ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 25/27

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 7. října 2018 – SY v. Associated Newspapers Ltd

(Věc C-687/18)

(2019/C 25/34)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastníci původního řízení

Žalobce: SY

Žalovaný: Associated Newspapers Ltd

Předběžná otázka

Jsou ustanovení vnitrostátního práva, jako jsou článek 32 odst. 4 a odst. 5 Data Protection Act 1998 (zákon o ochraně údajů z roku 1998; dále jen „DPA“), která stanoví, že pokud správce údajů tvrdí, že jakékoliv osobní údaje, kterých se týká řízení vedené proti němu, jsou zpracovány i) pouze pro účely žurnalistiky nebo pro umělecké či literární účely a ii) s cílem zveřejnění žurnalistického, literárního nebo uměleckého materiálu, který jím nebyl předtím zveřejněn, pak se takové řízení přeruší, pokud se týká nezveřejněných osobních údajů, a to do a) rozhodnutí Information Commissioner (komisařka pro informace, Spojené království), že podmínky i) nebo ii) nejsou splněny, b) odvolání tvrzení správce údajů nebo c) zveřejnění osobních údajů, v souladu s články 9, 22 a 23 směrnice 95/46/ES (1) a články 7, 8 a 47 Listiny základních práv Evropské unie?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 1995, L 281, s. 31).
3)

Je v případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku možno pro účely uplatnění ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, provedeného směrnicí 1999/70 (1), považovat řádného soudce nebo soudce „v taláru“ za srovnatelného zaměstnance v pracovním poměru na dobu neurčitou ve vztahu k zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou, kterým je smírčí soudce se stejným počtem odpracovaných let jako dotyčný řádný soudce, pokud jsou soudní funkce stejné, ale liší se výběrová řízení na obsazení míst řádných soudců (na základě dosažené kvalifikace a zkoušek se přijímají do stálé služby a až na výjimečné případy velmi závažného porušení služebních povinností je jejich pracovní poměr na dobu neurčitou v zásadě nezrušitelný) a smírčích soudců (na základě dosažené kvalifikace se přijímají do dočasné služby, kterou lze na základě diskrečního uvážení prodloužit v závislosti na kladném výsledku pravidelného hodnocení, které provádí Consiglio superiore della magistratura (Nejvyšší soudcovská rada, Itálie), přičemž v případě záporného hodnocení jsou tito honorární soudci okamžitě odvolatelní)?
1)

Představuje ustanovení čl. 44 odst. 1 písm. b) zákona č. 4111/2013 ve znění platném během rozpočtového roku 2013 (rok 2012), podle něhož jsou vlastníci nebo držitelé osobních automobilů (s objemem motoru nejméně 1 929 kubických centimetrů), jejichž stáří přesahuje deset let od roku, kdy byly poprvé uvedeny do provozu v Řecku, a nikoli od roku jejich případného předchozího (prvního) uvedení do provozu v jiném členském státě Evropské unie, osvobozeni od daně z luxusního zboží, poplatek s účinkem rovnocenným clu mezi členskými státy Evropské unie podle článků 28 až 30 Smlouvy o fungování Evropské unie?
Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 5. listopadu 2018 – Amoena Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Věc C-677/18)

(2019/C 25/31)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Účastnice původního řízení

Navrhovatelka: Amoena Ltd

Odpůrkyně: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Předběžné otázky

1) Postupovaly Výbor (1) a/nebo Evropská komise zjevně nesprávně, když podprsenky po mastektomii zařadily: a) do kapitoly 62 kombinované nomenklatury (2) Evropské unie, čísla 6212, které výslovně zahrnuje „podprsenky“, a kódu KN 6212 10 90; namísto b) kapitoly 90, čísla 9021 a kódu KN 9021 10 10 jako příslušenství umělých částí těla ve smyslu poznámky 2 písm. b) ke kapitole 90 KN?

