ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
29

K tomu, aby byla společnost ANA v tomto případě kvalifikována jako zúčastněná strana, je podle Portugalské republiky třeba zjistit a konkrétně zhodnotit její přímý či nepřímý zájem na přidělování letištních časů. Společnost ANA, řídící orgán letiště, přitom podle ní má z koordinace letištních časů zisk pouze nepřímo, a to z vybíraných letištních poplatků, které závisí na počtu uživatelů. Je proto nepravděpodobné, že by společnost ANA zvýhodňovala toho či onoho uživatele letiště, když z toho nemá žádný zisk. Jinak by tomu bylo, pokud by měla ANA podíl na kapitálu některého z leteckých dopravců, avšak tak tomu v daném případě není.
„(42)

Členské státy by měly mít v určitých případech možnost určit za osobu povinnou odvést daň pořizovatele zboží nebo příjemce služby. To by mělo členským státům napomoci zjednodušit pravidla a zabránit daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem v určených odvětvích a pro určité druhy plnění.
d)

pohledávkami v rozpočtu vyplývajícími z nesrovnalostí částky, které se mají vrátit do souhrnného rozpočtu Evropského společenství nebo do rozpočtů jím spravovaných či spravovaných jeho jménem a do rozpočtů, které se podílejí na příslušném spolufinancování, a to v důsledku zneužití finančních prostředků Společenství a prostředků z příslušného spolufinancování nebo v důsledku neoprávněného pobírání finančních prostředků v rámci opatření, která jsou součástí systému úplného nebo částečného financování z těchto prostředků;
24

Soudní dvůr měl v této souvislosti předně za to, že poskytnutí ze strany poskytovatele hlavního plnění infrastruktury zákazníkům, která jim umožňuje platit cenu za uvedené plnění kreditní kartou, není samo o sobě pro tyto zákazníky konečným cílem a že údajné poskytování služeb, kterých by uvedení zákazníci nemohli využít nezávisle na využití hlavního plnění, nepředstavuje z jejich pohledu nic, co by bylo nezávislé na této službě (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. prosince 2010, Everything Everywhere, C‑276/09, EU:C:2010:730, bod 27).
42

Z toho důvodu použití výjimky veřejného pořádku stanovené v čl. 34 bodu 1 nařízení č. 44/2001 přichází v úvahu pouze v případě, že uznání nebo výkon rozhodnutí vydaného v jiném členském státě by nepřijatelným způsobem narušovaly právní řád členského státu, v němž se o uznání žádá, neboť by byla dotčena některá základní zásada. Aby byl respektován zákaz přezkoumávání cizího rozhodnutí ve věci samé, musel by zásah představovat zjevné porušení právního pravidla považovaného v právním řádu členského státu, v němž se o uznání žádá, za zásadní, nebo práva, které je v tomto právním řádu uznáváno za základní (viz rozsudek ze dne 28. dubna 2009, Apostolides, C‑420/07, EU:C:2009:271, bod 59 a citovaná judikatura).
18

Klagenævnet for Udbud (odvolací komise pro oblast veřejných zakázek) se nejprve rozhodla nepřiznat podanému odvolání odkladný účinek. Dále měla v předkládacím rozhodnutí za to, že na základě poskytnutých informací o společnosti Per Aarsleff by tato společnost byla předběžně vybrána, i pokud by podala žádost vlastním jménem, a nikoliv prostřednictvím skupiny Aarsleff a Pihl. Klagenævnet for Udbud (odvolací komise pro oblast veřejných zakázek) rovněž uvádí, že v dánském právním řádu neexistuje žádné ustanovení, které by zakazovalo, aby po podání nabídek došlo ke změně ve složení skupiny zhotovitelů, která se účastní zadávacího řízení.
18

Předkládající soud uvádí, že číslo 2206 KN zahrnuje rovněž směsi kvašených nápojů s nealkoholickými nápoji a že podle vysvětlivky HS k číslu 22.06 HS jsou tyto nápoje zařazeny do tohoto čísla, i když do nich byl přidán alkohol nebo když obsah alkoholu nabyly druhým kvašením, pokud si zachovávají povahu produktů zařazených do této položky. Číslo 2208 KN zahrnuje rovněž likéry s objemovým obsahem alkoholu obvykle vyšším než 13,4 %. Přidání destilovaného alkoholu do nápoje spadajícího do čísla 2206 KN přitom nemá za následek automatické vyloučení z uvedeného čísla. Avšak pokud množství kvašeného alkoholu a destilovaného alkoholu ve výrobku, jako je Petrikov Creamy Green, nejsou určující pro zařazení uvedeného produktu a nápoj, do kterého byl alkohol přidán má vlastnosti a charakteristiky výrobků spadajících do čísla 2208 KN, musí podle uvedeného soudu být uvedený produkt zařazen do uvedeného čísla.
31

