ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Relativní důvody pro zamítnutí – Námitky majitele totožné nebo podobné starší ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby

[Nařízení Rady č.40/94, čl. 8 odst. 1 písm. b)]

2. Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Relativní důvody pro zamítnutí – Námitky majitele totožné nebo podobné starší ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby

[Nařízení Rady č.40/94, čl. 8 odst. 1 písm. b)]

Summary

1. V rámci globálního posouzení nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství se může váha, kterou je třeba přisoudit vzhledovému, fonetickému a pojmovému aspektu kolidujících označení, měnit v závislosti na objektivních podmínkách, za kterých se ochranné známky mohou vyskytovat na trhu. V tomto ohledu musí být za referenci vzaty podmínky, které lze běžně očekávat při uvádění skupiny výrobků označených dotčenými ochrannými známkami na trh, a nikoliv specifické podmínky uvádění výrobků označených starší ochrannou známkou na trh. Posuzování nebezpečí záměny, které musí provádět oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), je totiž prospektivním posuzováním. Jelikož se zvláštní způsoby uvádění výrobků označených ochrannými známkami na trh mohou v čase a podle vůle majitelů těchto ochranných známek měnit, prospektivní analýza nebezpečí záměny mezi dvěma ochrannými známkami nemůže záviset na obchodních záměrech, uskutečněných, či nikoliv a svojí povahou subjektivních, majitelů ochranných známek.

(viz body 103–107)

2. Pro průměrného francouzského spotřebitele existuje nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství mezi obrazovým označením obsahujícím slovní prvek ,quantum‘, jehož zápis jako ochranné známky Společenství je požadován pro „Hodinky, hodiny, jejich strojky a díly, skla hodinek/hodin, kazety na hodinky/hodiny, náramky k hodinkám, řetízky k hodinkám, pouzdra hodinek a hodin“ náležející do třídy 14 ve smyslu Niceské dohody, a obrazovou ochrannou známkou Quantième, zapsanou dříve ve Francii pro „Hodiny a hodinářské výrobky, klenoty“ a „Koženou galanterii“ spadající do tříd 14 a 18 ve smyslu Niceské dohody, vzhledem k totožnosti a podobnosti výrobků označených kolidujícími ochrannými známkami spojeným se vzhledovými a fonetickými podobnostmi označení, která obsahují, aniž by tyto podobnosti mohly být z velké části neutralizovány pojmovou odlišností mezi uvedenými označeními. Jelikož nebezpečí záměny představuje zvláštní podmínku ochrany starší ochranné známky, tato ochrana se použije nezávisle na tom, zda se starší ochranná známka vyznačuje pouze nízkou rozlišovací způsobilostí.

(viz bod 110)
Věc T-130/03 
Alcon Inc. 
v. 
Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu 
(ochranné známky a vzory) (OHIM) 
„Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší národní slovní 
ochranná známka TRIVASTAN - Přihláška slovní ochranné známky Společenství 
TRAVATAN - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 
odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94" 
Rozsudek Soudu (třetího senátu) ze dne 22. září 2005 II - 3861 
Shrnutí rozsudku 
Ochranná známka Společenství - Definice a nabytí ochranné známky Společenství - Relativní 
důvody pro zamítnutí - Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky 
zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby - Nebezpečí záměny se starší 
ochrannou známkou - Slovní ochranné známky TRAVATAN a TRIVASTAN 
[Nařízení Rady č. 40/94, čl. 8 odst. 1 písm. b)] 
II - 3859 
SHRNUTÍ - VĚC T-130/03 
Pro konečné spotřebitele, italské lékaře 
a lékárníky, existuje nebezpečí záměny ve 
smyslu či. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 
o ochranné známce Společenství mezi slov­
ním označením TRAVATAN, jehož zápis 
jakožto ochranné známky Společenství je 
požadován pro „Oční farmaceutické pří­
pravky", náležející do třídy 5 ve smyslu 
Niceské dohody, a slovní ochrannou znám­
kou TRIVASTAN, zapsanou dříve v Itálii pro 
„přípravek pro periferní vasodilataci určený 
pro léčbu periferních a mozkových cévních 
onemocnění a cévních poruch oka a ucha", 
náležející do téže třídy. Jednak je totiž nutno výrobek, na který se 
vztahuje starší ochranná známka, považovat 
za obdobný očnímu farmaceutickému pří­
pravku, vzhledem k tomu, že může být 
užíván pro léčbu cévních poruch oka, 
i když je určen pro obecnou léčbu cévních 
potíží, neboť se v obou případech jedná 
o léčbu poruch oka. Krom toho existuje 
značná vzhledová podobnost a fonetická 
podobnost kolidujících označení. 
(viz body 60, 75-76) 
II - 3860
Keywords

