STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA

F. G. JACOBSE

přednesené dne 22. ledna 2004( )

Věc C-332/01

Řecká republika

proti

Komisi Evropských společenství









1. V projednávané věci se Řecká republika domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise 2001/557/ES ze dne 11. července 2001, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vzniklé členským státům podle záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (dále jen „rozhodnutí“ nebo „napadené rozhodnutí“).( )

2. Řecko napadá zejména skutečnost, že Komise vyloučila z financování Společenství výdaje v odvětvích bavlny, olivového oleje, sušených vinných hroznů a ovcí a koz.

3. Před podrobným rozborem tvrzení a argumentů Řecké republiky je vhodné určit základní aspekty právního rámce, který upravuje financování společné zemědělské politiky a schvalování účetní závěrky Fondu.

Právní rámec

Základní právní úprava Společenství

4. Základní pravidla pro financování společné zemědělské politiky jsou upravena nařízením č. 729/70,( ) které stanoví, že Fond financuje společná opatření přijatá k dosažení cílů stanovených v čl. 33 odst. 1 písm. a) ES, včetně zásahů zaměřených na stabilizaci zemědělských trhů podniknutých podle pravidel Společenství v rámci společné organizace zemědělských trhů.( )

5. Článek 5 nařízení č. 729/70 upravuje schválení účetní závěrky předložené vnitrostátními orgány, které jsou oprávněny uskutečňovat výdaje na transakce, u nichž je přípustné financování Fondem („platební agentury“). První pododstavec čl. 5 odst. 2 písm. c) výslovně vyžaduje, aby Komise vyloučila z financování Společenství výdaje, které nebyly vynaloženy v souladu s pravidly Společenství.

6. Článek 5 odst. 2 písm. c) dále stanoví:

„Před vydáním rozhodnutí o zamítnutí financování oznámí Komise písemně výsledky ověřování a dotyčné členské státy písemně oznámí své odpovědi; poté se obě strany pokusí dosáhnout dohody o opatřeních, která mají být učiněna.

Není-li dosaženo dohody, může členský stát ve lhůtě čtyř měsíců požádat o zahájení řízení směřujícího ke smíření jejich postojů, jehož výsledky budou předmětem zprávy zaslané Komisi, která ji před vydáním rozhodnutí o zamítnutí financování posoudí.

Komise zváží částky, které mají být vyloučeny z financování, zejména s ohledem na význam zjištěného nesouladu. Komise vezme v úvahu povahu a závažnost porušení předpisů a finanční ztrátu, kterou Společenství utrpělo.

Zamítnutí financování se nemůže vztahovat na výdaje uskutečněné alespoň 24 měsíců před písemným oznámením Komise dotyčnému členskému státu výsledků ověřování […]“( )

7. Článek 8 odst. 1 nařízení č. 729/70 vyžaduje, aby členské státy přijaly opatření, která zajistí správné provedení transakcí financovaných Fondem, s cílem předejít nesrovnalostem a nahradit ztráty způsobené takovými nesrovnalostmi. Ve většině odvětví zemědělství stanoví konkrétní předpisy Společenství podrobně, jaká opatření musejí členské státy přijmout ke splnění svých obecných závazků podle čl. 8 odst. 1.( )

8. Podle článku 9 nařízení č. 729/70 je Komise oprávněna přijmout celou řadu opatření ke kontrole a doplnění informací a dokumentů poskytnutých orgány členských států. Může například provádět šetření na místě a je oprávněna nahlížet do všech účetních knih a dokumentů týkajících se výdajů financovaných Fondem a provádět kontroly a šetření nebo sjednávat jejich provedení s členskými státy.

9. První pododstavec čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF( ), stanoví, je‑li to relevantní:

„Dojde-li Komise na základě šetření k závěru, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství, sdělí toto zjištění dotyčnému členskému státu a uvede nápravná opatření, které je třeba učinit pro zajištění souladu s těmito předpisy v budoucnosti, a dále vyhodnotí výdaje, které navrhuje vyloučit na základě čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 729/70. Sdělení obsahuje odkaz na toto nařízení. […]“

Výklad základních právních předpisů Soudním dvorem

10. Soudní dvůr přijal celou řadu zásad, které se týkají napadení legality závěrů Komise členskými státy.

11. Především je zřejmé, že nařízení č. 729/70 umožňuje Komisi účtovat k tíži EZOZF pouze částky vynaložené v souladu s pravidly stanovenými v různých zemědělských odvětvích( ) a v konečném důsledku Komisi ukládá, aby odmítla financování výdajů, zjistí‑li výskyt nesrovnalostí:( ) účel schválení účetní závěrky EZOZF, kterým je zajistit kontrolu, zda jsou platby a zásahy prováděny v souladu s pravidly Společenství, a zaručit tak, aby pro všechny obchodníky platily stejné podmínky soutěže, by byl ohrožen, pokud by Komise měla možnost, zjistí‑li nesrovnalosti ve vnitrostátní praxi, dle svého uvážení rozhodnout o poskytnutí nebo odmítnutí financování Společenství s ohledem na závažnost finančních důsledků této praxe pro EZOZF.( ) Je tedy na členských státech, aby nesly jakékoli jiné výdaje, zejména jakékoli výdaje, u kterých měly vnitrostátní orgány nesprávně za to, že jsou oprávněny je v dané souvislosti vynaložit.( )

12. Konkrétněji, čl. 8 odst. 1 nařízení č. 729/70 členským státům ukládá obecnou povinnost přijmout opatření nezbytná ke zjištění, zda jsou transakce financované EZOZF skutečně realizovány a zda jsou prováděny správným způsobem, předcházet nesrovnalostem a jakékoli nesrovnalosti řešit, a rovněž nahradit ztráty způsobené nesrovnalostmi nebo nedbalostí, a to i pokud konkrétní akt Společenství výslovně neukládá konkrétní kontrolní opatření. Z uvedeného ustanovení dále vyplývá, s ohledem na povinnost loajální spolupráce s Komisí podle článku 10 ES a s ohledem zejména na správné využívání zdrojů Společenství, že členské státy jsou povinny zajistit komplexní správní kontrolu, jakož i šetření na místě, a zaručit tak řádné plnění věcných a formálních podmínek pro poskytnutí dotčených prémií. Tato kontrola musí vyloučit jakékoli pochybnosti o řádnosti výdajů účtovaných k tíži EZOZF.( ) V případech, kdy určité nařízení zavádí specifická kontrolní opatření, jsou členské státy povinny je uplatňovat, aniž by bylo nezbytné posuzovat opodstatněnost jejich teze, podle níž by jiný kontrolní systém byl účinnější.( )

13. Pokud jde o důkazní břemeno, Komise je sice povinna odůvodnit své rozhodnutí o odmítnutí účtovat výdaje vynaložené členským státem k tíži EZOZF, a to tak, že prokáže vážné rozumné pochybnosti o existenci či vhodnosti kontrol prováděných v daném členském státu, není však nicméně povinna vyčerpávajícím způsobem prokazovat, že uvedená šetření jsou nedostatečná nebo že došlo k nesrovnalostem v údajích předložených uvedeným státem, či dokonce uvádět podrobné údaje o nedostatečnosti těchto šetření nebo nesprávnosti údajů jím poskytnutých: je to naopak dotčený členský stát, který má lepší postavení pro sběr a kontrolu údajů nezbytných pro schválení účetní závěrky EZOZF a tomuto členskému státu přísluší předložit podrobný a úplný důkaz o provedení dotčené kontroly a správnosti jeho údajů a případně o nepřesnosti tvrzení Komise.( ) Členský stát nemůže vyvrátit taková zjištění Komise, aniž by svá vlastní tvrzení podpořil důkazními prostředky prokazujícími existenci spolehlivého a funkčního kontrolního systému.( )

14. Členskému státu navíc přísluší prokázat pochybení Komise, pokud jde o finanční opatření vyplývající z údajného porušení pravidel.( ) Pokud Komise zjistí, že neexistují dostatečné kontrolní postupy, může odmítnout účtovat k tíži EZOZF všechny dotčené výdaje.( ) Pokud se Komise, namísto odmítnutí veškerých výdajů dotčených porušením pravidel, pokusí stanovit odlišná pravidla pro řešení relevantních nesrovnalostí, je členský stát povinen prokázat, v závislosti na míře nedostatku kontrol a velikosti rizika pro EZOZF, že dotčená kritéria jsou svévolná a nespravedlivá.( )

15. Pokud jde o povinnost odůvodnit rozhodnutí týkající se schválení účetní závěrky, musí být takové odůvodnění považováno za dostatečné v případě, že členský stát, jemuž je rozhodnutí určeno, byl úzce zapojen do procesu přípravy rozhodnutí a jsou mu známy – například na základě shrnující zprávy nebo korespondence s Komisí – důvody, které vedly Komisi k odmítnutí vyúčtovat spornou částku k tíži EZOZF.( )

16. Pokud jde o povinnosti Komise vyplývající z čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95 a čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení č. 729/70, uvedený článek 8 odst. 1 doplňuje článek 5 odst. 2 písm. c), který stanoví požadavky, které musí splnit „písemné sdělení Komise dotčenému členskému státu ohledně výsledků [jejího] šetření“ ve smyslu posledně jmenovaného ustanovení.( ) V daném sdělení by proto měla být uvedena nápravná opatření, jež mají být přijata k zajištění budoucího splnění pravidel, mělo by obsahovat hodnocení jakýchkoli výdajů, které Komise navrhuje vyloučit, a mělo by rovněž obsahovat odkaz na nařízení č. 1663/95; členskému státu musí být poskytnuta lhůta dvou měsíců na odpověď.

