ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 38/16

Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 Scuola Elementare Maria Montessori Srl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-220/13, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise

(Věc C-622/16 P)

(2017/C 038/21)

Jednací jazyk: italština

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (zástupci: E. Gambaro, F. Mazzocchi, advokáti)

Další účastnice řízení: Evropská komise, Italská republika

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil rozsudek, kterým se zamítá žaloba podaná Scuola Elementare Maria Montessori, a v důsledku toho zrušil rozhodnutí Komise 2013/284/EU (1) v části, v níž Komise konstatuje, že nebude nařízeno navrácení podpory poskytnuté formou osvobození od obecní daně z nemovitosti, jakož i v části, v níž Komise dospěla k závěru, že opatření týkající se osvobození od IMU nespadají do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU;

— každopádně zrušil rozsudek v částech, na které se vztahují důvody tohoto kasačního opravného prostředku, které Soudní dvůr shledá opodstatněnými a přijatelnými;

— uložil Komisi náhradu nákladů v obou stupních řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

1) V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku, který se dělí na čtyři části, Scuola Elementare Maria Montessori uplatňuje porušení a nesprávné použití článku 108 SFEU, čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (2) a povinnosti loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SEU, jakož i nesprávný výklad pojmu „absolutní nemožnost“, nesprávnou právní kvalifikaci skutkových okolností, zkreslení některých důkazů a rozpornost odůvodnění z důvodu, že Tribunál rozhodl, že se Komise nedopustila pochybení, když Italské republice nenařídila zajistit navrácení částek týkajících se daňových úlev, kterých využily nekomerční subjekty ke zvláštním účelům ve smyslu právních předpisů týkajících se ICI, které Komise považovala za protiprávní a neslučitelné s vnitřním trhem.

2) V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku Scuola Elementare Maria Montessori uplatňuje porušení a nesprávné použití čl. 107 odst. 1 SFEU z důvodu, že Tribunál rozhodl, že osvobození od IMU, jež nahrazuje právní úpravu ICI od roku 2012, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

(1) Rozhodnutí Komise 2013/284/EU ze dne 19. prosince 2012 o státní podpoře SA.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Režim týkající se osvobození od obecní daně z nemovitosti v případech nemovitostí užívaných nekomerčními subjekty ke zvláštním účelům, který Itálie uskutečnila (Úř. věst. 2013, L 166, s. 24).

(2) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).
CS Úřední věstník Evropské unie C 38/14

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Spojené království) dne 29. listopadu 2016 – Rafal Prefeta v. Secretary of State for Work and Pensions

(Věc C-618/16)

(2017/C 038/18)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal

Účastníci původního řízení

Odvolatel: Rafal Prefeta

Odpůrce: Secretary of State for Work and Pensions

Předběžné otázky

1) Mohou členské státy na základě přílohy XII smlouvy o přistoupení vyloučit právo polských státních příslušníků požívat výhody podle čl. 7 odst. 2 nařízení o volném pohybu pracovníků (1) a čl. 7 odst. 3 směrnice o občanství (2), pokud pracovník splnil opožděně vnitrostátní podmínku registrace pracovního poměru a zároveň nepracoval po nepřerušenou registrovanou dobu 12 měsíců?

2) V případě záporné odpovědi na první otázku, může se polský státní příslušník za podmínek popsaných v první otázce dovolávat čl. 7 odst. 3 směrnice o občanství, který se týká ponechání postavení pracovníka?

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 2011, L 141, s. 1).