Summary



Keywords

Ochranná známka Společenství – Definice a nabytí ochranné známky Společenství – Relativní důvody pro zamítnutí – Námitky majitele totožné nebo podobné starší ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby

[Nařízení Rady č. 40/94, čl. 8 odst. 1 písm. b)]

Summary

Pro průměrného spotřebitele neexistuje nebezpečí záměny mezi jednak obrazovou ochrannou známkou obsahující slovní prvek ,SELEZIONE ORO Barilla‘, jejíž zápis jako ochranné známky Společenství je požadován pro výrobky „těstoviny, mouka a přípravky z obilnin, chléb, pečivo, cukrovinky; droždí a kypřící prášky; zálivky (k ochucení)“, spadající do třídy 30 ve smyslu Niceské dohody, a jednak slovní ochrannou známkou ORO, zapsanou dříve v Itálii jako mezinárodní ochranná známka s účinky zejména v Rakousku, Německu, Španělsku, Francii a Beneluxu pro výrobky „káva, čaj, kakao, cukr, rýže, tapioka, ságo, kávové náhražky, mouka, přípravky z obilnin, chléb, sušenky, zákusky, pečivo, bonbóny, cukrovinky, zmrzlina, med, melasový sirup; droždí, kypřící prášky; sůl, hořčice; pepř, ocet, zálivky, koření, led pro osvěžení“, spadající do třídy 30, a slovní ochrannou známkou ORO SAIWA, zapsanou dříve v Itálii pro výrobky „mléčné oplatky, sušenky, chléb, pečivo a cukrovinky“, spadající do téže třídy, přes podstatnou totožnost výrobků. Existují totiž značné vzhledové a fonetické rozdíly ve vnímání kolidujících ochranných známek spotřebitelem a pouhá přítomnost výrazu „oro“ nemůže vyvolat mezi těmito známkami podobnost. Krom toho existence nízkého stupně pojmové podobnosti mezi ochrannými známkami nemůže vyvážit jejich vzhledové a fonetické rozdíly. Konečně slovo „oro“, které slouží zejména k vymezení výrobků vysoké jakosti, které se odlišují od standardních výrobků, nemá v přihlašované ochranné známce samostatnou rozlišovací funkci, nýbrž musí být chápáno tak, že je připojeno k popisnému výrazu „selezione“, aby naznačilo spotřebiteli, že se jedná o výrobek vysoké kvality, takže v označení má rozlišovací způsobilost výraz „Barilla“.

(viz body 30, 32, 39–41)
Keywords

Summary



Keywords

1. Mezinárodní dohody – Dohody Společenství – Přímý účinek

(Dohoda o přidružení EHS‑Turecko, čl. 2 odst. 1, čl. 3 odst. 1 a článek 6)

2. Mimosmluvní odpovědnost – Podmínky – Protiprávnost

(Článek 226 ES a čl. 288 druhý pododstavec ES)

3. Mimosmluvní odpovědnost – Podmínky – Protiprávnost – Škoda – Příčinná souvislost – Neexistence jedné z podmínek

(Článek 288 druhý pododstavec ES)

Summary

1. Ustanovení dohody uzavřené Společenstvím s třetí zemí musí být považováno za přímo použitelné, pokud s ohledem na své znění a předmět a povahu dohody obsahuje jasnou a přesnou povinnost, jejíž provedení nebo účinky nejsou podřízeny vydání žádného pozdějšího aktu.

Tak tomu není v případě čl. 2 odst. 1 dohody zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, který obecně popisuje předmět uvedené dohody. Toto ustanovení má totiž programovou povahu. Není dostatečně přesné a bezpodmínečné a co do svého provedení nebo svých účinků je nutně podřízeno přijetí pozdějších aktů, což vylučuje, že by mohlo bezprostředně upravovat postavení hospodářského subjektu. Totéž platí, pokud jde o čl. 3 odst. 1 téže dohody; jeho první pododstavec obecně uvádí předmět přípravné etapy zmíněného přidružení a druhý pododstavec odkazuje na připojené protokoly za účelem vymezení podmínek této etapy. Totéž platí i o článku 6 uvedené dohody, který je institucionálním ustanovením, na jehož základě byla zřízena Rada přidružení.

