ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6

Z článku 5 odst. 1 písm. c) zákona o organizaci a řízení Tribunal de Contas (Účetní dvůr), který byl schválen zákonem č. 98/97 ze dne 26. srpna 1997 (Diário da República I, řada I-A, č. 196, ze dne 26. srpna 1997, dále jen „LOPTC“), vyplývá, že Tribunal de Contas (Účetní dvůr) provádí předběžnou kontrolu legality a rozpočtového odůvodnění jakýchkoliv aktů a smluv, které s sebou nesou výdaje nebo představují závazek nebo odpovědnost, přímo či nepřímo, pro subjekty uvedené v čl. 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) až c), jakož i pro jakékoliv subjekty zřízené státem nebo jakýmkoliv jiným veřejným orgánem pro výkon správních funkcí příslušejících původně veřejné správě, kterým byly svěřeny úkoly financované přímo nebo nepřímo, a to i prostřednictvím poskytnutí záruky, subjektem, který je zřídil.
20

Kromě toho tatáž vozidla spadají do kategorie A, pokud byla v Portugalsku poprvé zaregistrována mezi rokem 1981 a 1. červencem 2007, datem, kdy nabyl účinnosti CIUC, a do kategorie B, pokud byla v Portugalsku poprvé zaregistrována po 1. červenci 2007. Naproti tomu podobná vozidla, která byla dovezena z jiného členského státu a v Portugalsku zaregistrována po 1. červenci 2007, spadají do kategorie B, i když byla v jiném členském státě poprvé zaregistrována před tímto datem. Vozidla dovezená do Portugalska po 1. červenci 2007 a poprvé zaregistrovaná v jiném členském státě před 1. červencem 2007 tedy podléhají systematicky vyššímu zdanění, než jakému podléhají podobná vozidla, která nepocházejí z dovozu a byla poprvé zaregistrována v Portugalsku před tímto datem.
51

V tomto ohledu Soudní dvůr konstatoval, že to, že vnitrostátní soud zkoumá i bez návrhu, zda byly dodrženy požadavky vyplývající ze směrnice 2008/48, je vhodným prostředkem k dosažení výsledku vytyčeného v čl. 10 této směrnice a přispívá k uskutečnění cílů uvedených v bodě 31 jejího odůvodnění (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. dubna 2016, Radlinger a Radlingerová, C‑377/14, EU:C:2016:283, bod 68, a v obdobném smyslu viz usnesení ze dne 16. listopadu 2010, Pohotovosť, C‑76/10, EU:C:2010:685, bod 41 a citovaná judikatura). Podle judikatury Soudního dvora je tato povinnost vnitrostátního soudu zkoumat i bez návrhu dodržení požadavků vyplývajících ze směrnice 2008/48 podmíněna tím, že má za tímto účelem k dispozici nezbytné informace o právním a skutkovém stavu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. dubna 2016, Radlinger a Radlingerová, C‑377/14, EU:C:2016:283, bod 70, a v obdobném smyslu viz rozsudek ze dne 4. června 2009, Pannon GSM, C‑243/08, EU:C:2009:350, bod 32).
27

Proto má Komise za to, že vyjádření předložená advokáty ve fázi kasačního opravného prostředku vyžadovala pouze 130 hodin práce, což podle ní představuje při použití průměrné hodinové sazby ve výši 350 eur/h částku 45500 eur. Má za to, že odměny ekonomů se týkaly předložení důkazů, které byly nepřípustné, ale že pokud by Soudní dvůr rozhodl, že povaha věci odůvodňuje využití těchto poradců, neměl by z tohoto důvodu přiznat více než 5000 eur. Konečně, pokud by měl Soudní dvůr za to, že společnosti UPS vznikly výdaje, mohly by být nahrazeny pouze kancelářské výdaje ve výši 500 eur.
Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. června 2018 – flightright

(věc C‑130/18) ( 1 )

„Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Letecká doprava – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Článek 5 odst. 1 písm. c) – Právo na náhradu v případě zrušení letu – Přesměrování neumožňující cestujícímu dosáhnout svého cílového místa určení do dvou hodin po plánované době příletu zrušeného letu – Zpoždění od dvou do tří hodin“

Doprava–Letecká doprava–Nařízení č. 261/2004–Společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letu–Právo na náhradu v případě zrušení letu–Přesměrování nabídnuté cestujícímu, prostřednictvím něhož dosáhl svého cílového místa určení se zpožděním více než dvě hodiny, ale méně než tři hodiny, po plánované době příletu zrušeného letu–Zahrnutí

[Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 261/2004, čl. 5 odst. 1 písm. c) bod iii)]

(viz bod 23 a výrok)

Výrok

Článek 5 odst. 1 písm. c) bod iii) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 musí být vykládán v tom smyslu, že cestující, který byl informován o zrušení svého letu v době kratší než sedm dnů před plánovanou dobou odletu, má nárok na náhradu stanovenou tímto ustanovením v případě, že přesměrování navržené dopravcem mu umožnilo dosáhnout cílového místa určení až po více než dvou hodinách, ale v době kratší než tři hodiny po plánované době příletu zrušeného letu.

( 1 ) – Úř. věst. C 182, 28.5.2018.
1.

Ochranná známka Evropské unie–Definice a nabytí ochranné známky Evropské unie–Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu–Překrývání oblastí působnosti důvodů uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c)] (viz body 4, 5)
Věc C‑621/18

Andy Wightman a další

proti

Secretary of State for Exiting the European Union

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Session, Inner House, First Division (Scotland)]

„Zrychlené řízení“

Shrnutí – usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. října 2018

Předběžné otázky – Zrychlené řízení o předběžné otázce – Podmínky – Okolnosti odůvodňující rychlé projednání – Žádost o výklad v souvislosti s možností členského státu jednostranně odvolat oznámení svého záměru vystoupit z Unie – Potřeba získat odpověď Soudního dvora před projednáváním dohody o vystoupení a hlasováním o ní v parlamentu členského státu – Věc týkající se zásadních otázek vnitrostátního ústavního práva a unijního práva – Připuštění žádosti o projednání ve zrychleném řízení

(Článek 50 SEU; statut Soudního dvora, článek 23a; jednací řád Soudního dvora, čl. 105 odst. 1)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 7–11)
Je pravda, že Soudní dvůr v bodech 47 a 49 rozsudku ze dne 30. května 2013, Arslan (C‑534/11, EU:C:2013:343), rozhodl, že povolení zůstat na území státu pro účely účinného výkonu opravného prostředku proti zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu je překážkou použití směrnice 2008/115 na státního příslušníka třetí země, který podal tuto žádost, až do rozhodnutí o opravném prostředku proti jejímu zamítnutí (rozsudek ze dne 19. června 2018, Gnandi,C‑181/16, EU:C:2018:465, bod 43). Z uvedeného rozsudku však nelze vyvodit, že by takové povolení setrvat na území zakazovalo mít za to, že okamžikem zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu, a s výhradou existence oprávnění nebo povolení k pobytu, se pobyt zúčastněného stává neoprávněným ve smyslu směrnice 2008/115. Naopak, pokud mu nebylo přiznáno takové oprávnění nebo povolení k pobytu, jaké je uvedeno v čl. 6 odst. 4 směrnice 2008/115, pobývá státní příslušník třetí země na území státu neoprávněně ve smyslu směrnice 2008/115 již od okamžiku zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu orgánem rozhodujícím v prvním stupni, a to bez ohledu na existenci povolení setrvat na tomto území až do skončení řízení o opravném prostředku proti uvedenému zamítnutí (rozsudek ze dne 19. června 2018, Gnandi,C‑181/16, EU:C:2018:465, body 44 a 59).

