Věc T-34/05 R

Makhteshim-Agan Holding BV a další

v.

Komise Evropských společenství

„Řízení o předběžných opatřeních – Předběžná opatření – Žaloba pro nečinnost – Přípustnost – Směrnice 91/414/EHS“

Usnesení předsedy Soudu ze dne 27. dubna 2005

Shrnutí usnesení

1. Řízení o předběžných opatřeních – Předběžná opatření – Podmínky nařízení – Naléhavost – „Fumus boni juris“ – Kumulativní charakter – Zvážení všech dotčených zájmů – Posuzovací pravomoc soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních

(Článek 243 ES; jednací řád Soudu, čl. 104 odst. 2)

2. Řízení o předběžných opatřeních – Podmínky přípustnosti – Přípustnost žaloby v hlavním řízení – Irelevantnost – Meze

(Články 242 ES a 243 ES; jednací řád Soudu, čl. 104 odst. 1)

3. Žaloba pro nečinnost – Ukončení nečinnosti po podání žaloby – Zánik předmětu žaloby – Nevydání rozhodnutí ve věci – Návrh rozhodnutí nezařadit účinnou látku endosulfan do přílohy I směrnice 91/414 – Posouzení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních

(Články 230 ES, 232 ES a 233 ES; směrnice Rady 91/414, příloha I)

1. Článek 104 odstavec 2 jednacího řádu Soudu stanoví, že návrh na předběžné opatření musí uvádět předmět řízení, okolnosti prokazující naléhavost a rovněž skutkové a právní důvody, které na první pohled odůvodňují nařízení navrhovaných předběžných opatření (fumus boni juris). Tyto podmínky jsou kumulativní, takže návrh na předběžné opatření musí být zamítnut, pokud jedna z těchto podmínek není splněna. Soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních případně rovněž provede zvážení dotčených zájmů.

Kromě toho má soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních v rámci tohoto celkového přezkumu rozsáhlou posuzovací pravomoc a protože neexistují žádná pravidla práva Společenství ukládající mu předem určený analytický postup pro posuzování nutnosti vydat předběžná opatření, je na něm, aby s ohledem na okolnosti projednávaného případu určil způsob, jakým musí být tyto jednotlivé podmínky ověřeny a stanovil pořadí tohoto přezkumu.

(viz body 34–35)

2. Problém přípustnosti žaloby nesmí být v zásadě přezkoumáván v rámci řízení o předběžných opatřeních, neboť by bylo předjímáno rozhodnutí ve věci samé. Může se nicméně ukázat nezbytným, je-li vznesena námitka zjevné nepřípustnosti žaloby v hlavním řízení, které se týká návrh na předběžné opatření, prokázat existenci určitých skutečností, umožňujících dojít na první pohled k závěru o přípustnosti takové žaloby.

(viz bod 53)

3. Procesní prostředek upravený článkem 232 ES je založen na myšlence, že protiprávní nečinnost napadeného orgánu umožňuje obrátit se na Soudní dvůr nebo Soud, aby tyto prohlásily, že zdržení se jednání je v rozporu se Smlouvou, pokud dotčený orgán tuto nečinnost neodstranil. Účinkem tohoto prohlášení je podle článku 233 ES, že je žalovaný orgán povinen přijmout opatření vyplývající z rozsudku Soudního dvora nebo Soudu, aniž by byly dotčeny žaloby na uplatnění mimosmluvní odpovědnosti mohoucí plynout z téhož prohlášení. V případě, kdy je akt, jehož nevydání představuje předmět sporu, přijat poté, co byla podána žaloba, ale před vydáním rozsudku, prohlášení Soudního dvora nebo Soudu konstatující protiprávnost původní již nemůže vést k důsledkům stanoveným článkem 233 ES. Z toho plyne, že v takovém případě, právě jako v případě, kdy žalovaný orgán reaguje na výzvu, aby jednal ve lhůtě dvou měsíců, přestal předmět žaloby existovat, takže je rozhodnutí ve věci bezpředmětné.

V tomto ohledu existuje ve stadiu řízení o předběžném opatření důvod se domnívat, že skutečnost, že Komise formálně předložila v rámci řízení o přezkoumání účinné látky endosulfan s ohledem na její možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh návrh rozhodnutí nezařadit tuto účinnou látku do přílohy I jasně ukazuje záměr tohoto orgánu ukončit přezkum dotčené účinné látky, a je tedy stanoviskem, kterým tvrzená nečinnost končí. Skutečnost, že takový návrh na první pohled nepředstavuje akt, proti kterému lze podat žalobu na neplatnost nemá v tomto ohledu význam, jelikož představuje nezbytý předpoklad postupu, který má v zásadě vyústit v přijetí právního aktu, který jako takový může být předmětem žaloby na neplatnost.

