ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Odpočet daně zaplacené na vstupu

(Směrnice Rady 77/388, čl. 17. odst. 7 první věta)

2. Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Odpočet daně zaplacené na vstupu

(Směrnice Rady 77/388, čl. 17. odst. 7 první věta)

3. Daňová ustanovení – Harmonizace právních předpisů – Daně z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty – Odpočet daně zaplacené na vstupu

(Směrnice Rady 77/388, čl. 17. odst. 7 první věta)

Summary

1. Článek 17 odst. 7 první věta šesté směrnice 77/388 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu ukládá členským státům, aby za účelem dodržení procesní povinnosti konzultace podle článku 29 téže směrnice informovaly poradní výbor pro daň z přidané hodnoty zřízený tímto článkem o tom, že zamýšlejí přijmout vnitrostátní opatření odchylující se od obecného systému odpočtů daně z přidané hodnoty, a poskytly tomuto výboru dostatečné informace, aby mu umožnily přezkoumat opatření s plnou znalostí věci.

Povinnost konzultovat poradní výbor by totiž byla zbavena smyslu, kdyby se členské státy omezily na to, že výboru oznámí odchylné vnitrostátní opatření, které mají v úmyslu přijmout, aniž by k tomuto oznámení připojily jakékoliv vysvětlení ohledně povahy a dosahu opatření. Poradní výbor musí být s to řádně projednat opatření, které je mu předloženo.

(viz body 30, 32, výrok 1)

2. Článek 17 odst. 7 první věta šesté směrnice 77/388 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu musí být vykládán v tom smyslu, že neopravňuje členský stát k vyloučení majetku ze systému odpočtů daně z přidané hodnoty bez předchozí konzultace s poradním výborem pro daň z přidané hodnoty zřízeným článkem 29 uvedené směrnice. Uvedené ustanovení neopravňuje členský stát ani k přijetí opatření o vyloučení majetku ze systému odpočtů této daně, která neobsahují údaj o jejich časovém omezení nebo která jsou součástí souboru strukturálních adaptačních opatření, jejichž cílem je snížit rozpočtový deficit a umožnit splacení státního dluhu. Opravňuje totiž členský stát k přijetí dočasných opatření určených k odvrácení důsledků konjunkturální situace, v níž se v daném okamžiku nachází jeho hospodářství.

(viz body 53–55, výrok 2)

3. Pokud vyloučení ze systému odpočtů nebylo zavedeno v souladu s čl. 17 odst. 7 šesté směrnice 77/388 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, vnitrostátní daňové orgány nemohou vůči daňovému poplatníkovi uplatňovat ustanovení odchylující se od zásady nároku na odpočet daně z přidané hodnoty uvedené v čl. 17 odst. 1 této směrnice. Daňový poplatník, na kterého se vztahovalo toto odchylující se opatření, musí mít možnost přepočítat svůj dluh na daň z přidané hodnoty v souladu s ustanoveními čl. 17 odst. 2 směrnice, pokud byly zboží a služby použity pro účely zdanitelných plnění.

(viz body 69, výrok 3)
Keywords

Summary



Keywords

Životní prostředí – Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin – Směrnice 92/43– Zvláštní oblasti ochrany

(Směrnice Rady 92/43, čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1)

Summary

Před zařazením lokality do seznamu lokalit významných pro Společenství přijatého Komisí podle čl. 4 odst. 2 směrnice 92/43 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, členské státy musí přijmout vhodná ochranná opatření, aby byly zachovány ekologické charakteristiky lokalit uvedených na státním seznamu předaném tomuto orgánu podle čl. 4 odst. 1 této směrnice 92/43.

Tento režim vhodné ochrany nejenže vyžaduje, aby členské státy nepovolily zásahy, které mohou vážně ohrozit ekologické charakteristiky těchto lokalit, avšak rovněž aby přijaly v souladu s ustanoveními vnitrostátního práva veškerá opatření, která jsou nezbytná pro zamezení takových zásahů.