Rozhodnutí o navrácení tak může být v zásadě ve vztahu k zúčastněnému přijato hned po zamítnutí jeho žádosti o mezinárodní ochranu, či dokonce současně s ním v rámci jednoho správního aktu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. června 2018, Gnandi,C‑181/16, EU:C:2018:465, bod 59).

(viz body 46–48)
(viz body 22, 23)

(viz bod 27)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 29)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 38, 39)

Viz znění rozhodnutí.

Zásada kontradiktornosti je součástí práva na obhajobu. Uplatní se na jakékoli řízení, jež může vést k vydání rozhodnutí orgánu Unie, jímž mohou být citelně dotčeny něčí zájmy. Unijní soudy zajišťují, aby byla dodržována před nimi i jimi samotnými zásada kontradiktornosti.

Pokud by tedy soudní rozhodnutí bylo založeno na skutečnostech a listinných podkladech, k nimž neměli účastníci řízení, nebo jeden z nich, možnost se vyjádřit, představovalo by to porušení základní právní zásady.

(viz body 47, 48)
Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. března 2019 – Elliniko Dimosio

(věc C-689/18) ( 1 )

„Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Vnitrostátní zdanění – Zákaz diskriminačního zdanění – Daň z luxusního zboží – Motorová vozidla – Osvobození od daně v závislosti na datu prvního uvedení do provozu v členském státě zdanění – Nezohlednění data prvního uvedení do provozu v jiném členském státě“

Daňová ustanovení – Vnitrostátní zdanění – Zákaz diskriminace mezi dovezenými výrobky a podobnými domácími výrobky – Daň z luxusního zboží – Daň, které podléhají soukromě používaná osobní motorová vozidla s velkým objemem válců – Osvobození od daně vyhrazené pro vozidla starší deseti let od data prvního uvedení do provozu – Nezohlednění data prvního uvedení do provozu v jiném členském státě – Nepřípustnost

(Článek 110 SFEU)

(viz bod 26 a výrok)

Výrok

Článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle které jsou vlastníci nebo držitelé osobních automobilů s velkým objemem válců, jejichž stáří, počítané od data, kdy byly poprvé uvedeny do provozu v tomto členském státě, přesahuje deset let, osvobozeni od daně z luxusního zboží, aniž je zohledněno jejich případné předchozí uvedení do provozu v jiném členském státě.

( 1 ) – Úř. věst. C 25, 21.1.2019.
32

Za těchto okolností a vzhledem k tomu, že dotyčné dítě je z hlediska svého vývoje v citlivém věku, by pokračování stávající situace mohlo závažně, či dokonce nenapravitelně narušit vztah tohoto nezletilého dítěte s jeho matkou. Dále vzhledem k tomu, že sociální a rodinné začlenění dotyčného dítěte v členském státě jeho současného bydliště je podle tvrzení předkládajícího soudu již dostatečně rozvinuté, pokračování této situace by mohlo dále ohrozit začlenění tohoto dítěte do jeho rodinného a sociálního prostředí v případě navrácení do Portugalska (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 22. prosince 2010, Aguirre Zarraga, C‑491/10 PPU, EU:C:2010:828, bod 40).
2

Tato žádost byla předložena v rámci tří sporů, a to v prvním případě mezi Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (státní tajemník pro bezpečnost a spravedlnost, Nizozemsko) (dále jen „státní tajemník“) a C a ve druhém a třetím případě mezi J a S na straně jedné a státním tajemníkem na straně druhé, ve věci legality zajišťovacích opatření přijatých proti C, J a S poté, co jejich žádosti o mezinárodní ochranu byly zamítnuty jako zjevně nedůvodné ve smyslu čl. 32 odst. 2 a čl. 46 odst. 6 písm. a) směrnice 2013/32.
12