2) Platí, že prováděcí nařízení Komise (3) protiprávně zužuje rozsah klasifikace pro příslušenství umělých částí těla dle čísla 9021 a poznámky 2 písm. b) kapitoly 90 KN, čímž dochází k překročení pravomocí Evropské komise (akt ultra vires)?

3) Představuje prováděcí nařízení Komise porušení zásady loajální spolupráce zakotvené v čl. 4 odst. 3 [SEU], když: a) Evropská komise musí respektovat rozhodnutí vnitrostátních soudů, ale musí rovněž podporovat jednotné (a správné) uplatňování celního kodexu a KN; b) Supreme Court (Nejvyšší soud, Spojené království) dospěl k jednomyslnému závěru, že podprsenky po mastektomii mají být správně zařazeny do kapitoly 90 KN pod číslo 9021; a c) rozhodnutí Supreme Court (Nejvyšší soud, Spojené království bylo předloženo Evropské komisi, která jej předložila všem členským státům EU, spolu se shrnutím odůvodnění Supreme Court (Nejvyšší soud)?

(1) Výbor pro celní kodex (dale jen „Výbor“).

(2) Dále jen „KN“.

(3) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1167 ze dne 26. června 2017 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. 2017, L 170, s. 50) (dále jen „prováděcí nařízení Komise“).
1)

Má být čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES (1) ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě a/nebo judikatuře, podle nichž zaměstnanci, s nímž byl protiprávně rozvázán pracovní poměr a následně bylo soudem nařízeno jeho opětovné přijetí do práce, nevzniká žádný nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok za dobu od rozvázání pracovního poměru do okamžiku opětovného nastoupení do práce?
C 54/15

Kasační opravný prostředek podaný dne 12. prosince 2018 Mellifera eV proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 27. září 2018 ve věci T-12/17, Mellifera eV v. Evropská komise

(Věc C-784/18 P)

(2019/C 54/20)

Jednací jazyk: němčina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (zástupce: A. Willand, advokát)

Další účastnice řízení: Evropská komise

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 ve věci T-12/17, Mellifera e.V. v. Evropská komise v rozsahu, v němž Tribunál zamítl návrhové žádání žalobkyně č. 1 (bod 18, první odrážka napadeného rozsudku) – zrušit rozhodnutí žalované ze dne 8. listopadu 2016 Ares(2016) 6306335 – a uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení;

— zrušil napadené rozhodnutí;

— uložil žalované náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody kasačního opravného prostředku.

První důvod vycházející z porušení čl. 10 odst. 1 ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. g) nařízení (ES) č. 1367/2006 (1) a s Aarhuskou úmluvou.

Na rozdíl od rozhodnutí Tribunálu představuje prodloužení doby platnosti schválení účinné látky glyfosátu správní akt, který může být přezkoumán v řízení podle čl. 10 odst. 1 nařízení č. 1367/2006. Zejména podle znění a účelu se definice čl. 2 odst. 1 písm. g) tohoto nařízení vztahuje na věcnou působnost, nikoli na počet či identifikovatelnou povahu osob dotčených nařízením.

Druhý důvod vycházející z porušení základní zásady výkladu sekundárního práva Evropské unie v souladu s mezinárodní úmluvou

Tribunál porušil zásadu výkladu sekundárního práva Evropské unie v souladu s mezinárodní úmluvou v co možná nejvyšší míře, jelikož neprovedl výklad článku 10 nařízení č. 1367/2006 ve spojení s čl. 2 odst. 1 písm. g) téhož nařízení v souladu s Aarhuskou úmluvou, ačkoli by to bylo bez dalšího v souladu se zněním a účelem relevantních ustanovení nařízení (ES) č. 1367/2006.

