null

STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA

MANUELA CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONY

přednesené dne 24. listopadu 2022( )

Věc C‑234/21

Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL,

NG,

WL

proti

Conseil des ministres

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Ústavní soud, Belgie)]

„Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Kontrola nabývání a držení palných zbraní – Zakázané palné zbraně – Směrnice 91/477/EHS – Článek 7 odst. 4a – Přechodný režim pro některé samonabíjecí palné zbraně – Neexistence pravomoci států stanovit přechodný režim pro zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů – Článek 1 odst. 1 bod 1 – Pojem ‚palná zbraň‘ – Nezbytnost povolení k držení zbraní ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů – Platnost – Rovnost před zákonem – Právo na vlastnictví“





1. V rámci žaloby proti reformě zákona o zbraních( ) má Cour constitutionnelle (Ústavní soud, Belgie) pochybnosti o platnosti čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477/EHS( ), jenž byl zaveden směrnicí (EU) 2017/853( ), kterou tato reforma provedla do belgického právního řádu.

2. V důsledku této legislativní reformy byly v roce 2019 v Belgii zakázány některé typy samonabíjecích zbraní, jejichž nabývání a držení bylo do té doby povoleno. Naopak tytéž zbraně, pokud byly legálně nabyté a registrované před 13. červnem 2017, byly nadále přechodně a za určitých podmínek povoleny v rámci možnosti, kterou členským státům nabízel nový čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477.

3. Přechodný režim stanovený v uvedeném článku se však nevztahuje na držitele samonabíjecích zbraní přeměněných ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, dráždivých látek, jiných účinných látek nebo pyrotechnických nábojů či na salutní nebo akustickou zbraň.

4. Cour constitutionnelle (Ústavní soud) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o platnosti čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477. Domnívá se, že by mohl být v rozporu s právem na rovnost před zákonem, právem nebýt diskriminován a právem na vlastnictví, které jsou stanoveny v článcích 20, 21 a 17 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), jakož i se zásadou ochrany legitimního očekávání.

I. Právní rámec

A. Unijní právo. Směrnice 91/477

5. Článek 1 stanoví:

„1. Pro účely této směrnice se rozumí:

1) ‚palnou zbraní‘ jakákoli ruční zbraň s hlavní, která vystřeluje nebo je konstruována či může být přeměněna tak, aby vystřelovala hromadnou nebo jednotnou střelu nebo jiný projektil působením okamžitého uvolnění chemické energie, není-li z této definice vyloučena z některého z důvodů uvedených v části III přílohy I. Palné zbraně jsou zařazeny do kategorií podle části II přílohy I.

Zbraň lze uschopnit k vystřelování hromadné nebo jednotné střely nebo jiného projektilu působením okamžitého uvolnění chemické energie, jestliže:

a) má vzhled palné zbraně, a

b) v důsledku své konstrukce nebo materiálu, z něhož je vyrobena, může být uschopněna ke střelbě;

2) ‚hlavní částí‘ hlaveň, rám, pouzdro závěru, případně včetně horního i dolního pouzdra závěru, závěr, nábojový válec revolveru, závorník nebo závěrový blok, které se, jako oddělené předměty, zahrnují do kategorie těch palných zbraní, kterých jsou nebo mají být součástí;

[...]

4) ‚poplašnými a signalizačními zbraněmi‘ prostředky s nábojovou komorou, které jsou určeny pouze ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, dráždivých látek, jiných účinných látek nebo pyrotechnických signalizačních nábojů a nemohou být přeměněny tak, aby vystřelovaly hromadnou nebo jednotnou střelu nebo jiný projektil působením okamžitého uvolnění chemické energie;

5) ‚salutními a akustickými zbraněmi‘ palné zbraně zvlášť přeměněné ke střelbě pouze s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, pro použití například při divadelních představeních, fotografování, při filmových a televizních záznamech, rekonstrukcích historických událostí, přehlídkách, sportovních akcích a výcviku;

6) ‚znehodnocenými palnými zbraněmi‘ palné zbraně, které byly učiněny trvale nepoužitelnými, přičemž je zajištěno, že všechny hlavní části palné zbraně jsou trvale nepoužitelné a není možné je odstranit, nahradit nebo upravit tak, aby mohla být palná zbraň jakkoli uschopněna ke střelbě;

[...]“

6. Článek 3 stanoví:

„Členské státy mohou ve svých právních předpisech přijmout přísnější pravidla než stanoví tato směrnice [...]“.

7. Článek 6 stanoví:

„1. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 2, členské státy přijmou veškerá vhodná opatření vedoucí k zákazu nabývání a držení palných zbraní, jejich hlavních částí a střeliva zařazených do kategorie A. Členské státy zajistí, aby tyto palné zbraně, hlavní části a střelivo, které byly drženy protiprávně v rozporu s tímto zákazem, byly zabaveny.

2. V zájmu ochrany bezpečnosti kritické infrastruktury, obchodní dopravy, konvojů vysoké hodnoty a citlivých prostor, jakož i pro účely národní obrany, vzdělávací, kulturní, výzkumné a historické účely, a aniž je dotčen odstavec 1, mohou příslušné vnitrostátní orgány udělit povolení pro palné zbraně, jejich hlavní části a střelivo zařazené do kategorie A v jednotlivých případech výjimečně a s náležitým odůvodněním, není-li to v rozporu s veřejnou bezpečností a s veřejným pořádkem.