Z bodu 41 napadeného usnesení vyplývá, že navrhovatel za účelem prokázání naléhavosti požadovaného odkladu vykonatelnosti zaprvé argumentoval, že navrácení dotčené částky by ohrozilo jeho ekonomickou životaschopnost, což by vedlo k jeho likvidaci, a zadruhé, že jeho likvidace by měla důsledky nepeněžní povahy, neboť by se již nemohl účastnit sportovních soutěží, což by mělo negativní důsledky jak pro pořadatele soutěží, tak i pro zúčastněné kluby, a že jeho zánik by vedl k sociálním konfliktům a ekonomickým ztrátám v regionu.
43

Ve svém vyjádření ze dne 24. ledna 2018 navrhovatel totiž nejprve tvrdil, že návrh na zahájení postupu pro preventivní restrukturalizaci „by mohl mít za následek administrativní sestup kategorie v rámci národní soutěže“ nebo vést ke ztrátě postavení člena prostřednictvím vyloučení sportovního subjektu, což by vedlo k tomu, že by se klub, který nesplnil své povinnosti, musel zapsat do „neprofesionální“ soutěže. Dodal, že podání takového návrhu mu mohlo zabránit v získání licence od Unie evropských fotbalových asociací (UEFA). Navrhovatel dále upřesnil, že hlavními finančními důsledky této situace by v jeho případě byla ztráta příjmů z národních a mezinárodních soutěží, „hráčů družstva A“ výměnou za protiplnění za neexistující nebo slabý převod, příjmů z práv televizního vysílání, příjmů z reklamy a příjmů z prodeje. Konečně navrhovatel zdůraznil, že riziko, že se nebude moct zúčastnit profesionálních soutěží v průběhu jedné sezóny, nebo dokonce dvou sezón, by pro něj mělo ničivý účinek, vedoucí k nenapravitelnému poškození pověsti tohoto klubu, což by vedlo k hromadnému odchodu „hráčů družstva A“, jakož i ke ztrátě několika milionů eur v rámci pravidelných příjmů klubu.
3

Podle článku 37 zákona o Nejvyšším soudu byl věk odchodu soudců Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud) do důchodu snížen na 65 let. Snížení věku odchodu do důchodu se týká všech soudců tohoto soudu, včetně těch, kteří byli do funkcí jmenováni před nabytím účinnosti tohoto zákona.
15

Podle předkládajícího soudu představují v zásadě průtahy ve vyřizování žádosti o udělení víza po dobu až dvou let porušení čl. 5 odst. 2 směrnice 2004/38. Kromě toho vyjadřuje pochybnost, že by takové průtahy mohly být odůvodněny důvody uváděnými ministrem, jelikož se domnívá, že kdyby to bylo možné, unijní zákonodárce by to výslovně v této směrnici stanovil.
V článku 37 odst. 1 až 4 zákona o Nejvyšším soudu se stanoví:

„1. Soudce Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud) odchází do důchodu v okamžiku dosažení 65 let věku, ledaže nejdříve 12 měsíců a nejpozději 6 měsíců před dosažení tohoto věku vyjádří svou vůli setrvat ve funkci a předloží osvědčení potvrzující, že je zdravotně způsobilý k plnění povinností soudce, vydané na základě zásad stanovených pro kandidáty na funkci soudce a prezident Polské republiky udělí souhlas s jeho setrváním ve funkci soudce Sądu Najwyższego (Nejvyššího soudu).

1a. Prezident Polské republiky před udělením souhlasu se setrváním soudce Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud) ve funkci konzultuje věc s Krajową Radą Sądownictwa (Státní soudcovská rada). Státní soudcovská rada předloží prezidentovi Polské republiky své stanovisko do 30 dnů ode dne, v němž ji prezident Polské republiky požádal o jeho vydání. V případě, že stanovisko podle věty druhé nebude předloženo ve stanovené lhůtě, má se za to, že Státní soudcovská rada vydala kladné stanovisko.