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).
1)

Je třeba směrnici 2006/112 (1) a zejména její články 24, 28, 167 a čl. 168 písm. a) vykládat v tom smyslu, že v rámci prodeje nemovitostí, které nebyly zapsány do vnitrostátního katastru nemovitostí a které nebyly do katastru nemovitostí zapsány v okamžiku prodeje, musí být kupujícímu, jenž je osobou povinnou k dani, který smluvně přebírá povinnost uskutečnit na své náklady kroky nezbytné pro první zápis těchto nemovitostí do katastru nemovitostí a který poskytne prodávajícímu službu nebo získá služby související se svou investicí do nemovitostí, přiznán nárok na odpočet DPH?
1)

Je čl. 23 odst. 1 písm. c) Código do Imposto sobre o rendimento das Pessoas Coletivas (zákoník korporační daně), ve znění účinném v roce 2013, vykládaný tak, že po provedení dotčené reverzní fúze nejsou již úroky a jiné finanční výdaje související se zápůjčkami sjednanými se spojenými osobami či s úvěry sjednanými se třetími osobami (tj. výdaje, které by zanikající společnost mohla odpočítat, kdyby nedošlo k fúzi) a určenými k nabytí kapitálu nástupnické dceřiné společnosti, na kterou v důsledku fúze přešly, daňově odpočitatelné od základu daně nástupnické společnosti, slučitelný s unijním právem, konkrétně v tom smyslu, že by taková neodpočitatelnost finančních výdajů mohla představovat překážku nebo omezení pro operace spojování upravené směrnicí Rady 2009/133/ES (1) a být v rozporu se zásadami a cíli této směrnice, jakož i s ustanoveními jejího článku 4?
2)

Pokud by Tribunál zohlednil obecně známou skutečnost, že slovo „PRIMA“ má pochvalný význam (jak uvedlo námitkové oddělení a navrhovatelka), přičemž znamená „první, nejpřednější/nejlepší, hlavní, nejdůležitější“, dospěl by k jinému závěru týkajícímu se nebezpečí záměny mezi ochrannými známkami ES-2578815 „PRIMA“ a EUTMA-013682299 „PRIMART MAREK ŁUKASIEWICZ“, a sice by měl za to, že neexistuje nebezpečí záměny mezi těmito ochrannými známkami. a. Dotčené ochranné známky se shodují v prvku, který má nízkou rozlišovací způsobilost a nemá nezávislou roli ve sporné ochranné známce. Toto, společně se středním stupněm vizuální podobnosti, nedostatkem koncepční podobnosti a nízkým stupněm fonetické podobnosti (nebo dokonce nedostatkem) vylučuje pravděpodobnost záměny mezi těmito ochrannými známkami.
Kasační opravný prostředek podaný dne 5. prosince 2018 Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 25. září 2018 ve věci T-328/17, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

(Věc C-766/18 P)

(2019/C 82/11)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (zástupci: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

— rozhodl o přípustnosti kasačního opravného prostředku proti rozsudku Tribunálu ve věci T-328/17, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. Evropský úřad pro duševní vlastnictví (EUIPO), EU:T:2018:594, a vyhověl žalobě na neplatnost navrhovatelky;

— rozhodl, že Úřad a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení navrhovatelky.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

1. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nepřiznal kolektivní ochranné známce HALLOUMI řádný statut a ochranu, které vyžaduje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (dále jen „NOZEU“) pro takové kolektivní ochranné známky, a to v rozporu s článkem 74 NOZEU;

2. Konkrétně Tribunál nesprávně použil zcela nezměněný přístup k posouzení rozlišovací způsobilosti kolektivní ochranné známky HALLOUMI v rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. b) a článkem 74 NOZEU;

3. Tribunál nesprávně posoudil a uplatnil účinky rozhodnutí Soudního dvora ve spojených věcech C-673/15 P až C-676/15 P, The Tea Board v. EUIPO (dále jen „Tea Board“), a jeho odůvodněného usnesení C-392/12 P, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. OHIM (dále jen „HELLIM“) a nepřiznal řádný účinek rozsudku ve věci C-196/11 P, Formule One Licensing v. OHIM, EU:C:2012:314 (dále jen „F1“); a
C 72/8