[…]

6. Členské státy mohou povolit sportovním střelcům nabývat a držet samonabíjecí palné zbraně zařazené do kategorie A bodů 6 nebo 7, jsou-li splněny tyto podmínky:

[...]“

8. Článek 7 odst. 4a stanoví:

„Členské státy mohou potvrdit, obnovit nebo prodloužit povolení pro samonabíjecí palné zbraně zařazené do kategorie A bodů 6, 7 nebo 8 v případě palné zbraně, která byla zařazena do kategorie B a byla zákonně nabyta a registrována před 13. červnem 2017, pokud jsou splněny další podmínky stanovené v této směrnici. [...]

[...]“

9. Část II přílohy I zní:

„II. Pro účely této směrnice jsou palné zbraně zařazeny do těchto kategorií:

A.

Kategorie A – Zakázané palné zbraně

1. Výbušné vojenské střely a odpalovací zařízení.

2. Samočinné palné zbraně.

3. Palné zbraně maskované jako jiné předměty.

4. Střelivo s průbojnými, výbušnými nebo zápalnými střelami, jakož i střely pro takové střelivo.

5. Střelivo pro pistole a revolvery s expanzními střelami, jakož i střely pro takové střelivo, s výjimkou zbraní určených k lovu nebo ke sportovní střelbě pro osoby oprávněné užívat tyto zbraně.

6. Samočinné palné zbraně, které byly přeměněny na samonabíjecí palné zbraně, aniž je dotčen čl. 7 odst. 4a.

7. Jakékoli z těchto samonabíjecích palných zbraní pro střelivo se středovým zápalem:

a) krátké palné zbraně, které umožňují vystřelit více než 21 nábojů bez opětovného nabití, pokud:

i) je součástí palné zbraně zásobovací ústrojí s kapacitou vyšší než 20 nábojů, nebo

ii) je do ní vloženo odnímatelné zásobovací ústrojí s kapacitou vyšší než 20 nábojů;

b) dlouhé palné zbraně, které umožňují vystřelit více než 11 nábojů bez opětovného nabití, pokud:

i) je součástí palné zbraně zásobovací ústrojí s kapacitou vyšší než 10 nábojů, nebo

ii) je do ní vloženo odnímatelné zásobovací ústrojí s kapacitou vyšší než 10 nábojů;

8. Dlouhé samonabíjecí palné zbraně (tj. palné zbraně původně určené ke střelbě z ramene), které mohou být zkráceny na délku kratší než 60 cm, aniž by pozbyly funkčnost, prostřednictvím skládací nebo teleskopické ramenní opěry nebo ramenní opěry, kterou lze odstranit bez použití nástrojů.

9. Jakákoli palná zbraň v této kategorii, která byla přeměněna ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, dráždivých látek, jiných účinných látek nebo pyrotechnických nábojů či na salutní nebo akustickou zbraň.

[...]“

B. Belgické právo. Zákon o zbraních( )

10. Článek 3 odst. 1 stanoví:

„Zakázanými zbraněmi se rozumějí:

[…]

19° samočinné palné zbraně přeměněné na samonabíjecí palné zbraně;

20° dlouhé samonabíjecí palné zbraně, které mohou být zkráceny na délku kratší než 60 centimetrů, aniž by pozbyly funkčnost, prostřednictvím skládací nebo teleskopické ramenní opěry nebo ramenní opěry, kterou lze odstranit bez použití nástrojů.“

11. Článek 3 odst. 4 stanoví:

„Palné zbraně, které byly přeměněny ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, dráždivých látek, jiných účinných látek nebo pyrotechnických signalizačních nábojů, nebo které byly přeměněny na salutní a akustické zbraně, a palné zbraně nepřeměněné k tomuto účelu určené pouze ke střelbě s využitím nábojů nebo výše uvedených látek, zůstávají v kategorii A, do které byly zařazeny na základě odstavců 1 a 3“.

12. Článek 45/2 stanoví:

„Osoby, které před 13. červnem 2017 zákonně získaly a zaregistrovaly některou ze zbraní uvedených v čl. 3 odst. 1 bodech 19 a 20 buď na základě povolení, nebo na základě registrace v rámci lovecké licence, zvláštního osvědčení pro strážní účely nebo licence pro sportovní střelbu, nebo zápisem do registru oprávněných osob, mohou nadále držet tuto zbraň, pokud jsou splněny ostatní zákonné podmínky týkající se držení zbraní. Tato zbraň může být převedena pouze na sportovní střelce uvedené v čl. 27 odst. 3 čtvrtém pododstavci a na podnikatele v oboru zbraní, sběratele nebo muzea, která k tomu mají oprávnění. Palná zbraň může být také znehodnocena v souladu s čl. 3 odst. 2 bodem 3 nebo se jí lze vzdát.“

II. Skutkový stav, spor a předběžná otázka

13. Sdružení Défense Active des Amateurs d'Armes ASBL a dva jednotlivci podali dne 22. listopadu 2019 u Cour constitutionnelle (Ústavní soud) žalobu proti několika článkům zákona ze dne 5. května 2019( ), kterým se mění zákon o zbraních a kterým se do belgického práva provádí směrnice 2017/853.

14. Podle předkládajícího soudu byly v Belgii samonabíjecí zbraně, které byly přeměněny ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, ve volném prodeji. Po vstupu čl. 153 odst. 5 a článku 163 zákona ze dne 5. května 2019 v platnost( ) se osoby, které takové zbraně nabyly, staly vlastníky buď zakázané zbraně, nebo zbraně, kterou bez požadovaného povolení nebylo možné uvést do souladu s právními předpisy, neboť povolení muselo být v zásadě získáno před nabytím zbraně.