17. Účelem požadavků uložených těmito ustanoveními je umožnit dotčenému členskému státu určit přesně datum, od kterého se taková lhůta počítá; účelem této prekluzivní lhůty je poskytnout členským státům právní jistotu, kterou by naopak ztratily, pokud by Komise měla možnost zpochybnit výdaje vynaložené několik let před přijetím rozhodnutí o plnění pravidel.( ) Členský stát se však může dovolávat této ochrany, pouze pokud splnil své vlastní závazky vyplývající z právních předpisů Společenství, zejména s ohledem na poskytování informací nezbytných pro provedení kontroly. Při posuzování, zda byla dodržena uvedená lhůta dvaceti čtyř měsíců, tedy členský stát nemůže vzít v úvahu jen datum uskutečnění výdaje, aniž by přitom zohlednil datum, kdy poskytl Komisi relevantní a dostatečné údaje o těchto výdajích, a umožnil jí tak provést schválení účetní závěrky.( )

Pokyny Komise

18. Dokument Komise č. VI/5330/97 ze dne 23. prosince 1997( ) (dále jen „pokyny“) stanoví pokyny, kterými se Komise hodlá řídit při provádění finančních oprav v rámci postupu schválení účetní závěrky EZOZF.

19. V pokynech je uvedeno, že pokud Komise zjistí, že určitá výdajová položka nebyla vynaložena v souladu s pravidly Společenství, musí v zásadě odmítnout její financování. Pokud členský stát nesplní pravidla Společenství, která vyžadují provedení kontroly přípustnosti žádostí o podporu, odmítnutí Komise financovat veškeré dotčené výdaje by v některých případech vedlo k tomu, že by hodnota odmítnutých výdajů patrně převýšila finanční ztrátu vzniklou Společenství. V uvedených případech je namístě výši ztráty odhadnout. V souladu s čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení č. 729/70 musí být míra oprav jasně spjata s pravděpodobnou ztrátou. Musí dojít k podstatnému porušení výslovných pravidel Společenství, jež musí vystavit EZOZF reálnému nebezpečí ztráty nebo újmy.

20. Příloha 2 se týká finančních důsledků nesrovnalostí zjištěných při šetřeních provedených členskými státy pro schválení účetní závěrky. Za tímto účelem pokyny rozlišují dvě kategorie kontrol:

– Klíčové kontroly, kterými jsou fyzická a správní šetření nezbytná ke kontrole věcného základu, zejména skutečné existence předmětu žádosti, množství a kvalitativních podmínek, včetně dodržování lhůt, požadavků sklizní, retenční doby atd. Jsou prováděny na místě a srovnáváním s nezávislými informacemi, jako jsou katastry nemovitostí.

– Druhotné kontroly, kterými jsou správní operace nezbytné k řádnému zpracování žádostí, jako například ověřování, zda byly dodrženy lhůty pro podání žádosti, identifikace žádostí podaných dvakrát pro stejný předmět, analýza rizika, použití sankcí a přiměřený dozor nad postupy.

21. Pokyny stanoví, že v případě, že jedna nebo více klíčových kontrol nejsou provedeny vůbec nebo jsou uskutečněny tak špatně či zřídka, že jsou neúčinné při určování přípustnosti žádosti nebo předcházení nesrovnalostem, je třeba provést opravu ve výši 10 %, neboť se lze rozumně domnívat, že existuje zvýšené riziko značných ztrát na straně EZOZF. V případě, že všechny klíčové kontroly byly provedeny, aniž by však byl dodržen jejich počet, četnost nebo důkladnost, které jsou předepsány v nařízeních, je třeba provést opravu ve výši 5 %, neboť se lze rozumně domnívat, že tyto kontroly neskýtají očekávanou záruku toho, že se u žádostí nevyskytují nesrovnalosti, a že riziko ztrát na straně EZOZF je významné. Jestliže členský stát správně provedl klíčové kontroly, avšak zcela opomněl provést jednu či více druhotných kontrol, je třeba provést opravu ve výši 2 % s ohledem na nižší riziko ztráty na straně EZOZF a menší závažnost porušení. Nicméně v případě, že kontrolní systém není uplatňován vůbec nebo vysoce nedostatečným způsobem a existují náznaky velmi častých nesrovnalostí a nedbalosti v boji proti nesrovnalostem nebo podvodné praxi, je třeba provést opravu ve výši 25 %, jelikož lze rozumně mít za to, že možnost beztrestného podávání neoprávněných žádostí způsobí mimořádně vysoké ztráty na straně EZOZF.

22. Kritéria pro provádění oprav s paušální sazbou, jež jsou stanovena v pokynech Komise, byla již Soudním dvorem mnohokrát posuzována. Z uvedené judikatury je patrné, že Soudní dvůr považuje uvedená kritéria za platná.( )

Řízení

23. V projednávaném případě jsou důvody, o které Komise opírá své odmítnutí nahradit výdaje, uvedeny ve shrnující zprávě Komise ze dne 19. června 2001( ) po uskutečnění smírčího řízení, které vyžaduje čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení č. 729/70.

Odmítnutí výdajů v odvětví bavlny

Relevantní právní předpisy

24. V rozhodné době byl systém podpory produkce upraven zejména nařízením č. 1554/95, kterým se stanoví obecná pravidla pro režim podpor pro bavlnu a kterým se ruší nařízení (EHS) č. 2169/81( ), a nařízením č. 1201/89, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu podpor pro bavlnu.( )

25. Podle článku 8 nařízení č. 1554/95:

„Do 1. října bude vypracován odhad produkce bavlny uvedený v čl. 5 odst. 3 […], s ohledem na předpokládanou sklizeň.

K sestavení těchto odhadů bude vytvořen systém prohlášení o osetých plochách.“ (neoficiální překlad)

26. Podle čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1201/89:

„Všichni pěstitelé bavlny předkládají výroční prohlášení o osetých plochách před datem stanoveným příslušným členským státem a kromě případů vyšší moci nejpozději do 1. července […].

V případě Řecka je však pro rok 1996 datum 1. července nahrazeno datem 1. srpna.“ (neoficiální překlad)

27. Článek 12 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1201/89 stanoví:

„Úřad jmenovaný pěstitelským členským státem ověří [...] přesnost prohlášení o osetých plochách na základě namátkových kontrol na místě ohledně nejméně 5 % prohlášení.“ (neoficiální překlad)

28. V odůvodnění nařízení č. 1437/96,( ) kterým byl zaveden druhý pododstavec čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1201/89, je uvedeno:

„[…] článek 8 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1201/89 […] stanoví, že všichni pěstitelé bavlny předkládají výroční prohlášení o osetých plochách před datem stanoveným příslušným členským státem a kromě případů vyšší moci nejpozději do 1. července; […] stávky státních zaměstnanců v Řecku vážně narušily předkládání těchto prohlášení za rok 1996;

[…] v případě Řecka by proto mělo být pro rok 1996 stanoveno pozdější datum než 1. červenec;

[…]“( )(neoficiální překlad)

Zjištění Komise a tvrzení Řecké republiky

29. Shrnující zpráva uvádí, že (i) v důsledku nedostatku zaměstnanců nebyla pro hospodářský rok 1995/1996 provedena v nomomech( ) Serrai a Drama kontrola na místě ve vztahu k prohlášením o osetých plochách a (ii) v důsledku stávky kontrolorů byla kontrola týkající se prohlášení o osetých plochách pro hospodářský rok 1996/1997 provedena v nomomech Voiotia a Imathia opožděně. Bylo tak porušeno ustanovení čl. 12 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1201/89, které ukládá povinnost provést kontrolu ve vztahu k alespoň 5 % prohlášení. Komise proto navrhla opravu ve výši 4 163 259 550 GRD, což odpovídá 10 % všech výdajů, u nichž byly zjištěny nesrovnalosti.

30. Řecká republika argumentuje, pokud jde o výše uvedené srážky v odvětví bavlny, že by rozhodnutí mělo být zrušeno nebo, podpůrně, že by mělo být změněno tak, že se srážka sníží na 2 % vykázaných výdajů.

Neprovedení kontroly v nomomech Serrai a Drama

31. Řecká republika sice uznává, že v nomomech Serrai a Drama nebyla provedena žádná kontrola, tvrdí však, že výklad Komise čl. 12 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1201/89 je nesprávný. Ve shrnující zprávě Komise uvedla, že kontrola uvedená v čl. 12 odst. 1 písm. a) musí být reprezentativní, a nelze tedy opomenout žádný nomos. Řecká republika naopak tvrdí, že uvedené ustanovení pouze vyžaduje, aby se kontrola týkala 5 % prohlášení o osetých plochách. Pro hospodářský rok 1995/1996 bylo přijato 119 942 prohlášení a provedeno 8 299 kontrol, což odpovídá 6,9 % prohlášení. I přesto, že v nomomech Serrai a Drama nebyly provedeny žádné kontroly, ty kontroly, jež byly uskutečněny, jsou zcela reprezentativní. Výklad zmíněného požadavku v tom směru, že se týká jednotlivých nomomů, by byl navíc v rozporu se zásadou rovného zacházení, neboť ostatní členské státy nejsou rozčleněny na stejné vnitrostátní správní jednotky. I pokud by bylo pravdou, že čl. 12 odst. 1 písm. a) vyžaduje, aby byla kontrola provedena pro 5 % určité správní jednotky, takovou jednotkou by neměl být nomos, nýbrž region nebo zeměpisná oblast.

32. Řecká republika navíc uplatňuje, že neprovedení kontroly v nomomech Serrai a Drama bylo způsobeno okolnostmi, jmenovitě dočasným nedostatkem zaměstnanců, který se následně podařilo vyřešit a kontroly v těchto nomomech byly obnoveny. Ze zásady dobré víry a proporcionality vyplývá, že nejpřísnější opravy uložené Komisí nelze odůvodnit takovou krátkodobou okolností.

Opožděné kontroly v nomomech Voiotia a Imathia

33. Řecko argumentuje, že nařízení č. 1201/89 nestanoví žádnou lhůtu pro provedení kontrol na místě; jediným požadavkem vyplývajícím z tohoto právního předpisu je, že se kontroly musí uskutečnit ve vhodné době, jmenovitě v době, kdy je jisté, že kontrolovaná plocha již byla oseta. Tato doba může nastat kdykoli od srpna do dubna, neboť i po sklizni bavlny lze určit osetou plochu podle lodyh, které zůstávají v půdě. Takřka veškeré provedené kontroly byly uskutečněny v měsících září, říjnu a listopadu.

