Věc C-276/07

Nancy Delay

v.

Università degli studi di Firenze a další

[žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'appello di Firenze (Itálie)]

„Volný pohyb pracovníků — Diskriminace na základě státní příslušnosti — Kategorie ‚výměnných lektorů‘ — Bývalí lektoři cizího jazyka — Uznání nabytých práv“

Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. května 2008 I - 3638

Shrnutí rozsudku

Volný pohyb osob – Pracovníci – Rovné zacházení – Pracovní podmínky

(Článek 39 odst. 2 ES)

Podle čl. 39 odst. 2 ES zahrnuje volný pohyb pracovníků odstranění jakékoli diskriminace mezi pracovníky členských států na základě státní příslušnosti, pokud jde o zaměstnávání, odměnu za práci a jiné pracovní podmínky. Dodržování zásady rovného zacházení, jejímž zvláštním výrazem je článek 39 ES, vyžaduje, aby se srovnatelnými situacemi nebylo zacházeno odlišně a s odlišnými situacemi stejně, není li takové zacházení objektivně odůvodněno.

V tomto ohledu, jestliže tuzemským pracovníkům přísluší na základě vnitrostátní právní úpravy právo na obnovení jejich kariérního postupu z hlediska zvýšení platů, počtu odpracovaných let a hrazení příspěvků na sociální zabezpečení zaměstnavatelem od data jejich prvního přijetí do pracovního poměru, musí bývalým lektorům cizího jazyka, již jsou rodilými mluvčími, kteří se stali jazykovými spolupracovníky, rovněž příslušet právo na obdobné obnovení s účinkem od data jejich prvního přijetí do pracovního poměru.

Předpokládá-li použití vnitrostátní právní úpravy na tuzemské pracovníky pokračování pracovněprávního vztahu mezi zaměstnavatelem a těmito pracovníky, vnitrostátnímu soudu, který je jediným příslušným k posouzení skutkového stavu a výkladu vnitrostátních právních předpisů, přísluší prokázat existenci vztahu kontinuity mezi vykonávanými funkcemi výměnného lektora a funkcemi jazykového spolupracovníka. Při tomto posouzení musí zmíněný soud zaprvé ověřit, zda má profesní činnost vykonávaná výměnnými lektory a profesní činnost jazykových spolupracovníků týž funkční obsah, zejména co se týče stanovení pedagogických požadavků na výuku cizích jazyků a hodnocení znalostí posluchačů, a zadruhé zjistit, zda oba zmíněné druhy funkcí uspokojují tytéž potřeby výuky. Za předpokladu, že předkládající soud shledá existenci takového vztahu kontinuity navzdory dočasnému přerušení pracovněprávního vztahu se zaměstnavatelem, bude nutno zkoumat, zda by tuzemskému pracovníku, který se nachází ve srovnatelné situaci, byla uznána práva, kterých nabyl od data prvního přijetí do pracovního poměru. V tomto ohledu pouze analýza zaměřená na věcnou podstatu, a nikoli na formu právních režimů, umožní zjistit, zda jejich skutečné uplatnění na různé kategorie pracovníků, kteří se nacházejí ve srovnatelném právním postavení, vede k situacím, které jsou v souladu, anebo naopak v nesouladu, se základní zásadou zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti.

Článek 39 odst. 2 ES tudíž brání tomu, aby v rámci nahrazení pracovní smlouvy na dobu určitou o výkonu činnosti výměnného lektora pracovní smlouvou na dobu neurčitou o výkonu činnosti jazykového spolupracovníka a odborníka v oblasti mateřského jazyka bylo osobě, která se nachází v situaci, jaká byla popsána výše, odmítnuto uznat práva, jichž nabyla od data prvního přijetí do pracovního poměru, s důsledky pro odměnu, zohlednění počtu odpracovaných let a hrazení příspěvků na sociální zabezpečení zaměstnavatelem, zatímco tuzemskému pracovníku, který se nachází ve srovnatelné situaci, by tato práva uznána byla, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

(viz body 18–19, 23–24, 26–30 a výrok)