(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. 2004, L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).
1)

Není zásada transparentnosti, jež je jasně zakotvená v článku 15 konsolidovaného znění Smlouvy o Evropské unii, pokud jde o její závazný obecný cíl, je-li (tato zásada) chápána v tom smyslu, že může být regulována právními nebo jim rovnocennými předpisy stanovenými v odstavci 3, jejichž obsah by mohl být projevem příliš široké diskreční pravomoci, která nemá právní základ v nadřazeném prameni evropského práva, podle kterého je nezbytné stanovit minimální zásady, od kterých se nelze odchýlit, v rozporu s podobným omezujícím záměrem v oblasti evropských právních předpisů týkajících se dohledu nad úvěrovými institucemi, a to do té míry, že samotnou zásadu transparentnosti zbavuje smyslu i v případě, kdy zájem na přístupu souvisí se základními zájmy žadatele, které jsou zjevně srovnatelné se zájmy, ve prospěch kterých platí výjimky z příslušných omezení v dané oblasti?
2)

Pokud bude odpověď kladná, je ve světle správného výkladu článků 137, 167, 168, 184, 185 a 187 směrnice [2006/112/ES] přípustné, aby byla uložena povinnost provést jednorázovou opravu za celé zbývající opravné období, tak jako to stanoví portugalská právní úprava v čl. 10 odst. 1 písm. b) a c) režimu vzdání se osvobození od DPH u plnění týkajících se nemovitého majetku, který byl přijat nařízením s mocí zákona č. 21/2007 ze dne 29. ledna 2007, v jeho dříve platném znění, a to v případě, že nemovitost není po dobu více než dvou let užívána, avšak je nadále nabízena za účelem pronájmu (s možností vzdát se osvobození od daně) nebo poskytování služeb (zdanitelné plnění), a že se předpokládá, že tato nemovitost bude v nadcházejících letech užívána k uskutečňování zdanitelných plnění zakládajících nárok na odpočet?
2.

uložil Slovenské republice povinnost zaplatit Evropské komisi na účet „vlastní zdroje Evropské unie“ a) penále ve výši 6 793,80 eura za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/11, Komise v. Slovensko, a to ode dne vyhlášení rozsudku v předkládané věci až do dne přijetí opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/11, Komise v. Slovensko, b) paušální částku ve výši 743,60 eura denně, celkem však nejméně 939 000 eur, za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/11, Komise v. Slovensko, a to ode dne vyhlášení uvedeného rozsudku 25. dubna 2013 — do dne vyhlášení rozsudku v předkládané věci, nebo — do dne přijetí opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-331/11, Komise v. Slovensko, předcházel-li by takový den dni vyhlášení rozsudku v předkládané věci, a
CS Úřední věstník Evropské unie C 78/11

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England& Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 12. prosince 2016 – American Express Co. v. The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Věc C-643/16)

(2017/C 078/15)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: American Express Co.

Odpůrci: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

Předběžné otázky

1) Má platební systém, na který by se jinak na základě čl. 35 odst. 2 písm. b) směrnice 2015/2366 neuplatnila povinnost přístupu upravená v čl. 35 odst. 1 směrnice (EU) 2015/2366 (1), podléhat této povinnosti (i) uzavřením ujednání o společném označování s partnery v rámci společného označování, kteří sami neposkytují platební služby v daném systému ve vztahu k tomuto společně označovanému výrobku nabídky, nebo (ii) využitím zástupce jednajícího jeho jménem při poskytování platebních služeb?

2) V případě kladné odpovědi na první otázku, je čl. 35 odst. 1 směrnice 2015/2366 neplatný v rozsahu, v němž stanoví, že platební systémy s takovými ujednáními podléhají povinnosti přístupu, a to na základě: a) neuvedení odůvodnění podle článku 296 SFEU; b) zjevně nesprávného posouzení; nebo c) porušení zásady proporcionality?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 ze dne 25. listopadu 2015 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2009/110/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 a zrušuje směrnice 2007/64/ES (Úř. věst. 2015, L 337, s. 35).
CS Úřední věstník Evropské unie C 86/6

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Noord-Holland (Nizozemsko) dne 7. prosince 2016 – X BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

(Věc C-631/16)

(2017/C 086/08)

Jednací jazyk: nizozemština

Předkládající soud

Rechtbank Noord-Holland

Účastníci původního řízení

Žalobce: X BV

Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

Předběžné otázky

1. Je prováděcí nařízení Rady (EU) č. 2016/1647 (1) ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné [podnikem A], Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/1 platné?