(viz body 39, 42–44)

2. Co se týče mimosmluvní odpovědnosti Společenství, nelze mu klást za vinu údajnou nedostatečnou finanční podporu poskytnutou Turecku, pokud byla tato nedostatečnost způsobena odporem jednoho členského státu. I kdyby bylo možné nahlížet na tento odpor tak, že zakládá nesplnění povinností vyplývajících ze Smlouvy tímto členským státem, Komise není povinna zahájit řízení o nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES. Nezahájení takového řízení Komisí tudíž v každém případě není protiprávní, takže nemůže založit mimosmluvní odpovědnost Společenství.

(viz body 50–51)

3. Vznik mimosmluvní odpovědnosti Společenství ve smyslu čl. 288 druhého pododstavce ES je vázán na splnění souboru podmínek, a sice protiprávnosti jednání vytýkaného orgánům, skutečné existence škody a existence příčinné souvislosti mezi tvrzeným jednáním a uplatňovanou škodou. Pokud jedna z těchto podmínek není splněna, musí být žaloba zamítnuta v plném rozsahu, aniž by bylo nutné zkoumat ostatní podmínky uvedené odpovědnosti.

(viz body 34, 62)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ochranná známka Společenství – Vzdání se, zrušení a neplatnost – Absolutní důvody neplatnosti

[Nařízení Rady č. 40/94, čl. 7 odst.1 písm. d) a čl. 51 odst. 1 písm. a)]

2. Ochranná známka Společenství – Vzdání se, zrušení a neplatnost – Absolutní důvody neplatnosti

[Nařízení Rady č. 40/94, čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 51 odst. 1 písm. a)]

Summary

1. Slovní spojení WEISSE SEITEN nemělo být zapsáno jako ochranná známka Společenství pro „magnetické nahrávací nosiče a nahraná elektronická paměťová média pro zařízení a přístroje k elektronickému zpracování dat, zvláště magnetické pásky, disky a CD-ROM“ a „tiskárenské výrobky, adresáře, referenční díla“ náležející do tříd 9 a 16 ve smyslu Niceské dohody z důvodu existence absolutního důvodu zamítnutí uvedeného v čl. 7 odst. 1 písm. d) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství spočívajícím v obvyklosti ochranné známky, jelikož je prokázáno, že se pro průměrného německy mluvícího spotřebitele slovní spojení „WEISSE SEITEN” ke dni podání přihlášky k zápisu ochranné známky stalo obvyklým jako druhový název telefonního seznamu osob nejen v papírové verzi, ale rovněž v elektronické podobě.

(viz body 66, 71–72)

2. Slovní spojení WEISSE SEITEN nemělo být zapsáno pro „magnetické nahrávací nosiče a nahraná elektronická paměťová média pro zařízení a přístroje k elektronickému zpracování dat, zvláště magnetické pásky, disky a CD-ROM“; „papír, lepenku nebo výrobky z těchto materiálů, nezařazené do jiných tříd; tiskárenské výrobky, adresáře, referenční díla; materiál pro umělce; kancelářské potřeby (kromě nábytku); učební a vyučovací pomůcky (kromě přístrojů)“; „služby vydavatelství, především vydávání textů, knih, časopisů a novin“, a „redaktorské služby“ náležející do tříd 9, 16, 41 a 42 ve smyslu Niceské dohody z důvodu existence absolutního důvodu zamítnutí uvedeného v čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství spočívajícím v popisné povaze ochranné známky, jelikož z pohledu průměrného německy mluvícího spotřebitele je spojitost mezi ochrannou známkou a vlastnostmi dotčených výrobků a služeb dostatečně úzká na to, aby spadala pod zákaz uvedený v tomto ustanovení.