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 14. prosince 2018 – GAEC Jeanningros v. Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances

(Věc C-785/18)

(2019/C 72/11)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Conseil d'État

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: GAEC Jeanningros

Odpůrci: Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances

Další účastník řízení: Comité interprofessionnel de gestion du Comté

Předběžná otázka

Musí být článek 53 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (1), článek 6 nařízení Komise v přenesené pravomoci ze dne 18. prosince 2013 (2), kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012, pokud jde o stanovení symbolů Unie pro chráněná označení původu, chráněná zeměpisná označení a zaručené tradiční speciality a o některá pravidla pro původ, procesní pravidla a další přechodná pravidla, a článek 10 prováděcího nařízení Komise (EU) ze dne 13. června 2014 (3), kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že v konkrétním případě, kdy Evropská komise vyhověla žádosti vnitrostátních orgánů členského státu o změnu specifikace názvu a zápisu chráněného označení původu, zatímco je tato žádost stále předmětem žaloby u vnitrostátních soudů tohoto státu, mohou tyto soudy rozhodnout, že již není třeba rozhodnout o sporu, který projednávají, nebo zda s ohledem na účinky případného zrušení napadeného aktu o platnosti zápisu Evropskou komisí musí soudy rozhodnout o legalitě tohoto aktu vnitrostátních orgánů?

(1) Úř. věst. L 343, s. 1.

(2) Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 664/2014 ze dne 18. prosince 2013, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012, pokud jde o stanovení symbolů Unie pro chráněná označení původu, chráněná zeměpisná označení a zaručené tradiční speciality a o některá pravidla pro původ, procesní pravidla a další přechodná pravidla (Úř. věst. L 179, 19.6.2014, s. 17).

(3) Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 668/2014 ze dne 13. června 2014, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 179, 19.6.2014, s. 36).
4)

Lze mít za to, že daná osoba ve smyslu čl. 5 odst. 3 písm. c) směrnice o ochranných známkách dováží výrobky označené ochrannou známkou, pokud tyto výrobky nebyly dovezeny na základě pokynu této osoby, tato osoba však subjektu, který tyto výrobky dále prodává, poskytla svou adresu a přijala pro něj výrobky propuštěné v členském státě do volného oběhu, několik týdnů je skladovala a předala je k přepravě do třetí země mimo Unii za účelem jejich dalšího prodeje v této třetí zemi?
1.

Je třeba nařízení č. 261/2004 (1) vykládat v tom smyslu, že cestující v letecké dopravě má nárok na další náhradu ve smyslu článku 7 odst. 1, jestliže obdržel náhradu z důvodu zrušeného letu, letecký dopravce provozující přesměrovaný let je stejný jako dopravce provozující zrušený let a také přesměrovaný let navazující na zrušený let je na svém plánovaném příletu opožděn v takovém rozsahu, který opravňuje k poskytnutí náhrady?
4.

