CS Úřední věstník Evropské unie C 140/26

Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Toshiba v. Komise

(Věc T-113/07)

(2007/C 140/47)

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Toshiba Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupci: J. MacLennan, Solicitor, A. Schulz a J. Borum, advokáti)

Žalovaná: Komise Evropských společenství

Návrhová žádání žalobkyně

— zrušit rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 – Věc COMP/F/38.899 –plynem izolované spínací přístroje; nebo

— zrušit rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž se týká společnosti Toshiba; nebo

— změnit články 1 a 2 rozhodnutí, aby byla zrušena nebo podstatně snížena pokuta uložená společnosti Toshiba; a

— uložit Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v souvislosti s bankovní zárukou.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobkyně podala žalobu na neplatnost podle čl. 230 ES proti rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 (věc COMP/F/38.899 – plynem izolované spínací přístroje – K(2006) 6762 konečné), na jehož základě Komise došla k závěru, že žalobkyně, spolu s jinými podniky, porušila čl. 81 odst. 1 ES a ode dne 1. ledna 1994 rovněž článek 53 EHP v odvětví plynem izolovaných spínacích přístrojů (dále jen „PISP“) řadou dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících v a) rozdělení trhů, b) přidělení kvót a zachování příslušných tržních podílů, c) přidělení jednotlivých PISP projektů (bid-rigging) určeným výrobcům a manipulaci nabídkového řízení na tyto projekty, d) stanovení cen, e) dohodách o ukončení licenčních smluv s nečleny kartelu a f) výměně citlivých tržních informací. Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení nebo snížení uložených pokut.

Podle žalobkyně se zdá, že Komise ve svém rozhodnutí vycházela ze tří dohod, na jejichž základě učinila závěr o existenci celosvětového kartelu. I kdyby tomu tak bylo, žalobkyně tvrdí, že Komise není příslušná k rozhodování ohledně jednání případně omezujícího hospodářskou soutěž mimo EHP.

Žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala právně dostačujícím způsobem, že se žalobkyně účastnila jakékoli dohody nebo jednání ve vzájemné shodě týkající se neprodávání v Evropě, nebo že evropští dodavatelé PISP kompenzovali japonským společnostem nevstoupení do Evropy „započítáváním“ evropských projektů do evropské kvóty „GQ“ (1). Žalobkyně dále tvrdí, že Komise se na podporu svého rozhodnutí opírá o stejně nepřímé, neurčité a nedostačující důkazy spočívající zejména v ústních prohlášeních učiněných žadatelkou o neuložení nebo snížení pokuty, a navíc údajně nevzala v úvahu důkazy předložené k vyvrácení prohlášení v neprospěch žalobkyně.

Mimoto i když žalobkyně nepopírá, že se účastnila „dohody GQ“, tvrdí, že tato dohoda byla světovou dohodou nevztahující se na Evropu a nespadající do pravomoci Komise. Žalobkyně tvrdí, že Komise, ve snaze podřídit žalobkyni své pravomoci, předmět svého právního posouzení přesunula výhradně na otázku, zda existovala „obecná dohoda“ (že Japonci se zdrží vstupu na evropský trh a evropské společnosti stejně tak nebudou konkurovat v Japonsku) a zda některé evropské projekty byly systematicky oznamovány japonským společnostem nebo „započítávány“ do evropské kvóty „GQ“ jako část této „obecné dohody“. Z tohoto důvodu je tvrzeno, že Komise neprokázala, že by žalobkyně měla být činěna zodpovědnou za řadu protiprávních jednání na evropské úrovni, a dopustila se tedy zjevně nesprávného posouzení.

Dále je tvrzeno, že napadené rozhodnutí je stiženo procesními vadami. V tomto ohledu má žalobkyně za to, že bylo porušeno její právo na obhajobu tím, že Komise nepodala odpovídající odůvodnění, neposkytla přístup k důkazům a zkreslila důkazy.

Podpůrně žalobkyně tvrdí, že tím, že Komise nerozdělila správně odpovědnost mezi evropské a japonské společnosti, porušila metodu použitou pro stanovení pokut uložených adresátům tohoto rozhodnutí. V tomto ohledu má žalobkyně za to, že Komise neposoudila správně závažnost ani délku trvání protiprávního jednání a proto se vůči žalobkyni dopustila diskriminace.

(1) „GQ“ znamená „gear quota“, tedy kvóta distribučních rozvaděčů.