ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Akty týkající se jich bezprostředně a osobně – Rozhodnutí Komise uzavírající řízení v oblasti podpor – Konkurenční podnik podniku, jenž je příjemcem podpory – Právo na podání žaloby – Podmínky (Článek 108 odst. 2 SFEU a čl. 263 čtvrtý pododstavec SFEU) (viz body 26–28, 33, 34)

2. Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Akty týkající se jich bezprostředně a osobně – Rozhodnutí Komise docházející k závěru slučitelnosti podpory s vnitřním trhem – Žaloba sdružení jednajícího v kolektivním zájmu svých členů – Osobní dotčení členů sdružení – Povinnost sdružení prokázat podstatné dotčení svých členů – Nedostatek – Nepřípustnost (Článek 108 odstavce 2 a 3 SFEU a čl. 263 čtvrtý pododstavec SFEU) (viz body 32, 44)

3. Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Regulační akty zahrnující či nezahrnující prováděcí opatření – Pojem – Soudní prostředky dostupné proti těmto aktům (Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU a články 267 SFEU a 277 SFEU) (viz body 46–49)

4. Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Regulační akty zahrnující prováděcí opatření – Rozhodnutí Komise prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem – Nepřípustnost žaloby podané k soudu Unie – Právo na účinnou soudní ochranu – Povinnost podat vnitrostátní opravné prostředky ke zpochybnění těchto opatření (Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU a článek 267 SFEU) (viz body 50–52)

Subject of the case

Předmět

Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/140/EU ze dne 20. září 2011 o opatření C 35/10 (ex N 302/10), které Dánsko zamýšlí provést v podobě danění hazardních her poskytovaných on-line v rámci dánského zákona o danění hazardních her (Úř. věst. 2012, L 68, s. 3)

Výrok

Výrok

1) Žaloba se zamítá.

2) Royal Scandinavian Casino Århus I/S ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, Betfair Group plc, Betfair International Ltd a European Gaming and Betting Association (EGBA).

3) Dánské království a Republika Malta ponesou vlastní náklady řízení.
Co se týče přezkumu, a to z hlediska čl. 107 odst. 1 SFEU, vnitrostátního opatření určeného k podpoře výroby zelené elektřiny jednak tím, že každému výrobci zelené elektřiny zaručuje výkup celkového množství této elektřiny za pevně stanovenou cenu, která je vyšší než cena elektřiny na trhu, a jednak tím, že stanoví zúčtování nákladů, které takto vznikly distributorům elektřiny, spotřebitelům elektřiny prostřednictvím povinného příplatku k ceně spojeného s výkupem zelené elektřiny, Komise nepochybila, když měla za to, že zvýhodnění stanovené ve prospěch energeticky náročných podniků, které mají nárok na to, aby jim na základě jejich žádosti byla oproti platbě vyrovnávací částky udělena výjimka z povinnosti odběru zelené elektřiny, zahrnuje použití státních prostředků, i když je tento mechanismus podpory spravován střediskem pro nákup a prodej zelené elektřiny, jehož plnění úkolů bylo předmětem koncese udělené soukromoprávní akciové společnosti, která je z 50,4 % vlastněna soukromě kontrolovanými akcionáři.

Uvedená akciová společnost je totiž vnitrostátním zákonem pověřena, aby spravovala systém podpory výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů. Systém stanovený tímto zákonem lze definovat jako systém, který zakládá státní koncesi, jelikož dotčené prostředky jsou vypláceny výlučně za účely veřejného zájmu, definovanými vnitrostátním zákonodárcem. Povinný příplatek k ceně spojený s výkupem zelené elektřiny lze kromě toho považovat za parafiskální odvod, uložený z elektřiny, který je stanoven orgánem veřejné správy, a to za účely veřejného zájmu a podle objektivního kritéria. Dotčené částky je tudíž možné kvalifikovat jako prostředky, které mají jako původ státní prostředky, srovnatelné s parafiskálním odvodem.