34. Podpůrně Řecko přiznává, že v některých oblastech došlo k prodlevám, argumentuje však, že tyto prodlevy byly způsobeny vyšší mocí, zejména divokými stávkami více než 95 % zaměstnanců agentury pro bavlnu.

Posouzení

35. Pokud jde o neprovedení kontroly v nomomech Serrai a Drama, souhlasím s řeckou vládou, že ze znění čl. 12 odst. 1 písm. a) přirozeně vyplývá, že agentura musí namátkou zvolit alespoň 5 % všech obdržených prohlášení. Požadavek namátkové volby by měl zajistit, aby po určité době byla kontrola provedena ve všech oblastech, které spadají do působnosti dané agentury. Alternativní výklad navíc trpí tím, že by bylo nutné zvolit relevantní regionální jednotku; jak uvádí řecká vláda, taková volba by mohla být nespravedlivá. Znění čl. 12 odst. 1 písm. a) lze postavit do protikladu s čl. 6 odst. 2 nařízení č. 2911/90,( ) které výslovně stanoví, že kontroly mají být provedeny u reprezentativního vzorku prohlášení o pěstování v odvětví sušených vinných hroznů v „každé příslušné správní jednotce“.

36. S ohledem na dokumentaci předloženou Soudnímu dvoru však Řecká republika zřejmě nepoužila daný systém přípustným způsobem. V žalobě je uvedena tabulka, ze které vyplývá, že 6,9 % prohlášení citovaných Řeckou republikou, u nichž byla provedena kontrola, zahrnuje 1 101 prohlášení pro nomos Serrai (z celkového počtu 10 874) a 325 pro nomos Drama (z celkového počtu 3 222), které byly namátkou vybrány ke kontrole. Je tedy zřejmé, že prohlášení předložená pro tyto dva nomomy byla zařazena do procesu namátkového výběru. Řecká vláda však patrně uznává, že v žádné z oblastí, na které se vztahují dotčená prohlášení, nebyla ve skutečnosti provedena kontrola. Je zjevně v rozporu s duchem uvedeného právního předpisu, který vyžaduje kontrolu určeného vzorku prohlášení o osetých plochách, aby členský stát, který namátkou vybral prohlášení ke kontrole, vyloučil z procesu kontroly veškerá takto vybraná prohlášení o osetých plochách ve dvou celých nomomech. Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že dotčený členský stát je povinen předložit co možná nejpodrobnější a nejúplnější důkaz o skutečném provádění svých kontrol nebo správnosti jím poskytnutých údajů a že členský stát nemůže vyvrátit zjištění Komise, aniž by svá vlastní tvrzení podpořil důkazními prostředky prokazujícími existenci spolehlivého a funkčního kontrolního systému.( ) Bylo by zjevně v rozporu s těmito zásadami, kdyby se členský stát mohl omezit na selektivní kontrolu v případech, kdy je vyžadována kontrola namátková.

37. Pokud jde o opožděnou kontrolu v nomomech Voiotia a Imathia, mám určité pochopení pro stanovisko řecké vlády, která tvrdí, že vzhledem k tomu, že článek 12 odst. 1 písm. a) neukládá výslovně žádnou lhůtu pro provedení kontroly, lze rozumně toto ustanovení vykládat v tom smyslu, že se kontrola musí uskutečnit v době, kdy je jisté, že kontrolovaná plocha byla skutečně oseta; kontrola proto nemusí být nutně provedena před sklizní (jak patrně tvrdí Komise), neboť, jak argumentuje řecká vláda, kontrola provedená po sklizni může vést ke stejnému výsledku, zůstanou‑li lodyhy bavlníku v půdě.

38. Komise však navzdory opakovaným žádostem patrně neobdržela žádné informace ani podklady prokazující provedení těchto kontrol, byť i (dle jejího výkladu) opožděně. Vzhledem k tomu, že podle ustálené judikatury nemůže členský stát vyvrátit taková zjištění Komise, aniž by svá vlastní tvrzení podpořil důkazními prostředky prokazujícími existenci spolehlivého a funkčního kontrolního systému,( ) tento žalobní důvod řecké vlády je třeba zamítnout.

39. Pokud jde o argument vyšší moci, dochází podle mého názoru k určitému rozporu v uváděných datech. Řecká vláda přikládá ke své žalobě dokumenty vydané odbory zaměstnanců v odvětví bavlny jako důkaz ohlášené pětidenní stávky za účasti více než 95 % zaměstnanců. Tyto dokumenty představují patrně jediný důkaz o uvedených stávkách předložený Řeckou republikou Komisi, a to až při podání žaloby. Veškeré dokumenty uvedené v dotyčné příloze pocházejí z roku 1995 a týkají se období od srpna do října uvedeného roku, zatímco kritika Komise se týká opožděných kontrol provedených v období od prosince 1996 do února/března 1997. Pokud se týče stávky v roce 1996, lze navíc podotknout, že stanovený časový harmonogram jako celek již je do určité míry flexibilní, aby bylo možné zohlednit účinky takové události: viz druhý pododstavec čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1201/89.( ) V každém případě a bez ohledu na podstatu argumentu o vyšší moci (který není na první pohled přesvědčivý) je opět zjevné, že se Řecké republice nepodařilo vyvrátit zjištění Komise, a i tento její žalobní důvod je proto třeba zamítnout.

Odmítnutí výdajů v odvětví olivového oleje

Relevantní právní předpisy

40. Nařízení č. 154/75 upravuje zřízení registru pěstitelů oliv v členských státech produkujících olivový olej.( ) Podle článku 1 uvedeného nařízení musí registr, v případě Řecka do 31. října 1988, zahrnovat všechny podniky pěstující olivy na jeho území a poskytovat některé určené informace, které mají být pravidelně aktualizovány.

41. Článek 16 odst. 1 nařízení č. 2261/84 stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje( ) a ukládá členským státům, aby sestavily a průběžně aktualizovaly stálé informační databáze s údaji o produkci oliv a olivového oleje. Informace, které musí tato databáze obsahovat, jsou uvedeny v čl. 16 odst. 2.

42. První pododstavec čl. 11 odst. 2 nařízení č. 3061/84,( ) kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu podpor pro výrobu olivového oleje, stanoví, že všechny složky informační databáze mají být uvedeny do provozuschopného stavu před 31. říjnem 1990.

Zjištění Komise a tvrzení Řecké republiky

43. Podle shrnující zprávy a dřívější korespondence odhalily prověrky provedené v Řecku v květnu 1996 závažné nedostatky, z nichž nejvýznamnějším byla skutečnost, že dosud nebyl zřízen registr pěstitelů oliv a informační systém vyžadovaný právními předpisy. Komise proto (v předchozích rozhodnutích) navrhla opravy pro hospodářské roky 1992/1993, 1993/1994 a 1994/1995. Pokud jde o hospodářské roky 1995/1996 a 1996/1997, Komise po jednání s řeckými úřady došla k závěru, že ačkoli byla uskutečněna zlepšení kontrolního systému, hlavní problém zůstal nevyřešen. Ve svém rozhodnutí proto Komise navrhla opravu ve výši 5 % výdajů vykázaných Řeckem za uvedené roky, která odpovídala 17 308 535 972 GRD.

44. Řecká republika v prvním žalobním důvodu uplatňuje, že by napadené rozhodnutí mělo být zrušeno z toho důvodu, že Komise nesprávně vyložila a použila čtvrtý pododstavec čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení č. 729/70( ) a pokynů.( ) Řecká republika se domnívá, že Komise pochybila ve dvou směrech.

45. Zaprvé, Komise při své opravě vycházela z kontrol provedených v Řecku v roce 1996, z nichž vycházely již opravy za předchozí roky. Komise tedy předpokládala, že závěry, ke kterým došla v dané době, zůstaly nadále platné i v následujících letech, včetně období po provedení kontroly. Finanční oprava vycházející z takového předpokladu je nepřijatelná, zejména proto, že Soudní dvůr uznává, že pokud nelze kontrolní systém v dotčeném členském státě z objektivních důvodů používat, je možné tento nedostatek překonat použitím jiného spolehlivého systému. Komise svým postupem navíc ukládá sankci za prodlevy při zřizování registru pěstitelů oliv, k čemuž nemá podle čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení č. 729/70 pravomoc; pokud by chtěla sankcionovat Řeckou republiku za prodlevy se zřizováním registru, musela by zahájit řízení pro nesplnění povinnosti.

46. Zadruhé, Komise provedla opravu pro všechny roky, za které nebyly vykázány výdaje v dotčeném odvětví, výhradně z toho důvodu, že kontrolní systém nebyl v plném rozsahu používán, aniž by předložila důkazy o finanční ztrátě vzniklé Společenství, jak vyžaduje čtvrtý pododstavec čl. 5 odst. 2 písm. c). Konkrétněji, pokyny stanoví, že pokud je nedostatek důsledkem nepřijetí vhodného kontrolního systému členským státem, má se oprava provést pro „všechny výdaje, pro které se uvedený systém používá“. Řecká republika se domnívá, že „všemi výdaji“ je třeba rozumět všechny výdaje za dotčený hospodářský rok a období, které bylo předmětem kontrol. Jakýkoli jiný výklad by opomíjel zlepšení dotčeného systému ze strany členských států. I když Komise v projednávané věci přiznala, že v letech následujících po prověrce z roku 1996 došlo k podstatnému zlepšení řeckého kontrolního systému, použila nicméně stejnou výši srážky jako v předchozích letech.