Komise si totiž musí být jista, že má k dispozici vyčerpávající seznam lokalit vhodných jako zvláštní oblasti ochrany, jelikož vytvoření těchto oblastí směřuje ke spojité evropské ekologické síti. Z toho vyplývá, že v okamžiku rozhodnutí, které Komise musí přijmout, musí lokality určené členskými státy odrážet stav, na základě kterého byla provedena vědecká hodnocení potenciálních lokalit významných pro Společenství. Pokud by tomu tak nebylo, hrozilo by totiž narušení rozhodovacího procesu Společenství, který je založen nejen na celistvosti lokalit tak, jak jsou oznámeny členskými státy, ale který je rovněž charakterizován ekologickými porovnáváními různých lokalit navrhovaných členskými státy, a Komise by tedy nemohla v dotyčné oblasti plnit své úkoly.

Krom toho, jelikož v souladu s přílohou III, etapou 1 směrnice odrážejí ekologické charakteristiky lokality určené příslušnými vnitrostátními orgány několik kritérií hodnocení, která jsou zde výslovně uvedena, členské státy nemohou povolit zásahy, které by mohly vážně ohrozit ekologické charakteristiky lokality tak, jak je definována uvedenými kritérii. Tak je tomu zejména v případě, že hrozí, že zásah buď zmenší značným způsobem rozlohu lokality nebo způsobí vymizení prioritních druhů, které se vyskytují v lokalitě, nebo konečně způsobí zničení lokality nebo zánik jejích reprezentativních charakteristik.

(viz body 41–42, 44–47, 51, výrok 1–2)
Keywords

Summary



Keywords

Zemědělství – Sbližování právních předpisů – Ochrana zvířat během přepravy – Směrnice 91/628

[Směrnice Rady 91/628, příloha, bod 48, 4, písm. d)]

Summary

Pojem „přeprava“ uvedený v bodě 48, 4 písm. d) přílohy směrnice 91/628 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425 a 91/496, tak jak byla pozměněna směrnicí 95/29, musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje nakládku a vykládku zvířat.

Tato definice odpovídá cílům směrnice 91/628, tak jak vyplývají zejména z druhého a osmého bodu odůvodnění této směrnice v jejím původním znění, kterými jsou zajištění dostatečné úrovně ochrany zvířat, jakož i z důvodů jejich dobrých životních podmínek, snížení, pokud je to možné, jejich přepravy na dlouhé vzdálenosti. Krom toho jelikož směrnice neobsahuje žádné omezení doby nakládky a vykládky zvířat jako takové, pokud by byl bod 48, 4 písm. d) přílohy uvedené směrnice vykládán v tom smyslu, že tato doba není zahrnuta do délky trvání přepravy, doby operací nakládky a vykládky by nebyly žádným způsobem zohledněny, což by uvedené ustanovení zbavilo užitečného účinku.

(viz body 19–20, 24 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

1. Sociální politika – Zaměstnanci a zaměstnankyně – Stejná odměna

(Článek 141 ES; směrnice Rady 97/80)

2. Sociální politika – Zaměstnanci a zaměstnankyně – Stejná odměna

(Článek 141 ES; směrnice Rady 97/80)

Summary

1. Článek 141 ES musí být vykládán tak, že v případě, že použití kritéria počtu odsloužených let jako činitele přispívajícího k určení odměny má za následek rozdíly v odměně za stejnou nebo rovnocennou práci mezi zaměstnanci a zaměstnankyněmi, které musejí být zahrnuty do srovnání, vzhledem k tomu, že použití kritéria počtu odsloužených let je zpravidla způsobilé dosáhnout legitimního cíle odměnit nabytou zkušenost, která zaměstnanci umožňuje, aby lépe plnil své úkoly, zaměstnavatel nemusí zvlášť prokazovat, že použití tohoto kritéria je způsobilé dosáhnout uvedeného cíle co se týče daného zaměstnání, ledaže zaměstnanec předloží skutečnosti, které jsou způsobilé vzbudit závažné pochybnosti v tomto ohledu. Je tudíž povinností zaměstnavatele, aby prokázal, že to, co je zpravidla pravda, a sice že počet odsloužených let jde ruku v ruce se zkušeností a že zaměstnanci umožňuje, aby lépe plnil své úkoly, je rovněž pravda, co se týče dotčeného zaměstnání.