(viz body 67–70)

USNESENÍ PŘEDSEDY SOUDU

27. dubna 2005 ( )

„Řízení o předběžných opatřeních – Předběžná opatření – Žaloba pro nečinnost – Přípustnost – Směrnice 91/414/EHS“

Ve věci T‑34/05 R,

Makhteshim-Agan Holding BV, se sídlem v Amsterdamu (Nizozemsko),

Alfa Georgika Efodia AEVE, se sídlem v Aténách (Řecko),

Aragonesas Agro, SA, se sídlem v Madridu (Španělsko),

zastoupené C. Mereuem a K. Van Maldegen, advokáty,

žalobkyně,

proti

Komisi Evropských společenství, zastoupené B. Dohertym, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,

žalované,

jejímž předmětem je návrh na určitá předběžná opatření ohledně přezkoumání endosulfanu s ohledem na jeho možné zařazení do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332),

PŘEDSEDA SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ

vydává toto

Usnesení

Právní rámec

1 Směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332) zavádí zejména právní úpravu Společenství pro povolování a odnímání povolení pro uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh.

2 Článek 4 směrnice 91/414 stanoví, že „[členské] státy zajistí, aby přípravek na ochranu rostlin byl povolen pouze, pokud […] jsou jeho účinné látky uvedeny v příloze I“. Nicméně účinné látky, které byly uvedeny na trh do dvou let ode dne oznámení směrnice 91/414 a nejsou uvedeny v příloze I, mohou za určitých okolností využít režimu přechodného období. Článek 8 odst. 2 směrnice 91/414 tak stanoví, že „členský stát může během období 12 let od oznámení této směrnice povolit na svém území uvést na trh přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky neuvedené v příloze I, které již byly uvedeny na trh do dvou let ode dne oznámení směrnice“. Toto období 12 let, které uplynulo dne 26. července 2003, bylo pro určité látky prodlouženo do 31. prosince 2005 nařízením Komise (ES) č. 2076/2002 ze dne 20. listopadu 2002 o prodloužení lhůty uvedené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414 a o nezařazení určitých účinných látek do přílohy I uvedené směrnice a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky (Úř. věst. L 319, 23.11.2002, s. 3). Mezi těmito látkami, na které se vztahuje toto prodloužení, je endosulfan, účinná látka používaná především při výrobě insekticidů.

3 Během přechodného období stanoveného v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414 musí projít dotčené účinné látky programem přezkoumání, po jehož provedení mohou být zařazeny do přílohy I směrnice 91/414, nebo naopak je nelze zařadit na tuto přílohu, pokud nesplňují požadavky článku 5 směrnice 91/414 nebo pokud nebyly informace a údaje požadované pro účely přezkoumání předloženy „ve stanovené lhůtě“. Článek 8 odst. 2 směrnice 91/414 konečně stanoví, že všechny podrobnosti nezbytné pro provádění programu přezkoumání se stanoví nařízením Komise.

4 Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414 (Úř. věst. L 366, s. 10; Zvl. vyd. 03/13, s. 242), stanoví postup pro přezkoumání některých látek s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414. Mezi těmito látkami je endosulfan.

5 Článek 5 odst. 2 b) nařízení č. 3600/92 stanoví pro každou dotčenou účinnou látku jmenování členského státu zpravodaje. Španělské království bylo jmenováno členským státem zpravodajem pověřeným přezkumem endosulfanu podle nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 (Úř. věst. L 107, s. 8; Zvl. vyd. 03/16, s. 84).

Skutkový stav a řízení

6 Makhteshim-Agan Holding BV, Aragonesas Agro SA a Alfa Georgika Efodia AEVE jsou společnosti zabývající se především výrobou a prodejem endosulfanu a přípravků na ochranu rostlin založených na endosulfanu. Aragonesas Agro je dceřinou společností a distributorem společnosti Makhteshim-Agan Holding. Je držitelem povolení pro uvádění určitých přípravků na ochranu rostlin založených na endosulfanu na trh ve Španělsku. Alfa Georgika Efodia je dceřinou společností a distributorem společnosti Makhteshim-Agan Holding. Je držitelem povolení pro uvádění určitých přípravků na ochranu rostlin založených na endosulfanu na trh v Řecku.

7 „Makhteshim-Agan Intern. Coordination“ je mezi sedmi výrobci uvedenými v příloze I nařízení č. 933/94, kteří oznámili svůj záměr získat zařazení endosulfanu do přílohy I směrnice 91/414. Ve svých vyjádřeních Komise odkazuje na tento podnik jako na „Makhteshim-Agan International Coordination Center“. Žalobkyně ve svém návrhu na předběžné opatření upřesňují, že Makhteshim-Agan International Coordination Center je dceřinou společností Makhteshim-Agan Holding.