Podle Komise přitom sporný projekt může vést ke zhoršení stavu útvaru povrchové vody Schwarze Sulm, a to v rozporu se zákazem zhoršování uvedeným v čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/60. Zatímco totiž rozhodnutí z roku 2007 ohodnotilo tento stav jako „velmi dobrý“, tento projekt by změnil stav na „dobrý“, a vedl tedy k jeho zhoršení. Komise má v tomto ohledu za to, že při určení existence takového zhoršení nelze přihlížet k tomu, že hejtman Štýrska rozhodnutím z roku 2013 nakonec posoudil tento stav jako „dobrý“, jelikož při přijetí tohoto rozhodnutí nebyly dodrženy procesní požadavky stanovené v článcích 13 a 14 této směrnice. Bez ohledu na snížení hodnocení úrovně stavu vod provedené tímto rozhodnutím tedy nelze mít za to, že uvedený projekt nepovede ke zhoršení tohoto stavu.
12

Dne 27. října 2008 podala společnost Sanofi-Aventis Deutschland k United States District Court for the Eastern District of Texas (Soud Spojených států pro východní obvod státu Texas, Spojené státy) žalobu proti společnostem Genentech a Biogen Idec Inc. pro porušení práv vyplývajících z patentů, které jsou předmětem licence. Posledně uvedené společnosti podaly tentýž den žaloby na neplatnost těchto patentů k United States District Court for the Northern District of California (Soud Spojených států pro severní obvod státu Kalifornie, Spojené státy). Tato dvě řízení byla spojena před posledně uvedeným soudem, který je rozhodnutím ze dne 11. března 2011 zamítl.
8

Článek 5 odst. 1 této směrnice zní: „Členské státy mohou osvobodit od povinnosti označovat jednotkovou cenou výrobky, u kterých to není vzhledem k povaze nebo účelu výrobků vhodné nebo kde by to mohlo vést k záměně.“
17

Rovněž podle ustálené judikatury článek 267 SFEU přiznává vnitrostátním soudům co nejširší možnost obrátit se na Soudní dvůr, mají-li za to, že věc, kterou projednávají, vyvolává otázky vyžadující výklad či posouzení platnosti ustanovení unijního práva nezbytných pro vyřešení sporu, který jim byl předložen. Vnitrostátní soudy ostatně této možnosti mohou využít v jakémkoli okamžiku řízení, který považují za vhodný (viz rozsudky ze dne 5. října 2010, Elčinov, C‑173/09, EU:C:2010:581, bod 26 a citovaná judikatura, jakož i ze dne 11. září 2014, A, C‑112/13, EU:C:2014:2195, bod 39 a citovaná judikatura). Rozhodnutí o nejvhodnějším okamžiku pro podání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Soudnímu dvoru totiž spadá do jejich výlučné pravomoci (viz rozsudky ze dne 15. března 2012, Sibilio, C‑157/11, nezveřejněný, EU:C:2012:148, bod 31 a citovaná judikatura, jakož i ze dne 7. dubna 2016, Degano Trasporti, C‑546/14, EU:C:2016:206, bod 16).
23

Tato právní úprava stanoví zejména rozložení vrácení neoprávněně vybrané částky na období pěti let s roční splátkou ve výši 20 % z celkové požadované částky, jakož i vrácení úroků a nákladů řízení. Podle předkládajícího soudu taková právní úprava, která neumožňuje výkon soudních rozhodnutí v přiměřené lhůtě, zasahuje zejména do práva na účinné vrácení neoprávněně vybraných daní, do vlastnických práv a do práva na spravedlivý proces.
49

Uplatnění článku 54 ÚPSD na takové rozhodnutí by totiž ztěžovalo, ne-li bránilo tomu, aby mohlo být v konkrétním případě potrestáno protiprávní chování obviněného v dotčených členských státech. Uvedené rozhodnutí o zastavení trestního řízení bylo přijato soudními orgány členského státu bez hlubšího posouzení protiprávního jednání obviněného. Zahájení trestního řízení v jiném členském státě za stejné činy by bylo ohroženo. Takový důsledek by byl zjevně v rozporu s účelem čl. 3 odst. 2 SEU (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 10. března 2005, Miraglia, C‑469/03, EU:C:2005:15, body 33 a 34).
4