(viz body 38, 40 a výrok)

2. Článek 141 ES musí být vykládán tak, že v případě, že použití kritéria počtu odsloužených let jako činitele přispívajícího k určení odměny má za následek rozdíly v odměně za stejnou nebo rovnocennou práci mezi zaměstnanci a zaměstnankyněmi, které musejí být zahrnuty do srovnání, pokud je pro určení odměny používán systém klasifikace prací založený na hodnocení práce, která má být vykonána, není nezbytné prokázat, že zaměstnanec, vzatý individuálně, nabyl během rozhodného období zkušenost, která mu umožnila lépe plnit jeho práci. Naopak je třeba vzít objektivně v úvahu povahu práce, která má být vykonána.

(viz body 39–40 a výrok)
Keywords

Summary



Keywords

Sbližování právních předpisů – Ochranné známky – Směrnice 89/104 – Práva z ochranné známky – Zboží označené ochrannou známkou propuštěné do celního režimu vnějšího tranzitu – Ochranná známka, která požívá ochrany v členském státě tranzitu, nikoli však v členském státě určení

(Směrnice Rady 89/104, čl. 5 odst. 1 a 3)

Summary

Článek 5 odst. 1 a 3 první směrnice 89/104 o ochranných známkách musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky může zakázat v členském státě, ve kterém je tato ochranná známka chráněna, tranzit zboží označeného ochrannou známkou a propuštěného do režimu vnějšího tranzitu s určením do jiného členského státu, ve kterém taková ochrana neexistuje, pouze v případě, že prokáže skutečnost, že je toto zboží předmětem aktu třetí osoby provedeného během jeho propuštění do režimu vnějšího tranzitu, který s sebou nezbytně nese jeho uvedení na trh v uvedeném členském státě tranzitu.

V tomto ohledu není v zásadě relevantní, zda zboží určené do členského státu pochází z přidruženého státu, nebo ze třetího státu, nebo zda bylo v zemi původu vyrobeno legálně, nebo bylo při jeho výrobě porušeno právo z ochranné známky majitele platné v uvedené zemi.

(viz body 23, 26–27, 41, výrok 1–2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Volný pohyb zboží – Obchodní výměna s třetími zeměmi – Režim aktivního zušlechťovacího styku

[Nařízení Rady č. 2913/92, článek 121, čl. 122 písm. c) a článek 236]

2. Vlastní zdroje Evropských společenství – Vrácení či prominutí dovozního nebo vývozního cla

[Nařízení Rady č. 2913/92, článek 121, čl. 122 písm. c) a článek 236]

Summary

1. Článek 122 písm. c) nařízení č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud o to zúčastněná osoba výslovně nepožádala, vnitrostátní celní orgány nejsou povinny při určení výše celního dluhu vyplývajícího z propuštění zušlechtěných výrobků do volného oběhu použít pravidla pro vyměřování cla stanovená pro režim přepracování pod celním dohledem, pokud by dovozové zboží mohlo být propuštěno do tohoto režimu.

Z ustanovení celního kodexu totiž nevyplývá, že zákonodárce Společenství měl v úmyslu uložit vnitrostátním orgánům povinnost péče ve vztahu k dlužníkům, na jejímž základě by tyto orgány musely dbát o jejich zájmy tím, že by používaly co nejpříznivější pravidla pro vyměřování cla.

(viz body 32, 34, výrok 1)

2. Článek 236 nařízení č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní celní orgány musejí vyhovět žádosti o vrácení dovozního cla, pokud se prokáže, že výše celního dluhu byla určena – následkem omylu zúčastněné osoby, a nikoliv provedením volby – podle článku 121 uvedeného kodexu a že již byla sdělena zúčastněné osobě, i když tato žádost znamená, že uvedené orgány přepočítají výši dluhu podle čl. 122 písm. c) celního kodexu.