15. Naproti tomu držitelé původních (nepřeměněných) samonabíjecích palných zbraní, které byly zákonně nabyté a registrované před 13. červnem 2017, využívají přechodného režimu, který jim umožňuje si zbraně ponechat( ).

16. Cour constitutionnelle (Ústavní soud) uvádí, že směrnice 2017/853 z důvodu ochrany veřejné bezpečnosti změnila směrnici 91/477 a zařadila samonabíjecí zbraně na seznam zakázaných palných zbraní (kategorie A body 6 až 8). Z podobných důvodů byly na stejný seznam do kategorie A bodu 9( ) přidány zbraně přeměněné ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů.

17. Tato změna:

– zmocnila členské státy k zavedení přechodného režimu, který se může vztahovat pouze na držitele samonabíjecích zbraní zařazených do kategorie A bodů 6 až 8, pokud byly zákonně nabyté a registrované před 13. červnem 2017;

– neumožnila členským státům zavést takový přechodný režim pro ty, kteří nabyli stejné zbraně, ale přeměněné ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů.

18. Pokud tedy byly zbraně, ať už samonabíjecí (kategorie A body 6 až 8) nebo přeměněné ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů (kategorie A bod 9), pořízeny po 13. červnu 2017, je s jejich držiteli zacházeno stejně nepříznivě, neboť se na ně nevztahuje žádný přechodný režim( ).

19. Naopak existuje nerovnost v zacházení s držiteli samonabíjecích zbraní kategorie A body 6 až 8 ve vztahu k držitelům zbraní kategorie A bod 9 pokud je obě skupiny nabyly před 13. červnem 2017. První skupina může využít přechodného režimu; druhá skupina nikoli.

20. Podle předkládajícího soudu rozsudek Česká republika v. Parlament a Rada neumožňuje určit, zda je toto rozdílné zacházení v souladu se zásadou rovnosti a zásadou zákazu diskriminace, se zásadou legitimního očekávání a s právem vlastnit majetek( ).

21. V této souvislosti Cour constitutionnelle (Ústavní soud) předkládá Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:

„Je čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477/EHS, ve spojení s částí II kategorií A body 6 až 9 přílohy I této směrnice, v rozporu s čl. 17 odst. 1 a články 20 a 21 Listiny [...] a zásadou ochrany legitimního očekávání v rozsahu, v němž členským státům neumožňuje, aby stanovily přechodný režim pro palné zbraně uvedené v kategorii A9, které byly zákonně nabyty a zaregistrovány před 13. červnem 2017, zatímco je opravňuje k tomu, aby stanovily přechodný režim pro palné zbraně uvedené v kategoriích A6 až A8, které byly zákonně nabyty a zaregistrovány před 13. červnem 2017?“

III. Řízení před Soudním dvorem

22. Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce byla zapsána do rejstříku Soudního dvora dne 12. dubna 2021.

23. Písemná vyjádření předložili žalující sdružení, NG a WL, belgická vláda, Rada, Parlament a Evropská komise. Tyto tři orgány a belgická vláda se zúčastnily jednání konaného dne 19. září 2022.

IV. Posouzení

A. Úvodní poznámky

1. Vymezení sporu

24. Směrnice 91/477 v původním znění rozlišovala několik kategorií palných zbraní: A („Zakázané palné zbraně“), B („Palné zbraně podléhající povolení“), C („Palné zbraně podléhající ohlášení“) a D („Jiné palné zbraně“)( ).

25. Směrnice 2017/853 tuto klasifikaci reformovala, přičemž zakázala některé samonabíjecí zbraně, které byly do té doby zařazeny více obecným způsobem do kategorie B bodů 1 a 4 (podle toho, zda se jednalo o dlouhé nebo krátké zbraně), jako zbraně podléhající povolení.

26. V důsledku této reformy byla řada samonabíjecích palných zbraní, které byly dříve zařazeny do kategorie B (podléhající povolení), přeřazena do kategorie A (zakázané zbraně).

27. Zejména v části II přílohy I byla kategorie A rozšířena mimo jiné o tři podkategorie( ):

– Samočinné palné zbraně, které byly přeměněny na samonabíjecí palné zbraně (bod 6).

– Samonabíjecí palné zbraně, krátké i dlouhé, které umožňují provést více než určitý počet výstřelů a mít zásobník s kapacitou vyšší než určitý počet (bod 7).

– Dlouhé samonabíjecí palné zbraně se sklopnou pažbou (bod 8).

28. Kromě toho byla v kategorii A (bod 9) vytvořena podkategorie, která zahrnuje „[jakoukoli] paln[ou] zbraň [zahrnutou do kategorie A], která byla přeměněna ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů [...]“.

29. Unijní normotvůrce si byl vědom toho, že přeřazení těchto zbraní z kategorie B do kategorie A znamená, že velký počet držitelů zákonně nabytých samonabíjecích zbraní bude zbaven vlastnického práva k těmto zbraním (zákaz jejich nabývání a držení znamená jejich zabavení)( ).

30. Z tohoto důvodu stanovil v novém čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477 možnost členských států potvrdit, obnovit nebo prodloužit povolení pro samonabíjecí palné zbraně zařazené do kategorie A bodů 6 až 8, v případě palné zbraně, která byla zařazena do kategorie B a byla zákonně nabyta a registrována před 13. červnem 2017 (datum vstupu směrnice 2017/853 v platnost).

