čl. 2 písm. c) Smlouvy o Euratomu týká pouze základních zařízení nezbytných pro rozvoj jaderné energetiky a cíle podpory jaderné energie již bylo dosaženo.

105 V tomto ohledu je třeba připomenout, že napadené rozhodnutí je založeno na čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a toto ustanovení odkazuje na rozvoj činnosti. Přitom je třeba konstatovat, že se Komise nedopustila pochybení, když měla za to, že vybudování Hinkley Point C mělo za cíl rozvoj činnosti ve smyslu uvedeného ustanovení. Na základě čl. 194 odst. 2 druhého pododstavce SFEU je totiž Spojené království oprávněno vybrat si mezi různými zdroji energie. Je třeba rovněž uvést, že, jak vyplývá zejména z bodu 510 odůvodnění napadeného rozhodnutí a z bodů 6 a 7 odůvodnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, vybudování Hinkley Point C má za cíl nahradit stárnoucí kapacity na výrobu jaderné energie, u nichž je plánováno ukončení provozu. Kromě toho je nesporné, že technologie, která má být použita v uvedeném bloku, je rozvinutější než technologie použitá v existujících elektrárnách.

106 S ohledem na tyto úvahy je třeba odmítnout argument Rakouské republiky, který vychází z toho, že Hinkley Point C není základní zařízení nezbytné pro rozvoj jaderné energetiky a cíle podpory jaderné energie již bylo dosaženo.

107 Zatřetí argument Rakouské republiky, podle kterého čl. 2 písm. c) Smlouvy o Euratomu není určen členským státům, musí být rovněž odmítnut. V tomto ohledu je třeba připomenout, že i když se toto ustanovení netýká přímo členských států, ale Společenství Euratom, Spojené království bylo oprávněno k němu přihlédnout s ohledem na čl. 192 první pododstavec uvedené Smlouvy, podle kterého členské státy usnadňují Společenství Euratom plnění jeho poslání.

108 Začtvrté Rakouská republika tvrdí, že pokud by podpora jaderné energie byla považována za cíl veřejného zájmu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, bylo by možné odůvodnit jakékoliv opatření sledující tento cíl. V tomto ohledu stačí připomenout, že v bodě 374 odůvodnění napadeného rozhodnutí se Komise omezila na konstatování, že podpora jaderné energie představuje cíl veřejného zájmu. Naopak v uvedeném bodě odůvodnění nepřezkoumala, zda s přihlédnutím k tomuto cíli byla dotčená opatření vhodná, nezbytná a přiměřená. Tuto otázku totiž přezkoumala v bodech 9.3 až 9.6 uvedeného rozhodnutí.

109 Je tedy třeba odmítnout všechny argumenty směřující k prokázání toho, že ustanovení Smlouvy o Euratomu neumožňují mít za to, že podpora jaderné energie, a konkrétně vybudování nových kapacit na výrobu jaderné energie, představují cíl veřejného zájmu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

110 Začtvrté Rakouská republika a Lucemburské velkovévodství se dovolávají skutečnosti, že existuje rozpor mezi podporou jaderné energie na jedné straně a zásadami ochrany životního prostředí, obezřetnosti, „znečišťovatel platí“ a udržitelnosti, jakož i některými cíli stanovenými v čl. 194 odst. 1 SFEU, jako je podpora energetické účinnosti, rozvoj nových zdrojů energie a podpora energetických sítí na straně druhé. Podle těchto členských států neměla Komise přiznat cíli podpory jaderné energie bezpodmínečnou přednost, ale měla přihlédnout k rozporu mezi výše uvedenými zásadami. V této souvislosti Lucemburské velkovévodství uvádí rovněž nebezpečí vyplývající z teroristických útoků.

111 Komise, Česká republika, Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené království tyto argumenty zpochybňují.

112 V tomto ohledu je třeba uvést, že s přihlédnutím k cílům sledovaným Smlouvou o Euratomu nelze mít za to, že zásady uplatněné Rakouskou republikou a Lucemburským velkovévodstvím brání tomu, aby členský stát stanovil podporu jaderné energie jako cíl veřejného zájmu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Pokud jde o zásady, které tyto členské státy vyvozují ze Smlouvy o FEU, je třeba připomenout, že na základě čl. 106a odst. 3 Smlouvy o Euratomu ustanovení Smlouvy o EU a Smlouvy o FEU nemění ustanovení Smlouvy o Euratomu.

113 Kromě toho je třeba odmítnout argument Rakouské republiky a Lucemburského velkovévodství, který vychází z toho, že Komise přiznala cíli podpory jaderné energie bezpodmínečnou přednost. V tomto ohledu stačí připomenout, že v bodě 9.2 napadeného rozhodnutí se Komise omezila na konstatování, že podpora jaderné energie představuje cíl veřejného zájmu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Naopak v této fázi analýzy nepřezkoumala přiměřenost dotčených opatření.

114 V rozsahu, v němž svými argumenty Rakouská republika a Lucemburské velkovévodství hodlají prokázat, že podpora jaderné energie nemůže být cílem veřejného zájmu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, tudíž musejí být tyto argumenty odmítnuty. Nicméně v rozsahu, v němž tyto argumenty mají za cíl zpochybnit závěry Komise ohledně přiměřenosti dotčených opatření, bude k těmto argumentům přihlédnuto v rámci přezkumu šestého žalobního důvodu, který vychází z porušení zásady proporcionality.

115 Zapáté Rakouská republika tvrdí, že z jaderných ukázkových programů, které Komise pravidelně zveřejňuje, vyplývá, že v souladu s článkem 40 Smlouvy o Euratomu nelze investice do jaderné energie kvalifikovat jako cíle společného zájmu.

116 Komise, Česká republika, Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika, Rumunsko, Slovenská republika a Spojené království tyto argumenty zpochybňují.

117 V tomto ohledu je třeba zaprvé uvést, že s přihlédnutím k povaze jaderných ukázkových programů (viz článek 40 Smlouvy o Euratomu) nelze úvahy rozvinuté v bodech 79 až 115 výše, které jsou založeny na ustanoveních Smlouvy o Euratomu a Smlouvy o FEU, zpochybnit zjištěními Komise obsaženými v těchto programech.

118 Zadruhé je v každém případě třeba konstatovat, že z jaderných ukázkových programů, které Rakouská republika uvádí, nijak nevyplývá, že podpora jaderné energie nepředstavuje činnost, jejíž rozvoj nemůže být usnadněn podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

119 V rozsahu, v němž Rakouská republika tvrdí, že z bodu 7 jaderného ukázkového programu ze dne 4. října 2007, COM(2007) 565 final, totiž vyplývá, že je na členských státech, zda si zvolí, či nezvolí jadernou energii, tato skutečnost potvrzuje právo Spojeného království podporovat tento zdroj energie (viz bod 97 výše).

120 Kromě toho v rozsahu, v němž Rakouská republika tvrdí, že ze strany 18 jaderného ukázkového programu ze dne 25. září 1996, COM(1996) 339 final, z bodu 3.3 jaderného ukázkového programu ze dne 13. listopadu 2008, COM(2008) 776 final, a z odstavce 4.2 jaderného ukázkového programu ze dne 4. října 2007, COM(2007) 565 final, vyplývá, že s ohledem na konkurenceschopnost jaderné energie nesmí být v této oblasti poskytnuta žádná státní podpora, postačí uvést, že tento argument nemůže zpochybnit závěr Komise, podle kterého podpora jaderné energie může představovat cíl veřejného zájmu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Mohl by zpochybnit pouze závěr Komise ohledně nezbytnosti dotčených opatření. Tento argument je tudíž neúčinný v této souvislosti, ale bude k němu přihlédnuto v rámci přezkumu prvního žalobního důvodu, který se týká závěrů Komise ohledně nezbytnosti státního zásahu.