8 Před nejzazším datem stanoveným v nařízení č. 933/94, v pozměněném znění, dnem 31. října 1995, předložily Španělskému království spisy týkající se endosulfanu podle článku 6 nařízení č. 3600/92 jen společnosti Makhteshim-Agan International Coordination Center a AgrEvo GmbH, nyní nazvaná Bayer CropScience AG. Po tomto podání Makhteshim-Agan International Coordination Center a AgrEvo zaměřily svoje úsilí na činnost v rámci pracovní skupiny, nazvané „pracovní skupina endosulfan“ (task force endosulfan).

9 Po přezkoumání předložených spisů zaslalo v únoru 2000 Španělské království Komisi návrh zprávy o endosulfanu.

10 V létě roku 2000 zaslala Komise na základě čl. 7 odst. 3 nařízení č. 3600/92 členským státům a AgrEvo, jako zástupci pracovní skupiny endosulfan, návrh zprávy.

11 Od ledna do července 2001 zorganizovalo britské ředitelství pro bezpečnost pesticidů (Pesticide Safety Directorate) jménem Komise několik jednání znalců z několika členských států za účelem přezkoumání návrhu zprávy a připomínek, které vyvolává. Dne 27. června 2001 byla členským státům rozeslána zpráva, vypracovaná na závěr tohoto přezkumu a dne 25. srpna 2001, byla tato zpráva zaslána pracovní skupině endosulfan za účelem získat dodatečné připomínky a ujasnění.

12 Poté, co Komise konstatovala, že za účelem přezkumu endosulfanu byly nutné dodatečné informace, přijala dne 21. listopadu 2001 rozhodnutí 2001/810/ES o rozhodnutí o možném zařazení určitých účinných látek do přílohy I směrnice 91/414 (Úř. věst. L 305, s. 32). Toto rozhodnutí prodloužilo lhůtu pro předložení nových údajů o endosulfanu do 25. května 2002. Pro dlouhodobé studie byla stanovena lhůta do 31. května 2003.

13 Dne 8. března 2002 se konalo jednání, kterého se účastnila pracovní skupina endosulfan a španělské orgány.

14 Pracovní skupina endosulfan předložila studie vyžadované do 25. května 2002 před uplynutím této lhůty.

15 Dne 17. července 2002 se konalo nové jednání se španělskými orgány.

16 Pracovní skupina endosulfan předložila studie vyžadované do 31. května 2003 před uplynutím této lhůty.

17 Dne 22. ledna 2004 se konalo další jednání, kterého se účastnila pracovní skupina endosulfan a španělské orgány. Na tomto jednání informoval znalec z oboru životního prostředí a ekotoxikologie pracovní skupinu endosulfan o svých určitých obavách týkajících se endosulfanu.

18 Dne 26. ledna 2004 oznámilo Španělské království jednomu z členů pracovní skupiny endosulfan zprávu týkající se přezkoumání údajů předložených uvedenou skupinou v průběhu května roku 2002 a 2003.

19 Dne 11. března 2004 se konalo jednání Komise a členských států, na kterém byl přijat závěr, že neexistují poznatky, které by odůvodňovaly zařazení endosulfanu do přílohy I směrnice 91/414.

20 Dne 17. května 2004 se konalo trojstranné jednání, kterého se účastnila Komise, španělské orgány a zástupci pracovní skupiny endosulfan podle ustanovení čl. 6 odst. 4 směrnice 91/414. Na tomto jednání dal zástupce Komise pracovní skupině endosulfan najevo, že Komise zamýšlí navrhnout stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat (dále jen „výbor“), že by endosulfan neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414 a že účelem jednání je umožnit pracovní skupině endosulfan předložit její vyjádření. Zástupce Komise uvedl, že pracovní skupina endosulfan může zaslat své připomínky do 21. června 2004, ale že žádné nové údaje na podporu jejích argumentů nemohou být akceptovány, protože lhůta do 31. května 2003 již uplynula.

21 Dne 25. června 2004 zaslali zástupci pracovní skupiny endosulfan Komisi dopis zpochybňující způsob, jakým bylo provedeno přezkoumání endosulfanu a poskytující určitá dodatečná technická vysvětlení.

22 Dopisem ze dne 12. července 2004 požádala Komise Španělské království nebrat v úvahu nové studie vypracované pracovní skupinou endosulfan.