Krom toho, i když je skutečností, že subjekt pověřený správou systému podpory výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů funguje ve formě soukromoprávní akciové společnosti, činnost tohoto subjektu v rámci koncese k plnění úkolů uložených středisku pro nákup a prodej zelené elektřiny není činností hospodářské jednotky, která jedná svobodně na trhu za účelem dosahování zisku, ale činností vymezenou vnitrostátním zákonodárcem, který ji ohraničil plněním dotčené koncese. V tomto ohledu je třeba uvést, že existence přísné kontroly souladu jednání uvedeného subjektu se stanoveným právním rámcem, kterou provádějí různé státní orgány na několika úrovních, podporuje závěr, že zmíněný subjekt nejedná na svůj vlastní účet a svobodně, ale jako subjekt plnící koncesi, který spravuje podporu poskytovanou ze státních prostředků.

Za těchto okolností Komise správně uvedla, že zvýhodnění stanovené ve prospěch energeticky náročných podniků se jeví v projednávané věci jako dodatečná zátěž pro stát, jelikož se lze domnívat, že snížení výše poplatku, který dluží, vede ke ztrátám příjmů státu.

(viz body 67, 68, 70, 72, 75, 76, 83)
Komise a orgány pro hospodářskou soutěž členských států mají na základě článků 4 a 5 nařízení č. 1/2003 souběžnou příslušnost k použití článků 81 [ES] a 82 [ES] a systematika nařízení č. 1/2003 vychází z úzké spolupráce mezi nimi. Naproti tomu ani nařízení č. 1/2003 ani oznámení o spolupráci v rámci sítě orgánů pro hospodářskou soutěž nestanoví pravidlo o rozdělení příslušnosti mezi Komisi a orgány pro hospodářskou soutěž členských států. Takže i za předpokladu, že by Komise byla ve zvlášť vhodném postavení k tomu, aby případ projednala, a vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž by k projednání případu nebyl vhodný, dotčený podnik by neměl žádný nárok na projednání věci Komisí.

Výraz „zabývat se“, uvedený v čl. 13 odst. 1 nařízení č. 1/2003, nemůže znamenat pouze to, že stížnost byla předložena jinému orgánu nebo že orgán zahájil řízení z vlastního podnětu. Zahájení řízení na základě stížnosti nebo zahájení řízení z vlastního podnětu orgánem pro hospodářskou soutěž členského státu je totiž aktem, který sám o sobě nesvědčí o tom, že orgán pro hospodářskou soutěž členského státu využil svých pravomocí, a tedy ani o tom, že skutkové a právní okolnosti dotčeného případu byly přezkoumány. Pokud by totiž Komise byla oprávněna zamítnout stížnost pouze z důvodu, že stížnost byla předložena orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu nebo že orgán zahájil řízení z vlastního podnětu, avšak tyto akty by nevedly k projednání dotčeného případu, nesplnila by tak svůj obecný úkol dohledu vyplývající z čl. 105 odst. 1 SFEU.

Když však Komise použije čl. 13 odst. 1 nařízení č. 1/2003 na konkrétní případ, tak toto ustanovení jí neukládá, aby posoudila opodstatněnost přístupů orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu, který se případem zabývá.

Pokud Komise za těchto podmínek zamítne stížnost podle čl. 13 odst. 1 nařízení č. 1/2003, musí se na základě informací, kterými disponuje k datu vydání rozhodnutí, zejména ujistit, že orgán pro hospodářskou soutěž členského státu věc šetří.

Z preambule nařízení č. 1/2003 a zejména z jeho bodů 1, 6, 8 a 35 odůvodnění kromě toho vyplývá, že cílem užšího zapojení orgánů pro hospodářskou soutěž členských států do prosazování článků 81 [ES] et 82 [ES] a jejich povinnosti uplatňovat tato ustanovení v případech, kdy by mohlo dojít k ovlivnění obchodu mezi členskými státy, je právě zajistit účinnost, kterou uvedené nařízení sleduje. Aniž by bylo možno zpochybnit rozsah působnosti článku 13 nařízení č. 1/2003, nemůže být důsledkem požadavku účinnosti povinnost Komise, aby v rámci uplatňování tohoto konkrétního ustanovení ověřovala, zda má orgán pro hospodářskou soutěž instituční, finanční a technické prostředky k tomu, aby plnil úkol, který mu je svěřen nařízením č. 1/2003.