(viz bod 43, výrok 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Akty orgánů – Směrnice – Provedení členskými státy

(Článek 249 třetí pododstavec ES)

2. Životní prostředí – Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí – Směrnice 85/337

(Směrnice Rady 85/337, čl. 6 odst. 2 a 3)

Summary

1. Podle čl. 249 třetího pododstavce ES mají členské státy při provádění směrnice povinnost zajistit úplnou účinnost směrnice, přičemž mají široký prostor pro uvážení, co se týče volby prostředků. Skutečnost, že podle jiné směrnice je vybírání poplatků výslovně povoleno, nemůže zakládat obecný předpoklad, že zákonodárce Společenství měl v úmyslu povolit poplatky pouze tehdy, pokud to stanoví výslovně. Tvrzení, podle kterého členský stát nemůže požadovat zaplacení poplatků, jelikož dotčená směrnice neobsahuje žádné výslovné ustanovení, které by to povolovalo, není v souladu se svobodou volby, která vyplývá z čl. 249 třetího pododstavce ES.

(viz body 26–28)

2. Vybírání administrativního poplatku není samo o sobě neslučitelné s účelem směrnice 85/337 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí. Z šestého bodu odůvodnění, stejně jako z čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice totiž vyplývá, že jedním z cílů této směrnice je umožnit dotyčné veřejnosti vyjádřit své stanovisko v rámci povolovacích řízení týkajících se záměrů, které by mohly mít významný vliv na životní prostředí. V tomto ohledu uvedený čl. 6 odst. 3 umožňuje, aby členské státy vázaly účast veřejnosti, které se záměr týká, na určité podmínky. Podle uvedeného ustanovení tak členské státy mohou vymezit podrobné podmínky poskytování informací a jejich projednání, a zejména stanovit, kdo je dotyčnou veřejností, jakož i upřesnit způsob, jakým může být uvedená veřejnost informována a jak s ní má být věc projednána.

Poplatek nemůže být nicméně stanoven ve výši, která by bránila tomu, aby uvedená směrnice byla plně účinná v souladu s cílem, který sleduje. Tak by tomu bylo, kdyby z důvodu své výše poplatek vytvářel překážku ve výkonu práv na účast vyplývajících z článku 6 směrnice 85/337.

(viz body 37–38, 42–44)
Keywords

Summary



Keywords

Úředníci – Posouzení – Dodržování práv obhajoby

(Služební řád, čl. 26 první a druhý pododstavec a článek 43)

Summary

Tuto základní zásadu dodržování práv obhajoby jako procesní záruku nelze vykládat v oblasti hodnocení zaměstnanců Evropských společenství tak, že ukládá povinnost, aby před postupem vedoucím k takovému hodnocení, došlo k předchozímu upozornění. Tato zásada musí dotčené osobě umožnit hájit se v průběhu postupu hodnocení proti tvrzení o skutečnostech, které mohou být použity v její neprospěch, avšak její úlohou není umožnit rovněž dotčené osobě přizpůsobit do budoucna své chování, aby se vyhnula tomu, že prokázané skutečnosti budou proti ní účinně použity. Zlepšení chování ve službě představuje cíl, jež překračuje rozsah působnosti dodržování práv obhajoby, neboť k dosažení téhož cíle slouží samotný hodnotící posudek.

Krom toho ustanovení čl. 26 prvního a druhého pododstavce služebního řádu, jejichž cílem je zajistit právo obhajoby úředníka, se týkají totiž již existujících písemností a brání tomu, aby v průběhu postupu hodnocení byly takové písemnosti použity proti hodnocenému úředníkovi, aniž by s nimi byl seznámen před zařazením do jeho osobního spisu, ale neukládají předchozí vyhotovení písemností, ve kterých by bylo formálně zaznamenáno jakékoliv tvrzení o skutečnostech vytýkaných dotčené osobě.

Z toho vyplývá, že ani základní zásada dodržování práv obhajoby, ani ustanovení čl. 26 prvního a druhého pododstavec služebního řádu nepodmiňují možnost použít v hodnotícím posudku úředníka některou skutečnost v jeho neprospěch tím, že písemné upozornění bude vyhotoveno, jakož i oznámeno dotčené osobě před zahájením postupu vedoucího k přijetí tohoto posudku.

