ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
25

Ministr vnitra před předkládajícím soudem tvrdí, že byl podle čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice 2004/83 oprávněn odejmout OA postavení uprchlíka z důvodu trvalé změny okolností v jeho zemi původu, protože podle něj v oblasti Mogadiša již nejsou menšinové klany pronásledovány většinovými klany a stát zde zaručuje účinnou ochranu. V této souvislosti se opírá o konstatování uvedená v rozsudku předkládajícího soudu ze dne 3. října 2014, MOJ a další (návrat do Mogadiša): „ii) Osoba, která je ‚běžným civilistou‘ (tedy není spojena s bezpečnostními silami, jakoukoli složkou vlády či státní správy nebo jakoukoli neziskovou organizací nebo mezinárodní organizací), při návratu do Mogadiša po období nepřítomnosti obecně nebude čelit žádnému reálnému nebezpečí pronásledování nebo nebezpečí újmy, které by vyžadovalo ochranu na základě článku 3 EÚLP nebo čl. 15 písm. c) směrnice [2004/83]. […] […] vii) Osoba, která se vrátí do Mogadiša po období nepřítomnosti, se s prosbou o pomoc při opětovném usazení a zajištění živobytí obrátí na svou blízkou rodinu, pokud nějakou ve městě má. Ačkoliv osoba, která se vrátila, může rovněž vyhledat pomoc příslušníků svého klanu, kteří nejsou její blízcí příbuzní, připadá taková pomoc v úvahu pravděpodobně pouze u příslušníků většinových klanů, jelikož menšinové klany mají patrně málo co nabídnout. viii) Význam příslušnosti ke klanu v Mogadišu se změnil. Klany nyní potenciálně poskytují mechanismy sociální podpory a pomáhají se zajištěním živobytí a méně než dříve plní ochrannou funkci. V Mogadišu neexistují žádné klanové milice, nedochází k násilí mezi klany ani k diskriminačnímu zacházení na základě příslušnosti ke klanu, a to ani ve vztahu k příslušníkům menšinových klanů. […] xi) Životu v podmínkách, které nesplňují standardy v oblasti humanitární ochrany, budou proto čelit pouze osoby, které nemají podporu klanu nebo rodiny a kteří nebudou dostávat žádné prostředky ze zahraničí a kteří nemají po návratu žádné reálné vyhlídky na zajištění živobytí. xii) Z důkazů jasně vyplývá, že nejen osoby pocházející z Mogadiša se teď obecně mohou vrátit do města a žít tam, aniž by byly vystaveny hrozbě podle čl. 15 písm. c) směrnice [2004/83] nebo reálné hrozbě extrémní chudoby. Na druhé straně návrat člena menšinového klanu, který nemá žádné předchozí vazby na toto město, žádný přístup k finančním prostředkům a žádnou jinou formu klanu, rodiny nebo sociální podpory, do Mogadiša je málo realistické, jelikož při neexistenci prostředků pro založení domova a určité formy průběžné finanční podpory zde bude existovat skutečná hrozba toho, že taková osoba nebude mít žádnou jinou možnost než žít v provizorním ubytování v rámci tábora vnitřně přesídlených osob, kde existuje reálná možnost, že bude žít v podmínkách, které jsou mimo přijatelné humanitární standardy.“
37

I kdyby měl předkládající soud za to, že tato podmínka byla v Německu splněna, a že to platí i pro ostatní podmínky pro použití čl. 26 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/112, by však skutečnost, že by dání vozidla, o které jde ve věci v původním řízení, k dispozici bylo považováno za poskytnutí služby za úplatu, která by z toho vyplývala, každopádně nemohla spadat pod čl. 56 odst. 2 první pododstavec směrnice 2006/112.
12