Body 8, 15, 23, 44 a 45 odůvodnění směrnice 2009/29 zní takto: „(8) Zatímco zkušenost získaná během prvního obchodovacího období ukazuje, že potenciál systému Společenství a dokončení národních alokačních plánů pro druhé obchodovací období povede k zásadnímu snížení emisí do roku 2012, přezkum provedený v roce 2007 potvrdil, že harmonizovanější systém pro obchodování je nezbytný, aby se lépe využily přednosti obchodování s emisemi, předešlo narušení vnitřního trhu a ulehčilo propojení systémů obchodování s emisemi. […] (15) Dodatečné úsilí, jež má hospodářství Společenství vynaložit, vyžaduje kromě jiného, aby fungoval přepracovaný systém Společenství s nejvyšším možným stupněm hospodářské výkonnosti a na základě plně harmonizovaných podmínek přidělování v rámci Společenství. Základním způsobem přidělování by proto mělo být dražení, neboť je nejjednodušším a podle všeobecného mínění hospodářsky nejúčinnějším systémem. Tím by se měly odstranit rovněž neočekávané zisky a noví účastníci na trhu a hospodářství s nadprůměrně vysokým růstem by měli mít stejné podmínky hospodářské soutěže jako stávající zařízení. (23) Aby se co nejvíce omezilo narušení hospodářské soutěže ve Společenství, mělo by být přechodně povoleno přidělování bezplatných povolenek zařízením na základě harmonizovaných pravidel Společenství (‚předem stanovené referenční hodnoty‘). Tato pravidla by měla vycházet z technik s největší účinností týkající se skleníkových plynů a energie, nejúčinnějších náhražek a alternativních výrobních procesů, používání biomasy, energie z obnovitelných zdrojů, jakož i zachytávání a ukládání CO2. Neměla by vytvářet žádnou pobídku ke zvýšení emisí a měla by zajistit, aby byl stále větší podíl dotyčných povolenek dražen. V zájmu řádného fungování trhu musí být příděly určeny před začátkem obchodovacího období. […] […] (44) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [(Úř. věst. 1999, L 184, s. 23)]. (45) Zejména je třeba zmocnit Komisi k přijetí opatření k harmonizaci pravidel týkajících se […] přechodného přidělování povolenek v celém Společenství […]. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky směrnice 2003/87/ES, včetně jejím doplněním o nové jiné než podstatné prvky, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou stanoveným v článku 5a rozhodnutí [1999/468].“
15

Ve svém rozsudku ze dne 7. května 2009, Komise v. Portugalsko (C‑530/07, EU:C:2009:292), Soudní dvůr rozhodl, že Portugalská republika tím, že v rozporu s článkem 3 směrnice 91/271 nevybavila stokovými soustavami aglomerace Bacia do Rio Uima (Fiães de S. Jorge), Costa de Aveiro, Covilhã, Espinho/Feira, Ponta Delgada, Póvoa de Varzim/Vila do Conde ani Santa Cita, a tím, že v rozporu s článkem 4 této směrnice nepodrobila sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění městské odpadní vody pocházející z aglomerací Alverca, Bacia do Rio Uima (Fiães S. Jorge), Carvoeiro, Costa de Aveiro, Costa Oeste, Covilhã, Lisabon, Matosinhos, Milfontes, Nazaré/Famalicão, Ponta Delgada, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Franca de Xira a Vila Real de Santo António, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3 a 4 uvedené směrnice.
—

společně a nerozdílně společnostem Degussa a AlzChem pokuta ve výši 2,49 milionu eura, přičemž Tribunál uvedl, že se bude mít za to, že tyto společnosti uvedenou pokutu uhradily do výše částek, které zaplatila společnost SKW na úhradu pokut, jež jí byly uloženy v čl. 2 písm. f) a g) sporného rozhodnutí, a to za období od 1. září 2004 do 16. ledna 2007, respektive od 22. dubna 2004 do 30. srpna 2004;
25

Estrella Rodríguez Sánchez je členkou zaměstnanou družstevní společností Consum SCV a přidělenou do oddělení „pokladna / doplňování zboží“ v obchodním centru. Dne 25. června 2012 podepsala s Consum SCV členskou smlouvu, která se řídí stanovami, a zejména interními pravidly. Rozvržení a délka její pracovní doby byly v týdenních střídavých cyklech následující: ranní směna od pondělí do soboty (od 8:00 do 15:00), odpolední směna od pondělí do soboty (od 15:00 do 22:00) a dvě neděle v měsíci (od 8:30 do 15:00).
3

