ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6

Body 10, 29, 107, 50 a 111 odůvodnění směrnice 2014/24 znějí následovně: „(10) Pojem ‚veřejní zadavatelé‘, a zvláště pak pojem ‚veřejnoprávní subjekty‘, byly opakovaně přezkoumány v judikatuře Soudního dvora Evropské unie. Je třeba vyjasnit, že by osobní působnost této směrnice měla zůstat nezměněna, a proto je vhodné zachovat definice těchto pojmů, z nichž Soudní dvůr vycházel, a doplnit k ní určitý počet upřesnění, jež uvedená judikatura obsahuje coby klíč k porozumění definic samotných, a to bez úmyslu pozměnit chápání těchto pojmů oproti tomu, jak byly vymezeny v judikatuře. […] […] (29) Je vhodné připomenout, že se tato směrnice vztahuje pouze na veřejné zadavatele členských států. […] […] (107) Je nezbytné vyjasnit podmínky, za nichž změny smluv na veřejné zakázky během jejího plnění vyžadují nové zadávací řízení, přičemž je třeba zohlednit příslušnou judikaturu Soudního dvora Evropské unie. Nové zadávací řízení je vyžadováno v případě podstatných změn původní veřejné zakázky, zejména budou-li se týkat rozsahu a obsahu vzájemných práv a povinností smluvních stran, včetně rozdělení práv duševního vlastnictví. Tyto změny ukazují na záměr smluvních stran znovu jednat o zásadních podmínkách veřejné zakázky. To se týká zejména případu, kdy by změněné podmínky mohly mít dopad na výsledek řízení, pokud by byly součástí původního řízení. Změny smlouvy na veřejnou zakázku vedoucí k méně významné změně hodnoty veřejné zakázky až do určité výše by měly být vždy možné, aniž by bylo třeba zahájit nové zadávací řízení. Za tímto účelem a pro zajištění právní jistoty by tato směrnice měla stanovit finanční limity de minimis, pod jejichž úrovní není nutné zahajovat nové zadávací řízení. Změny smlouvy na veřejnou zakázku překračující tyto finanční limity by měly být možné, aniž by bylo třeba provést nové zadávací řízení, pokud splňují příslušné podmínky stanovené v této směrnici. […] (109) Veřejní zadavatelé mohou čelit vnějším okolnostem, které nemohou předvídat při zadávání veřejné zakázky, zejména pokud plnění veřejné zakázky pokrývá delší časový úsek. V takovém případě je nezbytná určitá míra flexibility pro přizpůsobení veřejné zakázky těmto okolnostem, aniž by muselo být zahájeno nové zadávací řízení. […] […] (111) Veřejní zadavatelé by měli mít možnost provést změny ve smlouvách na veřejnou zakázku na základě ustanovení o změnách nebo opčních právech, nicméně tato ustanovení by jim neměla poskytovat neomezenou volnost. Tato směrnice by proto měla stanovit, v jakém rozsahu bude možné provádět změny původní smlouvy na veřejnou zakázku. […]“
26

Rozsudkem ze dne 20. března 2017 cour d’appel de Caen (odvolací soud v Caen, Francie), který částečně potvrdil rozsudek, který dne 7. července 2015 vydal trestní senát tribunal d’instance de Cherbourg (soud prvního stupně v Cherbourg, Francie), rozhodl, pokud jde o společnost Elco, že tato společnost byla vinna trestným činem zastírané práce z toho důvodu, že neprovedla jmenovitá ohlášení před přijetím zaměstnanců do zaměstnání, jakož i prohlášení týkající se mezd a příspěvků na sociální zabezpečení u orgánů pověřených výběrem příspěvků a příspěvků na sociální zabezpečení. Tento soud měl totiž za to, že společnost Elco vykonávala obvyklou, stálou a nepřetržitou činnost ve Francii, což jí neumožňovalo dovolávat se právních předpisů týkajících se vysílání. V tomto ohledu konstatoval, že převážná většina dotčených zaměstnanců byla zaměstnána společností Elco s jedinou perspektivou, a sice jejich odesláním za prací do Francie, několik dní před jeho uskutečněním, přičemž většina z nich pro tuto společnost nepracovala nebo pro ni pracovala jen krátce, že se činnost společnosti Elco v Rumunsku stala vedlejší ve vztahu k její činnosti ve Francii, že administrativní záležitosti týkající se dotyčných zaměstnanců nebyly zajišťovány v Rumunsku a že některá vyslání trvala déle než 24 měsíců.
9