Úřad pro ochranu hospodářské soutěže a spotřebitelů podal proti rozhodnutí markkinaoikeus (obchodní soud) kasační opravný prostředek k předkládajícímu soudu, Korkein hallinto-oikeus (Nejvyšší správní soud, Finsko), v němž se domáhal, aby bylo rozhodnutí tohoto soudu zrušeno, jakož i toho, aby byla Eltel uložena navrhovaná pokuta. Tento Úřad tvrdí, že jeho návrh na zaplacení pokuty došel markkinaoikeus (obchodní soud) ve lhůtě pěti let stanovené v § 22 zákona o omezování hospodářské soutěže. Až do 7. ledna 2010, dne, kdy Fingrid zaplatila Eltel poslední splátku ceny za stavební práce dotčeného vedení vysokého napětí, byla totiž smlouva, která vázala tyto společnosti, stále platná a byla uplatněna protiprávní tarifikace vyplývající z kartelové dohody. Podpůrně uvedený Úřad tvrdí, že omezení hospodářské soutěže bylo ukončeno nejdříve 12. listopadu 2009, ke dni dokončení stavebních prací. Podle Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže a spotřebitelů má veřejná zakázka, která byla zadána hospodářskému subjektu účastnícímu se kartelové dohody, velmi konkrétní a dlouhodobé dopady pro smluvního partnera, který musí platit vyšší cenu, než je cena, která by byla uplatňována bez kartelové dohody, jelikož platba této ceny pokračuje několik let podle toho, jak projekt postupuje. Při každé roční splátce platby za stavební práce, které byly předmětem kartelové dohody, tedy tento smluvní partner pociťuje škodlivé dopady smlouvy, které se přímo odráží na jeho nákladech na činnost v daném roce, a v důsledku toho na jeho hospodářských výsledcích, jakož i na jeho konkurenceschopnosti na daném trhu. Vzhledem k tomu, že společnost Fingrid v projednávané věci zaplatila za dotčené stavební práce vedení vysokého napětí vyšší cenu, než je cena, která by byla požadována bez kartelové dohody, tyto dodatečné náklady se rovněž odrazily v ceně za přenos elektřiny placené konečnými uživateli.
20

Bod B8/6.2.6. Vreemdelingencirculaire 2000 (oběžník z roku 2000 o cizincích) stanoví: „[...] Řádné povolení k pobytu na dobu určitou lze udělit z úřední povinnosti a bez dalšího projednání, pokud jsou splněny následující podmínky: – v okamžiku podání první žádosti o povolení k pobytu je cizinec mladší 15 let; – cizinec poskytl důvěryhodné informace o své totožnosti a státní příslušnosti, svých rodičích a dalších rodinných příslušnících; – z informací poskytnutých cizincem vyplývá, že neexistuje člen jeho rodiny ani žádná jiná osoba, která by ho mohla odpovídajícím způsobem přijmout a ke které by mohl být navrácen; – v průběhu řízení nemařil šetření týkající se možností přijetí v zemi původu nebo v jiné zemi; – je obecně známo, že v zemi původu nebo v jiné zemi, u níž se lze rozumně domnívat, že by se do ní cizinec mohl vrátit, odpovídající přijetí obecně není možné, a předpokládá se, že v blízké budoucnosti možné nebude. V takovém případě se má za to, že Dienst Terugkeer en Vertrek (Agentura pro navracení a opuštění území, Nizozemsko) nebude schopna nalézt během tří let odpovídající formu přijetí. [...]“
3

Bod 102 odůvodnění směrnice 2014/24 zní: „Měla by se [...] zohlednit možnost, že hospodářské subjekty přijmou opatření k zajištění souladu s předpisy zaměřená na odstranění důsledků všech trestných činů nebo pochybení a na účinnou prevenci dalšího výskytu nezákonného jednání. Tato opatření mohou spočívat zejména v personálních a organizačních opatřeních, jako je přerušení všech kontaktů s osobami nebo organizacemi zapojenými do nezákonného jednání, příslušná reorganizace zaměstnanecké struktury, zavedení systémů hlášení a kontrol, vytvoření mechanismu vnitřních auditů za účelem monitorování dodržování souladu s předpisy a přijetí pravidel vnitřní odpovědnosti a náhrad škod. Pokud taková opatření poskytují dostatečné záruky, dotčené hospodářské subjekty by pouze z těchto důvodů již neměly být vylučovány. Hospodářské subjekty by měly mít možnost požádat, aby opatření přijatá k zajištění souladu s předpisy za účelem případného přijetí do zadávacího řízení byla posouzena. Mělo by však být ponecháno na členských státech, aby stanovily přesné procesní a věcné podmínky pro uplatnění této možnosti. Měly by mít zejména možnost svobodně rozhodnout, zda ponechají provedení příslušného posouzení na jednotlivých veřejných zadavatelích, nebo svěří tento úkol jiným orgánům na ústřední či neústřední úrovni.“
(33)