23 Dne 24. září 2004 zaslala pracovní skupina endosulfan prostřednictvím svých poradců Komisi dopis. V úvodu tohoto dopisu pracovní skupina endosulfan upřesnila, že píše proto, aby „formálně požádala Komisi zasáhnout z důvodů řádné správy za účelem zajištění správného použití práva Společenství a ochrany příslušných práv a legitimního očekávání [pracovní skupiny endosulfan]“. Pracovní skupina endosulfan krom toho vyzvala Komisi, aby „se ujistila, že přezkoumání endosulfanu bylo po vědecké a právní stránce řádně provedeno a oznámila jí v tomto ohledu své rozhodnutí“. Ve stejném dopise pracovní skupina endosulfan uvedla, že „Komise měla povinnost nestranně zkoumat poznatky předložené pracovní skupinou endosulfan, z důvodů řádné správy zasáhnout a pověřit přezkumem endosulfanu zpravodaje nebo specializované orgány založené právem Společenství s pokynem, že všechny relevantní údaje mají být přezkoumány za použití vhodných kritérií pro přezkoumání stanovených ve směrnici 91/414.“ Pracovní skupina endosulfan uzavřela svůj dopis výzvou Komisi, aby sdělila své stanovisko do 60 dnů.

24 Dopisem ze dne 26. listopadu 2004 odpověděla Komise na výzvu pracovní skupiny endosulfan. V tomto dopise Komise informovala pracovní skupinu endosulfan, že právě vypracovává návrh rozhodnutí, že endosulfan by neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414 a že se chystá předložit tento návrh výboru na jeho prvním jednání v roce 2005. Komise také uvedla, že v jejím dopise ze dne 12. července 2004 připomněla postup stanovený v nařízení č. 3600/92 a lhůty pro ukončení přezkumu látek uvedených v tomto nařízení. Komise konečně uvedla, že výzva pracovní skupiny endosulfan směřovala k tomu, aby Komise přezkoumala studie předložené krátce před tím, vyžadující podrobnou analýzu, takže tato byla v rozporu s výzvou, aby Komise přijala všeobecné stanovisko ke spisu do 60 dnů.

25 Návrhem zapsaným do rejstříku kanceláře Soudu dne 31. ledna 2005, Bayer CropScience a žalobkyně podaly žalobu pro nečinnost na základě článku 232 ES. V této žalobě žalobkyně v podstatě navrhují, aby Soud:

– určil, že Komise porušila svou povinnost jednak přezkoumat údaje předložené za účelem přezkoumání endosulfanu a jednak dodržovat právo žalobkyň na spravedlivý proces („due process“) během tohoto přezkumu;

– uložil Komisi, aby dodržovala své povinnosti a aby za tímto účelem přezkoumala všechny údaje předložené pro přezkoumání endosulfanu a dodržela jejich právo na spravedlivý proces („due process“).

26 Samostatným podáním zapsaným do rejstříku soudní kanceláře dne 31. ledna 2005 podaly žalobkyně projednávaný návrh na předběžné opatření. V tomto žádají žalobkyně předsedu Soudu, aby rozhodl na základě čl. 105 odst. 2 jednacího řádu Soudu před tím, než Komise předloží své vyjádření.

27 Dne 8. února 2005 položil předseda Soudu Komisi několik písemných otázek, na které posledně uvedená odpověděla dopisem ze dne 9. února 2005.

28 Dne 11. února 2005 podaly žalobkyně v kanceláři Soudu dopis obsahující určité připomínky k dopisu Komisi ze dne 9. února 2005, který se předseda Soudu rozhodl vložit do spisu. Podáním zapsaným do rejstříku soudní kanceláře dne 11. února 2005 předložila Komise své vyjádření k návrhu na předběžné opatření.

29 Na výzvu předsedy Soudu předložily dne 22. února 2005 žalobkyně nová vyjádření. V těchto vyjádřeních požádaly žalobkyně soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních, aby uložil Komisi předložit určité zápisy a pořady jednání výboru, pokud se tyto týkají endosulfanu.

30 Dopisem ze dne 2. března 2005, zapsaným do rejstříku soudní kanceláře následujícího dne, předložila Komise své vyjádření k vyjádřením předloženým žalobkyněmi dne 22. února 2005. Na žádost soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních, Komise upřesnila, že formálně předložila výboru návrh rozhodnutí nezařadit endosulfan do přílohy I směrnice 91/414. Komise ke svému vyjádření připojila kopii svého návrhu rozhodnutí a uvedla, že uvedený návrh byl schválen výborem na jeho jednání konaném ve dnech 14. a 15. února 2005.

31 Dne 8. března 2005 vyzval předseda Soudu žalobkyně předložit jejich případná vyjádření ke skutkovým upřesněním poskytnutým Komisí na žádost předsedy Soudu. Jako odpověď na tuto výzvu předložily žalobkyně svá vyjádření dopisem ze dne 11. března 2005, na který Komise odpověděla dne 16. března 2005.