(viz bod 108)
3)

Rada ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení žalobce, včetně nákladů řízení o předběžném opatření, jakož i náklady řízení Negotiating Panel of the National Democratic Front of the Philippines, Luise G. Jalandoniho, Fidela V. Agcaoiliho a Marie Consuelo K. Ledesma.
Článek 8 nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství v podstatě stanoví, že relativní důvod pro zamítnutí zápisu ochranné známky Společenství je dán pouze tehdy, pokud přihlášená ochranná známka koliduje se starší ochrannou známkou. Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) přísluší, aby na základě důkazů, které je povinna předložit osoba podávající námitky, přezkoumal existenci ochranných známek dovolávaných na podporu námitek. Otázka existence starší ochranné známky není tedy prvkem, který by byl ponechán na volné úvaze účastníků řízení. Proto i za předpokladu, že by přihlašovatel ochranné známky skutečně uznal „platnost“ zápisu starší ochranné známky, či dokonce ostatních starších práv, námitkové oddělení a odvolací senát nemají povinnost považovat existenci těchto práv za prokázanou.

Neexistuje nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství mezi obrazovým označením BoomerangTV, jehož zápis jakožto ochranné známky Společenství byl požadován pro „Telekomunikační služby; služby rozhlasových a televizních programů; rozhlasové a televizní vysílání“ a „Služby výchovy, vzdělávání a zábavy; kulturní aktivity; filmová a nahrávací studia; pronájem videofilmů; soutěže (oddech a rekreace); výroba rozhlasových a televizních programů“, zařazené do tříd 38 nebo 41 ve smyslu Niceské dohody, a obrazovými ochrannými známkami Boomerang zapsanými předtím ve Španělsku pro výrobky zařazené do tříd 8, 11, 16, 18, 25 a 28, jakož i v Irsku a Spojeném království pro výrobky zařazené do třídy 25, a obrazovou ochrannou známkou Boomerang, která je předmětem zápisu jakožto ochranná známka Společenství pro řadu výrobků zařazených do tříd 3, 18 a 25 uvedené dohody.

Výrobky, kterých se týkají starší práva, se totiž svou povahou, určením a použitím liší od služeb, pro které byl požadován zápis ochranné známky BoomerangTV. Krom toho tyto výrobky a tyto služby nevykazují žádný konkurenční nebo komplementární charakter. Skutečnost, že určité výrobky, k nimž se vztahují starší práva, by mohly být využity za účelem reklamy na služby, pro něž je požadován zápis ochranné známky BoomerangTV, nebo že sportovní odvětví, kterého se může týkat několik starších práv, může být propojeno s odvětvím televizních produkcí, kterého se týká ochranná známka, jejíž zápis je požadován, nemůže tento závěr zpochybnit. Takovéto vztahy jsou příliš nepřesné a náhodné na to, aby umožňovaly závěr, že dotčené výrobky a služby jsou komplementární.

(viz body 99–100)
V rámci postupu při zadávání veřejných zakázek musí Komise dbát v každé fázi řízení na dodržování rovného zacházení, a v důsledku toho na rovnost příležitostí všech uchazečů, aby posledně uvedení měli při vypracování znění svých nabídek stejné příležitosti, což předpokládá, že nabídky všech uchazečů podléhají stejným podmínkám.

Zásada transparentnosti, která je přímým důsledkem zásady rovného zacházení, implikuje, že všechny technické informace významné pro správné pochopení vyhlášení zakázky nebo zadávací dokumentace jsou co možná nejdříve poskytnuty všem podnikům, které se účastní veřejné zakázky, způsobem, který jednak umožňuje všem přiměřeně informovaným uchazečům, kteří postupují s běžnou řádnou péčí, pochopit jejich přesný rozsah a vykládat je stejným způsobem, a který dále umožňuje zadavateli skutečně ověřit, zda nabídky uchazečů splňují kritéria, kterými se řídí dotčená zakázka.

V tomto ohledu porušení rovného zacházení a zásady transparentnosti představuje vadu postupu před zahájením soudního řízení, která porušuje právo dotčených účastníků na informace. Procesní vada však může vést ke zrušení dotčeného rozhodnutí, pouze prokáže-li se, že by správní řízení mohlo vést v případě neexistence této vady k jinému výsledku za předpokladu, že by uchazeč měl přístup k dotčeným rozhodným informacím od počátku tohoto řízení a pokud by v tomto ohledu existovala možnost – i když omezená – že by uchazeč mohl nechat dovést správní řízení k jinému výsledku

Rozhodnutí Komise o zadání zakázky musí být zrušeno, jelikož tím, že Komise neposkytla všem potenciálním uchazečům od zahájení nabídkového řízení některé technické informace užitečné pro vypracování nabídek, porušila zásadu rovného zacházení s uchazeči a toto porušení mohlo ovlivnit zadání sporné zakázky.