Tato směrnice výrazně zasahuje do práv osob, a to nejen podezřelých či obviněných osob, ale i třetích osob, jež nejsou trestně stíhány. Je proto nezbytné stanovit zvláštní záruky a opravné prostředky na ochranu základních práv dotčených osob při provádění této směrnice. To zahrnuje právo třetích osob být slyšen, pokud tvrdí, že jsou vlastníkem dotyčného majetku, nebo že mají jiná majetková práva (‚věcná práva‘, ‚ius in re‘), jako je požívací právo (usufructus). Příkaz k zajištění by měl být dotčené osobě sdělen co nejdříve po jeho výkonu. Příslušné orgány nicméně mohou odložit sdělení takového příkazu dotčené osobě s ohledem na potřeby vyšetřování.
2

Tyto žádosti byly předloženy v rámci sporů mezi jednak K. S. a M. H. K. na straně jedné a International Protection Appeals Tribunal (Odvolací soud pro mezinárodní ochranu, Irsko), Minister for Justice and Equality (ministr pro spravedlnost a rovnost, Irsko), Irsko a Attorney General na straně druhé, a jednak R. A. T. a D. S. na straně jedné a Minister for Justice and Equality (ministr pro spravedlnost a rovnost, Irsko) na straně druhé, ve věci legality rozhodnutí, kterými byl uvedeným osobám odepřen přístup na trh práce v jejich postavení žadatelů o mezinárodní ochranu, o jejichž přemístění do jiného členského státu bylo požádáno na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. 2013, L 180, s. 31, dále jen „nařízení Dublin III“).
14

Legge regionale n. 14, norme per il sostegno all’acquisto dei carburanti per autotrazione ai privati cittadini residenti in Regione e di promozione per la mobilità individuale ecologica e il suo sviluppo (regionální zákon č. 14, kterým se stanoví pravidla poskytování příspěvku na nákup pohonných hmot pro účely dopravy obyvatel tohoto Regionu a podpory a rozvoje ekologické individuální dopravy) ze dne 11. srpna 2010 (Bollettino ufficiale della Regione autonoma Friuli Venezia Giulia č. 19 ze dne 13. srpna 2010), ve znění použitelném na projednávaný spor (dále jen „regionální zákon č. 14/2010“), v článku 1, nadepsaném „Cíle“, v odst. 1 stanoví: „Za účelem řešení závažné hospodářské krize stanoví [Region] tímto zákonem další mimořádná opatření na podporu silniční dopravy a ke snížení znečištění životního prostředí. Zejména: a) stanoví opatření na podporu nákupu pohonných hmot pro potřeby soukromé silniční dopravy; b) stanoví opatření zaměřená na podporu používání motorů částečně nebo zcela nezávislých na fosilních palivech pro účely silniční dopravy; c) podporuje výzkum a vývoj technologií na výrobu motorů částečně nebo zcela nezávislých na fosilních palivech; d) podporuje rozšíření distribuční sítě pohonných hmot s malým dopadem na životní prostředí.“
3

Článek 63 směrnice 2016/680 stanoví: „1. Členské státy do 6. května 2018 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi. Použijí tyto předpisy ode dne 6. května 2018. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. 2. Odchylně od odstavce 1 může členský stát stanovit, že automatizované systémy zpracování zavedené přede dnem 6. května 2016 se ve výjimečných případech, kdy to vyžaduje nepřiměřené úsilí, uvedou do souladu s čl. 25 odst. 1 do 6. května 2023. 3. Odchylně od odstavců 1 a 2 tohoto článku může členský stát ve výjimečných případech uvést konkrétní automatizovaný systém zpracování uvedený v odstavci 2 tohoto článku do souladu s čl. 25 odst. 1 ve stanovené lhůtě po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 2 tohoto článku, pokud by to jinak způsobilo vážné obtíže pro provoz tohoto konkrétního automatizovaného systému zpracování. Dotyčný členský stát oznámí Komisi důvody těchto vážných obtíží i důvody pro stanovenou lhůtu, během níž uvede konkrétní automatizovaný systém zpracování do souladu s čl. 25 odst. 1. Stanovená lhůta v každém případě skončí nejpozději 6. května 2026. 4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.“
4