Body 5, 6, 10, 12, 17 a 20 odůvodnění nařízení č. 805/2004 uvádějí: „(5) Pojem ‚nesporné nároky‘ by měl zahrnovat všechny situace, v nichž dlužník prokazatelně nepopírá existenci [povahu] ani výši peněžního nároku a v nichž má věřitel proti dlužníkovi buď soudní rozhodnutí, nebo vykonatelný dokument, který vyžaduje výslovný souhlas dlužníka, ať už se jedná o soudní smír nebo úřední listinu. (6) Neexistence námitky dlužníka v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. b) může spočívat v nedostavení se k soudnímu jednání nebo nesplnění výzvy soudu k předložení písemného oznámení o tom, že se zamýšlí obhajovat. [...] (10) Pokud soud v členském státě vydal rozhodnutí o nesporném nároku v nepřítomnosti dlužníka, je zrušení jakýchkoli kontrol v členském státě výkonu nerozdílně spojeno s existencí dostatečné záruky respektování práva na obhajobu a jí podmíněno. [...] (12) Pro řízení vedoucí k vydání rozhodnutí by měly být stanoveny minimální normy, aby bylo zajištěno, že dlužník bude o soudním řízení vedeném proti němu, o nutnosti své aktivní účasti v řízení, pokud chce popřít nárok, a o důsledcích své neúčasti informován včas a takovým způsobem, aby si mohl zajistit obhajobu. [...] (17) Soudy příslušné ke zkoumání plného dodržení minimálních procesních norem by měly v případě dodržení vydat vzorové potvrzení evropského exekučního titulu, který činí zkoumání a jeho výsledek transparentním. [...] (20) Žádost o potvrzení evropského exekučního titulu pro nesporné nároky by měla být nepovinná pro věřitele, který si místo toho může zvolit systém uznávání a výkonu v souladu s nařízením [Rady] (ES) č. 44/2001 [ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04 s. 42)] nebo jinými nástroji Společenství.“
16

V článku 1 písm. f) sporného rozhodnutí dospěla Komise k závěru, že se SKW Holding účastnila dotčeného protiprávního jednání od 30. srpna 2004 do 16. ledna 2007 a že SKW se účastnila dotčeného protiprávního jednání od 22. dubna 2004 do 16. ledna 2007. Co se týče společnosti SKW, z bodu 226 odůvodnění tohoto rozhodnutí vyplývá, že Komise měla za to, že se zaměstnanci této společnosti v uvedeném období přímo podíleli na dohodách nebo jednáních ve vzájemné shodě sporné kartelové dohody. Co se týče společnosti SKW Holding, z bodu 245 odůvodnění uvedeného rozhodnutí vyplývá, že od 30. srpna 2004 do 16. ledna 2007 vlastnila 100 % kapitálu společnosti SKW a z důvodů uvedených v bodech 245 až 250 odůvodnění tohoto rozhodnutí měla Komise za to, že je součástí stejné hospodářské jednotky, a že SKW tedy může nést odpovědnost za porušení pravidel hospodářské soutěže, kterého se posledně uvedená dopustila.
8

Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46), v článku 7, nadepsaném „Právo pobytu po dobu delší než tři měsíce“, stanoví: „1. Všichni občané Unie mají právo pobytu na území jiného členského státu po dobu delší než tři měsíce, pokud: a) jsou v hostitelském členském státě zaměstnanými osobami nebo osobami samostatně výdělečně činnými; nebo b) mají pro sebe a své rodinné příslušníky dostatečné prostředky, aby se po dobu svého pobytu nestali zátěží pro systém sociální pomoci hostitelského členského státu, a jsou účastníky zdravotního pojištění, kterým jsou v hostitelském členském státě kryta všechna rizika; nebo c) — jsou zapsáni u soukromého či veřejného subjektu, akreditovaného nebo financovaného hostitelským členským státem v souladu s jeho právními předpisy nebo správní praxí z prvotního důvodu studia, včetně odborné přípravy, a — jsou účastníky zdravotního pojištění, kterým jsou v hostitelském členském státě kryta všechna rizika, a prohlášením nebo jiným podobným prostředkem podle své volby ujistí příslušný vnitrostátní orgán, že mají dostatečné prostředky pro sebe a své rodinné příslušníky, aby se po dobu jejich pobytu nestali zátěží pro systém sociální pomoci hostitelského členského státu; nebo d) jsou rodinnými příslušníky doprovázejícími nebo následujícími občana Unie, který splňuje podmínky uvedené v písmenech a), b) nebo c). [...] 3. Pro účely odst. 1 písm. a) si občan Unie, který již není zaměstnanou osobou ani samostatně výdělečně činnou osobou, ponechává postavení zaměstnané osoby nebo osoby samostatně výdělečně činné v těchto případech: a) není dočasně schopen pracovat v důsledku nemoci nebo úrazu; b) je řádně zapsán jako nedobrovolný nezaměstnaný poté, co byl zaměstnán více než jeden rok, a je řádně zaregistrován u příslušného úřadu práce jako uchazeč o zaměstnání; c) je řádně zapsán jako nedobrovolný nezaměstnaný po skončení pracovní smlouvy na dobu určitou kratší jednoho roku nebo poté, co se během prvních dvanácti měsíců stal nedobrovolně nezaměstnaným, a zaregistrován u příslušného úřadu práce jako uchazeč o zaměstnání. V tom případě si postavení pracovníka ponechává na dobu alespoň šesti měsíců; d) zahájí odbornou přípravu. Pokud není nedobrovolně nezaměstnaný, může si postavení pracovníka ponechat, pouze vztahuje-li se odborná příprava k jeho předchozímu zaměstnání. [...]“
1

Kasačním opravným prostředkem se Evropská komise domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 13. května 2014, McBride a další v. Komise (T‑458/10 až T‑467/10 a T‑471/10, nezveřejněný, dále jen „napadený rozsudek“, EU:T:2014:249), kterým byla zrušena rozhodnutí Komise C (2010) 4758, C (2010) 4748, C (2010) 4757, C (2010) 4751, C (2010) 4764, C (2010) 4750, C (2010) 4761, C (2010) 4767, C (2010) 4754, C (2010) 4753 a C (2010) 4752 ze dne 13. července 2010 (dále jen „sporná rozhodnutí“) zamítající žádost Irska o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV (dále jen „VOP IV“) za účelem zohlednění zlepšení bezpečnosti plavidel vlastníků, jimiž jsou Peter McBride a Hugh McBride, společnost Mullglen Ltd, Cathal Boyle a Thomas Flaherty, společnost Ocean Trawlers Ltd, Patrick Fitzpatrick, Eamon McHugh, Eugene Hannigan, Larry Murphy a Brendan Gill (dále jen „McBride a další“).
Stejně tak oznámení takové výzvy k úhradě ve lhůtě kratší než pět let ve věci nižší složitosti, jež by byla významná pro dlužníka nebo v níž by unijní orgán nevynaložil náležitou péči, zejména pokud jde o získání podkladů, které mu umožňují stanovit pohledávku jako jistou, o stanovené pevné částce a splatnou, by nemuselo být nutně v souladu s požadavky zásady přiměřené lhůty. Za takového předpokladu by bylo na dlužníkovi, aby prokázal nepřiměřenost takové lhůty kratší pěti let.
52

Argument Parlamentu, podle něhož by v případě neexistence dohody EU-Tanzanie byly členské státy s to zajistit trestní stíhání zadržených osob samy, není relevantní vzhledem k tomu, že je cílem této dohody zejména učinit taková stíhání účinnějšími, když se zajistí předávání dotčených osob do Sjednocené republiky Tanzanie právě v případě, kdy příslušný členský stát nemůže nebo si nepřeje uplatnit svou pravomoc. Bez předběžného uzavření takových dohod o předání, které jsou výslovně uvedeny v čl. 12 odst. 3 společné akce 2008/851, za účelem zajištění, aby bylo zacházení s předávanými osobami v souladu s požadavky mezinárodního práva v oblasti lidských práv, by vskutku nemohla být žádná osoba zadržená EUNAVFOR předána do třetích států regionu, kde probíhá operace Atalanta, což by mohlo ztížit, případně zabránit účinnému fungování této operace a dosažení cílů sledovaných touto operací.
3