1b. Při vyhotovování stanoviska podle odstavce 1a Státní soudcovská rada zohledňuje zájem soudní moci nebo důležitý veřejný zájem, zejména racionální využívání pracovníků Sądu Najwyższego (Nejvyššího soudu) nebo potřeby vyplývající z pracovního vytížení jednotlivých senátů Sądu Najwyższego (Nejvyššího soudu).

2. Vyjádření a osvědčení podle odstavce 1 se předkládá prvnímu předsedovi Sądu Najwyższego (Nejvyššího soudu), který je společně se svým stanoviskem bez zbytečného odkladu předloží prezidentovi Polské republiky. První předseda Sądu Najwyższego (Nejvyššího soudu) předkládá své vyjádření a osvědčení společně se stanoviskem Kolegia Sądu Najwyższego (Kolegium Nejvyššího soudu) prezidentovi Polské republiky.

3. Prezident Polské republiky může udělit souhlas se setrváním soudce Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud) ve funkci do 3 měsíců ode dne, v němž obdrží stanovisko Státní soudcovské rady podle odstavce 1a, nebo od uplynutí lhůty pro předložení tohoto stanoviska. Pokud souhlas není udělen ve lhůtě stanovené podle věty první, má se za to, že soudce odchází do důchodu dnem, v němž dosáhl věku 65 let. Pokud řízení o setrvání ve funkci soudce Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud) nebude ukončeno do okamžiku dosažení věku podle odstavce 1, zůstává soudce ve své funkci do ukončení tohoto řízení.

4. Souhlas uvedený v odstavci 1 se uděluje na dobu tří let a nejvýše dvakrát. Ustanovení odstavce 3 se použijí obdobně. Soudce, který získal souhlas s dalším výkonem funkce soudce Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud) může odejít do důchodu kdykoli po dosažení 65 let věku, přičemž za tímto účelem učiní prohlášení adresované prvnímu předsedovi Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud), jenž toto prohlášení neprodleně předá prezidentovi Polské republiky. První předseda Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud) učiní toto prohlášení přímo prezidentovi Polské republiky.“
11

Pět dní před zahájením cesty byli Petra a Heiko Breyerovi informováni o změně rezervace na jiný let, provedený podnikem zabývajícím se leteckou dopravou Cobrex Trans. Tímto letem přiletěli do cílové destinace o 13 hodin a 30 minut později, než bylo plánováno před změnou rezervace. Byli také informováni o změně rezervace jejich letu zpět, a sice na let letecké společnosti Air Europa. Tento let započal vzlétnutím dne 16. července 2017 v 6:40 hodin, tedy 3 hodiny a 40 minut před původně plánovaným odletem.
41

Tato judikatura je založena na úvaze, že pokud by zájemci a uchazeči mohli uplatňovat porušení pravidel zadávání zakázek kdykoliv, bylo by ohroženo úplné dosažení cílů sledovaných směrnicí 89/665, jelikož by tak byl zadavatel nucen za účelem nápravy těchto porušení provést celý postup od počátku (rozsudky ze dne 12. prosince 2002, Universale-Bau a další,C‑470/99, EU:C:2002:746, bod 75; ze dne 11. října 2007, Lämmerzahl, C‑241/06, EU:C:2007:597, bod 51, jakož i ze dne 28. ledna 2010, Komise v. Irsko, C‑456/08, EU:C:2010:46, bod 52). Vzhledem k tomu, že takové jednání může vést k prodlení bez objektivního důvodu se zahájením přezkumného řízení, jehož provedení bylo uloženo členským státům směrnicí 89/665, je s to narušit účinné uplatňování unijních směrnic v oblasti zadávání veřejných zakázek (rozsudek ze dne 12. února 2004, Grossmann Air Service, C‑230/02, EU:C:2004:93, bod 38).
31