47. Ve svém druhém žalobním důvodu Řecká republika uplatňuje, že napadené rozhodnutí nebylo odůvodněno nebo bylo odůvodněno nedostatečně, v rozporu s článkem 253 ES. Řecká republika patrně tento argument opírá o tvrzení, že Komise nedostatečně zohlednila různá zlepšení systému, která jí byla řeckými úřady oznámena; pokud by tak učinila, musela by dojít k závěru, že neexistuje žádné riziko pro EZOZF, a neprovedla by tedy žádné srážky. Řecká republika zmiňuje různá zlepšení, z nichž žádné však zjevně nepředstavuje zřízení registru pěstitelů oliv a informační databáze jako takové. Řecká republika tvrdí, že by neměl být odmítnut žádný z výdajů v odvětví olivového oleje, že v každém případě přetrvávající nedostatky jsou ojedinělé a jedná se pouze o technické problémy, které v souladu se zásadou proporcionality nemohou odůvodnit finanční opravu ve výši přesahující 2 %. Odlišný názor Komise vychází z nesprávného posouzení skutečností, o nichž byla informována, a Komise tak porušila povinnost odůvodnit své rozhodnutí, kterou jí ukládá článek 253 ES.

Posouzení

48. Uznávám, že na první pohled může být argument Řecké republiky, že Komise neměla provést opravu vycházející z kontrol, které předcházely dotčeným výdajům, do jisté míry správný. Domnívám se však, že z níže uvedených důvodů takový argument v projednávané věci neobstojí; nebudu proto dále posuzovat obecnou podstatu zmíněného argumentu.

49. Nesplnění povinnosti zřídit registr pěstitelů oliv a informační databázi vyplývající z právních předpisů má dlouhou historii: povinnost Řecké republiky zřídit registr vznikla již v roce 1988 a povinnost vytvořit informační databázi v roce 1990. Přístup řeckých orgánů ke zřízení registru a databáze popsal generální advokát Fennelly jako „letargický“, a to v souvislosti s neúspěšným napadením Řeckou republikou rozhodnutí Komise z roku 1993, kterým byla snížena výše podpory poskytnuté pro výdaje v roce 1990.( ) V rámci dalšího neúspěšného napadení následného rozhodnutí přijatého v roce 1994, kterým byla snížena výše podpory poskytnuté pro výdaje v roce 1991, Soudní dvůr potvrdil své dřívější odmítnutí argumentu Řecké republiky, že nebylo možné uvedený registr zřídit do požadovaného data, a rozhodl, že prodlevu se sestavením informační databáze není možné odůvodnit, jak uplatňovala Řecká republika.( ) Naposledy, v rámci neúspěšného napadení rozhodnutí přijatých v letech 1996 a 1997, kterými byla snížena výše podpory poskytnuté pro výdaje v letech 1992 a 1993, Soudní dvůr potvrdil své odmítavé stanovisko k argumentu Řecké republiky, že nebylo možno splnit požadavky právních předpisů týkající se zřízení registru a databáze.( )

50. Lze konstatovat, že Řecká republika nezpochybňuje, že dosud nezřídila registr pěstitelů oliv a potřebnou informační databázi. Za těchto okolností nemůže namítat, že Komise nezopakovala kontroly, jež původně vedly k odhalení absence zmíněného registru a databáze. Je třeba mít na paměti, že Komise není povinna vyčerpávajícím způsobem prokazovat nesrovnalosti, ze kterých vychází, je‑li schopna předložit důkazy o existenci vážných rozumných pochybností.( ) Pokud jde o argument, že provedení oprav v popsané souvislosti představuje uložení sankce, která je mimo pravomoc Komise, odkazuji na rozsudek Řecko v. Komise,( ) ve kterém Soudní dvůr uvedl, že Komise je povinna provést finanční opravu v případě, že výdaje, jejichž financování je požadováno, nebyly vynaloženy v souladu s pravidly Společenství a že tato oprava směruje k tomu, aby se předešlo situacím, kdy k tíži EZOZF půjdou částky, které neslouží k financování cíle sledovaného předmětnou právní úpravou Společenství, a oprava tudíž nepředstavuje sankci. První část prvního žalobního důvodu Řecké republiky je tedy třeba zamítnout.

51. Pokud jde o argument, že při neexistenci důkazů o finanční újmě Společenství nebyla Komise oprávněna uložit opravu za všechny roky, kdy byly vykázány výdaje, opět odkazuji na judikaturu, z níž vyplývá, že dotčené členské státy musí předložit podrobný a úplný důkaz o nepřesnosti tvrzení Komise.( ) Jak uvádí Komise, pokud nebudou plně zřízeny dva základní prvky systému kontroly podpor, jmenovitě registr pěstitelů oliv a informační databáze, zůstává riziko ztráty na straně Společenství vysoké. V každém případě, podle pokynů Komise, kterých se dovolává Řecká republika, je oprava ve výši 10 % opodstatněná v případě, že „jedna nebo více klíčových kontrol nejsou provedeny“. Z toho zjevně vyplývá, že 10 % je odpovídající míra srážky v případě nesplnění povinnosti, a to již dávno po uplynutí relevantní lhůty, zřídit dva klíčové prvky kontrolního systému v odvětví olivového oleje; Komise však vzala v úvahu některá zlepšení a snížila sazbu 10 %, kterou původně navrhovala, na 5 %. Druhou část prvního žalobního důvodu Řecké republiky je tedy třeba rovněž zamítnout.

52. Pokud se týče tvrzení Řecké republiky, že rozhodnutí není v rozporu s článkem 253 ES odůvodněno vůbec nebo je odůvodněno nedostatečně, z ustálené judikatury vyplývá, že odůvodnění je nutno považovat za dostatečné, pokud jsou členskému státu, kterému je rozhodnutí určeno, známy důvody, které vedly Komisi k odmítnutí vyúčtovat spornou částku k tíži EZOZF.( ) Vzhledem k tomu, že Komise nijak netají důvody, proč více či méně neustále od roku 1990 provádí opravy, je ze strany Řecké republiky velmi neupřímné, pokud v této fázi uplatňuje svou nevědomost. Pokud jde o argument, že díky zlepšení jejího systému neexistuje žádné riziko pro zdroje EZOZF, Soudní dvůr rozhodl, že v případech, kdy určité nařízení zavádí specifická kontrolní opatření, jsou členské státy povinny je uplatňovat, aniž by bylo nezbytné posuzovat opodstatněnost jejich teze, podle níž by jiný kontrolní systém byl účinnější nebo, a fortiori, stejně účinný.( ) Konečně, pokud jde o tento žalobní důvod, soudím, že jsem se již v předchozím bodě dostatečně vypořádal s argumentem Řecké republiky, že nedostatky v tomto odvětví jsou ojedinělé a jedná se pouze o technické problémy. Druhý žalobní důvod Řecké republiky je tedy třeba také zamítnout.

Odmítnutí výdajů v odvětví sušených vinných hroznů

Relevantní právní předpisy

53. Článek 1 odst. 1 nařízení č. 2392/86 o zavedení registru vinic Společenství( ) vyžaduje, aby členské státy, ve kterých se produkují vinné hrozny ve volné krajině, vytvářely pro své území registr vinic Společenství. Článek 4 odst. 4 stanoví, že registr vinic bude dokončen v Řecku do 31. prosince 2000.

54. První pododstavec čl. 3 odst. 1 nařízení č. 2911/90, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro udělení podpory ve prospěch pěstování některých druhů vinných hroznů určených k sušení,( ) stanoví:

„Prohlášení o pěstování podávají producenti příslušnému orgánu určenému členským státem, na jehož území se oblasti nacházejí, nejpozději do 30. dubna běžného roku pro následující hospodářský rok.“ (neoficiální překlad)

55. Článek 3 odst. 2 nařízení č. 2911/90 vyžaduje, aby prohlášení o pěstování obsahovalo nejméně následující údaje:

„b) plochu osázenou těmito vinicemi, na níž je pěstován dotčený produkt nebo produkty (v hektarech a v [arech]( )), a údaje katastrálního úřadu o těchto plochách nebo údaje uznávané za rovnocenné orgánem odpovědným za kontrolu ploch;

c) použitý druh vinných hroznů a v případě vinné révy sultánky údaj o tom, zda vinice byla zasažena révokazem nebo byla přesázena před méně než pěti lety;

d) prohlášení pěstitele o tom, že dotčené plochy či produkty, které jsou na nich sklízeny, nejsou předmětem žádostí o podporu na základě jiných právních úprav […];

e) odhad produkce ze sklizně.“ (neoficiální překlad)

56. Článek 6 nařízení č. 2911/90 stanoví, je-li to relevantní:

„1. Členské státy ověří, pomocí šetření a kontrol na místě, správnost informací dokládajících prohlášení o pěstování a žádosti o podpory, zejména co se týče:

– ploch vykázaných jako plochy pro produkci vinných hroznů pro sušení;

– správnosti výnosů uvedených v žádostech o podporu;

– skutečného sušení alespoň 90 % čerstvých vinných hroznů sklizených na jiných plochách […]

Z hlediska kontrol členský stát provede křížovou kontrolu informací poskytnutých producenty podle údajů v registru vinic […].

2. Členský stát provádí kontroly na místě v souladu s odstavcem 3, které se v každé příslušné administrativní jednotce týkají reprezentativního procentního podílu prohlášení o pěstování. […].

3. Pokud je kontrolováno prohlášení o pěstování, bude tato kontrola provedena pro všechny plochy osazené vinnými hrozny pro sušení, kterých se týká. Vykázané plochy budou změřeny a bude ověřeno pěstování přípustných druhů vinných hroznů na těchto plochách.