Návrhy

32 Žalobkyně navrhují, aby soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních:

– „uložil Komisi neukončovat přezkum účinné látky na ochranu rostlin endosulfan podle směrnice [91/414], a v důsledku toho nepředkládat [výboru] v souladu s článkem 19 směrnice [91/414] návrh na nezařazení endosulfanu do přílohy I na jednání tohoto výboru konaném ve dnech 14. a 15. února 2005 nebo na jakémkoli jiném jednání, které se bude konat do doby rozhodnutí ve věci samé“ nebo „uložil Komisi nepřijmout nebo nezveřejňovat v Úředním věstníku [Evropské unie] rozhodnutí nezařadit endosulfan do přílohy I směrnice [91/414] (v případě, že návrh ve smyslu ustanovení článku 19 směrnice [91/414] byl již předložen a schválen [výborem])“;

– „vydal jakékoli jiné předběžné opatření, které bude předseda Soudu považovat za vhodné za účelem zachování postavení žalobkyň do doby, nežli bude rozhodnuto ve věci samé“;

– uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

33 Komise navrhuje, aby Soud:

– zamítl návrh jako nepřípustný nebo neopodstatněný;

– uložil žalobkyním náhradu nákladů řízení.

Právní otázky

34 Článek 104 odstavec 2 jednacího řádu stanoví, že návrh na předběžné opatření musí uvádět předmět řízení, okolnosti prokazující naléhavost a rovněž skutkové a právní důvody, které na první pohled odůvodňují nařízení navrhovaných předběžných opatření (fumus boni juris). Tyto podmínky jsou kumulativní, takže návrh na předběžné opatření musí být zamítnut, pokud jedna z těchto podmínek není splněna (usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. října 1996, SCK a FNK v. Komise, C‑268/96 P (R), Recueil, s. I‑4971, bod 30). Soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních případně rovněž provede zvážení dotčených zájmů (usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. února 2001, Rakousko v. Rada, C‑445/00 R, Recueil, s. I‑1461, bod 73).

35 Kromě toho má soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních v rámci tohoto celkového přezkumu rozsáhlou posuzovací pravomoc a protože neexistují žádná pravidla práva Společenství ukládající mu předem určený analytický postup pro posuzování nutnosti vydat předběžná opatření, je na něm, aby s ohledem na okolnosti projednávaného případu určil způsob, jakým musí být tyto jednotlivé podmínky ověřeny a stanovil pořadí tohoto přezkumu (usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. července 1995, Komise v. Atlantic Container Line a další, C‑149/95 P (R), Recueil, s. I‑2165, bod 23).

36 Ve světle těchto úvah musí být přezkoumán projednávaný návrh na předběžné opatření.

Argumenty účastníků řízení

K přípustnosti

37 Komise se domnívá, že žaloba v hlavním řízení je zjevně nepřípustná, v podstatě ze sedmi důvodů. Zaprvé je tato žaloba založena na směšování mezi jednak žalobami pro nečinnost podanými na základě článku 232 ES a jednak žalobami na neplatnost založenými na článku 230 ES. Zadruhé Komise dosud nepřijala závazný právní akt, takže uváděná nečinnost Komise neovlivňuje právní situaci žalobkyň. Zatřetí formální výzva žalobkyň je nepřesná, co se týče aktů, o jejichž přijetí je Komise žádána. Začtvrté Komise nemá povinnost jednat v rámci lhůty stanovené žalobkyněmi. Zapáté, i kdyby Komise byla povinna jednat způsobem, o který žádaly žalobkyně, její odpověď ze dne 26. listopadu 2004 ukončila uváděnou nečinnost Komise. Zašesté Soud není příslušný k ukládání příkazů Komisi. Zasedmé Aragonesas Agro a Alfa Georgika Efodia nejsou aktivně legitimovány k podání žaloby na základě článku 232 ES.

38 Komise dále tvrdí, že návrh na předběžné opatření je jako takový nepřípustný. Návrh je zaprvé předčasný. Zadruhé je v rozporu s žalobou v hlavním řízení. Zatřetí navrhovaná opatření by předňala rozhodnutí o žalobě v hlavním řízení. Začtvrté návrh na vydání „jakéhokoli jiného předběžného opatření“ není v souladu s čl. 44 odst. 1 písm. d) jednacího řádu.

39 Žalobkyně tvrdí, že by neměla být přezkoumávána přípustnost žaloby v hlavním řízení. Dodávají, že skutečnost, že Makhteshim-Agan Holding provedla oznámení a předložila úplný spis, stačí proto, aby byla odlišena od všech ostatních subjektů. Aragonesas Agro a Alfa Georgika Efodia se účastnily procesu oznámení prostřednictvím Makhteshim-Agan Holding, a proto jim náleží stejná práva. Krom toho, protože se žaloba žalobkyň týká nečinnosti, není možné, aby zpochybňovaly právní akt na vnitrostátní úrovni. Nepřípustnost žalobkyněmi vznešeného návrhu by proto byla v rozporu jednak s jejich základním právem na účinnou soudní ochranu a jednak s jejich právem být vyslechnut.