(viz body 47–50, 56, 57)
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Akty orgánů – Odůvodnění – Povinnost – Rozsah – Rozhodnutí Komise v oblasti státních podpor – Soudní přezkum (Čl. 107 odst. 1 SFEU a 296 SFEU) (viz body 32, 43–45, 48, 50, 51)

2. Žaloba na neplatnost – Žalobní důvody kasačního opravného prostředku – Nedostatek nebo nedostatečnost odůvodnění – Žalobní důvod odlišný od žalobního důvodu týkajícího se legality, pokud jde o věc samou (Články 263 SFEU a 296 SFEU) (viz body 33, 36)

3. Podpory poskytované státy – Navrácení protiprávní podpory – Podpora poskytnutá v rozporu s procesními pravidly článku 108 SFEU – Případné legitimní očekávání příjemců – Neexistence kromě výjimečných okolností (Čl. 107 odst. 1 SFEU a 108 SFEU) (viz body 58–62)

4. Podpory poskytované státy – Pojem – Zvýhodnění příjemců – Kritéria pro posouzení (Čl. 107 odst. 1 SFEU) (viz body 66–71)

5. Podpory poskytované státy – Ovlivnění obchodu mezi členskými státy – Narušení hospodářské soutěže – Kritéria pro posouzení (Čl. 107 odst. 1 SFEU) (viz body 72–80)

6. Podpory poskytované státy – Zákaz – Výjimky – Podpory, na něž se může vztahovat výjimka podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Provozní podpora – Vyloučení [Čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU; sdělení Komise 98/C 74/06] (viz body 84–86)

7. Právo Evropské unie – Zásady – Zásada řádné správy – Povinnost řádné péče – Správní řízení (viz bod 100)

Subject of the case

Předmět

Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/746/EU ze dne 23. února 2011 ohledně státních podpor C 38/B/04 (ex NN 58/04) a C 13/06 (ex N 587/05), v části týkající se žalobkyně, poskytnutých Itálií ve prospěch společností Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA a Syndial SpA (Úř. věst. L 309, s. 1), a podpůrně návrh na zrušení článků 2 a 3 zmíněného rozhodnutí v rozsahu, v němž se jím ukládá povinnost vrátit podpory poskytnuté žalobkyni, a podpůrně též návrh na zrušení článku 3 téhož rozhodnutí, rovněž v části týkající žalobkyně.

Výrok

Výrok

1) Žaloba se zamítá.

2) Společnosti Eurallumina SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
(viz bod 55)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 59, 60)

(viz body 68, 69)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 70, 88)

Co se týče rozsahu posuzovací pravomoci, kterou disponuje Evropský veřejný ochránce práv, pokud jde o zahájení a rozsah prováděných šetření, jakož i o nástroje použité k šetření, pouze závažné a zjevné nedodržení mezí těchto pravomocí, jež mu přiznávají čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 94/262 o pravidlech a obecných podmínkách výkonu funkce veřejného ochránce práv, a články 4.1, 5 a 9.2 prováděcích ustanovení, jež veřejný ochránce práv přijal na základě článku 14 dotčeného rozhodnutí, může představovat dostatečně závažné porušení zakládající mimosmluvní odpovědnost Unie.

Avšak vzhledem k tomu, že veřejný ochránce práv musí při výkonu své posuzovací pravomoci v oblasti šetření dodržovat unijní normy vyšší právní síly, nezbavuje jej prostor pro uvážení přiznaný rozhodnutím 94/262 a prováděcími ustanoveními povinnosti řádné péče, pokud jde o výběr vyšetřovacích opatření při výkonu jeho úkolu. Veřejný ochránce práv sice může volně rozhodovat o tom, zda určité šetření zahájí, a v případě, že se jej rozhodne zahájit, může provést veškerá vyšetřovací opatření, jež bude považovat za důvodná, avšak je povinen zajistit, aby byl v návaznosti na tato vyšetřovací opatření schopen řádně a nestranně posoudit všechny skutkové okolnosti za účelem rozhodnutí o opodstatněnosti tvrzeného nesprávného úředního postupu a o krocích, které na základě takového tvrzení podnikne. Dodržování zásady řádné péče veřejným ochráncem práv při výkonu jeho pravomocí je o to důležitější, že právě jemu byl na základě čl. 228 odst. 1 SFEU a čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 94/262 svěřen úkol odhalovat v obecném zájmu a v zájmu dotyčného občana případy nesprávného úředního postupu a snažit se o jejich vymýcení.

