Keywords

Summary



Keywords

1. Předběžné otázky – Přípustnost – Nutnost poskytnout Soudnímu dvoru dostatečná upřesnění ohledně skutkového a právního kontextu – Rozsah povinnosti v oblasti hospodářské soutěže

(Článek 234 ES)

2. Volný pohyb služeb – Omezení

(Článek 49 ES)

Summary

1. Aby Soudní dvůr mohl dát užitečnou odpověď na otázky, které mu byly položeny, je nezbytné, aby vnitrostátní soudce vymezil skutkový rámec, ze kterého tyto otázky vycházejí, nebo alespoň vysvětlil skutkové předpoklady, na nichž jsou uvedené otázky založeny.

Tento požadavek přesnosti skutkového kontextu platí zejména v oblasti hospodářské soutěže, jež je charakterizována komplexními skutkovými a právními poměry.

Pokud jde o skutkový rámec předběžných otázek týkajících se výkladu článků 82 ES a 86 ES, musí Soudní dvůr mít skutkové a právní poznatky, které by mu umožnily určit, zda jsou splněny podmínky týkající se existence dominantního postavení nebo zneužívajícího jednání ve smyslu článku 82 ES, konkrétně co se týče relevantního trhu a způsobu, jakým by soukromé subjekty dosahovaly individuálního nebo kolektivního dominantního postavení.

(viz body 19–21)

2. Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která ukládá provozovatelům kabelových sítí působícím na dotyčném území tohoto členského státu, aby vysílali na základě povinnosti nazvané „must carry“ televizní programy vysílané soukromými subjekty televizního vysílání spadajícími pod orgány veřejné moci uvedeného státu, které byly posledně uvedenými orgány určeny, pokud tato právní úprava:

– sleduje cíl obecného zájmu, jako je zachování pluralistického charakteru nabídky televizních programů na tomto území ve shodě s kulturní politikou téhož členského státu, a

– není nepřiměřená ve vztahu k tomuto cíli, což znamená, že provádění této úpravy musí vycházet z transparentního řízení založeného na objektivních, nediskriminačních a dopředu známých kritériích.

Každý subjekt televizního vysílání musí být především schopen předem určit povahu a rozsah přesných podmínek, jež mají být splněny, jakož i závazků veřejné služby, kterými je případně vázán, aby získal status „must carry“. V tomto ohledu nemůže být pouhé vyhlášení zásad a cílů obecné politiky v důvodové zprávě právní úpravy považováno za dostačující.

Přiznání uvedeného statusu musí být dále založeno na objektivních kritériích, která jsou vhodná k zajištění pluralismu a případně umožňují prostřednictvím závazků veřejné služby přístup zejména k vnitrostátním a místním zprávám na dotyčném území. Takový status tak nemůže být automaticky přiznán všem televizním kanálům vysílaným stejným soukromým subjektem televizního vysílání, ale musí být striktně omezen na ty, jejichž celkový obsah programů je způsobilý takový cíl uskutečnit. Mimoto počet kanálů vyhrazených soukromým subjektům televizního vysílání majícím uvedený status nesmí zjevně překročit to, co je nezbytné pro uskutečnění tohoto cíle.

Konečně přiznání statusu „must carry“ nemůže být ani z právního, ani z faktického hlediska podřízeno požadavku usazení na vnitrostátním území. Mimoto, je-li možné, aby požadavky pro přiznání takového statusu, i když by byly použitelné bez rozdílu, byly splněny snadněji subjekty televizního vysílání usazenými na vnitrostátním území, zejména z důvodu obsahu vysílaných programů, musí být nezbytné pro dosažení sledovaného legitimního cíle obecného zájmu.

Předkládajícímu soudu přísluší určit, zda jsou uvedené podmínky splněny.

(viz body 46–52 a výrok)