Body odůvodnění 4, 9, 31, 35 a 38 směrnice 2001/29 uvádějí: „(4) Větší právní jistota a vysoká úroveň ochrany duševního vlastnictví poskytovaná harmonizovaným právním rámcem týkajícím se autorského práva a práv s ním souvisejících podpoří podstatné investice do tvůrčí a inovační činnosti včetně síťové infrastruktury a povede tím k růstu a vyšší konkurenceschopnosti evropského průmyslu, a to jak v oblasti obsahu a informačních technologií, tak obecněji v široké škále průmyslových a kulturních odvětví. Tato skutečnost zajistí zaměstnanost a podpoří vytváření nových pracovních míst. […] (9) Jakákoliv harmonizace autorského práva a práv s ním souvisejících musí vycházet z vysoké úrovně ochrany, jelikož taková práva jsou pro duševní výtvory zásadní. Jejich ochrana napomáhá zajistit udržení a rozvoj tvořivosti v zájmu autorů, výkonných umělců, výrobců, spotřebitelů, kultury, průmyslu a široké veřejnosti. Duševní vlastnictví bylo proto uznáno za nedílnou součást vlastnictví. […] (31) Mezi různými skupinami nositelů práv stejně jako mezi různými kategoriemi nositelů práv a uživatelů chráněných předmětů ochrany [uživatelů předmětů ochrany] musí být zajištěna přiměřená rovnováha práv a zájmů. Stávající výjimky a omezení práv stanovené členskými státy je třeba s ohledem na nové elektronické prostředí přehodnotit. Stávající rozdíly ve výjimkách a omezeních určitých omezených úkonů mají přímé záporné účinky na fungování vnitřního trhu v oblasti autorského práva a práv s ním souvisejících. Takové rozdíly by se mohly zvýraznit dalším rozvojem mezinárodního užívání děl a rozvojem činností překračujících hranice. Pro zajištění náležitého fungování vnitřního trhu je třeba takové výjimky a omezení vymezit více harmonickým způsobem. Míra harmonizace by měla vycházet z dopadu těchto výjimek a omezení na hladké fungování vnitřního trhu. […] (35) V určitých případech výjimek nebo omezení by nositelé práv měli získat spravedlivou odměnu jako přiměřenou náhradu za užití jejich chráněných děl nebo jiných předmětů ochrany. Při určování způsobu, podrobností a možné výše odměny je třeba vzít v úvahu konkrétní okolnosti každého případu. […] […] (38) Členským státům by mělo být povoleno stanovit výjimku nebo omezení týkající se práva na rozmnožování v případě určitých druhů rozmnožování zvukových, obrazových nebo audiovizuálních materiálů pro osobní užití, pokud jsou tato výjimka nebo omezení doprovázeny spravedlivou odměnou. Tato výjimka nebo omezení mohou zahrnovat zavedení nebo pokračování systémů odměn jako náhrady za újmu způsobenou nositelům práva. […]“
21

Zatřetí si předkládající soud klade otázku, zda provedení opravy DPH za okolností věci v původním řízení nebrání zásada ochrany legitimního očekávání a zásada právní jistoty. V tomto ohledu nejprve uvádí, že německá právní úprava neobsahuje výslovné ustanovení, podle kterého by nabytí účinnosti § 15 odst. 4 třetí věty UStG mohlo mít za následek provedení oprav. Uvedená právní úprava dále neobsahuje přechodná ustanovení, kdežto z bodu 70 rozsudku ze dne 29. dubna 2004, Gemeente Leusden a Holin Groep (C‑487/01 a C‑7/02, EU:C:2004:263), vyplývá, že přijetí přechodných ustanovení je nezbytné, jestliže by adresáti nové normy mohli být jejím okamžitým uplatněním zaskočeni. Konečně pro zdaňovací období let 2001 a 2002 byla metoda přiřazení zboží a služeb ke smíšenému využití, kterou použila společnost Rey Grundstücksgemeinschaft, daňovými orgány připuštěna v návaznosti na řízení před Finanzgericht Düsseldorf (Finanční soud v Düsseldorfu).
2)

Je s ohledem na ustanovení OUG č. 9/2013 a na účel [ekologické daně] nutno mít za to, že článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát Unie zavedl daň z emisí škodlivých látek, která se uplatní při registraci motorových vozidel z jiných států Unie a v případě tuzemských motorových vozidel je splatná pouze při převodu vlastnického práva k takovémuto vozidlu, důsledkem čehož je to, že zahraniční vozidlo nelze užívat, aniž by tato daň byla zaplacena, kdežto tuzemské vozidlo lze časově neomezeně užívat bez zaplacení uvedené daně, a to až do doby převodu vlastnického práva k uvedenému vozidlu a jeho následné registrace novým vlastníkem, pokud k takovému převodu dojde?“