Bod 7 odůvodnění směrnice 2013/55 zní: „Směrnice 2005/36/ES se vztahuje pouze na příslušníky povolání, kteří chtějí pokračovat ve výkonu stejného povolání v jiném členském státě. Existují případy, kdy jsou v hostitelském členském státě na rozdíl od domovského členského státu dotyčné činnosti součástí výkonu povolání se širší škálou činností. Jsou-li rozdíly mezi oblastmi činnosti tak velké, že by se po odborníkovi ve skutečnosti požadovalo na vyrovnání nedostatků absolvování úplného programu vzdělání a odborné přípravy, a pokud o to odborník požádá, měl by mu členský stát za těchto zvláštních okolností poskytnout částečný přístup. V případě naléhavých důvodů obecného zájmu, jak je definoval Soudní dvůr Evropské unie ve své judikatuře týkající se článků 49 a 56 Smlouvy o fungování Evropské unie […], jež se může dál vyvíjet, by členský stát ovšem měl mít možnost částečný přístup odmítnout. To může platit zejména pro zdravotnická povolání, pokud mají dopad na veřejné zdraví nebo na bezpečnost pacientů. Poskytováním částečného přístupu by nemělo být dotčeno právo sociálních partnerů na sebeorganizaci.“
23

Nelze ovšem uvažovat o tom, že by vůči státním příslušníkům třetích zemí, kteří stejně jako v projednávané věci mají postavení uprchlíka v jiném členském státě, bylo přijato rozhodnutí o navrácení do země jejich původu, protože při provádění směrnice 2008/115 je nezbytné dodržet zákaz navrácení. Podle předkládajícího soudu se neuvažuje ani o případném návratu M, A a T do tranzitní země a tyto osoby nevyjádřily přání dobrovolně vycestovat do jiné třetí země. Není tedy možné přijmout rozhodnutí o navrácení ve smyslu uvedené směrnice.
19

Článek 19 odst. 2 a 3 této směrnice zní následovně: „2. Jsou-li výrobky podléhající spotřební dani přepravovány v režimu s podmíněným osvobozením od daně oprávněnému skladovateli nebo registrovanému či neregistrovanému hospodářskému subjektu, zašle příjemce odesílateli jedno řádně potvrzené vyhotovení úředního nebo obchodního průvodního dokladu pro vyřízení režimu ve lhůtě nejvýše 15 dnů od skončení měsíce, ve kterém zásilku obdržel. […] 3. Režim s podmíněným osvobozením od daně, jak je vymezen v čl. 4 písm. c), se vyřizuje propuštěním výrobků podléhajících spotřební dani do některého z režimů uvedených v čl. 5 odst. 2 za splnění podmínek tam uvedených poté, co odesílatel obdrží vrácené vyhotovení řádně označeného úředního nebo obchodního průvodního dokladu, ve kterém musí být vyznačeno, že tyto výrobky byly propuštěny do zmíněného režimu.“
40

Zadruhé Grondwettelijk Hof (Ústavní soud) upozorňuje na skutečnost, že do okamžiku, než belgický zákonodárce daný stav změní, by prosté konstatování protiústavnosti článků 1 a 2 zákona o přístavní práci mohlo mít za následek, že by se tisíce přístavních dělníků nepředvídaně ocitlo na určitou dobu v situaci značné nejistoty, pokud jde o jejich právní postavení na trhu práce, což by mohlo mít pro přístavní dělníky neblahé sociální a finanční dopady. Za takovýchto okolností by také orgány veřejné moci mohly čelit vážným důsledkům.
35

Zohlednění množství mléka, které bylo nezbytné pro výrobu mléčných výrobků určených k vývozu do třetích zemí, při určení množství přidělovaných každému členskému státu, by tedy mělo za následek, že by přidělování vnitrostátních referenčních množství, a tedy individuálních referenčních množství, nebylo spolehlivé. Kromě toho skutečnost, že množství mléka nezbytné k výrobě sýrů s CHOP určených k vývozu do třetích zemí, podléhá stejnému režimu mléčných kvót jako množství mléka určené k prodeji uvnitř Unie, by měla za následek stejné zacházení s odlišnými situacemi.
Přístroj, který sestává z ověřovače bankovek a schránek na bankovky (tzv. „note float unit“) o celkových rozměrech přibližně 10 × 24 × 44 cm. Ověřovač bankovek využívá technologii optického skenování, aby na základě předem definovaných specifikací ověřil pravost bankovek. Bankovky, které byly ověřovačem schváleny, přechází do schránky na bankovky. Jakmile je kapacita schránky naplněna (obvykle 30 bankovek), bankovky jsou automaticky roztříděny a rozděleny do dalších schránek, jejichž kapacita je obvykle 300 bankovek. Přístroj se používá např. v herních, prodejních nebo parkovacích automatech pro platbu za získanou službu nebo získaný produkt. Přístroj je schopen rovněž vydávat bankovky. Přístroj je trvale připojen k tzv. „host-controlleru“ (není součástí při předložení), který reguluje předem definované specifikace bankovek a směruje bankovky do příslušných schránek na bankovky. Viz obrázek [*].