[…]

Pro každou kontrolu bude vypracována zpráva s uvedením navštívených a změřených ploch a pozemků, měřicích přístrojů a zjištění.“ (neoficiální překlad)

57. Článek 1 nařízení č. 1663/95( ) upravuje postup schvalování národních platebních agentur, které jsou oprávněny uskutečňovat výdaje na transakce, jež mohou být financovány Fondem. V článku 1 odst. 3 se uvádí:

„Před schválením platební agentury ověří příslušný orgán, že správní i účetní postupy dotyčného orgánu skýtají záruky uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 729/70. Kritéria pro schválení stanoví členský stát a uplatňuje příslušný orgán, přičemž zohledňují pokyny Komise k těmto kritériím, jak jsou uvedeny v příloze. […]“

58. V příloze je stanovena řada konkrétních pokynů pro tato kritéria, s tím že tato kritéria musí zajišťovat, že platební agentura skýtá dostatečné záruky účinného fungování své správní organizace a systému vnitřní kontroly.

59. Článek 1 odst. 2 nařízení č. 1456/97, kterým se pro hospodářský rok 1997/1998 stanoví výše podpory pro pěstování vinných hroznů určených k výrobě určitých druhů sušených vinných hroznů( ), stanoví, že podpora nemůže být vyplácena za pěstování sušených vinných hroznů na plochách, kde se nedosahuje určitých minimálních hektarových výnosů. Jeho článek 1 odst. 3 vyžaduje, aby členské státy přijaly veškerá opatření, která jsou nezbytná ke kontrole tohoto minimálního výnosu.

60. Nařízení č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem,( ) které je použitelné od 1. srpna 2000,( ) upravuje sestavování regionálního přehledu produkčního potenciálu členskými státy.( ) Tento přehled je nezbytný pro využití regularizace protiprávně osázených ploch, rozšíření práv na výsadbu a podpory pro restrukturalizaci a přeměnu vinic dle ustanovení uvedeného nařízení. Článek 16 odst. 2 stanoví, že pokud členský stát zvolí variantu sestavení přehledu na regionální bázi, všechny takové přehledy musí být sestaveny do 31. prosince 2001.

61. Článek 2 odst. 3 nařízení č. 1621/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o podporu pro pěstování vinných hroznů k produkci některých druhů sušených vinných hroznů,( ) stanoví, že pro účely řízení režimu podpory se zavádí počítačová alfanumerická databáze obsahující některé určené informace. Článek 13 odst. 1 vyžaduje, aby členské státy zřídily uvedenou databázi před zahájením hospodářského roku 2002/2003. Upravuje přechodnou povinnost předložit žádost o registraci v databázi v hospodářských letech 1999/2000, 2000/2001 a 2001/2002 a stanoví, že údaje týkající se plochy a identifikace pozemků jsou údaje katastrálního úřadu „nebo jiné údaje, uznávané za rovnocenné orgánem, odpovědným za kontrolu ploch.“ Článek 16 odst. 2 stanoví, že se nařízení použije od hospodářského roku 1999/2000.

Zjištění Komise a tvrzení Řecké republiky

62. Ve shrnující zprávě je uvedeno, že kontroly na místě provedené v roce 1998 v nomomu Heraklion (Kréta) odhalily nesrovnalosti: 1) při kontrole ploch a způsobilých druhů vinných hroznů, 2) při kontrole minimálního výnosu pro způsobilé druhy vinných hroznů a 3) při přijímání a používání kontrolních systémů.

63. Komise navrhla srážku ve výši 5 % vykázaných výdajů v předmětném odvětví za roky 1997 (za hospodářský rok 1996/1997), 1998 (za hospodářský rok 1997/1998) a 1999 (za hospodářský rok 1998/1999) v nomomu Heraklion na základě první a druhé stížnosti, a 2 % vykázaných výdajů v odvětví za roky 1997, 1998 a 1999 (za výše uvedené hospodářské roky) pro celé Řecko na základě třetí stížnosti. Celková srážka činí 3 144 838 970 GRD.

Nesrovnalosti při kontrolách ploch a způsobilých druhů vinných hroznů

64. Podle shrnující zprávy došlo v řadě případů k porušení nařízení č. 2911/90. Kontroly na místě zejména odhalily, že údaje o plochách uvedené v kontrolních zprávách, prohlášeních o pěstování, žádostech o podporu a výpočtech výše podpory neodpovídaly realitě. Vzhledem k tomu, že na pozemcích nebylo provedeno žádné značení, které by usnadňovalo identifikaci ploch uvedených v kontrolních zprávách, nebylo možné identifikovat pozemky bez pomoci příjemců podpor. Neexistovala navíc žádná dokumentace údajů o tvaru pozemků, které byly údajně vyměřeny, nebo o výsledcích či metodě měření. Zmíněny jsou i konkrétní nedostatky v práci vnitrostátních kontrolorů: jeden kontrolor používal kvadratické měření, ačkoli pozemky neměly při přeměření tvar čtverce, ani obdélníku; někteří kontroloři si nebyli vědomi pokynů pro svou práci; některé kontroly byly prováděny nereálně rychle (27 různých pozemků, které byly údajně zkontrolovány během jediného dne); a dva zkontrolované pozemky ležely ladem. Obecněji, neexistovala žádná dokumentace týkající se kontrol způsobilých vinných hroznů a chorob na místě, zprávy o kontrolách uváděly datum následující po datu dodání vinných hroznů a zprávy o kontrolách vnitrostátních kontrolorů se přesně shodovaly s prohlášeními příjemců podpory, zatímco kontroly na místě provedené za přítomnosti zástupců Společenství prokázaly nesoulad u každého měřeného pozemku v každém ze tří navštívených podniků. Konečně, nebyly prováděny ani žádné účinné křížové kontroly, které by zamezily vícenásobnému vykazování téhož pozemku pro účely podpory.

65. Řecká republika argumentuje, že Komise nesprávně vyložila a použila ustanovení článku 2 a čl. 13 odst. 1 nařízení č. 1621/1999 ve spojení s čl. 16 odst. 2 nařízení č. 1493/1999 a nedostatečně odůvodnila své rozhodnutí v důsledku skutkového pochybení v posouzení, a že by z těchto důvodů mělo být napadené rozhodnutí zrušeno.

66. Pokud jde o údajně nedostatečnou kontrolu ploch a způsobilých druhů vinných hroznů, článek 16 odst. 2 nařízení č. 1493/1999 stanoví lhůtu do 31. prosince 2001 pro sestavení přehledu produkčního potenciálu a čl. 4 odst. 4 nařízení č. 2392/86 stanoví lhůtu pro Řecko do 31. prosince 2000 pro zřízení registru vinic Společenství. Článek 2 odst. 3 a článek 13 odst. 1 nařízení č. 1621/1999 vyžadují, aby členské státy sestavily počítačovou alfanumerickou databázi pro účely řízení režimu podpory před začátkem hospodářského roku 2002/2003. Článek 13 odst. 1 výslovně uznává, že členské státy mohou použít ke kontrole „jiné údaje“. To je přesně to, co učinila Řecká republika, která použila údaje uložené po dobu 12 let u ředitelství pro rozvoj venkova a prohlášení producentů předložená těmto ředitelstvím od roku 1987, která obsahují rovnocenné informace umožňující identifikaci pozemků. Tento systém zaručuje uspokojivou úroveň ochrany finančních prostředků Společenství. Důvody, o které Komise opírá své rozhodnutí o uložení srážek, jsou proto zjevně chybné, neboť v rozhodné době neměla Řecká republika žádnou povinnost zřídit registr.

67. V každém případě, jakékoli správní nebo procesní nedostatky, jako je neexistence podkladů týkajících se měření nebo tvaru pozemků, ve skutečnosti neohrožují finanční prostředky Fondu a musí být navíc zkoumány s ohledem na pozdější změny a zlepšení. Nesrovnalosti v údajích o plochách uvedených v kontrolních zprávách, prohlášeních o pěstování a žádostech o podporu jsou ojedinělé případy zjevných chyb způsobených topografií a nejistými majetkovými poměry. Pozemky mohou identifikovat místní zeměměřiči; v každém případě pak znají místní toponomii místní obyvatelé. Použitá metoda měření se používá v celé zemi bez regionálních odchylek, a nebylo tedy nutné ji nijak specifikovat; uvedený případ nesprávného kvadratického měření je výjimečný a tento problém byl v každém případě mezitím vyřešen. Zjevnou rychlost kontrol, jež byla rovněž ojedinělá, lze vysvětlit tím, že zprávy o kontrole jsou obvykle vypracovávány po provedení kontrol na místě, jež se zaznamenávají do deníků uložených v místním registru a poté jsou zaslány Komisi. Byla provedena řada kontrol, včetně kontrol na místě, způsobilých druhů vinných hroznů a chorob, společně se systémem kontroly příjemců podpor podle jejich průkazů totožnosti.

Nesrovnalosti při kontrolách minimálních výnosů pro způsobilé druhy vinných hroznů

68. Shrnující zpráva konstatuje, že kontroly na místě odhalily porušení čl. 3 odst. 2 písm. e) nařízení č. 2911/90 a čl. 1 odst. 2 a 3 nařízení č. 1456/97. Konkrétněji, příjemci neposkytli odhady produkce ze sklizně a nebyly provedeny žádné kontroly, které by zaručily, že nebude vyplacena žádná podpora v případě nedosažení minimálního výnosu předepsaného pro každý způsobilý druh vinných hroznů a že jakékoli snížení výnosu bylo způsobeno nepříznivými povětrnostními podmínkami. Při neexistenci odhadů sklizně producentů nebyly úřady schopny prokázat, že provedly odhad výnosu pro každý způsobilý druh, a kompenzovat tak nedostatek informací. Řecké úřady navíc nepředložily důkazy, že vinné hrozny byly sušeny a nebyly použity pro jiné účely.

69. Řecká republika uplatňuje, že Komise nesprávně posoudila skutkové okolnosti a porušila článek 253 ES tím, že dostatečně neodůvodnila napadené rozhodnutí. Článek 3 odst. 1 nařízení č. 2911/90 vyžaduje, aby producenti předložili prohlášení o pěstování, včetně odhadu produkce ze sklizně, do 30. dubna každého roku. Uvedené datum je však příliš časné, aby bylo možno takový odhad provést. Křížové kontroly byly proto prováděny ve třech etapách. Bylo tak odpovídajícím způsobem zajištěno dodržení minimálních výnosů pro způsobilé druhy a opačný závěr Komise vychází z pochybení při posouzení relevantních skutečností. Napadené rozhodnutí by tedy mělo být zrušeno.

