CS Úřední věstník Evropské unie C 274/12

Kasační opravný prostředek podaný dne 12. července 2013 Inuit Tapiriit Kanatami a dalšími proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 25. dubna 2013 ve věci T-526/10, Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Evropská komise, Rada Evropské unie, Evropský parlament senátu

(Věc C-398/13 P)

2013/C 274/20

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters' and Trappers' Association, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council, Johannes Egede, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK), William E. Scott & Son, Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine, Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Ltd Șirketi, Northeast Coast Sealers' Co-Operative Society, Ltd (zástupci: H. Viaene, J. Bouckaert, advokáti)

Další účastníci řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie, Evropský parlament senátu

Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

— Zrušil napadený rozsudek Tribunálu, určil, že nařízení č. 1007/2009 (1) je protiprávní a nepoužitelné na základě článku 277 SFEU, a zrušil nařízení č. 737/2010 (2) na základě článku 263 SFEU, pokud usoudí, že má k dispozici všechny skutečnosti nezbytné pro meritorní rozhodnutí ohledně žaloby na neplatnost sporných nařízení;

— podpůrně zrušil napadený rozsudek a vrátil věc Tribunálu;

— uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Kasační opravný prostředek se zakládá na dvou hlavních důvodech, konkrétně na přesvědčení, že: 1) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při použití článku 95 Smlouvy o ES, a 2) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a použití zásad základních práv.

Podle prvního důvodu kasačního opravného prostředku se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neposoudil, zda byly v relevantní době splněny podmínky použití článku 95 ES jako právního základu. Žalobci poukazují na to, že v okamžiku předložení návrhu Komise měly být splněny podmínky pro použití článku 95 ES jako právního základu. Žalobci mají rovněž za to, že nesplnění podmínek pro použití článku 95 ES jako právního základu nelze napravit ve fázi soudního řízení. Žalobci dále tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když použil nesprávné kritérium při posouzení, zda stávající rozdíly mezi vnitrostátními předpisy pro obchod s produkty z tuleňů odůvodňovaly zásah unijního zákonodárce na základě článku 95 ES. V napadeném rozsudku Tribunál uplatnil prahovou hodnotu na kritérium posuzující nikoli zanedbatelný rozsah obchodu s uvedenými produkty mezi členskými státy. Nicméně nezanedbatelná povaha obchodu s danými produkty se značně liší od „poměrně významné“ povahy obchodu, tedy od kritéria použitého Soudním dvorem v relevantní judikatuře.

Podle prvního důvodu kasačního opravného prostředku se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že odkázal pouze na ustanovení Listiny. Žalobci mají za to, že pouhá skutečnost, že ochrana poskytovaná články EÚLP, které se dovolávají žalobci, je do unijního práva provedená prostřednictvím článků 17, 7, 10 a 11 Listiny základních práv Evropské unie, nezbavuje Tribunál povinnosti zohlednit ustanovení EÚLP coby obecné právní zásady. Žalobci rovněž tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když vyloučil obchodní zájmy z rozsahu působnosti vlastnického práva a učinil závěr, že „záruky plynoucí z vlastnického práva nelze rozšířit na ochranu prostých zájmů […] obchodního charakteru“ a odepřel žalobcům záruky stanovené v článku 1 Protokolu č. 1 EÚLP. Žalobci rovněž tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nepřezkoumal základní nařízení ve světle článku 19 Deklaraci OSN o právech původního obyvatelstva. Vzhledem k tomu, že Unie musí dodržovat mezinárodní právo při výkonu vlastní moci, a vzhledem k tomu, že základní nařízení musí tedy být vykládáno ve světle článku 19 Deklarace OSN o právech původního obyvatelstva, měl Tribunál povinnost přezkoumat, zda orgány EU před přijetím základního nařízení získaly svobodný, předchozí a informovaný souhlas žalobců.

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 ze dne 16. září 2009 o obchodování s produkty z tuleňů (Úř. věst. L 286, s. 36).

(2) Nařízení Komise (EU) č. 737/2010 ze dne 10. srpna 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů (Úř. věst. L 216, s. 1).