Na svou obranu mk advokaten tvrdila, že pokud jde o inzeráty na internetu, její jediná iniciativa spočívala v zápisu do online telefonního seznamu Das Örtliche a že od rozhodnutí Landgericht Düsseldorf (zemský soud v Düsseldorfu) ze dne 17. října 2016 tento zápis zrušila pro veškerá označení obsahující skupinu písmen „mbk“. Měla za to, že žádnou jinou povinnost neměla, jelikož nikdy nepožádala o to, aby byla uvedena na jiných internetových stránkách.
2

Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností BlackRock Investment Management (UK) Ltd (dále jen „BlackRock“) a Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (správa daní a cel, Spojené království) (dále jen „správce daně“), jehož předmětem je odmítnutí správce daně přiznat této společnosti osvobození od daně z přidané hodnoty (DPH) podle čl. 135 odst. 1 písm. g) směrnice o DPH.
12

Před uskutečněním stavebních prací uvedený realitní developer provedl odstranění vegetační vrstvy, uvolnění stavebního místa a vytvoření staveniště v bezprostřední blízkosti vchodů do nor křečka polního (dále jen „škodlivá opatření“). Konkrétně mělo stažení vegetační vrstvy za cíl přemístit křečka polního, vyskytujícího se na plochách, kde by probíhaly stavební činnosti, na plochy, které byly pro něj zvláště chráněny a vyhrazeny. O předchozí povolení škodlivých opatření však nebylo u příslušného orgánu požádáno, a v důsledku toho nebylo toto povolení získáno před zahájením prací. Kromě toho byly zničeny nejméně dva vchody do nor.
47

Pokud jde o otázku, zda by přístrojové skříně mohly být samy o sobě považovány za nemovitost, která je předmětem nájmu, je třeba poukázat na to, že článek 13b prováděcího nařízení, jehož účelem je upřesnit pojem „nemovitost“ pro účely použití směrnice o DPH, v písmenech c) a d) tohoto článku zejména stanoví, že tento pojem zahrnuje „každý prvek, který byl nainstalován a tvoří nedílnou součást budovy nebo stavby, bez něhož by budova nebo stavba byla neúplná, jako například dveře, okna, střechy, schodiště a výtahy“, jakož i „každý prvek, zařízení nebo stroj trvale nainstalovaný v budově nebo stavbě, které nelze přemístit bez zničení nebo změny budovy nebo stavby“.
4