2. Je prováděcí nařízení Komise (EU) č. 2016/1731 (2) ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné [podnikem I] Ltd (Čína), o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 platné?

3. V případě záporné odpovědi na první nebo druhou otázku, znamená to pak, že zaplacená cla musí být vrácena žalobkyni spolu s úroky?

4. V případě kladné odpovědi na třetí otázku, jak se pak mají tyto úroky vypočíst?

(1) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1647 ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné společnostmi Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, společností Freetrend Industrial Ltd. a její společností ve spojení Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd. a dále společnostmi Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. L 245, s. 16)

(2) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1731 ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné společnostmi General Footwear Ltd (Čína), Diamond Vietnam Co Ltd a Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. L 262, s. 4)
CS Úřední věstník Evropské unie C 86/10

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 19. prosince 2016 – DW

(Věc C-651/16)

(2017/C 086/13)

Jednací jazyk: lotyština

Předkládající soud

Augstākā tiesa

Účastníci původního řízení

Navrhovatelka: DW

Odpůrce: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

Předběžná otázka

Musí se čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii a čl. 45 odst. 1 a 2 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve sporu v původním řízení, která pro účely určení výše dávky v mateřství nevylučuje z období 12 měsíců, které má být zohledněno při výpočtu průměrného příspěvkového základu, měsíce, v nichž osoba pracovala v orgánu Evropské unie a spadala pod společný režim pojištění Evropských společenství, ale uvádí, že takováto osoba nebyla během výše uvedeného období pojištěna v Lotyšsku, a že její příjmy jsou tudíž postaveny na roveň průměrnému příspěvkovému základu v tomto státě, což může vést ke značnému snížení výše přiznané dávky v mateřství v porovnání s případnou výší této dávky, kterou by mohla daná osoba pobírat, pokud by v období zohledněném pro účely výpočtu nepracovala v orgánu Evropské unie, ale byla by zaměstnána v Lotyšsku?
CS Úřední věstník Evropské unie C 104/27

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 19. prosince 2016 – Peter Valach a další v. Waldviertler Sparkasse Bank AG a další

(Věc C-649/16)

(2017/C 104/40)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Oberster Gerichtshof

Účastníci původního řízení

Žalobci: Peter Valach, Alena Valachová, Europa SC ZV II a.s., Europa SC LV a.s., VAV Parking a.s., Europa SC BB a.s., Byty A s.r.o

Žalovaní: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s., město Banská Bystrica

Předběžné otázky

Je třeba čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládat tak, že se žaloba na náhradu škody z titulu deliktní odpovědnosti podaná držiteli podílů na společnosti, která je dlužníkem v úpadku – jimiž je první žalobce a druhá žalobkyně – a projektovými společnostmi, které mají s dlužníkem v úpadku obchodní vztahy – jako je tomu v případě třetí až sedmé žalobkyně – proti členům věřitelského výboru z důvodu jejich protiprávního jednání při hlasování o restrukturalizačním plánu v insolvenčním řízení, týká insolvenčního řízení ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení č. 1215/2012 a je proto vyloučena z věcné působnosti tohoto nařízení?

(1) Úř. věst. L 351, s. 1.
4.

Výše uvedená domněnka je však zjevně nesprávná. To je zjevné z dokumentů předložených v dané věci, jež jednoznačně ukazují, že relevantní veřejnost ve sporné ochranné známce skutečně vnímá velká písmena „G“, a to dle výsledků ankety o vnímání sporné ochranné známky předložených společností Gucci. Toto zjevné zkreslení skutkového stavu a důkazů ovlivnilo Tribunál při zkoumání žaloby společnosti Gucci: pokud by Tribunál uznal, že relevantní veřejnost — či přinejmenším část této veřejnosti — by vnímala spornou ochrannou známku jako kombinaci velkých písmen „G“, nemohl by vyloučit podobnost kolidujících ochranných známek, a tudíž použitelnost čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství.
CS Úřední věstník Evropské unie C 104/36

Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2017 Liamem Jenkinsonem proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. listopadu 2016 ve věci T-602/15, Liam Jenkinson v. Evropská služba pro vnější činnost, Rada Evropské unie, Evropská komise a Eulex Kosovo

(Věc C-43/17 P)

(2017/C 104/52)

Jednací jazyk: francouzština

Účastníci řízení

Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Liam Jenkinson (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, avocats)

Další účastníci řízení: Evropská služba pro vnější činnost, Rada Evropské unie, Evropská komise a Eulex Kosovo

Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

— zrušil usnesení Tribunálu ze dne 9. listopadu 2016 ve věci T-602/15 v rozsahu, v němž zamítá žalobu podanou navrhovatelem a ukládá mu náhradu nákladů řízení,

— rozhodl o žalobě,

— uložil dalším účastníkům řízení náhradu nákladů obou řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Navrhovatel zpochybňuje, že se Tribunál prohlásil za příslušný pouze ohledně sporu založeného na poslední smlouvě na dobu určitou podepsanou navrhovatelem.

Zpochybňuje rovněž to, že i za předpokladu, že by bylo odůvodnění Tribunálu v tomto ohledu správné, quod non, Tribunál nerozhodl o několika jeho návrzích založených na skončení sporného smluvního vztahu, a tedy na poslední smlouvě na dobu určitou. Protiprávnost napadeného usnesení totiž plyne ze stručnosti odůvodnění, které je natolik stručné, že neumožňuje pochopit, jak Tribunál mohl, aniž by provedl věcnou analýzu spisu, dospět k závěru o své nepříslušnosti, s výjimkou sporu založeného na poslední smlouvě na dobu určitou, pouze na základě existence rozhodčí doložky, třebaže platnost a legalita takové doložky byly navrhovatelem zpochybňovány.

Navrhovatel zpochybňuje rovněž nezohlednění všech svých argumentů týkajících se existence pochybení orgánů, pokud jde o absenci právního rámce nabízejícího navrhovateli a všem zaměstnancům právních misí zřízených Unií záruky, že budou respektována jejich nejzákladnější sociální práva, mj. záruka práva na účinný přístup k soudu a práva na spravedlivý proces.

Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel v důsledku toho uplatňuje, že Tribunál porušil:

— evropské právo použitelné na určení práva rozhodného pro spory ze smluvních vztahů,

— ustanovení belgického pracovního práva,

— minimální požadavky na práci na dobu určitou použitelné na unijní úrovni,

— práva zaručená Listinou základních práv,

— povinnost uvést odůvodnění,
CS Úřední věstník Evropské unie C 95/6

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 12. ledna 2017 – Fédération des entreprises de la beauté v. Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

(Věc C-13/17)

(2017/C 095/12)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Conseil d'État

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Fédération des entreprises de la beauté (Federace kosmetických společností)

Žalovaní: Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique

Předběžné otázky

1) Týká se uznávání rovnocennosti studií, které mohou podle článku 10 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích (1) provádět členské státy, pouze studií získaných ve státech, které jsou vůči Evropské unii třetími zeměmi?

2) Opravňují ustanovení článku 10 odst. 2 nařízení členský stát, aby určil obory, které mohou být považovány za „obdobné“ lékařství, farmacii nebo toxikologii, a aby určil úrovně kvalifikace, které splňují požadavky nařízení?

3) V případě kladné odpovědi na druhou otázku, podle jakých kritérií mohou být obory považovány za „obdobné“ lékařství, farmacii nebo toxikologii?