Veřejný ochránce práv tudíž v konkrétním případě nedisponuje prostorem pro uvážení, pokud jde o dodržení zásady řádné péče. K prokázání dostatečně závažného porušení zakládajícího mimosmluvní odpovědnost Unie proto postačí prosté porušení této zásady. Ne každá nesrovnalost, jíž se veřejný ochránce práv dopustí, je však porušením dotčené zásady. Pouze taková nesrovnalost, jejímž následkem by bylo, že by veřejný ochránce práv nebyl schopen pečlivě a nestranně přezkoumat všechny relevantní skutkové okolnosti za účelem rozhodnutí o opodstatněnosti tvrzení ohledně nesprávného úředního postupu některého z orgánů, institucí či jiných subjektů Unie a o krocích, které na základě tohoto tvrzení podnikne, by vedla ke vzniku mimosmluvní odpovědnosti Unie z důvodu porušení zásady řádné péče.

(viz body 78–80, 85–87)
(viz bod 44)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 45, 46)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 49–51, 55, 57, 58)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 52)

V rámci a posteriori vymáhání dovozních cel uložených na základě antidumpingového cla skutečnost, že vyšlo najevo, že jsou osvědčení o původu vydaná obchodními komorami třetí země neplatná, nelze považovat za okolnost, která uvádí žalobkyni do zvláštní situace ve smyslu článku 239 nařízení č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství. Využití takových osvědčení za účelem prokázání původu zboží deklarovaného u celních orgánů je rozhodnutím deklaranta, aby dostál povinnosti učinit prohlášení u celních orgánů místa dovozu. Toto rozhodnutí obnáší rizika, která jsou vlastní činnosti celního zástupce, a která tedy musí nést tento zástupce, a nikoli zatěžovat veřejné finance. Kdyby měly být tyto okolnosti v souladu s tvrzením žalobkyně považovány za okolnosti, které staví osobu povinnou zaplatit clo do zvláštní situace, jež odůvodňuje prominutí antidumpingových cel, neměly by hospodářské subjekty žádný zájem na ujištění se o pravdivosti prohlášení a dokumentů předložených celním orgánům.

(viz body 61–65, 69)
(viz body 73, 74, 82, 83, 95, 96, 99, 101)

(viz bod 107)

Viz znění rozhodnutí.

Pravomoc Komise ukládat pokuty pro porušení pravidel hospodářské soutěže zahrnuje oprávnění určit datum splatnosti pokut a datum, od kterého začínají běžet úroky z prodlení, stanovit sazbu těchto úroků a podmínky výkonu jejího rozhodnutí a případně požadovat zřízení bankovní záruky pokrývající částku uložených pokut a příslušné úroky, neboť pokud by Komise takovou pravomoc neměla, mohla by výhoda, kterou by podniky mohly mít z prodlení se zaplacením pokut, vést k oslabení sankcí uložených Komisí v rámci jejího úkolu dohledu nad uplatňováním pravidel hospodářské soutěže.

Uplatnění úroků z prodlení se zaplacením pokut je odůvodněno potřebou zajistit, aby Smlouva nebyla zbavena svého užitečného účinku praktikami jednostranně prováděnými podniky, které jsou v prodlení se zaplacením jim uložených pokut. Úroky z prodlení mají všeobecně jedinou funkci, a to napravit újmu ve formě prodlení, již při splácení peněžité pohledávky věřitel utrpěl, jelikož odepření peněžitého plnění je vždy újmou.

S ohledem na tuto funkci Komise nemůže právem požadovat úroky z prodlení z titulu pokuty uložené ke společné a nerozdílné úhradě vícero společnostem, jelikož tato pokuta byla okamžitě a v plné výši zaplacena jednou ze solidárně odpovědných společností na účet všech ostatních, zato však Komisi měla být vrácena ta část, o kterou byla pokuta snížena ve vztahu ke společnosti, jež ji původně zaplatila. Za takových okolností k prodlení ze strany solidárně odpovědných společností nedochází.

