Věc C‑292/16

Řízení zahájené A Oy

(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingin hallinto-oikeus)

„Řízení o předběžné otázce – Svoboda usazování – Přímé daně – Korporační daň – Směrnice 90/434/EHS – Článek 10 odst. 2 – Převod aktiv – Stálá provozovna-nerezident převedená v rámci převodu aktiv na přijímající společnost, která rovněž není rezidentem – Právo členského státu převádějící společnosti zdanit zisky nebo kapitálové zisky této provozovny plynoucí z převodu aktiv – Vnitrostátní právní úprava stanovící okamžité zdanění zisků nebo kapitálových zisků již v roce převodu – Výběr dlužné daně jako z příjmu za zdaňovací období roku, ve kterém se uskutečnila operace převodu aktiv“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. listopadu 2017

Volný pohyb osob – Svoboda usazování – Omezení – Daňové právní předpisy – Společný systém zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států – Směrnice 90/434 – Převod aktiv – Převedení stálé provozovny-nerezidenta na přijímající společnost, která rovněž není rezidentem – Zdanění zisků nebo kapitálových zisků stálé provozovny – Vnitrostátní právní úprava stanovící okamžité zdanění zisků nebo kapitálových zisků již v roce převodu – Přípustnost – Výběr dlužné daně jako z příjmu za zdaňovací období roku, ve kterém se uskutečnil převod, bez možnosti odkladu – Nepřípustnost – Odůvodnění – Nedostatek

(Článek 49 SFEU; směrnice Rady č. 90/434, čl. 10 odst. 2)

Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která pro případ, kdy společnost-rezident převede v rámci operace převodu aktiv stálou provozovnu-nerezidenta na společnost, která rovněž není rezidentem, stanoví okamžité zdanění kapitálových zisků plynoucích z této operace a zároveň neumožňuje odklad výběru dlužné daně, kdežto v obdobné vnitrostátní situaci jsou takové kapitálové zisky zdaněny teprve v okamžiku prodeje převáděných aktiv, a to v rozsahu, v němž tato právní úprava neumožňuje odklad výběru daně.

Tento závěr nemůže být zpochybněn skutečností, že tato právní úprava v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice o fúzích umožňuje odpočet daně, která by, nebýt ustanovení této směrnice, byla vyměřena z takových kapitálových zisků v členském státě, v němž se stálá provozovna-nerezident nachází, jelikož nepřiměřenost této právní úpravy netkví ve výši dlužné daně, nýbrž v tom, že daňovému poplatníkovi neposkytuje možnost odložit zaplacení této daně (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. září 2017, Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements, C‑646/15, EU:C:2017:682, bod 60).

K odůvodnění vycházejícímu z nezbytnosti zajistit účinné vybírání daně, na které poukázaly německá a švédská vláda, je třeba uvést, že Soudní dvůr sice již uznal, že tato nezbytnost může představovat naléhavý důvod obecného zájmu, který může odůvodnit omezení využívání svobod pohybu zaručených Smlouvou o FEU (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. června 2014, Strojírny Prostějov a ACO Industries Tábor, C‑53/13 a C‑80/13, EU:C:2014:2011, bod 46 a citovaná judikatura), avšak právní úprava dotčená v původním řízení nemůže zaručit jeho dosažení, takže uvedeným cílem nelze v takovém případě, jaký nastal v původním řízení, odůvodnit případnou překážku svobodě usazování. Jak poznamenala Komise, skutečnost, že členský stát umožní převádějící společnosti-rezidentovi zvolit si odklad zaplacení daně, nemá totiž vliv ani na možnost tohoto členského státu vyžádat si od této společnosti informace nezbytné pro výběr dlužné daně, ani na možnost skutečně ji vybrat (obdobně viz rozsudek ze dne 19. června 2014, Strojírny Prostějov a ACO Industries Tábor, C‑53/13 a C‑80/13, EU:C:2014:2011, body 49 až 53).

(viz body 38–40 a výrok)