31. Tento přechodný režim však nezmiňuje zbraně kategorie A bodu 9, tedy zbraně, které byly přeměněny ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů. Skutečnost, že daný předpisy tyto zbraně nijak neupravuje( ), spolu s výslovnou zmínkou o zbraních kategorie A bodů 6 až 8 vede k výkladu dle jeho doslovného znění: pouze držitelé těchto zbraní (nepřeměněných), a nikoliv držitelé prvně uvedených zbraní (přeměněných), mohli využívat přechodného režimu.

32. Domnívám se, že výklad čl. 7 odst. 4a, který by rozšiřoval oblast jeho působnosti nad rámec nepřeměněných samonabíjecích palných zbraní zařazených do kategorie A bodů 6 až 8 i na palné zbraně přeměněné ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, které jsou po reformě směrnice 2017/853 zařazeny do kategorie A bodu 9 směrnice 91/477, není průchodný( ).

33. Tento výklad by byl v rozporu se zněním čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477, jenž, opakuji, nezmiňuje palné zbraně kategorie A bodu 9, které vznikly přeměnou (pro střelbu s využitím nábojek nebo cvičných nábojů) zbraní kategorie A bodů 6 až 8.

34. Uznávám, že pro Soudní dvůr by bylo pohodlnější provést a konformní výklad čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477( ), aby se vyhnul důsledkům spojeným s případným prohlášením jeho neplatnosti. Podle této teze by stačilo stanovit, že přechodný režim se vztahuje i na samonabíjecí zbraně kategorie A bodu 9, i když je toto ustanovení doslovně nezahrnuje.

35. Mám však za to, že není možné nahradit vůli normotvůrce nebo ji překroutit, když se sám rozhodl pro přechodný režim, který se expressis verbis vztahuje pouze na některé kategorie zbraní a na jiné nikoli. To platí tím spíše, že podle toho, co bylo uvedeno na jednání, bylo toto opatření přijato vědomě a úmyslně.

36. Jak uvedl Soudní dvůr, „výsledkem výkladu ustanovení unijního práva [nemůže být] odstranění jakéhokoli užitečného účinku jasného a přesného znění tohoto ustanovení. Proto se Soudní dvůr v případě, kdy smysl ustanovení unijního práva jednoznačně vyplývá ze samotného znění tohoto ustanovení, nemůže od tohoto výkladu odchýlit“( ).

37. Za těchto okolností jsou pochybnosti o platnosti čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477 (ve znění pozdějších předpisů) založeny na skutečnosti, že vlastníci samonabíjecích palných zbraní byli zařazeni do kategorie A( ), a pozbyli tak možnosti si je ponechat. O tom, zda je toto ustanovení v rozporu s právy zdůrazněnými předkládajícím soudem a zásadou ochrany legitimního očekávání, smí rozhodnout pouze Soudní dvůr.

2. Přípustnost předběžné otázky

38. Podle Komise je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce nepřípustná, jelikož je hypotetická. Podle jejího názoru:

– Článek 7 odst. 4a směrnice 91/477 stanoví pro přechodný režim přísné podmínky: držení dotyčných palných zbraní musí podléhat předchozímu povolení a registraci před 13. červnem 2017.

– Vzhledem k tomu, že v Belgii samonabíjecí palné zbraně přeměněné na zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů nepodléhaly až do provedení směrnice 2017/853 zákonu o zbraních (byly určeny k volnému prodeji), nevyžadovaly předchozí povolení ani registraci.

– Za těchto podmínek, i kdyby čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477 zahrnoval zbraně kategorie A bodu 9 do přechodného režimu, Belgie by nemohla využít možnosti, kterou toto ustanovení nabízí.

39. Nesdílím námitku Komise, protože podle mého názoru nelze ustanovení týkající se (předchozího) povolení a registrace dotčených zbraní vykládat pouze tak, jak je vykládá Komise. Takový výklad by navíc, jak sama Komise uznává, závisel na posouzení předkládajícího soudu, jehož žádost o rozhodnutí o předběžné otázce požívá domněnky relevance.

40. Vznesené pochybnosti každopádně nejsou hypotetické a jejich řešení vyžaduje výklad směrnice 91/477:

– Zaprvé nelze vyloučit, že i kdyby v Belgii neexistovalo předchozí povolení a registrace tohoto typu zbraní, je třeba posoudit, do jaké míry bylo obojí nezbytné pro nastavení přechodného režimu.

– Zadruhé bude muset Soudní dvůr při posuzování platnosti čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477 objasnit, zda podle této směrnice ve znění před reformou z roku 2017 podléhaly zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, které následně odpovídaly kategorii A bodům 6 až 8, jak povolení, tak registraci, a to bez ohledu na platný vnitrostátní režim.

B. Platnost čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477 ve světle článků 20 a 21 Listiny

41. Při analýze přechodného režimu zavedeného článkem 7 odst. 4a směrnice 91/477 se předkládající soud dovolává možného porušení základních práv na rovnost před zákonem a nebýt diskriminován (články 20 a 21 Listiny).

42. Diskriminace zakázaná článkem 21 Listiny se vztahuje na osobní okolnosti( )subjektivní povahy, na jejichž základě je zjištěno rozdílné zacházení, které je neodůvodněné a poškozuje osobu, která je jím dotčena.

43. Předkládací rozhodnutí neupřesňuje, proč by v projednávané věci mělo jít o diskriminaci takové povahy. Z jeho odůvodnění naopak vyplývá, že případné rozdílné zacházení se týká objektivního prvku, tedy vlastnictví jednoho (kategorie A body 6 až 8) nebo jiného (kategorie A bod 9) typu zbraní ve vztahu k časovému faktoru, tedy datu jejich nabytí.