Jak tedy vyplývá z bodu 39 rozsudku ze dne 19. ledna 2017, Schaefer Kalk (C‑460/15, EU:C:2017:29), v situaci, v níž je CO2 produkovaný v zařízení na výrobu vápna přemístěn do zařízení na výrobu PCC, je podle čl. 49 odst. 1 druhého pododstavce nařízení č. 601/2012 a bodu 10 části B jeho přílohy IV veškerý přemísťovaný CO2 bez ohledu na to, zda se část z něj při jeho přepravě, z důvodu úniků, či dokonce při samotném výrobním postupu uvolní do atmosféry, považován za CO2 emitovaný zařízením na výrobu vápna, ve kterém byl tento CO2 vyprodukován, přestože při tomto přemístění nemusí k uvolnění CO2 do atmosféry vůbec dojít. Tato ustanovení vytvářejí tedy nevyvratitelnou domněnku, že je do atmosféry uvolňován veškerý přemísťovaný CO2.
5

Směrnicí 85/303 byly provedeny určité podstatné změny ve směrnici 69/335, zejména v jejím čl. 4 odst. 2 a článku 7. Ve druhém a třetím bodě odůvodnění směrnice 85/303 se uvádělo: „vzhledem k tomu, že hospodářské účinky daně z kapitálu jsou škodlivé pro přeskupování a vývoj podniků; že takové účinky jsou zvlášť škodlivé za stávající konjunktury, kdy má být nezbytně nutnou prioritou podpora investic; vzhledem k tomu, že nejlepším řešením pro dosažení těchto cílů by bylo zrušení daně z kapitálu; že by však ztráty z příjmu, které by vyplynuly z takových opatření, byly pro některé členské státy nepřijatelné; že proto musí být členským státům umožněno osvobodit od daně nebo podrobit dani z kapitálu všechny nebo některé operace spadající do oblasti působnosti této daně, přičemž uvnitř téhož členského státu musí být uplatňována jediná sazba daně.“
10

V tomto ohledu se předkládající soud přiklání k názoru, že uvedené ustanovení rovněž stanoví takové započtení pevné částky. Nicméně uvádí, že body 19 a 20 odůvodnění směrnice 2011/7 by mohly vést k opačnému výkladu. Kromě toho by mohlo v případě započtení pevné částky oproti nákladům na advokáta vzniklým za účelem vymáhání pohledávky dojít k tomu, že uvedená pevná částka bude do velké míry nebo zcela absorbována, což by vedlo k tomu, že by věřitel mohl v konečném výsledku nárokovat pouze částku odpovídající nákladům na advokáta vynaloženým během postupu před zahájením soudního řízení.
15

EU tvrdil, že kdyby pracoval ve Francii, mohl by pro své dítě pobírat francouzské rodinné přídavky na základě dohody mezi Francouzskou republikou a Brazilskou federativní republikou v oblasti sociálního zabezpečení podepsanou v Brasilii dne 15. prosince 2011, a pokud by pracoval v Portugalsku, mohl by pobírat portugalské rodinné přídavky na základě dvoustranné dohody nazvané „Iberoamerio“.
5