Tribunál také nesprávně rozhodl, že dotčené ochranné známky jsou foneticky totožné, protože žalobkyně nepředložila důkaz, podle kterého zvuk prvních slabik „ti“ a „TAI“ není pro anglicky hovořící veřejnost totožný a že neexistuje nic, co by rozlišovalo výslovnost dotčených označení. Tribunál naopak zastával názor, a to bez jakéhokoliv důkazu a nesprávným způsobem, že sled písmen „ti“ se vždy vyslovuje „tai“. Pro toto tvrzení neexistuje žádný důkaz. Slovo „ti“ v anglickém jazyce neexistuje. Tato sekvence písmen se proto vždy vyslovuje jen v souladu s jazykovými pravidly platnými pro dané slovo. Lze považovat za samozřejmé, že existuje nesčetně mnoho slov, ve kterých se sekvence písmen „ti“ nevyslovuje jako „tai“, jako například „trick“, „ticket“, „till“, „timbal“, „timberland“, „tin“, „tincture“, „tinder“, „tip“, „trigger“ a mnoho dalších, jakož i napadená ochranná známka „tigha“. Jednou z hlavních postav ve známé anglické knize pro děti Winnie-the-Pooh (Medvídek Pú) je zvíře se jménem „Tigger“, které se vyslovuje [tɪgǝ]. Proto kdykoliv se samohláska po „ti“ vyslovuje krátce, nedochází k výslovnosti jako „tai“. Toto navrhovatelka uváděla od začátku. Žalovaný ani vedlejší účastnice řízení nepředložily důkaz o opaku. Navrhovatelce tedy nepříslušelo předložit důkaz o tom, co je zjevné.
1)

Ačkoli členské státy mohou stanovit, kdy se podniky nachází v dominantním postavení (s následným uložením zvláštních povinností těmto podnikům), je ustanovení uvedené v čl. 43 odst. 11 legislativního nařízení č. 177 ze dne 31. července 2005, ve znění platném ke dni přijetí napadeného rozhodnutí, podle něhož „podniky, a to i prostřednictvím ovládaných nebo přidružených společností, jejichž příjmy v odvětví elektronických komunikací, jak je definováno článkem 18 legislativního nařízení č. 259 ze dne 1. srpna 2003, jsou vyšší než 40 procent celkových příjmů tohoto odvětví, nemohou v integrovaném komunikačním systému dosáhnout příjmů vyšších než 10 procent tohoto systému“, v rozporu s unijním právem, a zejména se zásadou volného pohybu kapitálu podle článku 63 SFEU v rozsahu, v němž je prostřednictvím odkazu na článek 18 zákoníku o elektronických komunikacích předmětné odvětví omezeno na trhy, které umožňují regulaci ex ante, a to navzdory obecné zkušenosti, podle níž jsou informace (k jejichž pluralitě je ustanovení určeno) stále častěji přenášeny prostřednictvím internetu, osobních počítačů a mobilních telefonů, což činí vyloučení, zejména, maloobchodních služeb mobilních telefonů z tohoto odvětví neopodstatněné, a to pouze z důvodu, že působí v režimu plné hospodářské soutěže, a rovněž při zohlednění skutečnosti, že Úřad právě u příležitosti projednávané věci vymezil hranice odvětví elektronických komunikací pro účely použití výše zmíněného čl. 43 odst. 11 s přihlédnutím pouze k trhům, u nichž byla provedena nejméně jedna analýza od vstupu zákoníku o elektronických komunikacích v platnost, tedy od roku 2003 do současnosti, a k příjmům odvozeným z posledního užitečného posouzení, které bylo provedeno v roce 2015?
2.