(viz body 39, 41, 43–44, 52)
Keywords

Summary



Keywords

1. Sbližování právních předpisů – Léčivé přípravky – Směrnice 89/105 – Humánní léčivé přípravky

(Směrnice Rady 89/105, čl. 1 a čl. 6, body 1 a 2)

2. Sbližování právních předpisů – Léčivé přípravky – Směrnice 89/105 – Humánní léčivé přípravky

(Směrnice Rady 89/105, čl. 6 bod 2)

Summary

1. Cílem směrnice 89/105 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění, je podle jejího článku 1, aby byla veškerá vnitrostátní opatření ke kontrole cen humánních léčivých přípravků nebo k omezení sortimentu léčivých přípravků hrazených vnitrostátními systémy zdravotního pojištění v souladu s požadavky této směrnice. Tyto cíle by byly zmařeny, kdyby mohl členský stát zavést dvojí řízení určené k vytvoření seznamu léčivých přípravků hrazených vnitrostátním systémem zdravotního pojištění, přičemž jedno řízení by bylo v souladu s povinnostmi stanovenými v čl. 6 bodu 1 této směrnice a druhé řízení, které by jednak nepodléhalo těmto povinnostem, a jednak by nerespektovalo cíle stanovené uvedenou směrnicí.

Z toho vyplývá, že směrnici 89/105 je třeba vykládat v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která po vyloučení volně prodejných léčivých přípravků z plnění státního zdravotního systému opravňuje orgán tohoto systému přijmout ustanovení, na základě nichž se na určité léčivé látky nevztahuje toto vyloučení, aniž by bylo stanoveno řízení podle čl. 6 bodů 1 a 2 uvedené směrnice.

(viz body 25, 27, 36, výrok 1)

2. Článek 6 bod 2 směrnice 89/105 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění přesným a jednoznačným způsobem popisuje povinnost, a sice povinnost uvést odůvodnění rozhodnutí o zamítnutí zápisu léčivého přípravku do seznamu přípravků hrazených vnitrostátním systémem zdravotního pojištění a povinnost informovat o opravných prostředcích, která není vázána na žádnou podmínku, a ani při svém výkonu nebo ve svých účincích není podmíněna následným přijetím aktu. Jeho znění se tak jeví být bezpodmínečné a dostatečně přesné, takže se jej dotčené osoby mohou dovolávat v rámci svých vztahů s určitým členským státem.

Z toho vyplývá, že uvedený čl. 6 bod 2 je třeba vykládat v tom smyslu, že přiznává výrobcům léčivých přípravků, kteří jsou dotčeni rozhodnutím, jehož účinkem je umožnit hrazení některých léčivých přípravků obsahujících účinné látky, které jsou v něm uvedeny, právo na odůvodněné rozhodnutí obsahující poučení o opravných prostředcích, přestože právní úprava členského státu nestanoví odpovídající řízení ani opravné prostředky.

(viz body 42, 44, výrok 2)
Keywords

Summary



Keywords

Společný celní sazebník – Položky sazebníku – Inkoustová kartuše bez integrované tiskové hlavy, která může být použita výhradně v tiskárně určitého typu – Zařazení do podpoložky 3215 90 80 kombinované nomenklatury

Summary

Příloha I nařízení č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení č. 1734/96, musí být vykládána tak, že inkoustovou kartuši bez integrované tiskové hlavy, skládající se z plastového krytu, pěny, kovového síta, těsnění, pečetící fólie, nálepky, inkoustu a obalového materiálu, která může být použita s ohledem jak na kartuše, tak na inkoust výhradně v tiskárně určitého typu, je třeba na základě obecného pravidla 3 b) pro výklad kombinované nomenklatury zařadit do podpoložky 3215 90 80 kombinované nomenklatury.

I když je dotčená inkoustová kartuše takového charakteru, že bez ní tiskárna nefunguje, nic to nemění na tom, že inkoust obsažený v kartuši má pro používání předmětného zboží rozhodující význam. Inkoustová kartuše je totiž vkládána do tiskárny nikoli za účelem fungování tiskárny jako takové, nýbrž pro účely dodání inkoustu do tiskárny. Z toho plyne, že inkoust propůjčuje kartuši její podstatný charakter.

V tomto ohledu nelze ze sazebního zařazení inkoustových kartuší s integrovanou tiskovou hlavou, složených z jiného materiálu, do položky 8473 nezbytně vyvozovat sazební zařazení dotčené inkoustové kartuše.