(viz body 141, 143–145, 147, 204)
Námitkami proti zápisu ochranné známky Společenství, jsou-li založeny na čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství, je Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) položena otázka totožnosti či podobnosti kolidujících ochranných známek, jakož i otázka totožnosti či podobnosti výrobků nebo služeb, které ochranné známky označují.

V důsledku toho účinkem skutečnosti, že účastník řízení, který se u Soudu domáhá zrušení rozhodnutí odvolacího senátu, které námitkám proti zápisu přihlášené ochranné známky vyhovělo, před odvolacím senátem nezpochybnil podobnost kolidujících ochranných známek, nemůže být to, že by se Úřad nemusel zabývat otázkou, zda jsou tyto ochranné známky podobné či totožné. Účinkem takové okolnosti tedy nemůže být ani to, že by tento účastník řízení byl zbaven práva v mezích právního a skutkového rámce řízení před odvolacím senátem zpochybňovat posouzení učiněná tímto posledně uvedeným oddělením k této skutečnosti.

(viz body 28–29)
(viz bod 62)

Žaloba na náhradu škody je samostatným procesním prostředkem majícím svou zvláštní funkci v rámci systému procesních prostředků. Jejím předmětem je návrh na náhradu škody vyplývající z protiprávního aktu nebo jednání přičitatelného jednomu z orgánů.

Nezávisle na otázce, zda tvoří napadnutelný akt, který je způsobilý být předmětem žaloby na neplatnost, je tedy jakýkoliv akt orgánu, i když byl přijat tímto orgánem v rámci výkonu diskreční pravomoci, v zásadě způsobilý být předmětem žaloby na náhradu škody. Diskreční pravomoc, kterou orgán disponuje, nemá totiž za následek zproštění povinnosti orgánu jednat v souladu s takovými právními normami vyšší právní síly, jako je Smlouva a obecné zásady práva Společenství, jakož i relevantním sekundárním právem. Pokud je legalita tohoto aktu zpochybněna v žalobě na náhradu škody, lze ji tedy posoudit ve vztahu k povinnostem, které má uvedený orgán. Opačný přístup by byl v rozporu se Společenstvím práva a zbavil by žalobu na náhradu škody jejího užitečného účinku, neboť by bránil soudu posoudit legalitu aktu orgánu v případě takové žaloby.

Pokud tudíž Komise v rámci pravomocí, které má na základě článku 226 ES, volně posuzuje možnost zahájit či nezahájit řízení o nesplnění povinnosti vůči členskému státu, aniž by musela svou volbu odůvodnit a pokud členskému státu tedy může za stejných podmínek zaslat odůvodněné stanovisko v rámci výkonu svých pravomocí, nelze vyloučit, že by za zcela výjimečných okolností mohla některá osoba prokázat, že je takové odůvodněné stanovisko stiženo protiprávností, která tvoří dostatečně závažné porušení právní normy, která jí může způsobit škodu.

Skutečnost, že odůvodněné stanovisko Komise přijaté na základě čl. 226 prvního pododstavce ES netvoří akt určený k tomu, aby zakládal závazné právní účinky ve vztahu k třetím osobám a že tedy uvedené stanovisko není aktem způsobilým být předmětem žaloby na neplatnost nemá vliv na toto posouzení.