40 Ve svých vyjádřeních ze dne 22. února 2005 žalobkyně zejména dodávají, že skutečnost, že Komise nepřezkoumala dotčené údaje, ovlivňuje jejich právní situaci.

K fumus boni juris

41 Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 95 odst. 3 a čl. 152 odst. 1 ES; článek 5 odst. 1 směrnice 91/414; zásadu řádné správy ve smyslu článku 211 ES, „která ukládá Komisi, aby přezkoumala každou věc pečlivě a nestraně v rámci pravomocí, které jí svěřuje směrnice [91/414] a aby respektovala práva obhajoby a právo na spravedlivý proces“; zásady právní jistoty, ochrany legitimního očekávání, proporcionality a rovného zacházení; povinnost uvést odůvodnění; právo podnikat a právo vlastnické.

42 Komise tvrdí, že uvedené žalobní důvody na podporu žaloby v hlavním řízení jsou velmi slabé, především proto, že Komise neměla žádnou povinnost jednat před 27. listopadem 2004.

K naléhavosti

43 Žalobkyně tvrdí, že nečinnost Komise je zjevně protiprávní, a není proto nutné posuzovat, zda v projednávaném případě existuje hrozba vážné a nenapravitelné škody. Dále tvrdí, že navrhovaná opatření jsou zvláště naléhavá z důvodu bezprostřednosti stanoviska výboru. Jednak není pochyb o tom, že výbor bude proti zařazení endosulfanu do přílohy I směrnice 91/414, a jednak, že na základě tohoto stanoviska Komise přijme formální rozhodnutí nezařadit endosulfan do přílohy I směrnice 91/414. Podle žalobkyň zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie bude znamenat stažení z trhu všech povolení týkajících se přípravků na ochranu rostlin obsahujících endosulfan.

44 Žalobkyně dodávají, že v případě nevydání předběžných opatření dojde na trhu k vývoji, který bude velmi obtížné nebo dokonce nemožné zvrátit.

45 Nejprve by Makhteshim-Agan Holding ztratila veškerou svou činnost týkající se přípravy a prodeje farmaceutických produktů založených na endosulfanu v Evropské unii. Makhteshim-Agan Holding získala tuto činnost od společnosti Bayer CropScience během roku 2003 na základě nových údajů a nových aplikací ukazujících, že endosulfan může být používán bez rizika ve smyslu směrnice 91/414, a to před tím, než členský stát zpravodaj vznesl pochybnosti týkající se této látky.

46 Dále by Aragonesas Agro ve Španělsku ztratila svá povolení uvádět na trh své přípravky na ochranu rostlin založené na endosulfanu. To by znamenalo nejprve ztrátu podílů na trhu, což by se také projevilo na ostatních výrobcích, zadruhé růst jejích nákladů a zatřetí propouštění zaměstnanců.

47 Konečně pokud jde o Alfa Georgika Efodia, zákaz endosulfanu by znamenal nejprve zmizení přípravků na ochranu rostlin založených na endosulfanu této společnosti, zadruhé ztrátu obchodních dohod, zatřetí další finanční ztráty pramenící z oslabení její palety výrobků a začtvrté snížení počtu jejích zaměstnanců.

48 V odpovědi na tato tvrzení je Komise toho názoru, že žalobkyně neprokázaly naléhavost uložení vydání navržených předběžných opatření. Zaprvé za neexistence jakéhokoliv závazného právního aktu zůstává právní situace žalobkyň nezměněna. Zadruhé zůstává nejisté, zda Komise akt přijme a co by bylo jeho obsahem. Zatřetí, i kdyby bylo přijato negativní rozhodnutí, nepůsobilo by okamžitě. Začtvrté jím způsobená škoda by byla čistě finanční a mohla by být předmětem následného odškodnění.

Ke zvážení zájmů

49 Žalobkyně v podstatě tvrdí, že navržená opatření jen zachovají status quo. Dále trvají rovněž na nepřiměřené povaze jednání Komise vzhledem k cíli směrnice 91/414. Krom toho se endosulfan používá po několik desetiletí a byl nejnověji ve formě kapslí povolen jako bezrizikový výrobek v Itálii, Řecku a Portugalsku.

50 Komise za sebe tvrdí, že mělo-li by být nutné zvážit dotčené zájmy, převážil by zájem na ochraně veřejného zdraví (usnesení předsedy Soudu ze dne 11. dubna 2003, Solvay Pharmaceuticals v. Rada, T‑392/02 R, Recueil, s. II‑1825, bod 122).