121 V důsledku toho musí být odmítnuty argumenty založené na jaderných ukázkových programech zveřejněných Komisí.

122 Zašesté Rakouská republika tvrdí, že Komise v napadeném rozhodnutí neprohloubila své úvahy ve vztahu k cílům spočívajícím v diverzifikaci a zabezpečení dodávek. Lucemburské velkovévodství tvrdí, že bezpečnost dodávek není zaručena, neboť uran musí být dovážen ze zemí mimo Unii.

123 V tomto ohledu stačí uvést, že z bodů 366 až 374 odůvodnění napadeného rozhodnutí vyplývá, že Komise považovala podporu jaderné energie za cíl veřejného zájmu, který může sám o sobě odůvodňovat dotčená opatření. Naopak, když Komise uvedla v bodě 374 odůvodnění uvedeného rozhodnutí, že podpora jaderné energie umožňuje rovněž přispět k cílům diverzifikace a zabezpečení dodávek, nekonstatovala, že tyto dva další cíle jsou cíli, které umožňují samy o sobě a samostatně odůvodnit dotčená opatření. Za těchto okolností nelze Komisi vytýkat, že neprohloubila své úvahy ve vztahu k cílům diverzifikace a bezpečnosti dodávek v rámci bodu 9.2 tohoto rozhodnutí.

124 Tento argument musí být tudíž odmítnut.

125 Zasedmé Rakouská republika předkládá rovněž argumenty, které vychází zaprvé z nesprávného vymezení trhu, zadruhé z neexistence selhání trhu v odvětví budování a provozování jaderných elektráren, zatřetí z kvalifikace dotčených opatření jako investiční podpory, a začtvrté z ovlivnění podmínek obchodu mezi členskými státy.

126 V tomto ohledu stačí konstatovat, že dotčené argumenty se týkají fází přezkumu, který má být proveden na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, které následují po stanovení sledovaného cíle veřejného zájmu. Tyto argumenty tedy nemohou prokázat pochybení ze strany Komise týkající se kvalifikace podpory jaderné energie jako cíle veřejného zájmu ve smyslu tohoto ustanovení.

127 Tyto argumenty jsou tedy neúčinné potud, pokud jsou předloženy na podporu tohoto žalobního důvodu. Nicméně první argument, který vychází z chybného vymezení trhu, a druhý argument, který vychází z neexistence selhání trhu, budou zohledněny v rámci přezkumu prvního žalobního důvodu, který vychází z toho, že Komise připustila existenci odlišného trhu s jadernou energií, a z toho, že na trhu s elektřinou k selhání nedochází. Třetí argument týkající se kvalifikace dotčených opatření jako investičních podpor bude přezkoumán v rámci třetího žalobního důvodu, který vychází z toho, že dotčená opatření měla být kvalifikována jako provozní podpory. Čtvrtý argument, který vychází z ovlivnění podmínek obchodu mezi členskými státy, bude přezkoumán v rámci šestého žalobního důvodu, který směřuje k prokázání údajně chybného závěru Komise, podle kterého dotčená opatření dodržují zásadu proporcionality.

128 S ohledem na předcházející úvahy je třeba zamítnout čtvrtý žalobní důvod, s výhradou argumentů uvedených v bodech 114, 120 a 125 výše.

C. K druhému žalobnímu důvodu, vycházejícímu z údajně nesprávného zjištění Komise, podle kterého je technologie použitá v Hinkley Point C novou technologií

129 Tento žalobní důvod se týká zjištění Komise, uvedených v bodě 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí, podle kterých investice do nových kapacit na výrobu jaderné energie mají za cíl dosažení cíle veřejného zájmu spočívajícího v podpoře jaderné energetiky a podle kterých tyto investice nebudou uskutečněny v případě neexistence zásahu Spojeného království.

130 Rakouská republika se domnívá, že předmětná zjištění jsou chybná.

131 Zaprvé Rakouská republika tvrdí, že Komise měla nesprávně za to, že technologie, která má být použita v Hinkley Point C, představuje novou technologii. Nejedná se o novou technologii, ale o ověřenou technologii, a sice variantu tlakovodního reaktoru používaného již desetiletí, který vykazuje velkou podobnost s mnoha reaktory, které jsou v současné době v provozu.

132 Komise, Česká republika, Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika a Spojené království tento argument zpochybňují.

133 Úvodem je třeba uvést, že tento argument Rakouské republiky se zakládá na předpokladu, podle kterého Komise v bodě 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí konstatovala, že technologie, která má být použita v Hinkley Point C, představuje novou technologii.

134 Tento předpoklad je však chybný.

135 V bodě 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí v německé verzi sice figuruje výraz „Investitionen in neue Nukleartechnologien“, který odkazuje na investice do nových jaderných technologií.

136 Nicméně, jak vyplývá z první strany napadeného rozhodnutí, závazné je pouze znění v anglickém jazyce. V bodě 392 odůvodnění tohoto rozhodnutí v anglické verzi je přitom uveden výraz „new nuclear investment“, který odkazuje na investice do nových kapacit na výrobu jaderné energie, a je uvedeno, že uvedené investice mají za cíl dosáhnout cíle veřejného zájmu stanoveného v bodě 9.2 uvedeného rozhodnutí a dotčená opatření byla nezbytná zejména s ohledem na tento specifický druh investic. Uvedený bod odůvodnění tedy neodkazuje na nové jaderné technologie, ale na investice do takových nových kapacit.

137 Tento výklad bodu 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí je ostatně potvrzen body 375 až 391 odůvodnění uvedeného rozhodnutí, které předcházejí závěru v bodě 392 odůvodnění tohoto rozhodnutí, ve kterých Komise neuvedla žádný odkaz na používání nové jaderné technologie.

138 Argument Rakouské republiky je tedy založen na nesprávném výkladu bodu 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí a musí být odmítnut.

139 Zadruhé je třeba odmítnout argument Rakouské republiky, který vychází z toho, že Komise neupřesnila, jaká hospodářská činnost ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU měla být dotčenými opatřeními podporována. V tomto ohledu stačí uvést, že z bodu 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí dostatečně jasně vyplývá, že se jedná o podporu jaderné energie.

140 Zatřetí je třeba přezkoumat argument Rakouské republiky, který vychází z toho, že čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a čl. 2 písm. c) Smlouvy o Euratomu vyžadují existenci rozvoje činnosti a pouhé alternativní opatření tuto podmínku nesplňuje. V této souvislosti je třeba rovněž přihlédnout k argumentu Rakouské republiky, který vychází z toho, že článek 6 nařízení Komise (EU) č. 651/2014 ze dne 17. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 [SFEU] prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem (Úř. věst. 2014, L 187, s. 1), pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014–2020 (Úř. věst. 2014, C 200, s. 1) a sdělení Komise o rámci pro státní podporu výzkumu, vývoje a inovace (Úř. věst. 2014, C 198, s. 1) brání tomu, aby opatření, která mají za cíl pouze umožnit, aby podnik používal poslední technické novinky nebo dosáhl souladu s platnými bezpečnostními a environmentálními normami, byla považována za slučitelná s vnitřním trhem.