Nedostatky při přijímání a používání kontrolních systémů

70. Shrnující zpráva uvádí, že kontrola na místě odhalila řadu konkrétních případů porušení nařízení č. 2911/90 a přílohy k nařízení č. 1663/95( ) ohledně přijímání a používání kontrolního systému. Komise se domnívá, že tyto slabiny lze vztáhnout na celé Řecko, neboť tentýž systém je uplatňován na celém území státu.

71. Řecká vláda uplatňuje, že posouzení Komise obsahuje skutkové pochybení. Uvedené slabiny mají obecný účinek na celý systém vnitřní kontroly uplatňovaný platební agenturou (Gedidagep) a nejen na odvětví sušených vinných hroznů. Komise proto měla provést kontrolu uvedené agentury namísto toho, aby z kontroly režimu podpory v odvětví sušených vinných hroznů dovozovala, že nebyla použita celá příloha k nařízení č. 1663/95. Během posledních let však Komise provedla stovky kontrol podpory ve všech odvětvích a nikdy neuvedla, že by zjistila nedostatky, které nyní uplatňuje v odvětví sušených vinných hroznů. V každém případě došlo ke zlepšení systému podpor v uvedeném odvětví. Napadené rozhodnutí by proto mělo být zrušeno z toho důvodu, že Komise zjevně provedla chybné posouzení všech nezbytných údajů, ze kterých rozhodnutí vycházelo.

Posouzení

Nesrovnalosti při kontrolách ploch a způsobilých druhů vinných hroznů

72. Ačkoli shrnující zpráva zmiňuje porušení nařízení č. 2911/90, Komise ve své žalobní odpovědi uplatňuje, jako argument, kterým patrně odpovídá na argumenty předložené Řeckou republikou,( ) že provedené opravy souvisejí s nesrovnalostmi při identifikaci a měření pozemků v rozporu s článkem 13 nařízení č. 1621/1999.

73. Je však zřejmé, že dotčené nesrovnalosti nemohou samy o sobě představovat porušení nařízení č. 1621/1999, neboť zmíněné nařízení je použitelné až od hospodářského roku 1999/2000,( ) zatímco napadené rozhodnutí se týká výdajů za hospodářské roky 1996/1997, 1997/1998 a 1998/1999. Zákonnost opravy je proto třeba posoudit na jiném základě, než je splnění nařízení č. 1621/1999 Řeckou republikou.

74. Uvedené nařízení, kromě požadavku, aby členské státy sestavily databázi obsahující určené informace o jednotlivých producentech, organizacích producentů a zpracovatelích, ruší a nahrazuje nařízení č. 2911/90. Ze shrnující zprávy je zřejmé, že právě posledně jmenované nařízení stanovilo v rozhodné době relevantní požadavky týkající se informací, jež měly být obsaženy v prohlášeních o pěstování, a povinnost členských států ověřit správnost těchto informací. Zejména čl. 3 odst. 2 nařízení č. 2911/90 vyžaduje, aby prohlášení o pěstování obsahovalo „plochu osázenou vinicemi, na níž je pěstován dotčený produkt nebo produkty, [...] a údaje katastrálního úřadu o těchto plochách nebo údaje uznávané za rovnocenné orgánem odpovědným za kontrolu ploch“.

75. Hlavním argumentem Řecké republiky je skutečnost, že kontrolní systém, který popisuje, zaručuje uspokojivou míru ochrany zdrojů Společenství. Výsledky kontrol provedených Komisí na místě, jež jsou popsány ve shrnující zprávě, však prokazují vážné pochybnosti o existenci nebo vhodnosti kontrol. Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že za takových okolností přísluší dotčenému členskému státu předložit co možná nejpodrobnější a nejúplnější důkaz o nepřesnosti zjištění Komise; nemůže vyvrátit zjištění Komise, aniž by svá vlastní tvrzení podpořil důkazními prostředky prokazujícími existenci spolehlivého a funkčního kontrolního systému.( ) Vzhledem k tomu, že Řecká republika takové důkazy nepředložila, je třeba tento žalobní důvod zamítnout.

Nesrovnalosti při kontrolách minimálních výnosů pro způsobilé druhy vinných hroznů

76. Nejprve bych chtěl poznamenat, že nařízení č. 1456/97( ) je použitelné (jak vyplývá z jeho názvu) pouze pro hospodářský rok 1997/98, ačkoli o rok později bylo vydáno stejné nařízení, jmenovitě nařízení Komise (ES) č. 1594/98 ze dne 23. července 1998, kterým se pro hospodářský rok 1998/1999 stanoví výše podpory pro pěstování vinných hroznů určených k výrobě určitých druhů sušených vinných hroznů.( ) Pro období, na které se vztahuje, vyžaduje článek 1 odst. 3 nařízení č. 1456/97, aby členské státy přijaly veškerá opatření, která jsou nezbytná ke kontrole dosažení minimálního předepsaného výnosu pro některé druhy sušených vinných hroznů. V celém dotčeném období navíc článek 3 odst. 2 písm. e) nařízení č. 2911/90 vyžadoval, aby prohlášení o pěstování obsahovala odhad produkce ze sklizně. Řecká republika nepopírá, že příjemci podpory takový odhad nepředložili, a tvrdí pouze, že v době, kdy měla být předložena prohlášení o pěstování, nebylo možné produkci ze sklizně odhadnout, a uvádí, že byly provedeny křížové kontroly. Opakuji však, že členský stát nemůže taková zjištění Komise vyvrátit, aniž by svá vlastní tvrzení podpořil důkazními prostředky prokazujícími existenci spolehlivého a funkčního kontrolního systému.( ) Vzhledem k tomu, že Řecká republika znovu takové důkazy nepředložila, je třeba tento žalobní důvod zamítnout.

Nedostatky při přijímání a používání kontrolních systémů

77. Hlavní argument Řecké republiky patrně vychází z nesprávné domněnky, že srážka byla provedena v jiných odvětvích, než je odvětví sušených vinných hroznů. Řecká republika se patrně domnívá, že Komise předpokládala, na základě porušení přílohy k nařízení č. 1663/95 zjištěného v odvětví sušených vinných hroznů, že ke stejnému porušování povinností dochází i ve všech ostatních odvětvích, zatímco Komise uvádí, že na základě porušení přílohy zjištěného v odvětví sušených vinných hroznů v jediném nomomu (Heraklion) vycházela z předpokladu, že ke stejnému porušování dochází v uvedeném odvětví na celém území Řecka. Podstata argumentu Komise je taková, že se porušení týká zavedení a používání celostátně používaného kontrolního systému. Lze tedy rozumně předpokládat, že k porušení zjištěnému v Heraklionu dochází i jinde.

78. Podle mého názoru je tento přístup naprosto rozumný. Řecká republika navíc ve skutečnosti nepopírá, že k porušení došlo; naopak, uplatňuje, že došlo ke zlepšením v systému, z nichž většina byla realizována po hospodářském roce 1998/1999, čímž konkludentně přiznává, že systém byl dříve nedostačující. Z ustálené judikatury vyplývá, že členský stát nemůže vyvrátit taková zjištění Komise, aniž by svá vlastní tvrzení podpořil důkazními prostředky prokazujícími existenci spolehlivého a funkčního kontrolního systému.( ) Tento žalobní důvod Řecké republiky je tedy třeba zamítnout.

Odmítnutí výdajů v odvětví masa – systém prémií pro chov ovcí a koz

Relevantní právní předpisy

79. Článek 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3887/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému pro některé režimy podpor Společenství( ), vyžaduje, aby žádosti o podporu „na zvířata“ obsahovaly všechny nezbytné informace a zejména některé konkrétní údaje, včetně „[případného závazku] zemědělce, že bude [zvířata, pro které byla podána žádost o podporu] chovat ve svém hospodářství po dobu retenčního období, a údaje o místě nebo místech, kde budou zmíněná zvířata chována […]“.

80. Článek 6 odst. 1 nařízení č. 3887/92 vyžaduje, aby správní kontroly a kontroly prováděné na místě byly prováděny způsobem, který zajistí účinné ověřování dodržování podmínek pro poskytnutí podpor a prémií. Článek 6 odst. 3 vyžaduje, aby se kontroly na místě prováděly „přinejmenším u významného vzorku žádostí, [které] představují alespoň […] 10 % žádostí o podporu ‚na zvířata‘ […]“. Článek 6 odst. 4 vyžaduje, aby žádosti, které jsou předmětem kontroly na místě, byly vybrány příslušným orgánem zejména na základě analýzy rizika se zohledněním řady konkrétních faktorů.

81. Podle čl. 10 odst. 5 nařízení č. 3887/92:

„V případech, kdy zemědělec není z důvodů přírodních okolností schopen splnit svůj závazek držet zvířata uvedená v žádosti o prémii po celé povinné retenční období, právo na prémii za počet zvířat skutečně chovaných během zmíněného období nezaniká za předpokladu, že písemně uvědomil příslušný orgán během deseti pracovních dnů ode dne, kdy zjistil snížení počtu zvířat.“ (neoficiálnípřeklad)

82. První odstavec článku 12 nařízení č. 3887/92 stanoví, že pro každou kontrolní návštěvu je třeba vypracovat zprávu obsahující některé konkrétní informace. Druhý odstavec článku 12 stanoví:

„Zemědělec nebo jeho zástupce mohou podepsat zprávu […].“ (neoficiálnípřeklad)

83. První pododstavec čl. 1 odst. 3 nařízení č. 2700/93 ze dne 30. září 1993 o prováděcích pravidlech pro poskytování prémií producentům skopového a kozího masa( ) upravuje retenční období, po které se producent zavazuje chovat ve svém zemědělském podniku příslušný počet bahnic nebo koz, na které požádal o prémii. Podle druhého pododstavce:

„Dříve než je u všech ovcí nebo koz, pro něž je požadována prémie, nebo u jejich části provedeno ustájení v průběhu retenční doby, musejí být tato zvířata identifikována. […]“ (neoficiální překlad)

84. Článek 4 odst. 1 nařízení č. 2700/93 ukládá členským státům, aby zavedly systém trvalé evidence přesunů hospodářských zvířat s účinností od začátku hospodářského roku 1994, s výhradou přechodného opatření, které umožňuje pro tento jediný hospodářský rok používat méně tíživý systém evidence. Článek 4 odst. 2 ukládá členským státům, aby pro každý hospodářský rok provedly soupis chovatelů ovcí, kteří uvádějí na trh ovčí mléko a výrobky z ovčího mléka.