44. Zaměřím se tedy na článek 20 Listiny, podle něhož právo na rovnost „vyžaduje, aby se srovnatelnými situacemi nebylo zacházeno odlišně a s odlišnými situacemi stejně, není-li takové zacházení objektivně odůvodněno“( ).

45. Pro určení, zda došlo k porušení tohoto práva, je třeba nejprve posoudit, zda se držitelé zbraní zařazených do kategorie A bodů 6 až 8 směrnice 91/477 (ve znění pozdějších předpisů) nacházeli v situaci srovnatelné se situací držitelů zbraní zařazených do kategorie A bodu 9.

46. Za tímto účelem je třeba ověřit, zda podle směrnice 91/477, před její změnou směrnicí 2017/853, podléhalo nabývání a držení samonabíjecích zbraní požadavkům povolení a registrace.

1. Zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů před směrnicí 2017/853

47. Zúčastněné strany se rozcházejí ohledně režimu samonabíjecích zbraní ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů před směrnicí 2017/853:

– Belgická vláda( ) a Rada( ) tvrdí, že jejich prodej byl volný, a proto nevyžadovaly povolení ani registraci.

– Komise a Parlament tvrdí, že byly zahrnuty do pojmu „palná zbraň“, a proto podléhaly právní úpravě platné pro zbraně této povahy( ).

48. Toto druhé hledisko je podle mého názoru konzistentnější, neboť je v souladu s pojmem „palná zbraň“ podle čl. 1 odst. 1 bodu 1 směrnice 91/477, a to jak před její změnou směrnicí 2017/853, tak po ní. Tento pojem zahrnuje „jak[ou]koli ruční zbraň s hlavní, která vystřeluje nebo je konstruována či může být přeměněna tak, aby vystřelovala hromadnou nebo jednotnou střelu nebo jiný projektil působením okamžitého uvolnění chemické energie [...]“( ).

49. Z vyjádření zúčastněných stran k tomuto bodu považuji za nejpřesvědčivější vyjádření, které uvedl Parlament, jehož argumenty podporuji. Tento orgán tvrdí, že doplnění bodu 9 do kategorie A spočívá spíše ve vyjasnění již platného pravidla než v zavedení podstatné změny( ).

50. Dodává, že zbraně kategorie A bodu 9 byly původně určeny k vystřelování hromadných nebo jednotných střel nebo jiných projektilů a v souladu s čl. 1 odst. 1 bodem 1 směrnice 91/477 před změnou z roku 2017 mohly být vyloučeny z pojmu „palné zbraně“ pouze na základě jedné z okolností uvedených v části III přílohy I písm. a), b) a c)( ), přičemž žádná z těchto okolností nenastala.

51. V tomto ohledu tvrdí, že:

– Pokud jde o písmeno a), zbraně kategorie A bodu 9 prošly méně radikální přeměnou, než jaká vede k jejich znehodnocení, což umožňuje jejich použitelnost, ačkoli pouze pro střelbu s využitím nábojek nebo cvičných nábojů. Rozdíl je jasný, protože znehodnocené zbraně kategorie A zdaleka nespadají do zakázaných palných zbraní, ale do kategorie C bodu 6 jako zbraně podléhající ohlášení.

– Pokud jde o písmena b) a c), režim zbraní v nich uvedené (s výjimkou napodobenin historických zbraní)( ) zůstává po reformě z roku 2017 nezměněn, z čehož vyplývá, že se nejedná o zbraně kategorie A bodu 9.

52. Přeměna palné zbraně na zbraň ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů tedy nezměnila její původní povahu (jako palné zbraně podléhající harmonizovanému režimu směrnice 91/477) podle čl. 1 odst. 1 bodu 1 uvedené směrnice před její změnou směrnicí 2017/853.

53. Jak jsem již uvedl, souhlasím s podstatou těchto argumentů, které lze dále posílit.

54. Samonabíjecí zbraně přeměněné na zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů jsou vybaveny mechanismy původně určenými pro střelbu ostrou municí. V tomto rozsahu jednoznačně spadají pod pojem uvedený v čl. 1 odst. 1 bodě 1 druhém pododstavci směrnice 91/477 před její změnou směrnicí 2017/853( ).

55. „Věc“ tohoto typu totiž lze uschopnit k vystřelování hromadné nebo jednotné střely nebo jiného projektilu působením okamžitého uvolnění chemické energie. Pokud navíc „má vzhled palné zbraně“ a „v důsledku své konstrukce nebo materiálu, z něhož je vyrobena, může být uschopněna ke střelbě“, jaký jiný předmět by pro tento účel vhodnější mohl být než původní přeměněná zbraň?

56. Stejného výsledku se dosáhne i z hlediska srovnání se znehodnocenými zbraněmi. V jiné žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce( ) vyvstala otázka, zda se na znehodnocené zbraně vztahuje pojem „palná zbraň“. Přikláním se ke kladné odpovědi, a to v návaznosti na konstatování, že:

– Každá zbraň obsahuje určité „hlavní části“. Účelem znehodnocení je zajistit, „že všechny hlavní části palné zbraně jsou trvale nepoužitelné a není možné je jakkoli odstranit, nahradit nebo upravit“( ).

– Tyto hlavní části samy o sobě představovaly palnou zbraň ve smyslu čl. 1 odst. 1b směrnice 91/477 před její změnou směrnicí 2017/853( ).

57. Platí-li to pro zbraně, které byly znehodnoceny, tím spíše to platí pro zbraně, které prošly přeměnou, jež jim umožňuje střílet s využitím nábojek nebo cvičných nábojů. U samonabíjecích zbraní upravených pro tento typ střelby zůstávají hlavní části neporušené a funkční, s výjimkou hlavně( ). Toto tvrzení potvrzuje i změna provedená směrnicí 2017/853, která rozšířila katalog hlavních částí (od té doby uvedených v čl. 1 bodě 2)( ).

