(viz body 64–67, 173, 183)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 82, 83, 87, 88, 93, 95–97)

Pokud jde o výklad čl. 73a odst. 1 nařízení č. 796/2004, je třeba uvést, že znění tohoto ustanovení nestanoví nebo výslovně nevylučuje zpětné přehodnocení jednotkové hodnoty platebních nároků v návaznosti na vrácení neoprávněně přiznaných nároků. Formulaci uvedenou v čl. 73a odst. 1 třetím pododstavci tohoto nařízení, podle kterého se má za to, že platební nároky, které byly přiznány neoprávněně, nebyly přiznány od počátku, v tomto ohledu není možné vykládat v tom smyslu, že ukládá provedení takového přehodnocení. Naopak toto ustanovení je nutné vykládat ve spojení s čl. 73a odst. 4 uvedeného nařízení a v tom smyslu, že jeho jediným cílem je stanovit, že podpory, případně přidělené na základě neoprávněně přiznaných nároků, jsou samy o sobě neoprávněné, takže musí být navráceny v souladu s ustanoveními článku 73 nařízení č. 796/2004.

Žádné ustanovení nařízení č. 73/2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, výslovně nestanoví možnost změnit platební nároky zemědělce, který získal příliš vysoký počet platebních nároků při původním přidělení. Naproti tomu článek 73a nařízení č. 796/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení č. 1782/2003, stanoví pravidla týkající se navrácení neoprávněně přiznaných nároků, ze kterých vyplývá, že za okolností, na které se tato pravidla vztahují, mohou být platební nároky předmětem nového výpočtu. Toto ustanovení má svůj původ, jak to vyplývá z bodu 15 odůvodnění nařízení č. 239/2005, kterým se mění a opravuje nařízení č. 796/2004, kterým bylo vloženo do nařízení č. 796/2004, ve vůli stanovit pravidla pro případ, kdy zemědělec získal určité množství platebních nároků neoprávněně nebo pro případ, kdy byla hodnota každého platebního nároku stanovena v nesprávné výši.

(viz bod 85)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 105, 110–112, 115, 119)

Kromě toho při neexistenci jakéhokoliv ustanovení, které by v případě neoprávněného přidělení některých platebních nároků ovlivňujících celkovou hodnotu platebních nároků stanovilo zpětné přehodnocení jejich jednotkové hodnoty směrem nahoru, je výklad, podle něhož je třeba provést takové přehodnocení před použitím článku 73 nařízení č. 796/2004, neslučitelný s požadavkem striktního výkladu podmínek převzetí výdajů v rámci nařízení č. 729/70 o financování společné zemědělské politiky, které bylo nahrazeno nařízením č. 1258/1999, které bylo později nahrazeno nařízením č. 1290/2005. Článek 73 odst. 4 první pododstavec nařízení č. 796/2004 kromě toho v každém případě stanoví, že povinnost vrácení uvedená v odstavci 1 se neuplatní, pokud byla platba provedena v důsledku omylu příslušného orgánu nebo jiného orgánu a zemědělec nemohl chybu prokazatelně objevit. Z toho vyplývá, že zemědělec jednající v dobré víře je chráněn před vrácením neoprávněné podpory, pokud je chyba ovlivňující plochu způsobilou pro přiznání podpory či přiznání platebních nároků přičitatelná orgánům a zemědělec ji prokazatelně nemohl odhalit.

Ze znění čl. 51 odst. 1 nařízení č. 796/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení č. 1782/2003, ani z jeho výkladu ve světle definice pojmu „zjištěná plocha“ v čl. 2 bodu 22 tohoto nařízení nevyplývá, že sankce v případě vykázání větší rozlohy stanovená v uvedeném čl. 51 odst. 1 nařízení č. 796/2004 musí být stanovena na základě zpětně přepočtených platebních nároků. Ze znění čl. 51 odst. 1 uvedeného nařízení totiž vyplývá, že snížení a vyloučení, která v něm jsou stanovena, se uplatní, pokud plocha vykázaná zemědělcem přesáhne plochu zjištěnou zejména podle čl. 50 odst. 3 téhož nařízení a rozdíl mezi oběma plochami přesáhne meze stanovené tímto ustanovením.

Avšak přestože z tohoto ustanovení vyplývá, že se vykázání větší rozlohy sankcionuje snížením zjištěné plochy, na jejímž základě se výše podpory vypočte, a to za podmínek stanovených v tomto ustanovení, je třeba konstatovat, že s ohledem na samotné znění tohoto ustanovení není jeho použití nijak podřízeno předchozímu přehodnocení jednotkové hodnoty platebních nároků v případě neoprávněného přiznání takových nároků. Ostatně za předpokladu, že by čl. 2 bod 22 nařízení č. 796/2004 definoval plochu ve vztahu k ploše spojené s počtem platebních nároků, kterými zemědělec skutečně disponuje, a že tato definice je relevantní v kontextu článku 51 uvedeného nařízení, nemůže tato definice vést k povinnosti počítat sankce ukládané podle čl. 51 odst. 1 nařízení č. 796/2004 na základě přepočtené hodnoty platebních nároků. Článek 2 bod 22 totiž neobsahuje žádný údaj týkající se hodnoty platebních nároků, kterou by případně bylo třeba zohlednit.

Tento výklad čl. 51 odst. 1 nařízení č. 796/2004 je jediný možný, a to tím spíše s ohledem na ustanovení článku 50 téhož nařízení a zejména odstavce 2 tohoto článku. Z článku 50 odst. 2 nařízení č. 796/2004, který definuje základ pro výpočet podpory, vyplývá, že se v případě rozporu mezi vykázanými platebními nároky a vykázanou plochou platba vypočte z nižšího základu. Jinými slovy, z tohoto ustanovení vyplývá, že výpočet podpory se provede na základě platebních nároků vykázaných zemědělcem, aniž by bylo třeba zohlednit případné přehodnocení jejich jednotkové hodnoty směrem nahoru.

(viz body 134–136, 138, 139)