141 V tomto ohledu, pokud jde zaprvé o nařízení č. 651/2014, stačí uvést, že se omezuje na stanovení standardizovaného přístupu k blokové výjimce, ale nezavazuje Komisi v rámci individuálního posouzení prováděného přímo na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

142 Zadruhé, pokud jde o pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014–2020 a o sdělení Komise o rámci pro státní podporu výzkumu, vývoje a inovace, je třeba uvést, že argumenty Rakouské republiky se týkají jednak cíle překročit unijní normy v oblasti ochrany životního prostředí a cíle zvýšit úroveň ochrany životního prostředí v případě neexistence unijních norem, které jsou uvedeny v odst. 18 písm. a) uvedených pokynů, a jednak cílů týkajících se výzkumu, vývoje a inovací. V napadeném rozhodnutí přitom Komise neposoudila slučitelnost dotčených opatření s těmito cíli. Tyto argumenty je tudíž třeba odmítnout.

143 Zatřetí je třeba připomenout, že čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU se omezuje na požadavek, aby podpory usnadňovaly rozvoj určitých hospodářských činností. Ustanovení čl. 2 písm. c) Smlouvy o Euratomu má za cíl usnadnit investice a zajistit vybudování základních zařízení nezbytných pro rozvoj jaderné energetiky ve Společenství. Žádné z těchto dvou ustanovení tedy nevyžaduje existenci technologické inovace.

144 Začtvrté je třeba konstatovat, že za okolností projednávané věci splňuje cíl, který spočívá v podpoře jaderné energie a, konkrétněji, cíl motivovat podniky, aby investovaly do nových kapacit na výrobu jaderné energie, požadavky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a v čl. 2 písm. c) Smlouvy o Euratomu. Na rozdíl od toho, co tvrdí Rakouská republika, skutečnost, že tyto nové kapacity mají nahradit stárnoucí kapacity na výrobu jaderné energie, neumožňuje konstatovat, že nedochází k rozvoji ve smyslu těchto ustanovení. Jelikož provoz stárnoucích jaderných elektráren musí být ukončen (viz bod 510 odůvodnění napadeného rozhodnutí a body 6 a 7 odůvodnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení), v případě neexistence investic do nových kapacit na výrobu jaderné energie bude jaderná energetika ve Spojeném království méně rozvinutá. V každém případě je třeba uvést, že je nesporné, že technologie, která bude použita v Hinkley Point C, je rozvinutější než technologie, která je použita v jaderných elektrárnách, které má nahradit. I když Rakouská republika zpochybňuje, že se jedná o zcela novou technologii, uznává totiž, že se jedná o rozvinutější technologii.

145 Tyto argumenty je tedy rovněž třeba odmítnout, a v důsledku toho zamítnout druhý žalobní důvod v plném rozsahu.

D. K prvnímu žalobnímu důvodu a k první a druhé části devátého žalobního důvodu, týkajícím se provedeného vymezení trhu, jakož i úvah Komise založených na existenci tržního selhání

146 První žalobní důvod a první a druhá část devátého žalobního důvodu, jakož i argumenty rozvinuté v rámci čtvrtého žalobního důvodu, který vychází z jaderných ukázkových programů, chyb týkajících se vymezení trhu a neexistence selhání trhu (body 120 a 125 výše), se týkají úvah, které Komise uvedla v rámci bodu 9.3 napadeného rozhodnutí, kde konstatovala, že bez zásahu státu nebudou nové kapacity na výrobu jaderné energie vybudovány včas.

147 Rakouská republika a Lucemburské velkovévodství se domnívají, že tyto úvahy nejsou dostatečně odůvodněné a jsou chybné. Tyto členské státy předkládají v podstatě tři skupiny argumentů. Zaprvé tvrdí, že Komise nebyla oprávněna dospět k závěru o nezbytnosti zásahu Spojeného království. Pouze v případě, že by konstatovala, že na liberalizovaném trhu výroby a dodávek elektřiny existovalo selhání, mohla prohlásit dotčená opatření za slučitelná s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Úvahy Komise v tomto ohledu však nejsou dostatečné odůvodněné a jsou v každém případě zjevně chybné. Zadruhé uvedené státy tvrdí, že Komise nesprávně vycházela z existence trhu pro budování a provoz jaderných elektráren a v tomto ohledu napadené rozhodnutí nedostatečně odůvodnila. Zatřetí Rakouská republika tvrdí, že přístup sledovaný Komisí vytvořil předsudek ve prospěch jaderné energetiky.

1. K argumentům směřujícím ke zpochybnění závěru Komise ohledně nezbytnosti zásahu Spojeného království

148 Rakouská republika a Lucemburské velkovévodství tvrdí, že Komise nebyla oprávněna dospět k závěru o nezbytnosti zásahu Spojeného království. Podle těchto členských států mohla být dotčená opatření prohlášena za slučitelná s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU pouze v případě, že by Komise konstatovala, že na liberalizovaném trhu výroby a dodávek elektřiny existuje selhání. Výroba a dodávka elektřiny přitom mohou být zajištěny prostřednictvím jiných technologií než jadernou technologií. Komise tedy nebyla oprávněna konstatovat selhání trhu.

149 Komise, Česká republika, Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika, Slovenská republika a Spojené království mají za to, že tyto argumenty musejí být odmítnuty.

150 Úvodem je třeba připomenout, že čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU výslovně nestanoví podmínku týkající se existence selhání trhu. Uvedené ustanovení se totiž omezuje na požadavek, aby se podpora týkala cíle veřejného zájmu a byla vhodná, nezbytná a přiměřená (viz bod 48 výše). V rámci použití tohoto ustanovení je tedy relevantní otázkou, zda by cíle veřejného zájmu sledovaného členským státem bylo dosaženo bez jeho zásahu (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 9. června 2016, Magic Mountain Kletterhallen a další v. Komise, T‑162/13, nezveřejněný, EU:T:2016:341, bod 77).

151 Ačkoli existence selhání trhu může představovat relevantní prvek pro prohlášení slučitelnosti státní podpory s vnitřním trhem, neexistence selhání trhu nemá nutně za následek, že podmínky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU nejsou splněny (rozsudky ze dne 9. června 2016, Magic Mountain Kletterhallen a další v. Komise, T‑162/13, nezveřejněný, EU:T:2016:341, body 78 a 79, a ze dne 18. ledna 2017, Andersen v. Komise, T‑92/11 RENV, nezveřejněný, EU:T:2017:14, bod 69). Například zásah státu lze považovat za nezbytný ve smyslu tohoto ustanovení, pokud tržní síly nemohou samy o sobě dosáhnout cíle veřejného zájmu sledovaného členským státem včas, i když nelze takový trh považovat za trh, na kterém dochází k selhání.

152 Právě s přihlédnutím k těmto úvahám je třeba přezkoumat výtky Rakouské republiky a Lucemburského velkovévodství, jejichž cílem je zpochybnit závěr Komise, podle kterého byl zásah Spojeného království nezbytný k dosažení cíle veřejného zájmu, který sledovalo, a sice vybudování nových kapacit na výrobu jaderné energie. Tyto výtky vycházejí z toho, že zaprvé Komise neuvedla důvody, proč je třeba investice v Hinkley Point C považovat za zvláštní a za investice, které vyžadují zásad státu, zadruhé úvahy Komise obsažené v bodě 9.3 napadeného rozhodnutí jsou stiženy věcnými a formálními chybami, zatřetí Komise neuvedla důvody, proč nemohlo být cílů spočívajících v zabezpečení dodávek a ve snižování emisí uhlíku dosaženo bez státních podpor, a začtvrté Komise měla podrobněji vysvětlit, v jakém rozsahu budou v Hinkley Point C použity nové technologie.

a) K výtce vycházející z nedostatečného odůvodnění týkajícího se zvláštní povahy investic v Hinkley Point C

153 Rakouská republika tvrdí, že v bodě 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise zmínila zvláštní charakter investic v Hinkley Point C, avšak neuvedla důvody, proč by tyto investice měly být považovány za zvláštní.