58. Stručně řečeno, samonabíjecí zbraně existující v době vstupu reformy směrnice 91/477 v platnost, které byly zařazeny do kategorie B a po reformě spadají do kategorie A bodů 6 až 8, vyžadovaly povolení a registraci bez ohledu na to, zda byly upraveny ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů.

59. Jiná věc je, zda členské státy při tvorbě vnitrostátních předpisů toto kritérium dodržely. Z poskytnutých informací vyplývá, že v některých (šesti, včetně Belgie) tomu tak nebylo( ). Tato skutečnost však nemůže nic změnit na tom, co bylo řečeno výše.

2. Rozdílné zacházení a rovnost před zákonem

60. S držiteli samonabíjecích zbraní zařazených do kategorie A bodů 6 až 8, přestože jsou ve srovnatelné situaci (pokud jde o jejich právní režim), se tedy zachází odlišně: pokud drželi nepřeměněné zbraně, vztahuje se na ně po reformě směrnice 2017/853 přechodný režim podle čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477; pokud byly tytéž zbraně přeměněny pro střelbu s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, přechodný režim se na ně nevztahuje.

61. Rozdílné zacházení ve srovnatelných situacích je odůvodněno pouze, „pokud je založeno na objektivním a důvodném kritériu, tj. pokud je v souladu s právně přípustným cílem sledovaným dotčenými právními předpisy a pokud je tato rozdílnost přiměřená cíli sledovanému dotčeným zacházením“( ).

62. Vzhledem k tomu, že v projednávané věci se pochybnost týká unijního právního aktu, „přísluší unijnímu zákonodárci prokázat existenci objektivních kritérií použitých k odůvodnění a předložit Soudnímu dvoru informace nezbytné k ověření existence uvedených kritérií Soudním dvorem“( ).

63. Písemná vyjádření zúčastněných orgánů se liší, pokud jde o srovnatelnost situace držitelů zbraní kategorie A bodů 6 až 8 se situací držitelů zbraní kategorie A bodu 9:

– Parlament, přestože podporuje názor, že povolení zbraní ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů bylo před reformou směrnicí 2017/853 nutné, tvrdí, že jejich držitelé nebyli v situaci srovnatelné se situací držitelů zbraní kategorie A bodů 6 až 8( ).

– Rada uvádí, že jelikož zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů nevyžadovaly povolení a registraci, nebyli jejich držitelé v situaci srovnatelné se situací držitelů zbraní kategorie A bodů 6 až 8. Připouští však, že podle článku 3 směrnice 91/477 mohly členské státy stanovit přísnější režim a vyžadovat povolení.

– Komise tvrdí, že nic nebrání členským státům, aby uplatňovaly podobné zacházení se zbraněmi kategorie A body 6 až 8, a s týmiž zbraněmi, které jsou z důvodu jejich přeměny pro střelbu s využitím nábojek nebo cvičných nábojů zařazeny do kategorie A bodu 9. Směrnice sama o sobě nezakládá povinnost, která by byla v rozporu s právem na rovné zacházení.

64. S ohledem na rozdílnost názorů mezi orgány se na jednání diskutovalo o tom, zda by rozšíření přechodného režimu podle čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477, ve znění směrnice 2017/853, na zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů ohrozilo cíl ochrany veřejné bezpečnosti sledovaný posledně uvedenou směrnicí.

65. Orgány se s různými nuancemi shodly na tom, že přechodný režim byl utvářen s ohledem na rozmanitost modelů existujících do té doby v členských státech. U zbraní ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů bylo použito jiné kritérium než kritérium podle čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477: namísto zaměření na povolení podle kategorií zbraní (jako v uvedeném článku) se pozornost soustředila na možnosti výjimky v článku 6, který umožňuje v konkrétním případě zkoumat okolnosti držitele přeměněné zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů.

66. Toto vysvětlení má podle mého názoru nejméně tři slabé stránky z hlediska práva na rovnost držitelů samonabíjecích zbraní, ať už přeměněných či nepřeměněných, kteří je zákonně nabyli, v obou případech, před 13. červnem 2017.

67. Zaprvé legislativní rozdílnost na vnitrostátní úrovni neopravňuje k přijetí řešení, která ignorují realitu (jednotné) působnosti směrnice 91/477 před její změnou směrnicí 2017/853.

68. Zadruhé by nic nebránilo tomu, aby byl s náležitou opatrností uznán přechodný režim pro držitele samonabíjecích zbraní přeměněných ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, a to za podmínky, že je jejich držitelé (v členských státech, které je nepodmiňují povolením) řádně zaregistrují. Toto řešení, o němž se zmíním později, by zabránilo tomu, aby v těch členských státech, které měly režim předchozího povolení (a těch je většina), byli držitelé těchto zbraní náhle zbaveni jejich držení.

69. Zatřetí využití režimu článku 6 směrnice 91/477 nenapravuje nerovnost. Tato směrnice ve znění směrnice 2017/853 totiž po zavedení zákazu zbraní kategorie A upravila (v čl. 6 odst. 2 až 7) režim výjimek. Podle tohoto režimu:

– Obecným pravidlem (odstavec 1) je zákaz „nabývání a držení palných zbraní, jejich hlavních částí a střeliva zařazených do kategorie A“, přičemž členské státy musí zajistit, aby zbraně, „které byly drženy protiprávně v rozporu s tímto zákazem, byly zabaveny“.