Je-li odpověď na první otázku kladná, musí být články 49 a 54 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání téže právní úpravě členského státu týkající se režimu daňové integrace, a konkrétně striktnímu oddělení režimu vertikální integrace (mezi zastřešující společností a jejími přímými či nepřímými dceřinými společnostmi) od režimu integrace horizontální (mezi dvěma nebo více rezidentními dceřinými společnostmi jediné zastřešující společnosti, která se daňové integrace neúčastní), vyplývajícímu z této právní úpravy, a rovněž z toho plynoucí povinnosti ukončit dřívější vertikální daňovou integraci předtím, než bude možné vytvořit horizontálně daňově integrovanou skupinu, a to v případě, kdy — byla dříve vytvořena vertikální daňová integrace s integrující zastřešující společností na vnitrostátní úrovni, která je rezidentem dotyčného členského státu (a zároveň je dceřinou společností působící jako mezičlánek ve vztahu k hlavní mateřské společnosti, která je rezidentem jiného členského státu), a rezidentními dceřinými společnostmi zastřešující společnosti, a to z důvodu, že právní úprava dotyčného členského státu připouštěla pouze vertikální daňovou integraci, aby bylo možné daný režim uplatnit bez ohledu na to, že hlavní mateřská společnost je rezidentem jiného členského státu, — je sesterským společnostem integrující zastřešující společnosti dotyčného členského státu (a tudíž zároveň dceřiným společnostem hlavní mateřské společností, která je rezidentem jiného členského státu) odepřena účast na stávající daňové integraci z důvodu vzájemné neslučitelnosti těchto dvou režimů vertikální a horizontální daňové integrace a — začlenění těchto sesterských společností do konsolidace výsledků společností skupiny by předpokládalo zrušení dřívější vertikální daňové integrace – se souvisejícími negativními daňovými dopady z důvodu nedodržení minimální doby trvání integrace podle vnitrostátní právní úpravy – a zavedení nové, horizontální daňové integrace, přestože se jedná o stejnou integrující rezidentní společnost (na jejíž úrovni by se konsolidovaly výsledky daňově integrovaných společností)?
C 122/8

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 20. prosince 2018 — JZ

(Věc C-806/18)

(2019/C 122/09)

Jednací jazyk: nizozemština

Předkládající soud

Hoge Raad der Nederlanden

Účastník původního řízení

JZ

Předběžná otázka

Je ustanovení vnitrostátního trestního práva, podle kterého se trestného činu dopustí ten, kdo se jako státní příslušník třetí země zdržuje na území Nizozemska poté, co mu byl podle čl. 66a odst. 7 Vw 2000 uložen zákaz vstupu, je-li podle vnitrostátního práva rovněž zřejmé, že se tento cizinec v Nizozemsku nezdržuje legálně a že proběhly jednotlivé fáze řízení o navrácení stanoveného směrnicí 2008/115/ES, avšak ke skutečnému navrácení nedošlo, v souladu s unijním právem, a zejména s rozsudkem Soudního dvora Evropské unie ze dne 26. července 2017, Ouhrami (C-225/16, ECLI:EU:C:2017:590, bod 49), podle něhož zákaz vstupu upravený v článku 11 směrnice 2008/115 (1) vyvolává „právní účinky“ až od okamžiku návratu cizince do země původu nebo do jiné třetí země?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 348, s. 98).
2)

Musí být články 56, 57 a 52 Smlouvy o fungování Evropské unie, judikatura Soudního dvora v oblasti služeb hazardních her a sázek obsažená zejména v rozsudcích Gambelli (věc C-243/01), Placanica (věc C-338/04), Costa a Cifone (spojené věci C-72/10 a C-77/10) a Laezza (věc C-375/14), a v oblasti daňové diskriminace, zejména rozsudky Lindman (věc C-42/02), Komise v. Španělsko (věc C-153/08) a Blanco a Fabretti (spojené věci C-344/13 a C-367/13), a zásady unijního práva týkající se rovného zacházení a zákazu diskriminace, a to i ve světle rozsudku Corte Costituzionale (Ústavní soud) ze dne 23. ledna 2018, vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je předmětná italská právní úprava, která stanoví, že pouze vnitrostátní zprostředkovatelé přenosu dat hazardních her na účet provozovatelů sázkových kanceláří, kteří jsou usazeni v jiném členském státě Evropské unie a zejména ti, kteří mají charakteristiky společnosti Stanleybet Malta Ltd., a nikoli také vnitrostátní zprostředkovatelé přenosu dat hazardních her na účet provozovatelů sázkových kanceláří, kteří jsou držiteli státní koncese a vykonávají stejnou činnost, podléhají jednotné dani ze sázek a tipovacích soutěží stanovené v článcích 1 až 3 legislativního nařízení č. 504 ze dne 23. prosince 1998, ve znění čl. 1 odst. 66 písm. b) zákona o stabilitě z roku 2011?