154 Komise tyto argumenty zpochybňuje.

155 V tomto ohledu je třeba připomenout, že v bodě 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise vyvodila závěr ze svých úvah rozvinutých v bodech 381 až 391 odůvodnění uvedeného rozhodnutí. V bodech 382 a 383 odůvodnění tohoto rozhodnutí přitom Komise zejména uvedla, že investice do jaderné energie jsou zatíženy významným rizikem v důsledku kombinace vysokých počátečních kapitálových nákladů, dlouhých dob výstavby a dlouhé doby provozu nutné pro návratnost investičních nákladů. Podle Komise neexistovaly tržní finanční nástroje nebo jiné druhy smluv, které by umožnily zajistit tato významná rizika, což je specifické pro některé technologie, včetně jaderné energetiky. Nástroje, které jsou na trhu aktuálně dostupné, se totiž nevztahují na časové horizonty delší než 10 či 15 let, ať již jsou v podobě dlouhodobých smluv, nebo nástrojů zajištění rizik. V této souvislosti Komise rovněž odkázala zejména na obecně mimořádně dlouhé a složité životní cykly jaderných elektráren na rozdíl od většiny jiné energetické infrastruktury, či dokonce na rozdíl od většiny investic do infrastruktury obecně. Zejména uvedla, že výstavba jaderné elektrárny obvykle trvá 8 až 10 let, přičemž náklady vznikají před vytvářením jakýchkoli příjmů a rizika nese výhradně investor. Dále šedesátiletá doba provozu je spojena s vytvářením příjmů, ty však vycházejí z nejistého vývoje velkoobchodních cen. Kromě toho doba vyřazování z provozu může trvat 40 let a na ukončování provozu zařízení je třeba vyhradit finanční prostředky. Mimoto skladování a zpracování vysoce radioaktivního jaderného odpadu se obvykle provádí na místě ještě před přemístěním do úložiště, kde má být odpad skladován po tisíce let. Konečně existuje riziko „zadržení“, které přináší nejistoty pro soukromé investory proto, že pozdější vlády mohou mít odlišné názory na vhodnost jaderné technologie vzhledem k její kontroverzní povaze.

156 Je třeba konstatovat, že úvahy Komise uvedené v bodech 382 a 383 odůvodnění napadeného rozhodnutí dostatečně jasně ukazují důvody, proč v případě neexistence zásahu Spojeného království, zejména s ohledem na nedostatek tržních finančních nástrojů a jiných typů smluv pro zajištění proti takovémuto významnému riziku, by investice do nových kapacit na výrobu jaderné energie nebyly provedeny včas.

157 Z toho vyplývá, že výtku, která vychází z nedostatečného odůvodnění uvedeného v bodě 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí, je třeba zamítnout.

b) K výtce směřující k prokázání existence věcných a formálních chyb v úvahách Komise uvedených v bodě 9.3 napadeného rozhodnutí

158 Rakouská republika a Lucemburské velkovévodství předkládají argumenty, které směřují k prokázání chybné povahy úvah Komise, uvedených v bodě 9.3 napadeného rozhodnutí, podle kterých s ohledem na neexistenci tržních finančních nástrojů nebo jiných druhů smluv pro zajištění proti riziku, kterému jsou vystaveny investice do jádra, byl nezbytný zásah státu k dosažení cíle podpory jaderné energie, a konkrétně vybudování nových kapacit na výrobu jaderné energie. Podle těchto členských států se Komise dopustila v tomto ohledu věcných a formálních pochybení.

159 Komise, Česká republika, Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika, Slovenská republika a Spojené království tyto argumenty zpochybňují. Komise tvrdí, že některé z argumentů předložených Rakouskou republikou jsou nepřípustné z důvodu jejich opožděnosti.

160 V této souvislosti je třeba připomenout, že pro účely uplatnění čl. 107 odst. 3 SFEU Komise požívá široké posuzovací pravomoci, jejíž výkon zahrnuje komplexní posouzení hospodářského a sociálního charakteru. Soudní přezkum výkonu této posuzovací pravomoci se omezuje na ověření toho, zda byla dodržena procesní pravidla a pravidla týkající se odůvodnění, a na kontrolu věcné správnosti skutkových zjištění a zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností či zneužití pravomoci (rozsudky ze dne 26. září 2002, Španělsko v. Komise, C‑351/98, EU:C:2002:530, bod 74, a ze dne 29. dubna 2004, Itálie v. Komise, C‑372/97, EU:C:2004:234, bod 83).

161 Komise má sice v hospodářské oblasti určitý prostor pro uvážení, avšak neznamená to, že soud Unie nesmí přezkoumávat výklad údajů hospodářské povahy provedený Komisí. Unijní soud totiž musí nejen ověřit věcnou správnost dovolávaných důkazních materiálů, jejich věrohodnost a soudržnost, ale rovněž posoudit, zda tyto skutečnosti představují veškeré rozhodné údaje, jež musí být při posuzování komplexní situace vzaty v úvahu, a zda lze o ně opřít vyvozené závěry. Nicméně v rámci tohoto přezkumu mu nepřísluší nahradit hospodářské posouzení Komise vlastním posouzením. Dále je třeba uvést, že v případě, kdy unijní orgán disponuje širokou posuzovací pravomocí, má kontrola dodržení určitých procesních záruk zásadní význam. Podle judikatury k těmto zárukám náleží povinnost příslušného orgánu pečlivě a nestranně zkoumat všechny relevantní okolnosti jednotlivého případu a svá rozhodnutí dostatečně odůvodnit (viz rozsudek ze dne 22. listopadu 2007, Španělsko v. Lenzing, C‑525/04 P, EU:C:2007:698, body 56 až 58 a citovaná judikatura).

162 S přihlédnutím k těmto zásadám je třeba přezkoumat argumenty předložené Rakouskou republikou a Lucemburským velkovévodstvím.

163 Zaprvé Rakouská republika tvrdí, že pouhá skutečnost, že určitý podnik nemůže získat financování na trhu, není dostačující ke konstatování, že cíle veřejného zájmu sledovaného členským státem není možné dosáhnout bez jeho zásahu.

164 Tento argument musí být odmítnut.

165 V tomto ohledu stačí uvést, že se v bodech 381 až 391 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise neomezuje na přezkum individuální situace společnosti NNBG nebo investorů této společnosti, ale obecně se vyjadřuje k otázce, zda v případě neexistence zásahu Spojeného království by byly v tomto členském státě vybudovány nové kapacity na výroby jaderné energie s ohledem na neexistenci tržních finančních nástrojů, jakož i jiných druhů smluv pro zajištění proti riziku, kterému jsou vystaveny investice v oblasti jaderné energie.

166 Zadruhé Rakouská republika tvrdí, že závěr Komise v bodech 382 a 383 odůvodnění napadeného rozhodnutí, podle něhož neexistují finanční nástroje vhodné pro investice do nových kapacit na výrobu jaderné energie, není založen na dostatečně solidním a důkladném přezkumu a dostatečně odůvodněn.

167 Rakouská republika zaprvé tvrdí, že Komise nevzala v úvahu jiné formy investic, jako je mezinárodní syndikované financování nebo individuální podpory, které jsou poskytovány finančníky, kteří mají v tomto ohledu možnost poskytnout finanční prostředky.

168 V tomto ohledu je třeba připomenout, že v bodech 381 až 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise podrobně uvedla důvody, proč jsou investice do jaderné energie zatíženy značnými riziky, a konstatovala, že neexistují tržní finanční nástroje nebo jiné druhy smluv pro zajištění těchto rizik. Po provedení modelace kromě toho konstatovala, že za těchto okolností bylo značně nejisté, zda by soukromé investice do nových kapacit na výrobu jaderné energie byly provedeny v realistickém časovém rámci.