Body 1, 2, 5, 7, 47 a 48 odůvodnění směrnice 2013/11 uvádějí: „(1) V článku 169 odst. 1 a v čl. 169 odst. 2 písm. a) [SFEU] se stanoví, že [Evropská u]nie přispívá k dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím opatření přijatých podle článku 114 [SFEU]. Článek 38 Listiny základních práv Evropské unie stanoví, že v politikách Unie je zajištěna vysoká úroveň ochrany spotřebitele. (2) […] Vnitřní trh by měl spotřebitelům přinášet přidanou hodnotu v podobě vyšší kvality, větší rozmanitosti, přiměřených cen a vysoké úrovně bezpečnostních norem pro zboží a služby, čímž by se měla podpořit vyšší úroveň ochrany spotřebitele. […] (5) Alternativní řešení sporů nabízí jednoduché, rychlé a levné mimosoudní urovnání sporů mezi spotřebiteli a obchodníky. Alternativní řešení sporů však není v Unii dosud dostatečně a jednotně vyvinuté. […] Spotřebitelé a obchodníci dosud nemají povědomí o existujících mimosoudních mechanismech ke zjednání nápravy, přičemž jen velmi malé procento občanů ví, jak podat stížnost k subjektu alternativního řešení sporů. […] […] (7) Mají-li spotřebitelé plně využívat potenciálu vnitřního trhu, […] spotřebitelé a obchodníci by měli mít o existenci takovýchto postupů povědomí. […] […] (47) Jakmile vznikne spor, je nezbytné, aby byli spotřebitelé schopni rychle určit, které subjekty alternativního řešení sporů jsou příslušné pro vyřízení jejich stížnosti, a aby věděli, zda se dotčený obchodník bude účastnit řízení předloženého subjektu alternativního řešení sporů. Obchodníci, kteří se zavážou využívat při řešení [spotřebitelských] sporů subjektů alternativního řešení sporů, by měli spotřebitele informovat o internetové adrese a stránkách subjektu či subjektů alternativního řešení sporů, jež jsou pro ně příslušné. Tyto informace by měly být uvedeny na internetových stránkách obchodníka jasným, srozumitelným a snadno dostupným způsobem, pokud tyto internetové stránky existují, a případně ve všeobecných obchodních podmínkách u kupních smluv nebo u smluv o poskytování služeb uzavřených mezi obchodníkem a spotřebitelem. Obchodníci by měli mít možnost uvádět na svých internetových stránkách i ve všeobecných obchodních podmínkách u příslušných smluv veškeré dodatečné informace o svých vnitřních postupech pro vyřizování stížností nebo o veškerých dalších způsobech navázání přímého kontaktu v zájmu urovnání sporů se spotřebiteli, aniž by je odkazovali na subjekt alternativního řešení sporů. Jestliže nemůže být spor vyřešen přímo, obchodník by měl spotřebiteli poskytnout, na papíře nebo jiném trvalém nosiči, informace týkající se příslušných subjektů alternativního řešení sporů a upřesnit, jestli jich chce využít. (48) Povinností obchodníků informovat spotřebitele o subjektech alternativního řešení sporů, jež jsou pro tyto obchodníky příslušné, by neměla být dotčena ustanovení o informacích pro spotřebitele o mimosoudních postupech pro zjednání nápravy obsažených v jiných právních aktech Unie, která by se měla uplatňovat spolu s ustanoveními této směrnice o povinnosti poskytovat informace.“
48

Hrozilo by přitom, že by takové cíle byly ohroženy, pokud by byl čl. 2 písm. a) směrnice 2001/42 vykládán v tom smyslu, že se povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí stanovená touto směrnicí vztahuje pouze na plány nebo programy, jejichž přijetí je povinné. Jak bylo uvedeno v bodě 42 tohoto rozsudku, přijetí uvedených plánů nebo programů totiž často není uloženo obecně. Dále by takový výklad umožnil, aby členský stát snadno obcházel tuto povinnost provádět posouzení vlivů na životní prostředí tím, že by záměrně nestanovil, že příslušné orgány jsou povinny takové plány nebo programy přijmout.
10