(1) Úř. věst. L 342, s. 59.
CS Úřední věstník Evropské unie C 78/15

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 6. ledna 2017 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. DPAS Limited

(Věc C-5/17)

(2017/C 078/20)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Účastníci původního řízení

Odvolatelé: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Odpůrkyně: DPAS Limited

Předběžné otázky

Ve světle článku 135 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2006/112/ES (1) (základní směrnice o DPH) a výkladu tohoto ustanovení, který Soudní dvůr provedl v rozsudcích AXA, Bookit II a NEC, si Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) [odvolací soud (senát pro daně a věci kancléřství) (Spojené království)] dovoluje předložit Soudnímu dvoru Evropské unie žádost o rozhodnutí o následujících otázkách:

(1) Je taková služba, jako je služba poskytovaná osobou povinnou k dani v projednávaném případě, spočívající v zadání příkazu, aby byly v souladu se zmocněním k přímému inkasu finanční prostředky odepsány prostřednictvím přímého inkasa z bankovního účtu pacienta a po odečtení odměny osoby povinné k dani převedeny osobou povinnou k dani pacientovu zubnímu lékaři a pojistiteli, plněním osvobozeným od daně spočívajícím v provedení převodů nebo platebních služeb uvedeným v čl. 135 odst. 1 písm. d) směrnice 2006/112/ES? Vyplývá konkrétně z rozsudků Bookit II a NEC závěr, že osvobození od DPH uvedené v čl. 135 odst. 1 písm. d) není použitelné na takovou službu, jako je služba poskytovaná osobou povinnou k dani v projednávaném případě, v rámci které osoba povinná k dani sama neodepisuje ani nepřipisuje finanční prostředky na žádné účty, kterými disponuje, ale která, pokud dojde k převodu finančních prostředků, je pro takový převod podstatná? Nebo vede rozhodnutí ve věci AXA k opačnému závěru?

(2) Jaké jsou příslušné zásady, které se mají uplatnit pro určení toho, zda taková služba, jako je služba poskytovaná osobou povinnou k dani v projednávaném případě, spadá či nespadá pod pojem „vymáhání pohledávek“ podle čl. 135 odst. 1 písm. d)? Konkrétně pokud (jak Soudní dvůr rozhodl ve věci AXA v souvislosti se stejnou nebo velmi obdobnou službou) by taková služba představovala vymáhání pohledávek, pokud by byla poskytována osobě, v jejíž prospěch má být platba uhrazena (v projednávané věci a ve věci AXA tedy zubním lékařům), představuje taková služba vymáhání pohledávek i v případě, že je poskytována osobě, která má platbu uhradit (tedy v projednávané věci pacientům)?

(1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).
CS Úřední věstník Evropské unie C 78/15

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Spojené království) dne 16. ledna 2017 – Grenville Hampshire v. The Board of the Pension Protection Fund

(Věc C-17/17)

(2017/C 078/21)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal

Účastníci původního řízení

Odvolatel: Grenville Hampshire

Odpůrkyně: The Board of the Pension Protection Fund

Předběžné otázky

1) Vyžaduje článek 8 směrnice 80/987/EHS (1) (který je nyní nahrazen článkem 8 směrnice 2008/94/ES (2)), aby členské státy zajistily, že v případě platební neschopnosti zaměstnavatele obdrží každý jednotlivý zaměstnanec alespoň 50 % hodnoty jím nabytých práv na starobní důchod [pouze s výjimkou případů zneužití, na něž se vztahuje čl. 10 písm. a) uvedené směrnice]?

2) Podpůrně, s výhradou zjištění vnitrostátních soudů, pokud jde o skutkové okolnosti věci, postačuje podle článku 8 směrnice 80/987/EHS, aby měl členský stát systém ochrany, v jehož rámci zaměstnanci zpravidla obdrží více než 50 % hodnoty jimi nabytých práv na starobní důchod, avšak někteří zaměstnanci obdrží méně než 50 % této hodnoty z důvodu: i) finančního limitu pro výši náhrady poskytované zaměstnancům (zejména zaměstnancům, kteří v okamžiku platební neschopnosti zaměstnavatele dosud nedovršili důchodový věk, který je obvyklý v rámci daného důchodového systému); anebo ii) pravidel omezujících roční navýšení náhrady poskytované zaměstnancům nebo každoroční přehodnocení jejich práv před dovršením důchodového věku?

3) Má článek 8 směrnice 80/987/EHS za skutkových okolností projednávané věci přímý účinek?

(1) Směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. 1980, L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217).

(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. 2008, L 283, s. 36).