169 S ohledem na tyto skutečnosti nemůže pouhé uvedení možnosti mezinárodního syndikovaného financování nebo individuálních podpor, které by mohly být poskytnuty prostřednictvím finančníků, kteří mají v tomto ohledu možnost poskytnout dostatečné prostředky, Rakouskou republikou prokázat, že tyto úvahy Komise jsou stiženy zjevně nesprávným posouzením.

170 K tomu, aby bylo prokázáno, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, které může odůvodnit zrušení napadeného rozhodnutí, musí být totiž důkazy předložené žalobcem dostatečné k tomu, aby zbavily hodnověrnosti posouzení skutkového stavu uvedená v rozhodnutí (rozsudky ze dne 12. prosince 1996, AIUFFASS a AKT v. Komise, T‑380/94, EU:T:1996:195, bod 59, a ze dne 6. října 2009, FAB v. Komise, T‑8/06, nezveřejněný, EU:T:2009:386, bod 78).

171 Rakouská republika však neuvedla důvody, proč značná rizika, kterým podléhají investice v oblasti jaderné energie z důvodu zejména kombinace vysokých počátečních kapitálových nákladů, dlouhých dob výstavby a dlouhé doby provozu nutné pro návratnost investičních nákladů, jakož i obecně mimořádně dlouhých a složitých životních cyklů, z nejistého vývoje velkoobchodních cen a nákladů souvisejících s vyřazením z provozu, a rizika „zadržení“, nebrání rovněž mezinárodnímu syndikovanému financování nebo individuálnímu financování.

172 Toto tvrzení je tudíž třeba odmítnout.

173 Zadruhé Rakouská republika tvrdí, že nedostatek dlouhodobých cenových signálů se týká rovněž jiných technologií, a proto musí být považován za běžný tržní údaj, který musí být zohledněn při posouzení rizika projektu. Na rozdíl od toho, co tvrdí Komise, na trhu s elektřinou neexistují stabilní cenové signály na dobu 10 až 15 let. Na evropských energetických burzách mají navrhované produkty v současnosti dobu životnosti nejvýše sedm let. I u elektráren, které využívají technologie s kratší dobou provozu než jaderné elektrárny, není významná část jejich životnosti pokryta dostupnými cenovými signály.

174 V tomto ohledu stačí uvést, že by tento argument Rakouské republiky i za předpokladu, že by byl opodstatněný, nemohl zpochybnit závěr Komise, pokud jde o nedostatek finančních nástrojů vhodných pro investice do nových kapacit na výrobu jaderné energie. Naopak argument, který vychází z toho, že i pro kratší doby, než je doba 10 až 15 let, kterou Komise zohlednila, neexistují stabilní cenové signály, může posílit úvahy Komise ohledně existence faktorů, které brání investicím do takových nových kapacit.

175 Zatřetí je třeba odmítnout argument Rakouské republiky, který vychází z toho, že v rámci své analýzy se Komise neměla omezit na finanční trhy ve Spojeném království. V tomto ohledu je třeba uvést, že v bodě 382 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise konstatovala neexistenci tržních finančních nástrojů, a jiných typů smluv pro zajištění proti významnému riziku týkajícímu se investic do nových kapacit na výrobu jaderné energie. Z tohoto bodu odůvodnění však nijak nevyplývá, že se Komise v rámci svého přezkumu omezila na finanční nástroje dostupné ve Spojeném království.

176 Začtvrté Rakouská republika tvrdí, že v tomto ohledu není odůvodnění napadeného rozhodnutí dostatečné.

177 Rakouská republika především tvrdí, že Komise neuvedla důvod, proč bylo třeba vycházet pouze z finančních trhů dostupných ve Spojeném království. Tento argument je třeba odmítnout. Jak totiž již bylo uvedeno v bodě 175 výše, je založen na chybném předpokladu, že se Komise omezila na tyto finanční trhy.

178 Rakouská republika kromě toho tvrdí, že v každém případě v bodech 381 až 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise výslovně nezmínila finanční trhy, které vzala v úvahu. V tomto ohledu je třeba konstatovat, že odůvodnění uvedené v daných bodech odůvodnění je dostatečné k tomu, aby se uvedený členský stát mohl seznámit s důvody přijatého opatření a Tribunál vykonat svůj přezkum. Pokud se tento členský stát totiž domnívá, že existují finanční nástroje, které nebyly dotčeny faktory uvedenými Komisí, mohl předložit argumenty v tomto ohledu během řízení před Tribunálem, což by Tribunálu umožnilo přezkoumat opodstatněnost této úvahy Komise.

179 S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba odmítnout argumenty, jejichž cílem je zpochybnit závěr Komise týkající se neexistence vhodných finančních nástrojů.

180 Zatřetí Rakouská republika předkládá argumenty směřující ke zpochybnění úvah Komise založených na riziku politického „zadržení“.

181 Úvodem je třeba uvést, že v bodě 384 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise vyjádřila výhradu ohledně otázky, zda situace „zadržení“, kterou určila, může být kvalifikována jako selhání trhu, a konstatovala, že se může jednat o riziko „které investice do [nových kapacit na výrobu jaderné energie] ztěžuje, zejména s ohledem na dlouhé lhůty nutné k výstavbě a provozu jaderných elektráren a jejich vyřazování z provozu“. Uvedený orgán tedy konstatoval, že z hlediska potenciálních investorů bylo riziko politického „zadržení“ faktorem, který brání investicím do takových nových kapacit.

182 Zaprvé Rakouská republika tvrdí, že situace „zadržení“ existuje pouze v případě, že jedna ze smluvních stran dlouhodobé smlouvy, která není zcela vymezena v okamžiku jejího uzavření, má značný prostor pro volné uvážení, který jí umožňuje jednat oportunisticky, zatímco druhá strana se zavázala předčasně tím, že například uskutečnila nepřevoditelné velmi významné investice. Na rozdíl od úvah Komise tomu tak v projednávané věci není.

183 V tomto ohledu je třeba uvést, že z bodů 384 a 385 odůvodnění napadeného rozhodnutí vyplývá, že i když všechny technologie mohou být v zásadě postiženy politickým „zadržením“, jaderné projekty jsou obvykle tomuto riziku vystaveny více. V této souvislosti Komise zejména uvedla jednak to, že následné vlády mohou mít odlišné názory na vhodnost jaderné technologie, což může přispět k nejistotě soukromých investorů, a jednak to, že tato nejistota je významnější u jaderné technologie z důvodu kontroverzní povahy této technologie, delších lhůt a větších investic.

184 Pokud jde o argumenty předložené Rakouskou republikou, je třeba konstatovat, že se Rakouská republika omezuje jednak na vysvětlení, co rozumí pod pojmem situace „zadržení“, a jednak na tvrzení, že podnik investující do kapacit na výrobu jaderné energie se nenachází v takové situaci.

185 Je však třeba konstatovat, že argumentace předložená Rakouskou republikou nemůže prokázat, že úvahy Komise uvedené v bodech 384 a 385 odůvodnění napadeného rozhodnutí jsou stiženy vadou spočívající ve zjevně nesprávných posouzeních (viz body 160, 161 a 170 výše). Především Rakouská republika nepředkládá dostatek argumentů, které by mohly zbavit věrohodnosti úvahu Komise, že riziko popsané výše v bodě 183 je faktorem, který brání investicím do výstavby a provozu nových jaderných elektráren.

186 Tento argument je tedy třeba odmítnout.

187 Zadruhé Rakouská republika tvrdí, že riziko změny politického rámce není riziko specifické pro jaderné elektrárny, ale obecné riziko, které se týká všech záměrů zpochybňovaných veřejným míněním, zvláště těch, které vyžadují významné zdroje. Takové riziko tedy nemůže představovat faktor, který musí být napraven prostřednictvím státní podpory.

