(viz bod 87)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 87)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 89)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 93–95)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 98)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 100, 102–105, 120, 212, 229, 230)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 114–118)

V případě neexistence závazného právního ustanovení, které by ukládalo protisoutěžní jednání, tedy Komise může dospět k závěru o nedostatku autonomie dotčených subjektů jen tehdy, pokud se na základě objektivních, relevantních a shodujících se nepřímých důkazů jeví, že toto jednání jim bylo jednostranně uloženo vnitrostátními orgány prostřednictvím nezvladatelného nátlaku, jako je hrozba, že budou přijata státní opatření, v jejichž důsledku by mohly utrpět značné ztráty. Mimoto, proto, aby se dotyčné subjekty vymkly použití čl. 101 odst. 1 SFEU, musí k takovým nátlakům docházet tak, aby zbavovaly tyto subjekty veškeré autonomie při provádění rozhodnutí orgánů veřejné moci. Pokud nedochází k takové ztrátě autonomie, nemá okolnost, že bylo protisoutěžní jednání podpořeno nebo podporováno veřejnými orgány, vliv sama o sobě z hlediska použitelnosti článku 101 SFEU.

(viz body 124, 125, 128–130, 163, 164, 190, 191)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 126, 127)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 213, 214, 216)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 221, 226)

(viz body 233, 234, 318)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 236–238)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 243, 244)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 260–262)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 264)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 269–272)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 275–277)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 297–299, 302–307)

Uložit Komisi povinnost určit tržby, které přímo nebo nepřímo souvisí s protiprávním jednáním, však neznamená jí uložit v rámci stanovování výše pokuty povinnost, ke které není Komise povinna pro účely použití článku 101 SFEU, jelikož se jedná o protiprávní jednání, které má protisoutěžní účel. Zvolené řešení totiž spočívá pouze ve vyvození důsledků ze skutečnosti, že hodnota tržeb musí přímo nebo nepřímo souviset s protiprávním jednáním ve smyslu bodu 13 pokynů a nemůže zahrnovat tržby, které přímo či nepřímo nespadají do působnosti potrestaného protiprávního jednání. Z toho vyplývá, že od okamžiku, kdy se Komise rozhodne vycházet za účelem stanovení výše pokuty z hodnoty tržeb, které přímo nebo nepřímo souvisí s protiprávním jednáním, musí určit tuto hodnotu přesně.

V tomto kontextu nemůže být po Komisi požadováno, aby v případě omezení z hlediska účelu provedla z úřední povinnosti přezkum potenciální hospodářské soutěže pro všechny trhy a služby, které spadají do působnosti protiprávního jednání, neboť jinak by zavedla prostřednictvím určení hodnoty tržeb zohledněné při výpočtu pokuty povinnost přezkoumat potenciální hospodářskou soutěž, i když taková analýza není v případě omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu vyžadována.

Ačkoliv by bylo v rozporu s cílem sledovaným uvedeným ustanovením, kdyby měl být uvedený pojem chápán tak, že se týká obratu dosaženého pouze z prodejů, u kterých je prokázáno, že byly skutečně dotčeny vytýkanou kartelovou dohodou, nemůže být tento pojem rozšířen tak, aby zahrnoval prodeje uskutečněné dotčeným podnikem, které přímo či nepřímo nespadají do působnosti uvedené kartelové dohody.

Pokud jde o určení výše pokut uložených za porušení pravidel hospodářské soutěže, bod 13 pokynů o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 má za cíl použít jako výchozí bod pro výpočet pokuty uložené podniku částku, která odráží hospodářský význam protiprávního jednání a relativní váhu tohoto podniku v protiprávním jednání. Z toho důvodu pojem „hodnota tržeb“ uvedený v tomto bodě 13 uvedených pokynů zahrnuje tržby uskutečněné na trhu dotčeném protiprávním jednáním v Evropském hospodářském prostoru, aniž by bylo třeba určit, zda byly tyto tržby skutečně dotčeny protiprávním jednáním, jelikož podíl obratu pocházející z prodejů produktů, které jsou předmětem protiprávního jednání, nejlépe odráží jeho hospodářský význam.

Pokud jde o určení výše pokut uložených za porušení pravidel hospodářské soutěže, pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci, kterou Tribunál má na základě článku 31 nařízení č. 1/2003, soud opravňuje nad rámec pouhého přezkumu legality sankce, nahradit posouzení Komise vlastním posouzením. Nicméně v případě, že Komise neprovedla analýzu skutečností předložených žalobcem k prokázání neexistence potenciální hospodářské soutěže mezi stranami dohody mající protisoutěžní účel ve vztahu k určitým službám za účelem stanovení hodnoty tržeb zohledněné při výpočtu výše pokuty, určení hodnoty těchto tržeb Tribunálem by znamenalo, že by Tribunál musel zaplnit mezeru ve vyšetřování spisu.

Výkon pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci však nemůže vést až k tomu, že by Tribunál provedl takové vyšetřování, které by šlo nad rámec nahrazení posouzení Komise posouzením Tribunálu, neboť posouzení Tribunálu by bylo jediným a prvním posouzením skutečností, které měla Komise zohlednit při určování hodnoty tržeb, které přímo nebo nepřímo souvisely s protiprávním jednáním ve smyslu bodu 13 pokynů o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003, a jejichž analýza je záležitostí Komise.

(viz body 314, 315)