Pokud jde o případné odůvodnění takové praxe zejména z hlediska ochrany spotřebitele, platí, že s přihlédnutím k riziku podvodů na trhu s předměty z drahých kovů přísluší při neexistenci unijní právní úpravy výběr vhodných opatření na ochranu před tímto rizikem členským státům, jimž přitom náleží široká posuzovací pravomoc. Za současného stavu unijního práva a vyjma případů, které se řídí mezinárodní dohodou, tedy může členský stát v zásadě mít za to, že puncovní značky vyrážené na území třetích států neposkytují úroveň ochrany spotřebitele, která by byla rovnocenná puncovním značkám vyráženým nezávislými subjekty na území členských států.

Tak je tomu v případě praxe, na jejímž základě drahé kovy opatřené puncovními značkami puncovního úřadu některého členského státu – bez ohledu na to, zda již byly legálně opuncovány i uvedeny na trh na území tohoto členského státu či případně na území jiného členského státu, anebo byly opuncovány na území třetího státu v souladu s právními předpisy prvně uvedeného členského státu a propuštěny do volného oběhu v některém členském státě, ať již byly či nebyly legálně uvedeny na trh na území některého členského státu – smějí být uváděny na trh na území dotyčného členského státu až po kontrole a po dodatečném vyznačení puncovní značky v posledně uvedeném členském státě.

Členský stát tím, že všeobecně a systematicky neuznává puncovní značky puncovního úřadu jiného členského státu, neplní povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 34 SFEU jednak tehdy, kdy taková praxe není odůvodněná, tj. pokud výsledky kontroly provedené v členském státě, z něhož jsou předmětné drahé kovy vyvezeny, vyhovují potřebám členského státu dovozu, a jednak tehdy, kdy taková praxe sice může být odůvodněna ochranou spotřebitele, avšak je nepřiměřená ve vztahu k cílům, jež sleduje.

Zaprvé, pokud jde o nesplnění povinnosti v prvně uvedeném ohledu, taková praxe není odůvodněná, pokud oba členské státy sledují rovnocennou úroveň ochrany spotřebitele. To platí pro drahé kovy označené puncovní značkou puncovního úřadu vyraženou v členském státě a legálně uvedené na trh na území některého členského státu i pro drahé kovy označené puncovní značkou puncovního úřadu vyraženou ve třetím státě, které byly propuštěny do volného oběhu v Unii a před vývozem do dotyčného členského státu byly legálně uvedeny na trh na území některého členského státu, který se stejně jako prvně uvedený členský stát rozhodl nedovolit, aby jeho puncovní úřad či úřady nebo jiné entity, jež by oprávnil k vyrážení puncovních značek tohoto členského státu na drahé kovy, vyrážely tyto puncovní značky na území třetích států.

Zadruhé, může-li být taková praxe odůvodněna ochranou spotřebitele, což platí v případě, kdy se vztahuje na drahé kovy označené puncovní značkou tohoto puncovního úřadu vyraženou na území třetích států, které byly propuštěny do volného oběhu v Unii a jsou vyvezeny do dotyčného členského státu bez předchozího legálního uvedení na trh v některém členském státě, a stejně tak jedná-li se o takovéto zboží, které po propuštění do volného oběhu bylo legálně uvedeno na trh v členském státě, který nevyžaduje opuncování drahých kovů nezávislým subjektem, nebo v členském státě, který takové opuncování vyžaduje, ale připouští jeho provedení na území třetích států, je tato praxe z důvodu své všeobecnosti a systematičnosti nepřiměřená ve vztahu k cílům, jež sleduje, neboť se vztahuje na drahé kovy označené puncovními značkami uvedeného puncovního úřadu obecně, a nikoli pouze na drahé kovy označené jeho puncovními značkami vyraženými na území třetích států, a to navíc bez rozlišení podle toho, za jakých podmínek jsou tyto drahé kovy vyvezeny do členského státu neuznávajícího tyto puncovní značky, tj. zejména podle toho, zda jsou vyvezeny do tohoto členského státu poté, co byly pouze propuštěny do volného oběhu v jiném členském státě, nebo poté, co byly též legálně uvedeny na trh v jiném členském státě.

(viz body 58–60, 62, 64, 68, 69, výrok 1)