(viz body 36, 37)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 43–46, 48)

Dohoda, která by směřovala k obnovení oddělování vnitrostátních trhů, může být v rozporu s cílem Smlouvy, kterým je spojení uvedených trhů zavedením jednotného trhu. Dohody směřující k oddělování trhů podle vnitrostátních hranic nebo ke ztěžování vzájemného prolínání vnitrostátních trhů je tudíž třeba v zásadě považovat za dohody, jejichž cílem je omezení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU. Pokud je v tomto kontextu účelem licenční smlouvy zakázat nebo omezit přeshraniční poskytování vysílacích služeb, má se za to, že jejím cílem je omezit hospodářskou soutěž, nelze-li z jiných okolností souvisejících s jejím hospodářským a právním kontextem dovodit, že taková smlouva nemůže hospodářskou soutěž narušit.

Nositel autorských práv tedy v zásadě může udělit jedinému držiteli licence výhradní právo vysílat předmět chráněný tímto právem prostřednictvím družice po stanovenou dobu z jediného vysílacího členského státu nebo z více členských států. Naproti tomu, pokud dohody uzavřené nositelem autorského práva obsahují ustanovení, na základě nichž je uvedený nositel povinen zakázat všem svým smluvním partnerům na trhu EHP provádění pasivních prodejů do geografických trhů mimo členský stát, pro který jim byla udělena výhradní licence, tato ustanovení poskytují absolutní územní exkluzivitu na smluvním základě, a tím porušují čl. 101 odst. 1 SFEU.

(viz body 53–56)

V tomto kontextu nic nebrání tomu, aby majitel práv mohl požadovat prémii výměnou za licenci zohledňující skutečný i potenciální počet diváků v celém EHP. Naproti tomu nutně vyšší prémie poskytnutá za absolutní územní exkluzivitu nachází své odůvodnění v umělých cenových rozdílech mezi oddělenými vnitrostátními trhy, které jsou neslučitelné se základním cílem Smlouvy, jímž je dosažení vnitřního trhu. V tomto rozsahu tato prémie překračuje meze toho, co je nezbytné k zajištění přiměřené odměny uvedeným majitelům.

V rámci systému licencí bez ustanovení, jejichž cílem je rozdělení trhů podle vnitrostátních hranic, v tomto ohledu nic nebrání tomu, aby si nositel práv vyjednal takovou výši odměny, která zohlední potenciální počet diváků jak v členském státě, pro který je udělena výhradní licence, tak v kterémkoli jiném členském státě, v němž je vysílání, které je předmětem distribuční dohody, rovněž přijímáno. Technologie potřebná k přijímání děl, na která se vztahují dotčená práva, totiž umožňuje určit skutečný i potenciální počet diváků, a to v členění podle zemí, z nichž vzešla nabídka nákupu. Stejná technologie rovněž umožňuje upravit prostředky aktivní propagace tak, aby byly omezeny pouze na území, pro které je udělena výhradní licence.

Ačkoli je pravda, že cílem zvláštního předmětu duševního vlastnictví je zejména zajistit nositelům práv, která z něho vyplývají, možnost je obchodně využívat, nic to nemění na tom, že tento předmět jim nezaručuje možnost požadovat nejvyšší možnou odměnu, ale pouze přiměřenou odměnu. Tento závěr potvrzuje bod 10 odůvodnění směrnice 2001/29 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, jakož i bod 5 odůvodnění směrnice 2006/115 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech souvisejících s autorským právem v oblasti duševního vlastnictví.

Postup, který vede k přijetí nabídnutých závazků, se řídí zásadou, že vyšetřované podniky jsou informovány o výhradách Komise a posoudí, zda je pro ně vhodné nabídnout závazky do budoucna výměnou za to, že se Komise zdrží konstatování protiprávnosti jednání do minulosti. Komise pak posoudí, zda je vhodné upustit od konstatování porušení čl. 101 odst. 1 SFEU, a ušetřit tím prostředky, které měla dotčené věci věnovat, výměnou za závazky, které se z povahy věci týkají budoucnosti a rozptylují veškeré výhrady v této věci.

V tomto rámci je otázka, zda chování, které vyvolalo dotčené výhrady, splňuje kumulativní podmínky pro použití čl. 101 odst. 3 SFEU, cizí povaze rozhodnutí o závazcích, které Komise přijala ve vztahu k některým dohodám mezi podniky na základě čl. 9 odst. 1 nařízení č. 1/2003 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 101 a 102 SFEU. Použití tohoto ustanovení totiž předpokládá konstatování porušení čl. 101 odst. 1 SFEU. Použití čl. 101 odst. 3 SFEU dále spočívá v určení pro-soutěžních účinků způsobených dohodou, která porušuje čl. 101 odst. 1 SFEU, a ve zjištění, zda tyto pro-soutěžní účinky převažují nad protisoutěžními účinky.

(viz body 61, 62)