Skutečnosti vytýkané Komisí

85. Podle shrnující zprávy Komise provedla v letech 1997 a 1998 dvě prověrky systému prémií pro chov ovcí a koz, včetně kontrol na místě; tyto prověrky odhalily řadu vážných problémů. Při další prověrce v dubnu 2000 bylo zjištěno, že řecké úřady nepřijaly opatření postačující k nápravě takového stavu. Hlavní nedostatky byly zhruba následující: nezavedení trvalé evidence přesunů hospodářských zvířat v rozporu s čl. 4 odst. 1 nařízení č. 2700/93; velmi malý počet nebo absence kontrol na místě v rozporu s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 3887/92; nedostatečná spolehlivost statistických údajů z kontrol, včetně skutečnosti, že někteří kontroloři patrně provedli 25 až 30 kontrol během jediného dne a že zprávy o kontrole nebyly podepsány producentem v rozporu s článkem 12 nařízení č. 3887/92; špatná kvalita zpráv o kontrolách; prodlevy při zpracování údajů; neuplatňování zásady analýzy rizika v rozporu s čl. 6 odst. 4 nařízení č. 3887/92; nepřesné oznámení místa chovu v rozporu s čl. 5 odst. 1 nařízení č. 3887/92; neoznačení dobytka v rozporu s čl. 1 odst. 3 nařízení č. 2700/93; přijetí ústních (namísto písemných) prohlášení o ztrátách v rozporu s čl. 10 odst. 5 nařízení č. 3887/92; absence kontroly produkce mléka chovateli ovcí v rozporu s čl. 4 odst. 2 nařízení č. 2700/93, a neodpovídající počty ovcí a koz, pro které byly vypláceny zálohy a konečné platby.

86. Konkrétněji, ze shrnující zprávy vyplývá, že Komise shledala situaci v nomomu Rethymnon zcela nevyhovující, neboť zde neexistoval žádný kontrolní systém rovnocenný systému požadovanému nařízením č. 3887/92: nebyly zejména provedeny prakticky žádné kontroly v letech 1995, 1996 a 1997. Okamžitě poté, co zástupci Komise provedli v roce 1997 kontrolu, řecké úřady jednostranně pozastavily platby a později, po kontrole 99,6 % producentů v nomomu Rethymnon v roce 1998, tyto úřady zamítly podstatnou část prémií, přičemž počet zamítnutých žádostí prudce vzrostl ve srovnání s předchozím rokem.

87. Komise provedla srážku ve výši 5 % z vnitrostátních výdajů vykázaných za roky 1995, 1996 a 1997, včetně některých výdajů týkajících se roku 1997, avšak vykázaných v roce 1999. V některých nomomech, kde statistické údaje naznačovaly nedostatečnou úroveň kontroly nebo kde šetření provedená Komisí na místě odůvodnila odlišný postup, uplatnila srážku ve výši 10 % a v nomomu Rethymnon 25 %. Celková výše srážek činila 11 863 933 000 GRD.

K 25% opravě výdajů vynaložených v nomomu Rethymnon

88. Řecká republika uplatňuje, že Komise porušila zásadu proporcionality, překročila meze volného uvážení a nepředložila dostatečné odůvodnění. Zjevně nejsou splněny právní podmínky stanovené pokyny( ) pro uložení srážky ve výši 25 %: Komise vycházela z jediného srovnávacího ukazatele, jmenovitě počtu zamítnutých žádostí v roce 1998, který byl vyšší než v roce 1997. Řecké úřady navíc přijaly okamžitá opatření k pozastavení všech plateb a provedly kontrolu 99,6 % producentů v nomomu Rethymnon. Řecká republika uplatňuje, že 25% srážka by měla být zrušena, nebo podpůrně uplatňuje, že by měla být snížena na 2 %.

89. Především lze konstatovat, že pokud Komise zjistí, že neexistují dostatečné kontrolní postupy, může odmítnout vyúčtovat k tíži EZOZF celou dotčenou částku.( ) Pokud se Komise, namísto odmítnutí veškerých výdajů dotčených porušením pravidel, rozhodne stanovit jiná pravidla pro řešení nesrovnalostí, je členský stát povinen prokázat, v závislosti na rozsahu absence kontrol a míry rizika pro EZOZF, že dotčená kritéria jsou svévolná a nespravedlivá.( )

90. Podle mého názoru Řecká republika toto důkazní břemeno neunesla. Pokyny Komise stanoví 25% srážku v případě, že kontrolní systém neexistuje nebo funguje vysoce nedostatečným způsobem a existují náznaky velmi častých nesrovnalostí a nedbalosti v boji proti nesrovnalostem nebo podvodné praxi. Ze skutečnosti, že počet zamítnutých žádostí v roce 1998, kdy řecké úřady provedly kontrolu takřka všech producentů, náhle vzrostl ve srovnání s rokem 1997, kdy – jak se jeví – nebyly provedeny takřka žádné kontroly, zřetelně vyplývá, že v roce 1997 byly prémie vyplaceny nesprávně. V každém případě skutečnost, že v letech 1995 až 1997 bylo provedeno tak málo kontrol, sama o sobě představuje uplatňování kontrolního systému vysoce nedostatečným způsobem a naznačuje určitou nedbalost v boji proti nesrovnalostem nebo podvodné praxi, což je, konec konců, účel kontrolních požadavků. Tento žalobní důvod Řecké republiky je tedy třeba zamítnout.

K 10% srážce z výdajů vynaložených v některých jiných nomomech

91. Řecká republika uplatňuje, že Komise nesprávně vyložila a použila čl. 5 odst. 1, čl. 6 odst. 3 a článek 12 nařízení č. 3887/92, čl. 1 odst. 3 nařízení č. 2700/93 a pátý pododstavec čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení č. 729/70.( ) Řecká republika uplatňuje, že 10% srážka by měla být zrušena, nebo podpůrně v některých případech uplatňuje, že by měla být snížena na 2 %.

92. Řecká republika především argumentuje, že pokud se týče kontrol na místě, neexistují žádné náznaky, že by Komise zohlednila skutečnost, že v některých nomomech údaje, jež nebyly původně správně evidovány v důsledku počátečních problémů se zavedením počítačů, byly revidovány a sděleny Komisi. Z těchto údajů vyplývá, že v letech 1995 a 1996 byly provedeny kontroly na místě více než 10 % žádostí o podporu. V každém případě, oprava ve výši 10 % je zjevně v rozporu se zásadou proporcionality.

93. Z korespondence předložené Soudnímu dvoru vyplývá, že dopisem z června či července 1997( ) Komise požádala řecké úřady, aby předložily úplné revidované statistické údaje za roky 1995 a 1996. V prosinci 1999 se Komise zavázala přijmout revidované statistické údaje o kontrolách za roky 1995 a 1996, pokud budou tyto údaje transparentní, předloženy na disketě nebo jiném počítačovém médiu, doloženy úplně a řádně vypracovanými zprávami o kontrolách a již prověřeny řeckými úřady. Není jasné, zda revidované statistické údaje následně předložené řeckými úřady, z nichž vyplývalo, že statistické údaje původně předložené za roky 1995 a 1996 byly nesprávné a že v některých nomomech měly být původně uvedené podíly kontrol na místě (0 %, 8,6 %, 7,48 %, 8,88 %, 8,57 % a 7,74 %) ve skutečnosti vyšší (23,41 %, 10,25 %, 20,65 %, 10,15 %, 11,23 % a 10,13 %), uvedeným kritériím odpovídaly. V každém případě Řecká republika neprokázala, že revidované statistické údaje představují důkaz spolehlivosti a funkčnosti kontrolního systému.

94. Pokud jde o zásadu proporcionality, omezuje se argument Řecké republiky na pouhé tvrzení, že procentní srážka provedená Komisí je velmi vysoká a zjevně porušuje uvedenou zásadu. Takové prosté tvrzení nelze přijmout bez jakýchkoli podrobnějších argumentů.

95. Zadruhé, pokud jde o srážku ve výši 10 % provedenou ve vztahu k výdajům uskutečněným v některých jiných nomomech, Řecká republika argumentuje, že povinnost provést kontroly na místě pro alespoň 10 % žádostí o podporu v souladu s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 3887/92 platí na vnitrostátní úrovni, a nikoli v rámci každého nomomu nebo regionu, kde jsou chovány kozy a ovce.

96. Je namístě připomenout, že podobný argument byl použit ve vztahu k bavlně.( ) V případě systému prémií pro chov ovcí a koz však, namísto čistě namátkového výběru, článek 6 odst. 4 nařízení č. 3887/92 vyžaduje, aby byly žádosti vybírány na základě analýzy rizika zohledňující řadu konkrétních faktorů. V tomto bodě se tedy do jisté míry s názorem Řecké republiky ztotožňuji. Komise však rovněž tvrdí, že Řecká republika sama o sobě požadovala kontroly na místě alespoň pro 10 % žádostí v každém nomomu; a Řecká republika tuto skutečnost nepopírá. V tomto ohledu nemohu přijmout, že by srážka provedená Komisí byla nepřiměřená.