– Na základě výjimek lze ve stanovených případech udělit povolení pro palné zbraně, jejich hlavní části a střelivo zařazené do kategorie A( ). Proto existuje možnost omezit dopad zákazu na některé držitele těchto zbraní, aby byla zajištěna přiměřenost zákazu.

70. Ne na všechny samonabíjecí zbraně přeměněné ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů se však vztahují výjimky uvedené v článku 6 směrnice 91/477 ve znění směrnice 2017/853. Zejména:

– Účel jejich použití k sebeobraně nepostačuje k tomu, aby byl zákaz jejich držení, byť jen dočasně, zrušen.

– Výjimku nemohou využít ani sportovní střelci, kteří si přejí držet zbraně kategorie A bodu 9, protože čl. 6 odst. 6 omezuje výjimku na zbraně kategorie A bodů 6 a 7.

71. Ačkoli tedy článek 6 tuto anomálii poněkud zmírňuje, zcela ji neřeší, což potvrzuje, že diskuse probíhá v rámci samotného přechodného režimu podle čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477.

72. Podle mého názoru je pro řešení problému rozhodující srovnání zbraní. Zatímco některé (zařazené do kategorie A bodů 6, 7 nebo 8) jsou plně funkční a mohou střílet jednotné střely nebo projektily, jiné (kategorie A bod 9) pouze detonují a uvolňují plyny. První představují skutečné nebezpečí, druhé představují potenciální riziko v případě uvedení do původního stavu.

73. Z bezpečnostního hlediska by proto bylo objektivně rozumné a přiměřené, aby se zbraněmi kategorie A bodu 9 bylo zacházeno méně přísně než se zbraněmi kategorie A bodů 6 až 8. Naopak právní řešení je přesně opačné.

74. Jistě existuje riziko, že by samonabíjecí zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů mohly být přeměněny ke střelbě jednotných střel nebo projektilů působením okamžitého uvolnění chemické energie. Proto je jejich zařazení do kategorie A (tedy jejich zákaz) opodstatněné. Cíl ochrany veřejné bezpečnosti byl podle bodu 20 odůvodnění směrnice (EU) 2017/853 rozhodujícím účelem pro zavedení kategorie A bodu 9.

75. Samonabíjecí zbraně z kategorie A bodů 6, 7 nebo 8 však představují, jak jsem právě uvedl, přinejmenším stejné riziko: bez nutnosti uvedení do původního stavu jsou samy o sobě schopny střílet jednotné střely nebo projektily (v omezeném počtu). Proto bylo stejně rozumné zařadit je do kategorie A zakázaných zbraní.

76. Méně logické z hlediska cíle veřejné bezpečnosti je, opakuji, že nejnebezpečnější zbraně (nepřeměněné samonabíjecí zbraně) jsou dočasně povoleny k držení, zatímco stejný přechodný režim není povolen pro ty teoreticky méně nebezpečné z důvodu jejich přeměny na zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů.

77. Zúčastněné orgány ve svých písemných vyjádřeních argumentují tím, že neexistence předchozí registrace zbraní ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů brání kontrole stávajících zbraní. Nedomnívám se však, že toto vysvětlení je uspokojivé:

– Zaprvé proto, že směrnice 91/477 již od počátku stanovila registraci neohlášených zbraní. Její čl. 8 odst. 1 druhý pododstavec ukládá členským státům stanovit „povinné ohlášení všech palných zbraní kategorie C v současné době držených na jejich území, a to ve lhůtě jednoho roku po nabytí účinnosti vnitrostátních předpisů provádějících tuto směrnici“. Stejný mechanismus mohl být rozšířen na zbraně v ostatních kategoriích, zejména na zbraně kategorie A bodu 9.

– Zadruhé proto, že toto vysvětlení se nevztahuje na ty členské státy (většinu), které měly pro tento typ zbraní zavedeny povolovací a registrační režimy.

– Zatřetí proto, že nejsou nijak odůvodněny překážky, které by vznikly zavedením přechodného období pro ohlášení a registraci jako méně zatěžující alternativy k neexistenci jakéhokoli přechodného režimu( ).

78. Konečně mám za to, že čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477 je v rozporu se zásadou rovnosti před zákonem, neboť bez rozumného odůvodnění zachází se srovnatelnými situacemi rozdílně.

79. Pokud se Soudní dvůr ztotožní s mým posouzením, nebude nutné zkoumat slučitelnost tohoto ustanovení s čl. 17 odst. 1 Listiny nebo se zásadou ochrany legitimního očekávání. Pro případ, že by tomu tak nebylo, stručně je analyzuji.

C. Platnost čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477 ve světle čl. 17 odst. 1 Listiny

80. Předpokladem je, že nabyvatelé zbraní kategorie A bodů 6 až 8 přeměněných na zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů před 13. červnem 2017 je nesmějí držet, a to ani přechodně. Otázkou je, zda je tento zásah do vlastnického práva rozumně odůvodněný, anebo naopak nepřiměřený( ).

81. Stejná otázka vyvstala i ve věci řešené v rozsudku Česká republika v. Parlament a Rada. V dané věci Soudní dvůr po připomenutí své judikatury k čl. 17 odst. 1 Listiny( ) rozhodl, že zákaz samonabíjecích palných zbraní uvedených v části II přílohy I kategorii A bodech 6 až 8 směrnice 91/477, ve znění směrnice 2017/853, nepředstavuje nepřiměřený zásah do vlastnického práva jejich držitelů.