Článek 28 pracovního řádu SATCEN, nadepsaný „Odvolání“, je obsažen v kapitole VIII tohoto pracovního řádu, nadepsané „Odvolání a odvolací komise“. Tento článek zní následovně: „1. Každá osoba, na niž se vztahuje tento pracovní řád, může podat řediteli žádost, aby vydal rozhodnutí v její věci týkající se tohoto pracovního řádu. Ředitel sdělí dotyčné osobě své odůvodněné rozhodnutí do dvou měsíců ode dne podání žádosti. Neobdrží-li žadatel do konce uvedené doby žádnou odpověď na svoji žádost, je to považováno za implicitní zamítavé rozhodnutí, proti němuž lze podat stížnost v souladu s následujícími odstavci. 2. Každá osoba, na niž se vztahuje tento pracovní řád, může řediteli podat stížnost proti opatření, které ji poškozuje, a to v případě, že ředitel přijal určité rozhodnutí nebo nepřijal opatření stanovené v pracovním řádu. Stížnost musí být podána do tří měsíců. […] […] 5. Byla-li vyčerpána první možnost (interní administrativní odvolání), může zaměstnanec požádat o urovnání sporu odvolací komisi [SATCEN]. Složení, fungování a zvláštní postupy této komise jsou uvedeny v příloze X. 6. Rozhodnutí odvolací komise jsou pro obě strany závazná. Proti těmto rozhodnutím se nelze odvolat. Odvolací komise může: a) napadené rozhodnutí zrušit nebo potvrdit; b) kromě toho nařídit [SATCEN], aby nahradilo hmotnou škodu, která zaměstnanci vznikla počínaje dnem, kdy zrušené rozhodnutí nabylo účinku; c) dále nařídit, aby středisko proplatilo do výše stanovené odvolací komisí odůvodněné výdaje, které vznikly navrhovateli, a rovněž výdaje v souvislosti s dopravou a pobytem předvolaných svědků. Tyto výdaje se vypočítají na základě článku 18 a přílohy VII tohoto pracovního řádu.“
27

Hydro Energo naopak tvrdí, že výrobek dotčený ve věci v původním řízení pod pojem „tyče a pruty“ ve smyslu KN nespadá z důvodu, že vzhledem k velkým pórům, otvorům a prasklinám, které se na něm vyskytují a jsou viditelné v místě průřezu, nelze mít za to, že by měl příčný průřez plný a stejnoměrný po celé své délce. Mimoto válcování do pravoúhlého tvaru bylo provedeno pouze za účelem usnadnění převozu a výrobek nemůže být použit k jinému účelu než přetavení. Podle společnosti Hydro Energo, která v tomto ohledu odkazuje na druhý pododstavec poznámky 1d) ke kapitole 74 KN, přitom zařazení výrobku do čísla 7403, nebo 7407 KN závisí nejen na tvaru a předchozím opracování, ale rovněž na míře jeho opracování a možném využití. Hydro Energo má proto za to, že výrobek dotčený v původním řízení musí být zařazen do podpoložky 74032100 KN.
68

Ačkoli in house zadávání bylo do dnešního dne Soudním dvorem připuštěno pouze v případech, v nichž zadavatel zcela nebo zčásti vlastnil kapitál subjektu, kterému byla zakázka zadána, nelze z toho dovodit, že v rámci takového mechanismu, jako je model tzv. „odpovědné obce“ ve smyslu finského práva, není možné, aby zadavatel, v tomto případě odpovědná obec, zvolil in house zadání zakázky, aby vyhověl potřebám zadavatelů, s nimiž uzavřel dohodu založenou na uvedeném modelu, ze samotného důvodu, že ostatní obce, které jsou součástí této dohody, nevlastní žádnou účast v kapitálu in house subjektu. Kritérium vlastnictví části kapitálu totiž nemůže být jediným prostředkem k dosažení tohoto cíle, neboť kontrola obdobná kontrole, kterou vykonává veřejný zadavatel nad vlastními organizačními složkami, se může projevit jinak než prostřednictvím kapitálového přístupu.
32

V projednávaném případě měl Tribunál v podstatě právem za to, že povinnost uvést odůvodnění nepředstavovala pro výběrovou komisi dotčeného výběrového řízení v projednávaném případě pracovní zátěž srovnatelnou s pracovní zátěží výběrové komise v případě výběrového řízení s velkým počtem uchazečů. Jak totiž uvedl Tribunál v bodě 47 napadeného rozsudku, výběrová komise rozhodovala až poté, co se všichni uchazeči již zúčastnili vstupních testů a zkoušek, včetně zkoušek schopností, a poté, co byly tyto opraveny a již byl vypracován seznam potenciálních kandidátů. Tribunál objasnil, že v této fázi měl hlavní úkol výběrové komise dotčeného výběrového řízení spočívat v ověřování, zda uchazeči, kteří uspěli u zkoušek s nejvyšším počtem bodů, rovněž splňují podmínky týkající se jejich úrovně vzdělání a odborné praxe, jako jsou stanoveny v oznámení o výběrovém řízení.
22