Závěry soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních

51 Jelikož písemná vyjádření účastníků řízení obsahují všechny nezbytné informace pro rozhodnutí o návrhu na předběžná opatření, není namístě vyslechnout jejich ústní vysvětlení.

52 Ve svém vyjádření Komise tvrdí, že návrh na předběžné opatření je nepřípustný z několika důvodů spočívajících v podstatě buď ve zjevné nepřípustnosti žaloby v hlavním řízení nebo povaze navržených předběžných opatření (body 37 a 38 výše).

53 Podle ustálené judikatury nesmí být problém přípustnosti žaloby před soudcem ve věci samé v zásadě přezkoumáván v rámci řízení o předběžných opatřeních, neboť by bylo předjímáno rozhodnutí ve věci samé. Může se nicméně ukázat nezbytným, je-li vznesena námitka zjevné nepřípustnosti žaloby v hlavním řízení, které se týká návrh na předběžné opatření, prokázat existenci určitých skutečností, umožňujících dojít na první pohled k závěru o přípustnosti takové žaloby (usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. ledna 1988, Distrivet v. Rada, 376/87 R, Recueil, s. 209, bod 21; usnesení předsedy Soudu ze dne 30. června 1999, Pfizer Animal Health v. Rada, T‑13/99 R, Recueil, s. II‑1961, bod 121, a Solvay Pharmaceuticals v. Rada, bod 50 výše, bod 53).

54 V projednávaném případě je třeba přezkoumat samostatně přípustnost dvou návrhů podaných žalobkyněmi v jejich žalobě ve věci samé, to znamená zaprvé jejich návrh, kterým se domáhají, aby Soud konstatoval nečinnost Komise, a zadruhé jejich návrh směřující k tomu, aby Soud uložil Komisi příkaz.

Návrh směřující k určení nečinnosti Komise

55 V rámci žaloby ve věci samé žalobkyně v podstatě navrhují, aby Soud určil, že Komise nesplnila jí uloženou povinnost jednak přezkoumat údaje předložené pracovní skupinou endosulfan a jednak dodržovat právo žalobkyň na spravedlivý proces (bod 25 výše).

56 I kdyby byl takový návrh slučitelný s předmětem článku 232 ES, který v případě jednotlivce spočívá v určení, že orgán nesplnil svoji povinnost „vydat akt jí určený jiný než doporučení nebo stanovisko“, je třeba v každém případě ověřit, zda jsou splněny ostatní podmínky přípustnosti žaloby pro nečinnost.

57 Článek 232 druhý pododstavec ES přitom stanoví, že žaloba pro nečinnost „je přípustná pouze tehdy, byl-li příslušný orgán předem vyzván, aby jednal“. Podle ustálené judikatury musí být tato výzva dostatečně výslovná a přesná, aby umožnila orgánu zjistit konkrétním způsobem obsah rozhodnutí, o jehož přijetí je žádána, a musí z ní být patrno, že jejím cílem je přinutit orgán k zaujetí stanoviska (viz v tomto smyslu usnesení Soudního dvora ze dne 18. listopadu 1999, Pescados Congelados Jogamar v. Komise, C‑249/99 P, Recueil, s. I‑8333, bod 18, a rozsudek ze dne 3. června 1999, TF1 v. Komise, T‑17/96, Recueil, s. II‑1757, bod 41).

58 V projednávaném případě není věcí soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních určit, zda výzva pracovní skupiny endosulfan byla dostatečně výslovná a přesná ve smyslu výše uvedené judikatury, aby umožnila Komisi zjistit konkrétním způsobem obsah rozhodnutí, o jejichž přijetí je žádána.

59 V rámci probíhajícího řízení o předběžném opatření je třeba naopak přezkoumat, zda v tomto stádiu za předpokladu, že Komise byla platně vyzvána, aby jednala, existují dostatečné důkazy odůvodňující závěr, že Komise nepřijala stanovisko na základě výzvy pracovní skupiny endosulfan.

60 V tomto ohledu z ustálené judikatury vyplývá, že výrazy „nevydal akt jí určený“, článek 232 ES odkazuje na nečinnost spočívající ve zdržení se zaujetí stanoviska, a ne na vydání aktu odlišného, než byl akt, který si dotčené osoby přály nebo jež považovaly za nutný (rozsudky ze dne 13. července 1971, Deutscher Komponistenverband v. Komise, 8/71, Recueil, s. 705, bod 2; ze dne 15. prosince 1988, Irish Cement v. Komise, 166/86 a 220/86, Recueil, s. 6473, bod 17, a ze dne 24. listopadu 1992, Buckl a další v. Komise, C‑15/91 a C‑108/91, Recueil, s. I‑6061, bod 17).