(viz body 64–69)
Metoda spočívající v rozdělení účastníků kartelové dohody do kategorií pro účely rozdílného zacházení ve fázi stanovení výchozích částek pokut, jejíž princip byl potvrzen judikaturou, ačkoli nezohledňuje rozdíly ve velikosti mezi podniky téže kategorie, vede k paušalizaci výchozí částky pokuty stanovené pro podniky náležející do téže kategorie. Takové rozdělení musí dodržovat zásadu rovného zacházení a kromě toho musí být pokuty přinejmenším přiměřené ve vztahu ke skutečnostem vzatým v úvahu pro posouzení závažnosti protiprávního jednání. Pro ověření toho, zda rozdělení účastníků kartelové dohody do kategorií je v souladu se zásadami rovného zacházení a proporcionality, se musí soud Společenství v rámci svého přezkumu legality výkonu posuzovací pravomoci, jíž Komise v této oblasti disponuje, nicméně omezit na kontrolu, zda je toto rozdělení soudržné a objektivně odůvodněné, aniž by bez dalšího svým posouzením nahrazoval posouzení Komise. V tomto ohledu volbu Komise zařadit podniky do vícero kategorií v závislosti na jejich tržních podílech na distribuci dotčených výrobků a zahrnout do téže kategorie podniky, které mají podíl na trhu nižší než určitou prahovou hodnotu, není možné kvalifikovat jako svévolnou a tato volba nepřekračuje meze posuzovací pravomoci, kterou Komise v této oblasti disponuje.

Skutečnost, že výchozí částky připadající na každou z kategorií nejsou přísně proporcionální k příslušným podílům dotyčných podniků na trhu, nemůže být považována za chybnou, jelikož je pouze výsledkem systému rozdělení do kategorií a paušalizace částek, kterou s sebou nese. Přestože se totiž v případě některých podniků v důsledku jejich rozdělení do skupin použije základní částka pokuty v totožné výši, zatímco velikost podniků je různá, rozdílné zacházení je objektivně odůvodněno předností, kterou má při určování závažnosti protiprávního jednání jeho povaha před velikostí podniků. Oprávnění Komise přistoupit k rozdělení podniků do kategorií by bylo z velké části zbaveno své užitečnosti, kdyby jakýkoli rozdíl mezi podíly na trhu, pokud je velký z relativního hlediska, byť odpovídá velmi malému rozdílu v rámci procentních bodů, bránil zařazení různých podniků do téže kategorie pokut.

(viz body 73–74, 76–77, 81)
Metoda spočívající v rozdělení účastníků kartelové dohody do kategorií pro účely rozdílného zacházení ve fázi stanovení výchozích částek pokut, jejíž princip byl potvrzen judikaturou, ačkoli nezohledňuje rozdíly ve velikosti mezi podniky téže kategorie, vede k paušalizaci výchozí částky pokuty stanovené pro podniky náležející do téže kategorie. Takové rozdělení musí dodržovat zásadu rovného zacházení a pokuty musí být krom toho přinejmenším přiměřené ve vztahu ke skutečnostem vzatým v úvahu za účelem posouzení závažnosti protiprávního jednání. Soud Společenství, aby ověřil, zda rozdělení účastníků kartelové dohody do kategorií je v souladu se zásadami rovného zacházení a proporcionality, se v rámci svého přezkumu legality výkonu posuzovací pravomoci, jíž Komise v této oblasti disponuje, musí nicméně omezit na kontrolu, zda je toto rozdělení soudržné a objektivně odůvodněné, aniž by bez dalšího svým posouzením nahrazoval posouzení Komise. V tomto ohledu nelze volbu Komise rozdělit podniky do několika kategorií v závislosti na jejich podílu na trhu distribuce dotčených výrobků a zařadit do téže kategorie ty podniky, jejichž podíl na trhu je nižší než určitá prahová hodnota, kvalifikovat jako svévolnou a tato volba nepřekračuje meze posuzovací pravomoci, kterou Komise v této oblasti disponuje.

Skutečnost, že výchozí částky připadající na každou z kategorií nejsou přísně proporcionální k příslušným podílům dotyčných podniků na trhu, nemůže být považována za chybnou, jelikož je pouze výsledkem systému rozdělení do kategorií a paušalizace částek, kterou s sebou nese. Přestože se v případě některých podniků v důsledku jejich rozdělení do skupin použije základní částka pokuty v totožné výši, zatímco velikost podniků je různá, je třeba dospět k závěru, že rozdílné zacházení je objektivně odůvodněno předností, kterou má při určování závažnosti protiprávního jednání jeho povaha před velikostí podniků. Oprávnění Komise přistoupit k rozdělení podniků do kategorií by bylo z velké části zbaveno své užitečnosti, kdyby jakýkoli rozdíl mezi podíly na trhu – byť i velký z relativního hlediska, ale odpovídající velmi malému rozdílu v rámci procentních bodů – bránil zařazení různých podniků do téže kategorie.

(viz body 104–105, 107–108, 110)