188 V tomto ohledu je třeba jednak uvést, že v bodech 384 a 385 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise nijak nevyloučila, že riziko změny politického rámce může existovat i u jiných projektů a může bránit investicím do takových projektů.

189 Kromě toho je třeba konstatovat, že Rakouská republika nepředložila žádný argument, který by mohl zpochybnit věrohodnost úvahy Komise, podle které riziko změny politického rámce má značný dopad na jadernou technologii, zejména z důvodu kontroverzní povahy této technologie, pravděpodobnosti tohoto rizika, rozsahu této změny, která může vést až k úplnému upuštění od jaderného průmyslu, velmi dlouhých dob splácení a velmi vysokých částek investic.

190 Ani tento argument Rakouské republiky tedy nemůže prokázat existenci zjevného pochybení v úvahách Komise.

191 Zatřetí Rakouská republika tvrdí, že v případě vyvlastnění je s ohledem na ochranu investic a vlastnického práva zajištěno finanční odškodnění.

192 Tento argument musí být odmítnut v rozsahu, v němž je cílem tohoto argumentu prokázat, že Komise dostatečně nezohlednila skutečnost, že je zajištěno finanční odškodnění. V této souvislosti je totiž třeba uvést, že Komisí bylo přezkoumáno, v jakém rozsahu je zajištěno finanční odškodnění v případě předčasného ukončení provozu jaderné elektrárny Hinkley Point. V bodě 192 odůvodnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení tak Komise uvedla, že platba odškodnění uhrazená vnitrostátními orgány jako náhrada škody způsobené veřejnými orgány nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Kromě toho v bodě 322 odůvodnění napadeného rozhodnutí konstatovala, že z obecných zásad, o které se opírá právo Spojeného království a unijní právo, vyplývá právo na vyrovnání v případě, že došlo ke zbavení vlastnického práva.

193 Kromě toho v případě, že by argument Rakouské republiky směřoval k prokázání toho, že vzhledem ke skutečnosti, že je zajištěno finanční odškodnění, bylo zjevně nesprávné mít za to, že riziko politického „zadržení“ představovalo faktor, který lze považovat za faktor, který brání investicím do nových kapacit na výrobu jaderné energie, musí být takový argument rovněž odmítnut. Pouhá skutečnost, že se lze odškodnění domáhat na základě obecných zásad, o které se opírá právo Spojeného království a právo Unie, totiž nebrání tomu, aby mělo riziko politického „zadržení“ odrazující účinek na potenciální investory. S ohledem na částky investic dotčených v projednávané věci nemůže pouhý výhled na případné získání finančního vyrovnání v nejisté výši po případném sporu v případě vyvlastnění zcela zabránit překážce pro poskytování investic vyplývající z rizika politického „zadržení“. Z toho vyplývá, že se Komise nedopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že i přes skutečnost, že se lze domáhat odškodnění, představuje riziko politického „zadržení“ faktor, který brání investicím do nových kapacit na výrobu jaderné energie.

194 Začtvrté Rakouská republika tvrdí, že bylo chybné „imunizovat“ provozovatele jaderné elektrárny Hinkley Point C před budoucími, demokraticky přijatými, politickými rozhodnutími. Lucemburské velkovévodství tvrdí, že taková politická rozhodnutí nelze považovat za selhání trhu.

195 V rozsahu, v němž na základě svých argumentů Rakouská republika a Lucemburské velkovévodství tvrdí, že budoucí demokraticky přijatá politická rozhodnutí nemohou být zohledněna v rámci přezkumu otázky, zda existují faktory, které brání investicím do nových kapacit na výrobu jaderné energie, musí být tyto argumenty odmítnuty. V rámci tohoto přezkumu totiž Komise mohla zohlednit všechny skutečnosti, které mohly bránit tomu, aby v případě neexistence zásahu státu byly takové nové kapacity vybudovány včas za pomocí tržních sil. Nebylo tedy zjevně chybné přihlédnout v této souvislosti k nejistotě, která mohla vyplývat z rizika politického „zadržení“ a která je z důvodů uvedených v bodě 189 výše obzvláště významná v jaderné oblasti.

196 V rozsahu, v němž se tímto argumentem Rakouská republika neomezuje na zpochybnění nezbytnosti zásahu Spojené království jako takového, ale rovněž hodlá uplatnit existenci nadměrné náhrady z toho důvodu, že konkrétní opatření, a sice rozdílová smlouva, dohoda s ministrem a úvěrová záruka, jdou nad rámec toho, co bylo nezbytné pro překonání zjištěných překážek, jedná se o argument, který se týká úvah Komise ohledně nezbytnosti dotčených opatření a překrývá se s argumenty uvedenými v rámci šestého žalobního důvodu. Tento argument je tedy neúčinný v této souvislosti, ale bude zohledněn v rámci přezkumu šestého žalobního důvodu.

197 Z toho vyplývá, že všechny argumenty, jejichž cílem je zpochybnit úvahy Komise založené na situaci politického „zadržení“, musí být odmítnuty, s výhradou argumentu týkajícího se dodržení zásady proporcionality, který bude přezkoumán v rámci šestého žalobního důvodu.

198 Začtvrté Rakouská republika tvrdí, že výstavba jiných jaderných elektráren byla financována bez poskytnutí státních podpor. V této souvislosti odkazuje zejména na výstavbu jaderných elektráren Flamanville (Francie) a Olkiluoto (Finsko).

199 Úvodem je třeba připomenout, že v bodech 381 až 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise uvedla, že z důvodu skutečnosti, že investice do jaderné energie jsou zatíženy významným rizikem a že neexistují tržní finanční nástroje nebo jiné druhy smluv pro zajištění proti takovémuto významnému riziku, bylo značně nejisté, zda by trh zajistil investice do nových kapacit na výrobu jaderné energie v realistickém časovém rámci. Je rovněž třeba připomenout, že Komise opřela tento závěr nejen o určení těchto faktorů, ale rovněž na modelaci.

200 Je tedy třeba přezkoumat, zda argument Rakouské republiky, který vychází z toho, že ve Flamanville a v Olkiluoto jsou budovány jaderné elektrárny se stejným druhem reaktoru, jako je reaktor, který má být použit v Hinkley Point C, aniž jsou poskytnuty státní podpory, může zbavit tato posouzení Komise věrohodnosti.

201 V tomto ohledu je zaprvé třeba uvést, že z bodu 25 rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyplývá, že před přijetím napadeného rozhodnutí již bylo známo, že na projekty výstavby elektráren Flamanville a Olkiluoto byly vynaloženy značné dodatečné náklady.

202 Zadruhé je třeba uvést, že podle údajů Komise a Francouzské republiky, které nejsou Rakouskou republikou a Lucemburským velkovévodstvím zpochybněny, byla rozhodnutí investovat do projektů výstavby uvedených Rakouskou republikou přijata před havárií jaderného reaktoru ve Fukušimě (Japonsko).

203 Zatřetí je třeba připomenout, že tyto projekty byly navrženy za zcela jiných rámcových podmínek. Jak uvedla Komise, aniž by to bylo podrobně zpochybněno Rakouskou republikou a Lucemburským velkovévodstvím, rozhodnutí investovat do výstavby jaderné elektrárny Flamanville bylo přijato v roce 2005, tedy před světovou krizí v letech 2007 a 2008, zatímco napadené rozhodnutí bylo přijato po jejím vypuknutí. Pokud jde o jadernou elektrárnu Olkiluoto, je třeba uvést, že z jaderného ukázkového programu ze dne 4. října 2007 COM(2007), 565 final, vyplývá, že investice do této elektrárny byly získány díky uzavření dohody mezi akcionáři, která zajišťovala pevnou cenu za elektřinu pro vlastníky-investory. Kromě toho podle údajů Komise, které nejsou podrobně zpochybněny Rakouskou republikou a Lucemburským velkovévodstvím, akcionáři této elektrárny jsou především výrobci papíru a vyrobená elektřina je rozdělena mezi akcionáře za skutečné výrobní náklady.