Společnost CHEP poté tyto palety, stejně jako palety, které nakoupila v jiných členských státech Unie a které za účelem pronájmu přepravila do Rumunska, pronajala v Rumunsku usazené společnosti CHEP Pooling Services Romania SRL (dále jen „CHEP Rumunsko“). CHEP Rumunsko tyto různé palety dále pronajímala rumunským zákazníkům, kteří je mohli zasílat v rámci Rumunska, do jiných členských států nebo do třetích států. Palety, které byly použity pro přepravu zboží deklarovaného na vývoz, byly poté odeslány zpět do Rumunska společnosti CHEP Rumunsko, která je při dovozu deklarovala a jejich hodnotu, jakož i příslušnou DPH dále fakturovala společnosti CHEP.
7

Článek 57, který je součástí této hlavy, zní takto: „1. Pokud jsou pachateli trestných činů cizinci a dané jednání lze označit za ‚velmi závažné‘ nebo ‚závažné‘ ve smyslu čl. 53 odst. 1 písm. a), b), c), d) a f) tohoto základního zákona, lze se zřetelem k zásadě proporcionality namísto pokuty uložit vyhoštění ze španělského území, a to v příslušném správním řízení a prostřednictvím rozhodnutí, v němž jsou hodnoceny skutky naplňující znaky skutkové podstaty trestného činu. 2. Důvodem vyhoštění je po prošetření věci i to, že cizinec byl odsouzen ve Španělsku nebo v jiné zemi za úmyslné protiprávní jednání, které je [ve Španělsku] kvalifikováno jako trestný čin, za který lze uložit trest odnětí svobody v trvání déle než jeden rok, ledaže došlo k výmazu trestních záznamů z rejstříku trestů. […] 5. Sankci vyhoštění nelze uložit cizincům, ledaže spáchali trestný čin uvedený v čl. 54 odst. 1 písm. a), nebo spáchali opakovaně, během jednoho roku, trestný čin téže povahy, za který lze uložit sankci vyhoštění, kteří jsou v těchto situacích: […] b) Dlouhodobě pobývající rezidenti. Před vydáním rozhodnutí o vyhoštění dlouhodobě pobývajícího rezidenta musí být přihlédnuto k délce jeho pobytu ve Španělsku a vazbám, které si vytvořil [ke Španělsku], jeho věku, následkům pro dotyčného a jeho rodinné příslušníky a vazbám se zemí, do které bude vyhoštěn. […]“
b)

písemně doloží, že k zahájení využívání půdy k zemědělským účelům dojde v případech, kdy se na půdu v předchozím roce nebo v běžném roce vztahovala žádost o přímé platby, do jednoho roku od jejího nabytí a zajistí nepřetržitost tohoto využívání, nebo v případech, kdy se na půdu v předchozím roce nebo v běžném roce nevztahovala žádost o přímé platby, do tří let od nabytí a zajistí nepřetržitost tohoto využívání,
(34)

Energetické regulační orgány by měly být schopny přijímat rozhodnutí o všech relevantních regulačních otázkách, má-li vnitřní trh s elektřinou řádně fungovat, a měly by být plně nezávislé na jakýchkoli veřejných či soukromých zájmech. To nebrání soudnímu přezkumu ani parlamentnímu dohledu v souladu s ústavním právem členských států. Taktéž schválení rozpočtu regulačního orgánu národním zákonodárcem nepředstavuje překážku rozpočtové autonomii. Ustanovení týkající se autonomie regulačního orgánu při plnění přiděleného rozpočtu by měla být prováděna v rámci definovaném vnitrostátními rozpočtovými právními předpisy. Prostřednictvím vhodného rotačního systému přispívají členské státy k nezávislosti národního regulačního orgánu na jakýchkoli politických či hospodářských zájmech, a mohou tak také zohlednit dostupnost lidských zdrojů a velikost rady regulačních orgánů.“
26