V tomto ohledu se nejeví jako naprosto nezbytné, aby společnost, která původně pokutu uhradila, vyplnila zvláště prohlášení o společné platbě požadované Komisí, ale postačí, když jasně prohlásí, že tuto platbu provedla zároveň na účet ostatních společně a nerozdílně odpovědných společností.

(viz body 109–113, 115, 116)
Rámec politiky Eurosystému v oblasti dohledu, uveřejněný Evropskou centrální bankou, který upravuje politiku umisťování vztahující se na ústřední protistrany usazené v členských státech, které nejsou součástí Eurosystému, představuje akt, který lze napadnout žalobou na neplatnost podle článku 263 SFEU.

K posouzení způsobilosti aktu vyvolávat právní účinky, potažmo být předmětem žaloby na neplatnost podle článku 263 SFEU, je totiž potřebné zkoumat jeho znění a kontext, do kterého zapadá, jeho obsah, jakož i úmysl jeho autora. Co se v první řadě týče znění a kontextu, do kterého napadený akt zapadá, na základě tohoto přezkumu lze posoudit, jakým způsobem jej mohly dotčené strany racionálně vnímat. V tomto ohledu je třeba uvést, že pasáž rámce dohledu týkající se umístění ústředních protistran určených k zúčtovávání obchodů, jejichž předmětem jsou finanční cenné papíry, která byla uveřejněna mimo interní sféru Evropské centrální banky, je formulována kogentně a s mimořádnou přesností tak, aby bylo usnadněno její uplatňování. Rovněž platí, že pokud by regulační orgány členských států eurozóny mohly dospět k závěru, že mají povinnost dbát na dodržování požadavku umístění formulovaného v rámci dohledu, mohl by být ústřední protistraně nesplňující kritéria uvedená v citovaném dokumentu odepřen přístup k ostatním subjektům zapojeným do zpracovávání obchodů s cennými papíry.

Pokud jde v druhé řadě o obsah rámce dohledu, lze formulování požadavku, aby ústřední protistrany, jejichž činnost překračuje hranice v něm stanovené, byly umístěny na území eurozóny, postavit na roveň doplnění právního řádu o novou normu, neboť takový požadavek nebyl stanoven v žádném dosavadním právním předpise. Co se zatřetí týče úmyslu Evropské centrální banky při přijímání rámce dohledu, uvedený rámec usiluje o stanovení povinnosti ústředních protistran, jejichž činnost překračuje hranice v něm stanovené, dodržovat požadavek na umístění, takže vzhledem k tomu, že v textu rámce dohledu nejsou žádné náznaky opaku, představuje tento dokument konečné stanovisko Banky.

(viz body 31, 32, 34, 37, 39, 45, 48, 50, 51, 53, 54)
4.

Žaloba na neplatnost — Zrušující rozsudek — Účinky — Omezení Soudním dvorem — Omezující opatření vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Sýrii — Vážné a nenapravitelné ohrožení účinnosti jakéhokoli zmrazení majetku, které by Rada mohla v budoucnu uložit osobám, jichž se zrušený akt týká — Zachování účinků zrušených rozhodnutí a nařízení do doby, než uplyne lhůta pro podání kasačního opravného prostředku, nebo do dne jeho zamítnutí (Článek 264 druhý pododstavec SFEU a článek 266 SFEU; statut Soudního dvora, čl. 56 první pododstavec a čl. 60 druhý pododstavec; rozhodnutí Rady 2011/782/ SZBP; nařízení Rady č. 1151/2011 a č. 36/2012) (viz body 52–58)
3.