204 Začtvrté Komise uvádí, že velkoobchodní cena elektřiny v Unii značně poklesla po investičních rozhodnutích ohledně výstavby jaderných elektráren Olkiluoto a Flamanville (o 35 % až 45 % v letech 2008 až 2012), což není zpochybněno Rakouskou republikou a Lucemburským velkovévodstvím.

205 S ohledem na tyto okolnosti je třeba konstatovat, že samotný argument, který vychází z toho, že ve Flamanville a v Olkiluoto jsou budovány jaderné elektrárny se stejným druhem reaktoru, který má být použit v Hinkley Point C, aniž jsou poskytnuty státní podpory, nemůže zbavit posouzení Komise v bodech 381 až 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí věrohodnosti.

206 Tento argument je tudíž třeba odmítnout.

207 Zapáté Rakouská republika tvrdí, že existují zcela srovnatelné infrastrukturní projekty (vodní elektrárny, tunely, velké farmaceutické výzkumné organizace, genetické inženýrství a vesmírné projekty), v nichž je provozovatel nucen čelit vysokým investičním nákladům, dlouhých dobám výstavby a dlouhé době provozu.

208 V tomto ohledu je třeba jednak uvést, že v bodech 381 až 385 odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise nikterak nevyloučila, že stran jiných infrastrukturních projektů mohou rovněž existovat faktory, které brání investicím.

209 Kromě toho pouhá zmínka o tom, že jiné nespecifikované infrastrukturní projekty musí rovněž čelit vysokým investičním nákladům, dlouhým dobám výstavby a dlouhé době provozu, nemůže zbavit věrohodnosti úvahy Komise uvedené v bodech 381 až 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí, v nichž Komise zohlednila zejména rizika vlastní výrobě jaderné energie a neexistenci tržních finančních nástrojů nebo jiných typů smluv k zajištění uvedených rizik. Dále je třeba připomenout, že riziko politického „zadržení“ a úplného opouštění jaderné technologie z důvodu její kontroverzní povahy je vlastní investicím do nových kapacit na výrobu jaderné energie.

210 Tento argument musí být tudíž odmítnut.

211 Zašesté je třeba přezkoumat argumenty, které Rakouská republika vyvozuje z jaderných ukázkových programů a které předložila v rámci čtvrtého žalobního důvodu (viz bod 120 výše). Rakouská republika tvrdí, že z některých těchto programů vyplývá, že jaderná energie je konkurenceschopná a projekty uskutečňované v této oblasti by neměly požívat státní podpory. V podstatě tyto argumenty směřují k prokázání toho, že na rozdíl od toho, co konstatovala Komise, nové kapacity na výrobu jaderné energie by mohly být vybudovány včas bez zásahu Spojeného království.

212 V této souvislosti je třeba přezkoumat obsah jaderných ukázkových programů, na které Rakouská republika odkazuje.

213 Pokud jde o jaderný ukázkový program ze dne 4. října 2007 COM(2007), 565 final, je třeba konstatovat, že sice v bodě 4.2 dotčeného dokumentu Komise zjistila trend, že v některých členských státech se nové jaderné elektrárny obecně staví bez podpor, což svědčí o tom, že jaderná technologie je stále více vnímána jako konkurenceschopná. Nicméně je třeba rovněž uvést, že v bodě 4.3 tohoto dokumentu Komise konstatovala, že existovala nejistota ohledně budoucích cen elektřiny, struktury a podmínek trhu a také ohledně budoucí energetické politiky a politiky týkající se změny klimatu, což představuje významné riziko pro dlouhodobé investice v energetice a zvláště se dotýká jaderné technologie kvůli vysokým investičním nákladům spojeným s výstavbou nových jaderných elektráren a relativně dlouhému období, než taková investice začne vytvářet zisk. Je v něm rovněž uvedeno, že investoři upřednostňují investice s nižšími náklady na výstavbu a kratší realizační dobou. Kromě toho v bodech 4.2 a 4.3 uvedeného dokumentu Komise uvedla, že vzhledem k tomu, že již přes deset let nepostavila žádná nová elektrárna, nemá k dispozici ověřené údaje o nákladech potřebných na výstavbu nových jaderných elektráren, takže je obtížné odhadnout přesně náklady na poslední generaci reaktorů.

214 Pokud jde o jaderný ukázkový program ze dne 13. listopadu 2008, COM(2008) 776 final, je třeba uvést, že se v bodě 3.3 uvedeného programu sice Komise domnívala, že bylo nutné zajistit, aby v Unii nepožívaly projekty v oblasti jaderné energie státní podporu. Je však třeba konstatovat, že v bodech 3.3, 3.3.1 a 3.3.2 tohoto programu Komise uvedla, že náklady na jaderné zařízení jsou znatelně vyšší než náklady na odpovídající tepelnou nebo uhelnou elektrárnu, výše úvodních nákladů a čas nutný pro jejich návratnost představují vysoké riziko pro soukromé podniky a nedávná nestabilita úvěrových trhů na světové úrovni může mít dopad na velké investiční projekty. Dospěla k závěru, že i když financování výstavby nových jaderných elektráren je odpovědností soukromých provozovatelů a kapitálových trhů, je možné odůvodnit určitá opatření k usnadnění financování s ohledem zejména na obecné investiční klima, které se stalo pro velké poskytovatele úvěrů napjatější.

215 Z toho vyplývá, že na rozdíl od toho, co tvrdí Rakouská republika, neexistuje žádný vnitřní rozpor mezi úvahami Komise, které jsou uvedeny v jaderných ukázkových programech uvedených v bodech 213 a 214 výše, ani těmi rozvinutými v bodě 9.3 napadeného rozhodnutí.

216 V každém případě je třeba připomenout, že dotčené jaderné ukázkové programy odrážejí situaci v okamžiku jejich sepsání. Nezohledňují tedy okolnosti, ke kterým došlo po jejich sepsání, jako například důsledky havárie jaderného reaktoru ve Fukušimě.

217 Na rozdíl od toho, co tvrdí Rakouská republika, tedy obsah dotčených jaderných ukázkových programů nemůže prokázat existenci zjevně nesprávného posouzení Komise.

218 Zasedmé Rakouská republika v podstatě tvrdí, že se Komise dopustila pochybení, když zohlednila rozměr projektu jakožto faktor bránící investicím do nových kapacit na výrobu jaderné energie. Takové kritérium mělo být zohledněno v rámci použití čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU na základě sdělení Komise o kritériích pro analýzu slučitelnosti státní podpory, která má podpořit realizaci významných projektů společného evropského zájmu, s vnitřním trhem (Úř. věst. 2014, C 188, s. 4).

219 Tento argument musí být rovněž odmítnut.

220 Na rozdíl od toho, co tvrdí Rakouská republika, nic totiž nebrání tomu, aby v rámci použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, a konkrétněji v rámci přezkumu otázky, zda existuje nutnost státního zásahu, Komise zohlednila rozměr oznámeného projektu.