Tento let byl uskutečněn ve dnech 21. srpna a 22. srpna 2017 a na příletu do Osla byl zpožděn o téměř 24 hodin. Toto zpoždění bylo způsobeno tím, že LE nemohl nastoupit na druhý z přímo navazujících letů, a to let z Lisabonu do Osla, z důvodu, že první let z Fortalezy do Lisabonu byl na příletu opožděn. Posledně uvedené zpoždění bylo způsobeno tím, že letadlo, které uskutečňovalo tento let, muselo být během předchozího letu z Lisabonu do Fortalezy odkloněno do Las Palmas de Grande Canarie (Španělsko), aby byl vysazen cestující s rušivým chováním, který pokousal jiného cestujícího a napadl další cestující a palubní průvodčí. LE byl tedy přepraven do Osla následujícím letem, který TAP uskutečnil následující den.
13

Dne 6. listopadu 2016 se asi v 19 hodin pracovníci DMPA a UN ze svého titulu veterinárních lékařů dostavili pod vedením TM do vesnice Șimon s úmyslem odchytit a přemístit vlka, který se již několik dní objevoval v místě bydliště místního obyvatele, kde si hrál a jedl s jeho psy. Poté, co vlk pomocí hypodermální pušky obdržel dávku anestetik pro veterinární použití, byl sledován, odchycen, zvednut za ocas a kůži v zátylku a přenesen do vozidla, které se nenacházelo v bezprostřední blízkosti, a následně umístěn do klece na přepravu psů.
16

Osoba povinná k DPH totiž stále zůstává jednou ze základních složek systému výběru této daně, když jedná na účet státu za účelem tohoto výběru a vrácení zaplacené DPH. Pokud by této osobě povinné k dani bylo přiznáno právo snížit základ DPH ve všech případech, kdy pohledávky nejsou uspokojeny, a tudíž i v případě, že by sama nesplnila své povinnosti vyplývající ze systému DPH, byl by stát zbaven možnosti vybrat přiznanou DPH, která mu přísluší.
3

Body 19, 20, 26, 28 a 43 odůvodnění směrnice 2008/48 znějí takto: „(19) Aby se mohli spotřebitelé rozhodovat na základě úplné znalosti věci, měli by před uzavřením úvěrové smlouvy získat přiměřené informace o podmínkách a nákladech úvěru a o svých povinnostech, přičemž by měli mít možnost vzít si tyto informace s sebou a posoudit je. Pro zajištění co největší průhlednosti a srovnatelnosti nabídek by tyto informace měly zahrnovat především roční procentní sazbu nákladů úvěru [(RPSN)] určovanou stejným způsobem v cel[é] [Evropské unii]. […] (20) Celkové náklady úvěru pro spotřebitele by měly zahrnovat veškeré náklady, včetně úroku, provizí, daní, poplatků pro zprostředkovatele úvěru a veškerých poplatků, které musí spotřebitel zaplatit v souvislosti s úvěrovou smlouvou, s výjimkou nákladů na notáře. […] […] (26) Členské státy by při zohlednění zvláštních charakteristických rysů svých úvěrových trhů měly přijmout vhodná opatření pro podporu odpovědných praktik ve všech fázích úvěrového vztahu. Tato opatření mohou zahrnovat například informování a vzdělávání spotřebitelů, včetně upozornění na rizika spojených s prodlením při splátkách a s nadměrným zadlužením. Především na rozšiřujícím se úvěrovém trhu je důležité, aby se věřitelé nepouštěli do nezodpovědného půjčování ani neposkytovali úvěry bez předchozího posouzení úvěruschopnosti, a členské státy by měly vykonávat nezbytný dohled s cílem předejít takovému jednání, a měly by pro tyto případy stanovit nezbytné prostředky k sankcionování věřitelů. Aniž jsou dotčena ustanovení o úvěrovém riziku směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [(Úř. věst. 2006, L 177, s. 1)], měli by mít věřitelé povinnost kontrolovat v jednotlivých případech úvěruschopnost spotřebitele. […] […] (28) K posouzení úvěruschopnosti spotřebitele by měl věřitel rovněž vyhledávat v příslušných databázích; právní a faktické okolnosti mohou vyžadovat, aby se toto vyhledávání lišilo co do rozsahu. […] […] (43) Na podporu vytvoření a fungování vnitřního trhu a zajištění vysokého stupně ochrany spotřebitelů v cel[é] [Unii] je nutné zajistit srovnatelnost informací týkajících se [TAEG] v rámci cel[é] [Unie]. […] Tato směrnice by proto měla jasně a vyčerpávajícím způsobem definovat celkové náklady úvěru pro spotřebitele.“
6