82. Důvody, které vedly k tomuto rozhodnutí, byly v podstatě následující:

– Byl stanoven přechodný režim v čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477, ve znění směrnice 2017/853, podle něhož tato směrnice „nestanoví vyvlastnění držitelů takových zbraní, které byly nabyty před jejím vstupem v platnost“( ).

– Takový zákaz „[…] v zásadě jen zamezuje nabytí vlastnického práva k majetku a pojí se s ním všechny výjimky uvedené v čl. 6 odst. 2 až 6 směrnice 91/477 […]“( ).

83. První z těchto důvodů se přitom nevztahuje na samonabíjecí zbraně kategorie A bodů 6 až 8 přeměněné na zbraně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, které jsou zařazeny do kategorie A bodu 9. Neexistence jakéhokoli přechodného režimu pro ně znamená, že ty, které byly zákonně nabyty před 13. červnem 2017, jsou považovány za zcela zakázané a musí být zabaveny.

84. Ke druhému důvodu jsem již uvedl, že článek 6 směrnice 91/477, ve znění směrnice 2017/853, neodstraňuje nedostatky, neboť ponechává významné kategorie legálně držených zbraní ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, na které se nevztahuje, bez možnosti legalizace. V takových případech jsou držitelé zbraní ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů dříve a zákonně nabytých před 13. červnem 2017 okamžitě zbaveni jejich držení bez přechodného režimu, přičemž toto zbavení není doprovázeno ustanovením o náhradě.

85. Unijní normotvůrce totiž může vyloučit možnost ponechat si vlastnictví dříve a zákonně nabytých palných zbraní s odkazem na „užívání majetku v obecném zájmu ve smyslu čl. 17 odst. 1 třetí věty Listiny“( ).

86. Pokud se však rozhodne tak učinit v případě dříve a zákonně nabytých zbraní, u nichž je bez možnosti uplatnění obecných výjimek možné pouze opuštění nebo definitivní znehodnocení, není záruka vlastnického práva dodržena.

87. Tato záruka by mohla být zajištěna pouze prostřednictvím náhrady poskytnuté držiteli, kterému byla zbraň zabavena, což směrnice 91/477 ve znění směrnice 2017/853 nestanoví.

88. Některé ze zúčastněných orgánů odkazují na přenesení odpovědnosti na členské státy a tvrdí, že ty jsou odpovědné za zajištění správného provedení směrnic a že v rámci provedení směrnice 91/477 ve znění směrnice 2017/853 mohly stanovit náhrady( ).

89. Tento argument by mohl být platný, pokud by unijní pravidlo přiznávalo členským státům prostor pro uvážení, nikoli však v případě, kdy, jako v projednávané věci, výklad článku 6 ve spojení s čl. 7 odst. 4a směrnice 91/477 neumožňuje, aby určité kategorie samonabíjecích zbraní přeměněných ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů, které byly toho času nabyty zákonně, byly nadále legálně drženy.

D. Zásada ochrany legitimního očekávání

90. „Podle ustálené judikatury Soudního dvora platí, že právo dovolávat se zásady ochrany legitimního očekávání předpokládá, že zúčastněné straně byla příslušnými unijními orgány poskytnuta konkrétní, nepodmíněná a shodující se ujištění z oprávněných a spolehlivých zdrojů. Toto právo má totiž každý jednotlivec, pokud u něj unijní orgán, instituce či subjekt tím, že mu poskytly konkrétní ujištění, vyvolaly podloženou naději. Takovým ujištěním jsou bez ohledu na formu, ve které jsou sděleny, konkrétní, nepodmíněné a shodující se informace“( ).

91. Stejně jako tři zúčastněné orgány (Parlament, Rada a Komise) se domnívám, že v předkládacím rozhodnutí nebylo uvedeno žádné ujištění, které by unijní normotvůrce nebo jiné orgány poskytly držitelům zbraní zařazených do kategorie A bodu 9 směrnice 91/477, aby podpořily očekávání, že si mohou tyto zbraně nabyté před 13. červnem 2017 ponechat v rámci přechodného režimu.

92. Naopak studie, které předcházely reformě směrnice 2017/853, upozornily na rozdíly mezi předpisy členských států ohledně provádění směrnice 91/477 a navrhly definovat jednotná kritéria pro poplašné nebo signální zbraně, aby se zabránilo jejich přeměně ve skutečné palné zbraně( ).

93. Pokud se s ohledem na článek 3 směrnice 91/477 dalo očekávat obecné zpřísnění podmínek držení palných zbraní, okolnosti bezprostředně předcházející této reformě tento trend konkrétně naznačovaly.

V. Závěry

94. Na základě výše uvedeného navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl Cour constitutionnelle (Ústavní soud, Belgie) takto:

„Článek 7 odst. 4a směrnice Rady 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/853 ze dne 17. května 2017, je v rozporu s články 17 a 20 Listiny základních práv Evropské unie v rozsahu, v němž:

neumožňuje členským státům rozšířit přechodný režim stanovený v této směrnici pro samonabíjecí palné zbraně zařazené do kategorie A bodů 6 až 8 části II přílohy I na tytéž palné zbraně, které po přeměně ke střelbě s využitím nábojek nebo cvičných nábojů spadají do kategorie A bodu 9 části II přílohy I této směrnice, ani pro tyto zbraně vytvořit podobný režim, a

nestanoví náhradu v případech zbavení vlastnictví a užívání zákonně nabytých zbraní, kdy držitelé těchto zbraní nemohou využít výjimečnou možnost povolení stanovenou v článku 6 směrnice 91/477.“