221 S výhradou argumentu týkajícího se případného nadměrného vyrovnání (viz bod 196 výše), který bude zohledněn v rámci přezkumu šestého žalobního důvodu, je tedy třeba odmítnout všechny argumenty Rakouské republiky a Lucemburského velkovévodství, které směřují ke zpochybnění závěru Komise, podle kterého by v případě neexistence zásahu Spojeného království nebylo včas dosaženo cíle sledovaného tímto členským státem, a sice vybudování nových kapacit na výrobu jaderné energie, aniž by bylo nutné rozhodnout o argumentu Komise, podle kterého jsou některé z argumentů Rakouské republiky nepřípustné z důvodu jejich opožděnosti.

c) K výtce vycházející z toho, že cílů spočívajících v zabezpečení dodávek a ve snižování emisí uhlíku bylo možné dosáhnout bez státních podpor

222 Rakouská republika a Lucemburské velkovévodství tvrdí, že na rozdíl od zjištění Komise bylo možné cílů spočívajících v zabezpečení dodávek energie a ve snižování emisí uhlíku dosáhnout bez dotčených opatření.

223 Komise, Česká republika, Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika, Slovenská republika a Spojené království tyto argumenty zpochybňují. Komise se rovněž domnívá, že některé z argumentů předložených Rakouskou republikou jsou nepřípustné z důvodu jejich opožděnosti.

224 V tomto ohledu je třeba zaprvé uvést, že tato výtka je založena na chybném předpokladu. Závěr Komise ohledně nezbytnosti zásahu Spojeného království totiž není založený na úvaze, podle které by cílů spočívajících v zabezpečení dodávek a ve snižování emisí uhlíku nemohlo být dosaženo bez státních podpor. Naopak, jak vyplývá z bodů 378 až 380 odůvodnění napadeného rozhodnutí, Komise se domnívala, že tyto cíle neodůvodňují investice konkrétně do výroby jaderné energie, ale obecněji investice do nízkouhlíkové výroby a opravné prostředky pro internalizaci pozitivního vnějšího faktoru dostupnosti elektřiny.

225 Zadruhé je třeba připomenout, že úvahy Komise ohledně nezbytnosti zásahu Spojeného království rozvinuté v bodě 9.3 napadeného rozhodnutí jsou založeny na cíli podpory jaderné energie, konkrétně na cíli vybudování nových kapacit na výrobu jaderné energie. Jak bylo přitom uvedeno v bodech 153 až 221 výše, argumenty předložené Rakouskou republikou a Lucemburským velkovévodstvím nemohou prokázat, že tyto úvahy nejsou dostatečně odůvodněné ani že jsou stiženy věcnými chybami.

226 Proto je třeba zamítnout výtku, která vychází z toho, že cílů spočívajících v zabezpečení dodávek a ve snižování emisí uhlíku bylo možno dosáhnout bez státních podpor, aniž by bylo třeba se vyjádřit k argumentu Komise, který vychází z opožděnosti některých z argumentů předložených Rakouskou republikou.

d) K výtce vycházející z toho, že Komise dostatečně nevysvětlila, v jakém rozsahu budou v Hinkley Point C použity nové technologie

227 Pokud jde o argument, který vychází z toho, že Komise měla lépe vysvětlit, v jakém rozsahu budou v Hinkley Point C použity nové technologie, stačí připomenout, že tento argument je založen na nesprávném výkladu bodu 392 odůvodnění napadeného rozhodnutí (viz body 131 až 138 výše). Tento argument je tedy třeba rovněž odmítnout.

228 Všechny výtky směřující ke zpochybnění závěru Komise, že zásah Spojeného království byl nezbytný k dosažení cíle veřejného zájmu, který sledovalo, musí být tudíž odmítnuty.

2. K argumentům týkajícím se vymezení trhu provedeného Komisí

229 Rakouská republika tvrdí, že se Komise dopustila pochybení týkajících se vymezení trhu. Podle ní na rozdíl od přístupu přijatého v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení uvedený orgán nevycházel v napadeném rozhodnutí z liberalizovaného trhu výroby a dodávek elektřiny, ale z trhu týkajícího se výstavby a provozu jaderných elektráren. Tento orgán tak neuplatnil pravidla upravující vymezení trhu a odchýlil se od své praxe týkající se vymezení trhu.

230 Komise, Česká republika, Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika, Slovenská republika a Spojené království mají za to, že tyto argumenty musejí být odmítnuty.

231 V tomto ohledu je třeba zaprvé uvést, že Komise v napadeném rozhodnutí určila liberalizovaný trh výroby a dodávek elektřiny jako trh dotčený dotčenými opatřeními. V bodě 340 odůvodnění uvedeného rozhodnutí totiž Komise konstatovala, že uvedená opatření mají potenciál narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy, když odkázala na účinky těchto opatření na liberalizovaný trh výroby a dodávek elektřiny. Z bodu 9.6 tohoto rozhodnutí rovněž vyplývá, že v rámci zvážení výhod a nevýhod vyplývajících z těchto opatření Komise zohlednila narušení hospodářské soutěže a obchodu na uvedeném trhu.

232 Je tudíž třeba odmítnout argument Rakouské republiky, který vychází z toho, že Komise v napadeném rozhodnutí vycházela z trhu výstavby a provozu jaderných elektráren.

233 Zadruhé v rozsahu, v němž argumenty Rakouské republiky směřují ke tvrzení, že Komise nepřezkoumala, v jakém rozsahu lze výstavbu a provoz jaderných elektráren považovat za relevantní trh, stačí uvést, že v rámci přezkumu otázky, zda byl zásah Spojeného království nezbytný k dosažení cíle, který tento členský stát sledoval, a sice vybudování nových kapacit na výrobu jaderné energie, Komise nebyla povinna vyjádřit se k této otázce. Tyto argumenty musí být rovněž odmítnuty.

234 Zatřetí, pokud jde o ostatní argumenty Rakouské republiky týkající se vymezení trhu provedeného Komisí, stačí uvést, že vycházejí z nesprávných předpokladů, podle nichž v napadeném rozhodnutí uvedený orgán vycházel z trhu výstavby a provozu jaderných elektráren nebo že mohl prohlásit dotčená opatření za slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU pouze v případě, že Komise konstatuje selhání tohoto trhu. Z toho vyplývá, že musí být rovněž odmítnuty tyto argumenty, a tedy i všechny argumenty týkající se vymezení trhu.

3. K argumentu vycházejícímu ze zaujatosti ve prospěch jaderné energie

235 Rakouská republika rovněž tvrdí, že přístup přijatý Komisí vytvořil předsudek ve prospěch jaderné energie.

236 Komise, Česká republika, Francouzská republika, Maďarsko, Polská republika, Slovenská republika a Spojené království mají za to, že tyto argumenty musejí být odmítnuty.

237 V tomto ohledu je třeba zaprvé připomenout, že čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU umožňuje prohlásit podporu za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud je zaměřena na rozvoj činnosti, která představuje cíl veřejného zájmu, je vhodná, nezbytná a přiměřená a že na základě čl. 2 písm. c) druhého pododstavce Smlouvy o Euratomu a čl. 194 odst. 2 druhého pododstavce SFEU je členský stát oprávněn se domnívat, že podpora jaderné energie takový cíl představuje (viz bod 97 výše).

238 Zadruhé v rozsahu, v němž se svým argumentem Rakouská republika snaží prokázat, že s ohledem na jejich účinky na investice do jiných zdrojů energie než zdrojů jaderných nelze dotčená opatření považovat za přiměřená, stačí uvést, že tento argument směřuje ke zpochybnění přiměřenosti dotčených opatření. V rámci bodu 9.3 napadeného rozhodnutí se však Komise omezila na přezkum, zda byl nutný zásah Spojeného království. Z toho vyplývá, že v této souvislosti musí být tento argu