Článek 6 směrnice o stanovištích uvádí: „1. Pro zvláštní oblasti ochrany stanoví členské státy nezbytná ochranná opatření zahrnující v případě potřeby odpovídající plány péče vypracované speciálně pro dané lokality nebo integrované do jiných plánů rozvoje a vhodná opatření právního, správního nebo smluvního charakteru, která odpovídají ekologickým požadavkům typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II, jež se na těchto lokalitách vyskytují. 2. Členské státy přijmou vhodná opatření, aby v oblastech zvláštní ochrany [ve zvláštních oblastech ochrany] vyloučily poškozování přírodních stanovišť a stanovišť druhů ani k [, jakož i] vyrušování druhů, pro něž jsou tato území určena, pokud by takové vyrušování mohlo být významné ve vztahu k cílům této směrnice. 3. Jakýkoli plán nebo projekt, který s určitou lokalitou přímo nesouvisí nebo není pro péči o ni nezbytný, avšak bude mít pravděpodobně na tuto lokalitu významný vliv, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty, podléhá odpovídajícímu posouzení jeho důsledků pro lokalitu z hlediska cílů její ochrany. S přihlédnutím k výsledkům uvedeného hodnocení důsledků pro lokalitu a s výhradou odstavce 4 schválí příslušné orgány příslušného státu tento plán nebo projekt teprve poté, co se ujistí, že nebude mít nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality, a co si v případě potřeby opatří stanovisko široké veřejnosti. 4. Pokud navzdory negativnímu výsledku posouzení důsledků pro lokalitu musí být určitý plán nebo projekt z naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu, včetně důvodů sociálního a ekonomického charakteru, přesto uskutečněn a není-li k dispozici žádné alternativní řešení, zajistí členský stát veškerá kompenzační opatření nezbytná pro zajištění ochrany celkové soudržnosti sítě [Natura 2000]. O přijatých kompenzačních opatřeních uvědomí Komisi. Jestliže se na dotyčné lokalitě vyskytují prioritní typy přírodních stanovišť a/nebo prioritní druhy, pak mohou být uplatněny pouze důvody související s ochranou lidského zdraví a veřejné bezpečnosti s nesporně příznivými důsledky mimořádného významu pro životní prostředí nebo jiné naléhavé důvody převažujícího veřejného zájmu podle stanoviska Komise.“
19

Předkládající soud má však za to, že podle obecných zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti, jak jsou zakotveny v článku 18 SFEU a v článcích 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie, je možné mít za to, že Italská republika nemohla provést směrnici 2004/80 v plném rozsahu tak, že by omezila použití vnitrostátního systému odškodnění pouze na oběti nacházející se v přeshraničních situacích, jelikož takové omezení by vystavilo italské občany s bydlištěm v Itálii neodůvodněnému diskriminačnímu zacházení.