Článek 15 tohoto nařízení, nadepsaný „Postoupení věci k projednání vhodněji umístěnému soudu [Postoupení věci soudu, který má z hlediska svého umístění lepší předpoklady k jejímu projednání]“, stanoví: „1. Výjimečně mohou soudy členského státu příslušné ve věci, pokud se domnívají, že soud jiného členského státu, ke kterému má dítě zvláštní vztah, je [má] vzhledem ke svému umístění vhodnější [lepší předpoklady] k projednání věci nebo její určité části, a v případě, že je to v zájmu dítěte, a) přerušit řízení v dané věci nebo její části a vyzvat strany, aby podaly návrh u soudu tohoto jiného členského státu v souladu s odstavcem 4, nebo b) požádat soud jiného členského státu, aby převzal příslušnost v souladu s odstavcem 5. 2. Odstavec 1 se použije a) na žádost strany nebo b) z podnětu soudu nebo c) na žádost soudu jiného členského státu, ke kterému má dítě zvláštní vztah v souladu s odstavcem 3. Postoupit věc z podnětu soudu nebo na žádost soudu jiného členského státu je možné pouze se schválením alespoň jedné ze stran. 3. Má se za to, že dítě má zvláštní vztah k členskému státu ve smyslu odstavce 1, pokud tento členský stát a) se stal obvyklým bydlištěm dítěte poté, co bylo zahájeno řízení u soudu uvedeného v odstavci 1, nebo b) je bývalým obvyklým bydlištěm dítěte nebo c) dítě je jeho státním příslušníkem nebo d) je obvyklým bydlištěm nositele rodičovské zodpovědnosti, nebo e) je místem, kde se nachází jmění dítěte, a věc se týká opatření k ochraně dítěte ve vztahu ke správě, zachování a nakládání s tímto jměním. 4. Soud členského státu příslušný ve věci stanoví lhůtu, ve které musí být zahájeno řízení u soudů tohoto jiného členského státu v souladu s odstavcem 1. Pokud do této doby řízení u soudů zahájeno není, pokračuje soud, který řízení zahájil, ve výkonu své příslušnosti v souladu s články 8 až 14. 5. Soudy tohoto jiného členského státu mohou z důvodu zvláštních okolností věci v [nejlepším] zájmu dítěte přijmout soudní příslušnost do šesti týdnů ode dne, kdy o to byly požádány v souladu s odst. 1 písm. a) nebo b). V tomto případě se soud, který zahájil řízení jako první, prohlásí za nepříslušný. Jinak soud, který zahájil řízení jako první, pokračuje ve výkonu své příslušnosti v souladu s články 8 až 14. 6. Pro účely tohoto článku soudy spolupracují buď přímo, nebo prostřednictvím ústředních orgánů určených podle článku 53.“
3

Bod 28 odůvodnění směrnice 2014/24 zní: „Tato směrnice by se neměla vztahovat na některé pohotovostní služby, pokud je poskytují neziskové organizace nebo sdružení, neboť v případě, že by poskytovatelé těchto služeb museli být vybíráni v souladu s postupy stanovenými v této směrnici, by bylo obtížné zachovat zvláštní povahu těchto organizací. Tato výjimka by však neměla jít nad rámec toho, co je nezbytně nutné. Proto by mělo být výslovně stanoveno, že služby sanitní přepravy pacientů být vyjmuty nesmí. V této souvislosti je dále nutné vyjasnit, že sanitní služby nejsou ve společném slovníku pro veřejné zakázky součástí kategorie CPV [Common Procurement Vocabulary (Společný slovník pro veřejné zakázky)] 601 ‚Služby silniční dopravy‘, nýbrž třídy 8514. Mělo by proto být vyjasněno, že na služby kódu CPV 85143000-3 spočívající výlučně ve službách sanitní přepravy pacientů by se měl vztahovat zvláštní režim pro sociální a jiné zvláštní služby (dále jen ‚zjednodušený režim‘). Ten by se v důsledku toho vztahoval i na veřejné zakázky na poskytování sanitních služeb obecně, pokud by hodnota služeb sanitní přepravy pacientů převyšovala hodnotu ostatních sanitních služeb.“
7

Žalobci v původním řízení měli elektronickou rezervaci na obousměrný let zajišťovaný společností easyJet, který zahrnoval let z Paříže (Francie) do Benátek (Itálie) dne 8. února 2014 a zpáteční let dne 10. února 2014.
11

Pan YX podal proti tomuto rozhodnutí odvolání u předkládajícího soudu, Najvyššího súdu Slovenskej republiky (Nejvyšší soud Slovenské republiky). Na podporu svého odvolání tvrdí, že od roku 2015 žije v České republice, což by byl s to prokázat, pokud by byl informován o řízení před Krajským súdom v Trenčíne (Krajský soud v Trenčíně), takže místo jeho obvyklého pobytu nemělo být určeno na území Slovenské republiky.