Vnitrostátní právo — Odkaz na vnitrostátní práva — Právo Spojeného království — Režim žaloby týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off) (viz body 45, 49, 50)
2)

V rozsahu, v jakém se týkají společností IRISL Maritime Training Institute, Kheibar Co., Kish Shipping Line Manning Co. a IRISL Multimodal Transport Co., se zrušují: — rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu; — prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu; — nařízení č. 267/2012.
V oblasti práva hospodářské soutěže se pravidla hospodářské soutěže ve Smlouvě nepoužijí na činnost, která svou povahou, pravidly, jimž podléhá, a svým předmětem nespadá do sféry hospodářských vztahů nebo je spojena s výkonem výsad veřejné moci. Co se však týče disciplinární pravomoci profesní komory, existence takové pravomoci nemůže poskytovat absolutní ochranu proti jakémukoliv tvrzení o jednání omezujícím hospodářskou soutěž, protože zjevně nepřiměřený výkon takové pravomoci by každopádně představoval její zneužití.

(viz body 36, 197, 207)
(viz body 66, 67)

Viz znění rozhodnutí.

Dodržování práva na obhajobu v oblasti práva hospodářské soutěže Unie zejména vyžaduje, aby bylo vyšetřovanému podniku v průběhu správního řízení umožněno užitečně vyjádřit svoje stanovisko k reálnosti a relevanci tvrzených skutečností, jakož i k dokumentům použitým Komisí na podporu jejího tvrzení, že došlo k porušení Smlouvy. V tomto ohledu musí být lhůta pro vyjádření stanovená podniku slučitelná s dodržením práva na obhajobu.

K porušení práva na obhajobu a následnému zrušení rozhodnutí Komise dojde i za předpokladu, že žalobkyně dostatečně prokážou nikoliv, že by napadené rozhodnutí mělo bez těchto procesních vad odlišný obsah, kdyby měly dostatečnou lhůtu pro předložení jejich stanoviska, ale že by svou obhajobu mohly zajistit lépe, kdyby k uvedené vadě nedošlo. Za tímto účelem je třeba se vrátit do doby konání správního řízení, které vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí.

(viz body 68, 71, 72, 77, 82)
(viz body 44–46, 78, 80)

Legalita předání Komisi ze strany vnitrostátního státního zástupce nebo orgánů příslušných v oblasti hospodářské soutěže informací získaných na základě použití vnitrostátního trestního práva je v tomto rámci otázkou, která spadá do vnitrostátního práva. Krom toho, soud Unie není příslušný k přezkumu legality aktu vydaného vnitrostátním orgánem s ohledem na vnitrostátní právo. Jelikož předání dotčených dokumentů vnitrostátním soudem nebylo prohlášeno za protiprávní, není tudíž namístě mít za to, že tyto dokumenty jsou nepřípustnými důkazy, které musí být vyňaty ze spisu.

V unijním právu nelze připustit důkazy získané ve zjevném rozporu s postupem pro jejich sestavování, jehož cílem je chránit základní práva dotčených osob. Použití tohoto postupu musí být tedy považováno za podstatnou formální náležitost ve smyslu čl. 263 odst. 2 SFEU. Porušení podstatné formální náležitosti přitom způsobuje důsledky bez ohledu na to, zda toto porušení způsobilo újmu tomu, kdo se jej dovolává.

(viz body 48–53)

Viz znění rozhodnutí.

V rámci správního řízení v oblasti hospodářské soutěže platí, že i když informace získané Komisí během šetření nesmí být použity za jinými účely, než které byly uvedeny ve zmocnění nebo rozhodnutí o šetření, není na základě toho možné dospět k závěru, že by bylo zakázáno, aby Komise zahájila šetření, aby přezkoumala správnost nebo aby doplnila informace, se kterými se seznámila dříve během předcházející kontroly v případě, že by z těchto informací vyplývala existence jednání v rozporu s pravidly hospodářské soutěže Smlouvy. V rámci takového nového šetření je Komise oprávněna žádat o nové kopie dokumentů získaných při prvním šetření a použít je tedy jako důkazy ve věci, ve které probíhá druhé šetření, aniž by tím bylo porušeno právo na obhajobu dotčených podniků.

Žádost určená podniku, aby znovu předložil dokumenty, které již předložil v prvním šetření, tedy není protiprávní, ale je nezbytnou podmínkou pro použití uvedených dokumentů v rámci druhého šetření.

(viz body 54, 55, 69, 104, 157)