(viz body 23–25 a výrok)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Podpory poskytnuté státy – Přezkum Komisí – Pokyny přijaté Komisí a akceptované členskými státy - Závazný účinek (Čl. 88 odst. 1 ES) (viz bod 9)

2. Členské státy – Povinnosti vyplývající z práva Společenství – Nesplnění povinnosti – Odůvodnění vycházející z vnitrostátního právního řádu – Nepřípustnost (Článek 226 ES) (viz bod 10)

3. Žaloba pro nesplnění povinnosti – Přezkum opodstatněnosti Soudním dvorem – Stav, k němuž se má přihlédnout – Stav při uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku (Článek 226 ES) (viz bod 11)

Subject of the case

Předmět:

Nesplnění povinnosti státem – Nepředložení výročních zpráv o všech režimech státních podpor existujících během let 2000 a 2001 v odvětví zemědělství do 1. července 2001, a nejpozději do 30. června 2002 – Článek 88 odst. 1 Smlouvy o ES a článek 21 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (nyní článek 88 Smlouvy o ES) (Úř. věst. L 83, s. 1) – Pokyny o státních podporách v odvětví zemědělství (2000/C/28/02) (Úř. věst. C 28, s. 2; opravená verze Úř. věst. C 232, s. 19)

Výrok

Výrok:

1) Lucemburské velkovévodství tím, že do 1. července 2001, a nejpozději do 30. června 2002 nepředložilo výroční zprávy o všech režimech státních podpor existujících během let 2000 a 2001 v odvětví zemědělství, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 88 odst. 1 ES a z článku 21 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES] tak, jak byly provedeny sdělením Komise nazvaným „Pokyny Společenství o státních podporách v odvětví zemědělství“ zveřejněným v Úředním věstníku Evropských společenství ze dne 1. února 2000.

2) Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.
Keywords

Summary



Keywords

Soudní spolupráce v občanských věcech – Soudní příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech – Nařízení č. 44/2001

(Nařízení Rady č. 44/2001, čl. 34 bod 2)

Summary

Článek 34 bod 2 nařízení č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že žalovaný „měl možnost“ využít opravného prostředku proti rozhodnutí pro zmeškání vydanému vůči němu pouze tehdy, pokud skutečně znal obsah tohoto rozhodnutí na základě doručení provedeného v dostatečném časovém předstihu, který mu umožnil přípravu na jednání před soudem státu, v němž proběhlo původní řízení.

Možnost žalovaného využít účinného opravného prostředku totiž vyžaduje, aby se mohl seznámit s odůvodněním rozhodnutí pro zmeškání za účelem jeho účinného zpochybnění, přičemž pouze to, že, že žalovaný věděl o jeho existenci v tomto ohledu nestačí.

Řádné doručení rozhodnutí pro zmeškání, to jest dodržení všech pravidel použitelných na tyto formální náležitosti, nicméně nepředstavuje nezbytnou podmínku pro to, aby se o žalovaném mělo za to, že měl možnost využít opravného prostředku. Systematika nařízení č. 44/2001 v tomto ohledu nevyžaduje, aby se na doručování rozhodnutí pro zmeškání vztahovaly striktnější podmínky, než jsou podmínky stanovené pro doručování návrhu na zahájení řízení. Doručení návrhu na zahájení řízení a doručení rozhodnutí pro zmeškání, provedená řádně a v dostatečném časovém předstihu, který umožní žalovanému připravit se na jednání, totiž umožňují ve stejném rozsahu zajistit dodržení jeho práv před soudem státu, v němž proběhlo řízení. Přitom, pokud jde o návrh na zahájení řízení, čl. 34 bod 2 nařízení č. 44/2001 zrušuje nezbytnou podmínku formální řádnosti uvedenou v čl. 27 bodě 2 Bruselské úmluvy. Proto pouhá formální vada, která nezasahuje do práv obhajoby, nemůže stačit k vyloučení použití výjimky z důvodu, který odůvodňuje neuznání nebo nevykonání.

(viz body 34–35, 41, 43–47, 49 a výrok)