8472 90 70
5

Článek 3 tohoto nařízení, nadepsaný „Zjišťování újmy“, stanoví: „1. Není-li stanoveno jinak, rozumí se pro účely tohoto nařízení výrazem ‚újma‘ podstatná újma výrobnímu odvětví [Unie], její hrozba nebo závažné zpoždění při zavádění některého výrobního odvětví [Unie] a vykládá se podle tohoto článku. […] 5. Přezkum účinků dumpingových dovozů na dotčené výrobní odvětví [Unie] zahrnuje posouzení všech relevantních hospodářských činitelů a ukazatelů, které ovlivňují stav daného výrobního odvětví včetně skutečnosti, že výrobní odvětví dosud nepřekonalo účinky dřívějšího dumpingu nebo subvencování, rozsah skutečného dumpingového rozpětí, skutečného a možného poklesu prodejů, zisku, výroby, podílu na trhu, produktivity, návratnosti investic a vytížení kapacit; činitelů, které ovlivňují vývoj cen v [Unii]; skutečných a možných nepříznivých účinků na pohyb peněžních prostředků, stav zásob, zaměstnanost, mzdy, hospodářský růst, schopnost opatřit si kapitál nebo investice a v případě zemědělství také, zda došlo ke zvýšení nákladů vládních podpůrných programů. Tento výčet není vyčerpávající a žádné z těchto kritérií není nezbytně rozhodující. […] 7. Jiné známé činitele než dumpingové dovozy, které ve stejnou dobu působí újmu výrobnímu odvětví [Unie], se rovněž zkoumají, aby bylo zajištěno, že újma způsobená těmito jinými činiteli nebude přičítána podle odstavce 6 dumpingovým dovozům. V této souvislosti je možno vzít v úvahu následující činitele: objem a ceny dovozů, které nebyly prodávány za dumpingové ceny, snížení poptávky nebo změny struktury spotřeby, restriktivní obchodní praktiky výrobců ve třetích zemích a v [Unii] a hospodářskou soutěž mezi nimi, rozvoj technologie, vývozní výkonnost a produktivitu výrobního odvětví [Unie]. […] 9. Zjištění, zda hrozí podstatná újma, musí vycházet ze skutečností a nikoli pouze z tvrzení, domněnek nebo vzdálené možnosti. Změna okolností, jež by přivodila stav, v němž by dumping působil újmu, musí být zřetelně předvídatelná a bezprostřední. Při zjišťování, zda hrozí podstatná újma, je nutno mimo jiné přezkoumat tyto činitele: a) významná míra zvýšení objemu dumpingových dovozů na trh [Unie] naznačující pravděpodobnost podstatně zvýšených dovozů, b) dostatečná volně dostupná kapacita vývozce nebo bezprostředně očekávané podstatné zvýšení jeho kapacity, naznačující pravděpodobné podstatné zvýšení dumpingových dovozů do Společenství, přičemž je nutno vzít v úvahu, do jaké míry mohou ostatní vývozní trhy vstřebat dodatečný vývoz, c) dovozy, uskutečňované za ceny, které budou mít za následek významné snížení cen nebo zamezení vzestupu cen, ke kterému by jinak došlo a které by zřejmě zvýšily poptávku po dalších dovozech a d) zásoby výrobku, který je předmětem šetření. Žádný z těchto činitelů není sám o sobě nezbytně rozhodující, ale souhrn posuzovaných činitelů musí vést k závěru, že bezprostředně hrozí další dumpingové vývozy a že, nebudou-li přijata ochranná opatření, vznikne podstatná újma.“
34

