(viz body 63-64)

(viz bod 65)

V případech, kdy je Komise za účelem plnění svých funkcí vybavena posuzovací pravomocí, se klade o to větší důraz na dodržování záruk přiznaných právním řádem Společenství ve správních řízeních. Mezi tyto záruky patří zejména povinnost příslušného orgánu zkoumat pečlivě a nestranně všechny relevantní skutečnosti projednávaného případu a dostatečně odůvodnit svá rozhodnutí.

(viz body 66-70)

V důsledku toho nepřísluší Soudu, aby případné nedostatky v odůvodnění zhojil nebo uvedené odůvodnění Komise doplnil tím, že do něj přidá nebo v něm nahradí skutečnosti, které nevyplývají ze samotného napadeného rozhodnutí.

Z toho vyplývá, že argumentace předložená Soudu zmocněnci Komise nemůže napravit nedostatky v odůvodnění napadeného rozhodnutí. Výrok a důvody rozhodnutí, které musí být povinně odůvodněné na základě článku 190 Smlouvy, totiž představují nedílný celek, takže je věcí pouze kolegia členů Komise na základě zásady kolegiality přijmout obojí dohromady, přičemž jakákoliv změna v odůvodnění překračující prosté opravy pravopisu nebo gramatiky patří do výlučné pravomoci kolegia.

Kromě výjimečných okolností musí rozhodnutí ve svém znění obsahovat odůvodnění a nemůže být poprvé a a posteriori objasněno před soudem. Odůvodnění totiž musí být dotyčné osobě v zásadě sděleno současně s rozhodnutím nepříznivě zasahujícím do jejího právního postavení. Chybějící odůvodnění nemůže být zhojeno skutečností, že se dotyčná osoba dozví důvody rozhodnutí v průběhu řízení před soudy Společenství. Pokud je tedy rozhodnutí Komise, kterým se provádí článek 92 Smlouvy (nyní po změně článek 87 ES), stiženo závažnými opomenutími, nemůže je Komise napravit tím, že bude poprvé před Soudem uplatňovat údaje a další prvky svého rozboru, které umožňují konstatovat, že její provedení článku 92 Smlouvy bylo správné, ledaže by šlo o prvky jejího rozboru, které nebyly v průběhu předchozího správního řízení zpochybněny žádným z účastníků řízení.

Komise sice není v odůvodnění rozhodnutí, která přijala za účelem zajištění provádění pravidel hospodářské soutěže, povinna rozebírat všechny skutkové a právní poznatky, jakož i úvahy, které ji k přijetí takového rozhodnutí vedly, to však nemění nic na skutečnosti, že je povinna na základě článku 190 Smlouvy (nyní článek 253 ES) uvést alespoň skutečnosti a úvahy, v nichž spatřuje základní význam pro své rozhodnutí, umožňujíc tak soudu Společenství a zúčastněným zjistit podmínky, za kterých Smlouvu provedla.

(viz body 96-98)

Za těchto okolností neodpovídá požadavkům článku 190 Smlouvy (nyní článek 253 ES) odůvodnění takového rozhodnutí, které se omezuje na velmi obecné vysvětlení Komisí použité metody posouzení nákladů a získaných konečných výsledků, aniž by byly s požadovanou přesností přiřazeny jednotlivé náklady mateřské společnosti vynaložené při poskytnutí logistické a obchodní podpory její dceřinné společnosti, jakož i fixní náklady vzniklé používáním poštovní sítě, a upřesněn výnos vlastního kapitálu.

(viz body 128, 130-131)

Posouzení Komise ohledně otázky, jakým způsobem jsou vypočítány náklady mateřské společnosti působící na vyhrazeném trhu vynaložené při poskytnutí logistické a obchodní podpory její dceřiné společnosti nepůsobící na vyhrazeném trhu v případě neexistence analytického účetnictví, s sebou nese komplexní ekonomické posouzení. Komise má přitom, pokud přijímá akt vyžadující komplexní ekonomické posouzení, rozsáhlou posuzovací pravomoc a soudní přezkum uvedeného aktu, byť je v zásadě „úplný“, pokud jde o otázku, zda opatření spadá do působnosti čl. 92 odst. 1 Smlouvy (nyní po změně čl. 87 odst. 1 ES), se omezuje na ověření dodržení procesních pravidel a uvedení odůvodnění, věcné správnosti skutkových okolností, na nichž se zakládá napadaná volba, neexistence zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností nebo neexistence zneužití pravomoci. Soudu zejména nepřísluší nahrazovat svým ekonomickým posouzením posouzení orgánu, který rozhodnutí vydal.

Pojem „státní podpora“ ve smyslu článku 92 Smlouvy (nyní po změně článek 87 ES) má velmi širokou působnost. Cílem tohoto ustanovení je totiž zabránit tomu, aby byl obchod mezi členskými státy dotčen různými způsoby zvýhodnění poskytovanými veřejnými orgány, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby. Pojem „podpora“ tedy zahrnuje nejen pozitivní plnění, jako jsou dotace, ale rovněž různé formy zásahů, které snižují náklady, jež obvykle zatěžují rozpočet podniku, a které tak, aniž by byly dotacemi v užším slova smyslu, mají tutéž povahu a stejné účinky. Mezi nepřímá zvýhodnění, jež mají stejné účinky jako dotace, patří dodání zboží nebo poskytnutí služeb za preferenčních podmínek.

Článek 92 odst. 1 Smlouvy (nyní po změně čl. 87 odst. 1 ES) mimoto nerozlišuje podle důvodů nebo cílů státních zásahů, avšak definuje je podle jejich účinků.

Převod na dceřinou společnost soukromého práva, bez jakéhokoli protiplnění, okruhu zákazníků určité služby, která nenáleží do vyhrazeného odvětví, vytvořeného její mateřskou společností působící na vyhrazeném trhu zdroji jejího zákonem stanoveného monopolu, tudíž představuje státní podporu. Jedná se totiž o opatření odlišné od logistické a obchodní podpory takového podniku své dceřiné společnosti. Mimoto tito zákazníci představují nehmotné aktivum, které má hospodářskou hodnotu. Toto zjištění nemůže být vyvráceno skutečností, že uvedení zákazníci nemají účetní protihodnotu. Přestože se jedná o obtížně vyčíslitelný prvek, neznamená to ještě, že by byl bez hodnoty. V tomto ohledu vytváření seznamů adresátů pro určité činnosti a jejich uvádění na trh představují jako takové hospodářskou činnost.

(viz body 158-160, 163-169)