97. Zatřetí, Řecká republika argumentuje, že případ 30 kontrol, jež byly patrně provedeny během jediného dne, byl ojedinělý; v každém případě tyto kontroly ve skutečnosti proběhly během několika dnů, přičemž dotčené zprávy byly formálně datovány a podepsány během posledního dne. Případy, kdy producenti zprávu nepodepsali, jsou vysvětleny určitou obavou producentů z podpisu zprávy nebo váháním s jejím podpisem; článek 12 nařízení č. 3887/92 stanoví pouhou možnost podpisu.

98. Je skutečně pravdou, že článek 12 nevyžaduje podpis zprávy o kontrole ze strany příslušného zemědělce. Zdá se mi však, že v celkovém kontextu nesrovnalostí odhalených při své kontrole Komise doložila vážné rozumné pochybnosti ohledně existence či vhodnosti kontrol prováděných v Řecku; v souladu s ustálenou judikaturou je úkolem dotčeného státu předložit co možná nejpodrobnější a nejúplnější důkazy, že provedl kontroly.( ) To však Řecká republika zjevně neprovedla.

99. Začtvrté, co se týče povinnosti zavést trvalou evidenci přesunů hospodářských zvířat, Řecká republika argumentuje, že období do 1. ledna 1997 představovalo první etapu zavádění dotčených systémů. Výskyt určitých problémů byl nevyhnutelný, neboť kozy a ovce jsou chovány v horských regionech či na ostrovech a jejich chovatelé jsou proto rozptýleni a nemohou být o existenci nového systému snadno informováni. Pokud jde o údajnou absenci analýzy rizik, tato analýza je prováděna, ne sice v počítačové podobě, ale písemně ve všech nomomech; i v případech, kdy je vybrán vzorek bez počítačové analýzy rizik, tedy byla provedena účinná kontrola bez rizika pro zdroje Společenství. Co se týče údajných prodlev se zpracováním dat, byla prováděna efektivní kontrola i při absenci počítačových systémů na všech úrovních (způsobená nedostatkem počítačů). Pokud jde o přijetí ústního prohlášení o ztrátách, mohlo se jednat o výjimečné případy v minulosti, kdy se producenti nacházeli v nepřístupných horských regionech.

100. Pokud se tedy týče povinnosti zavést trvalou evidenci přesunů hospodářských zvířat a přijímání ústních prohlášení o ztrátách, Řecká republika zjevně nepopírá, že došlo k nesrovnalostem. Co se týče zejména prvně uvedené problematiky, je možné konstatovat, že povinnost zavést evidenci vznikla přijetím právních předpisů v roce 1993( ) a měla být splněna, případně i prostřednictvím evidence splňující méně přísné požadavky v prvním roce, s účinností od hospodářského roku 1994. Další dvouletou prodlevu nelze akceptovat.

101. Pokud jde o údajnou absenci analýzy rizik a prodlevy při zpracování údajů, opakuji, že členský stát nemůže vyvrátit taková zjištění Komise, aniž by svá vlastní tvrzení podpořil důkazními prostředky prokazujícími existenci spolehlivého a funkčního kontrolního systému.( ) Nic nenasvědčuje tomu, že by Řecká republika takové důkazní prostředky předložila.

102. Zapáté, pokud se týče tvrzení, že oznámení místa chovu podle čl. 5 odst. 1 nařízení č. 3887/92 bylo poskytováno velmi nepřesně, Řecká republika argumentuje, že uvedené místo bylo při absenci podrobnějšího označení vymezeno jako toponym (vzhledem k neexistenci katastru nemovitostí v Řecku). Právní předpisy vyžadují pouze označení místa, nikoli podrobný popis.

103. Kontroloři Komise však patrně nevyžadovali podrobný popis, nýbrž jen jasné označení místa chovu, které nebylo v žádosti o podporu uvedeno. Opět, při absenci důkazu o opaku nelze argument Řecké republiky přijmout.

104. Zašesté, pokud jde o absenci značení dobytka, Řecká vláda argumentuje, že se v dotčených případech jednalo o společný chov stád náležejících různým vlastníkům, kde článek 1 odst. 3 nařízení č. 2700/93 nevyžaduje značení.

105. Článek 1 odst. 3 vyžaduje, aby ovce nebo kozy, pro něž je požadována prémie, byly před ustájením identifikovány. Není mi jasné, proč by pro stáda náležející různým vlastníkům neměl tento požadavek platit; jak totiž konstatuje Komise, lze uvažovat, že společná stáda způsobují právě takové identifikační problémy, k jejichž řešení byl čl. 1 odst. 3 přijat. Argument Řecké republiky je tedy třeba odmítnout.

106. Zasedmé, Řecká republika uplatňuje, že Komise provedla kontroly v letech 1997 a 1998 a sdělila písemně výsledky v roce 1998; lhůta 24 měsíců uvedená v pátém pododstavci čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení č. 729/70 tedy začala běžet v roce 1996, přičemž srážky se týkaly i výdajů uskutečněných v roce 1995. Dále Komise pochybila v tom, že podle jejího názoru spadaly výdaje uskutečněné v roce 1995 a vykázané v roce 1996 do uvedené lhůty 24 měsíců: rozhodujícím faktorem je skutečné datum uskutečnění výdajů nebo okamžik, kdy vznikl nárok na podporu, a nikoli datum prohlášení.

107. Komise argumentuje, že zjištění jejích kontrolorů se týkají finančních roků 1995, 1996 a 1997; řecké úřady obdržely dopis s písemným sdělením dne 22. července 1997, tedy v uvedené lhůtě 24 měsíců.

108. Z uvedeného dopisu, který byl předložen Soudnímu dvoru,( ) je zřejmé, že přinejmenším výsledky kontrol provedených v roce 1997 byly Řecku sděleny v červnu nebo červenci 1997.( ) Dopis s názvem „Schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF za roky 1996 a 1997 v odvětví masa“ se týká prověrky provedené na místě v roce 1997, shrnuje řadu zjištěných problémů (zejména nezavedení evidence přesunů hospodářských zvířat, velmi malý počet nebo absence kontrol na místě, absence analýzy rizik, přijetí ústního prohlášení o ztrátách a neprovedení kontroly produkce mléka chovateli ovcí) a obsahuje následující závěr:

„Zjištění z tohoto šetření jsou sdělována s odkazem na článek 8 nařízení Komise (ES) č. 1663/95. Služby Komise jsou přesvědčeny, že vaše úřady nesplnily v plném rozsahu požadavky nařízení č. 3887/92 a č. 2700/93, a to z důvodů uvedených v bodech 1, 2, 3 a 4 tohoto dopisu. Soudí, že nápravná opatření a procesní zlepšení je třeba uplatnit v následujících oblastech […].

Vzhledem k závažnosti zjištění služby Komise předpokládají, že navrhnou vyloučit z financování Společenství části výdajů vykázaných v čl. 7 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 296/96( ) pro období nejvýše 24 měsíců předcházejících datu formálního přijetí dopisu (v řečtině). S ohledem na vaši odpověď na tento dopis bude část vyloučených výdajů určena na základě relevantních ustanovení čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 729/70. Jak stanoví článek 8 nařízení Komise (ES) č. 1663/95, vaše odpověď na tento dopis by měla být sdělena ve lhůtě dvou měsíců po formálním přijetí tohoto dopisu (v řečtině). Po vypršení této lhůty a po přezkoumání jakékoli odpovědi obdržené v této lhůtě bude navrženo dvoustranné jednání předtím, než služby Komise formálně oznámí svůj závěr.“

109. Podle mého názoru uvedený dopis plně odpovídá požadavkům právních předpisů dle výkladu Soudního dvora: nejen, že je zcela jasné, že se jedná o sdělení pro účely čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1663/95, ale je zde výslovně uveden i začátek běhu lhůty 24 měsíců.

110. Řecká republika argumentuje, že dopis Komise z roku 1997 se týká pouze hospodářských roků 1996 a 1997, a nikoli hospodářského roku 1995. Tak tomu ovšem zjevně není: zmíněný dopis na několika místech odkazuje na hospodářské roky 1995 a 1996; dopis sice nese název „Schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF za roky 1996 a 1997 v odvětví masa“, to však zřejmě vyplývá z běžné praxe označování finančního roku, jehož se závěrka týká (finanční rok EZOZF trvá od 16. října do 15. října), a hospodářského roku pro dotčené odvětví (v případě skopového a kozího masa hospodářský rok začíná první pondělí v lednu a končí v den předcházející tomuto dni v následujícím roce).( )

111. Vzhledem k tomu, že relevantní je datum uskutečnění výdaje, může platit argument Řecké republiky, že opravy výdajů za rok 1995 byly provedeny opožděně. Řecká republika však nemůže přihlížet pouze k datu vynaložení výdaje, aniž by zároveň zohledňovala datum, kdy poskytla Komisi relevantní a dostatečné informace o těchto výdajích a umožnila Komisi provést schválení účetní závěrky. Členský stát se však může dovolávat prekluzivní lhůty 24 měsíců pouze v rozsahu, ve kterém splnil své vlastní závazky vyplývající z právních předpisů Společenství, zejména s ohledem na poskytování informací nezbytných pro kontrolu.( ) Z dopisu je zřejmé, že v době jeho sepsání (v červnu nebo červenci 1997) Řecká republika neposkytovala uspokojivé statistické údaje týkající se kontroly na místě, což je jediný relevantní aspekt stížnosti, který se týká hospodářského roku 1995. Za těchto okolností se Řecká republika nemůže dovolávat prekluzivní lhůty 24 měsíců.

112. Z výše uvedených důvodů nelze přijmout žádný z žalobních důvodů Řecké republiky týkajících se 10% srážky z výdajů v odvětví ovcí a koz v některých jiných nomomech, než je Rethymnon.

Závěry

113. S ohledem na výše uvedené závěry zastávám stanovisko, že by Soudní dvůr měl:

1) žalobu zamítnout;

2) uložit žalobci náhradu nákladů řízení.