Soudní dvůr již kromě toho v souvislosti s čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu rozhodl, že pokud členský stát odmítá přijmout opatření nezbytná k převodu pojistně matematické protihodnoty nebo paušální odkupní hodnoty nároků na starobní důchod vzniklých v rámci vnitrostátního důchodového systému do důchodového systému Unie ve smyslu tohoto článku, ztěžuje Unii nábor vnitrostátních úředníků s určitým počtem odsloužených let vzhledem k tomu, že takový přechod z vnitrostátní služby do služby unijních orgánů by vedl k tomu, že by byli zbaveni nároků na starobní důchod, které by jim vznikly, kdyby do služebního poměru v Unii nenastoupili (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 16. prosince 2004, My, C‑293/03, EU:C:2004:821, bod 45, a ze dne 4. února 2015, Melchior, C‑647/13, EU:C:2015:54, bod 26).
64

Pokud jde zadruhé o pravomoc CONI stanovenou v čl. 5 odst. 2 písm. a) a čl. 15 odst. 1 legislativního nařízení č. 242, jakož i v čl. 20 odst. 4 a v čl. 23 odst. 1a a 1b stanov CONI, přijmout vůči italským sportovním federacím pokyny, rozhodnutí, směrnice a instrukce týkající se výkonu sportovní činnosti, kterou tyto federace podporují, přísluší předkládajícímu soudu, aby ověřil, zda – jak to během jednání tvrdily FIGC, CONI a italská vláda – je cílem všech těchto norem ukládat národním sportovním federacím globální, obecná a abstraktní pravidla nebo obecné pokyny týkající se veřejných aspektů sportovní organizace, takže CONI, když tak činí, aktivně nezasahuje do řízení těchto federací do té míry, že by mohl ovlivnit jejich rozhodnutí v oblasti veřejných zakázek, nebo naopak zda je CONI v postavení, kdy může uvedené federace podrobit velmi podrobným pravidlům řízení a stanovit jim určitý směr řízení, zejména pokud jde o zadávání veřejných zakázek (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 1. února 2001, Komise v. Francie, C‑237/99, EU:C:2001:70, body 50 až 52 a 57).
16

Ustanovení § 7:7 odst. 2 BW, ve znění použitelném od 13. června 2014, stanoví, že fyzické osobě, která jedná za účelem, který nespadá do rámce její obchodní nebo profesní činnosti, nevzniká platební povinnost v případě nevyžádaného dodání zboží, finančního produktu, vody, plynu, elektřiny, dálkového vytápění nebo digitálního obsahu nedodaného na hmotném nosiči bez ohledu na to, zda je digitální obsah individualizovatelný a může být provedena účinná kontrola tohoto obsahu nebo nevyžádaného poskytnutí služeb ve smyslu § 193i) písm. f) hlavy 6 BW ve znění použitelném od 13. června 2014. Neposkytnutí odpovědi fyzické osoby, která jedná za účelem, který nespadá do rámce její obchodní nebo profesní činnosti, v takovém případě nevyžádaného dodání zboží nebo poskytnutí služby, neznamená přijetí. Je-li však takové zboží zasláno, použije se obdobně § 7:7 odst. 1 BW, ve znění použitelném od 13. června 2014, který se týká práva ponechat si zboží bezplatně. Posledně uvedené ustanovení se použije bez ohledu na to, zda je odesílatel zastoupen.
(41)

Členské státy by měly mít možnost použít v oblastech koordinovaných touto směrnicí podrobnější nebo přísnější pravidla pro poskytovatele mediálních služeb spadající do jejich pravomoci, a při tom by měly zajistit, aby byla tato pravidla v souladu s obecnými zásadami práva Unie. […]
6

Body 62, 63, 66 a 77 odůvodnění nařízení č. 596/2014, které zrušilo a nahradilo směrnici 2003/6 s účinkem ode dne 3. července 2016, zní: „(62) Účinnost dohledu příslušných orgánů každého členského státu zaručí soubor [vhodných] nástrojů, pravomocí a zdrojů. Toto nařízení proto zejména stanovuje minimální soubor pravomocí v oblasti dohledu a vyšetřování, které by měly být svěřeny příslušným orgánům členských států podle vnitrostátního práva. […] (63) K integritě trhu by měly na své úrovni též přispět podniky na trhu a [všechny] hospodářské subjekty. […] […] (66) Ačkoli toto nařízení stanovuje minimální soubor pravomocí, které by měly být svěřeny příslušným orgánům, tyto pravomoci by měly být vykonávány v rámci úplného systému vnitrostátního práva, který zaručuje dodržování základních práv, včetně práva na soukromí. […] […] (77) Toto nařízení ctí základní práva a dodržuje zásady uznané [Listinou]. Toto nařízení by proto mělo být vykládáno a používáno v souladu s těmito právy a zásadami. […]“