61 V projednávaném případě Komise ve svém dopise ze dne 26. listopadu 2004 informovala pracovní skupinu endosulfan, že hodlá předložit výboru návrh rozhodnutí nezařadit endosulfan do přílohy I směrnice 91/414.

62 Vydá-li přitom výbor kladné stanovisko k návrhu rozhodnutí nezařadit aktivní látku podle čl. 5 odst. 3 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. L 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 124), Komise „přijme zamýšlená opatření“, s výhradou případného usnesení Evropského parlamentu přijatého podle článku 8 rozhodnutí 1999/468. Takto navržené rozhodnutí proto jasně vyjadřuje záměr Komise ukončit přezkum dotčené účinné látky.

63 Mimoto ve svém dopise ze dne 26. listopadu 2004 Komise zamítla argumentaci pracovní skupiny endosulfan, že přezkum endosulfanu neproběhl podle „spravedlivého postupu“. V tomto ohledu Komise zejména odkázala na svůj dopis ze dne 12. července 2004, jehož kopie byla zaslána zástupcům pracovní skupiny endosulfan, ve kterém požádala španělské orgány, aby neprováděly přezkum údajů předložených pracovní skupinou endosulfan a připomenula, že lhůta pro předložení doplňkových studií uplynula.

64 S ohledem na tyto skutečnosti soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních se v tomto stádiu domnívá, že dopis ze dne 26. listopadu 2004 jasně vyjadřuje odmítnutí tohoto orgánu jednak přezkoumat údaje vytvořené pracovní skupinou endosulfan před předložením návrhu rozhodnutí nezařadit endosulfan výboru a jednak poskytnout žalobkyním výhody dodatečných procesních záruk před předložením tohoto návrhu výboru.

65 Zdá se, že s tím samy žalobkyně souhlasily, protože ve svém návrhu uplatňují, že „odpověď Komise v dopise ze dne 26. listopadu 2004 nutně předpokládá, že zpravodaj nebo Komise nepřezkoumaly a nadále nehodlají přezkoumat nové údaje a s nimi související argumentaci předloženou žalobkyněmi, ani dodržet právo na spravedlivý proces, pokud jde o obavy, o kterých byly žalobkyně informovány zpravodajem až v lednu 2004“.

66 V důsledku toho, v tomto stádiu a aniž by bylo předjímáno rozhodnutí, které by v tomto ohledu mohl vydat Soud v rámci žaloby v hlavním řízení, soudce příslušný pro rozhodnutí o předběžných opatřeních nedisponuje dostatečnými poznatky pro to, aby měl za to, že dopis ze dne 26. listopadu 2004 není zaujetím stanoviska k opatřením, o jejichž přijetí byla Komise požádána. V tomto stádiu je tedy nutno považovat návrh žalobkyň směřující ke konstatování nečinnosti Komise za zjevně nepřípustný.

67 V každém případě z ustálené judikatury vyplývá, že procesní prostředek upravený článkem 232 ES je založen na myšlence, že protiprávní nečinnost napadeného orgánu umožňuje obrátit se na Soud nebo Soudní dvůr, aby tyto prohlásily, že zdržení se jednání je v rozporu se Smlouvou o ES, pokud dotčený orgán tuto nečinnost neodstranil. Účinkem tohoto prohlášení je podle článku 233 ES, že je žalovaný orgán povinen přijmout opatření vyplývající z rozsudku Soudního dvora nebo Soudu, aniž by byly dotčeny žaloby na uplatnění mimosmluvní odpovědnosti mohoucí plynout z téhož prohlášení. V případě, kdy je akt, jehož nevydání představuje předmět sporu, přijat poté, co byla podána žaloba, ale před vydáním rozsudku, prohlášení Soudního dvora nebo Soudu konstatující protiprávnost původní již nemůže vést k důsledkům stanoveným článkem 233 ES. Z toho plyne, že v takovém případě, právě jako v případě, kdy žalovaný orgán reaguje na výzvu, aby jednal ve lhůtě dvou měsíců, přestal předmět žaloby existovat, takže je rozhodnutí ve věci bezpředmětné (usnesení Soudního dvora ze dne 13. prosince 2000, Sodima v. Komise, C‑44/00 P, Recueil, s. I‑11231, bod 83, a rozsudek ze dne 17. února 1998, Pharos v. Komise, T‑105/96, Recueil, s. II‑285, body 41 a 42).

68 V projednávaném případě přitom Komise ve svém vyjádření ze dne 2. března 2005 upřesnila, že formálně předložila výboru návrh rozhodnutí nezařadit endosulfan do přílohy I směrnice 91/414 (viz bod 30 výše). Jak již bylo rozhodnuto v bodě 62 výše, takový návrh jasně ukazuje záměr Komise ukončit přezkum dotčené účinné látky.

69 V tomto ohledu je třeba dodat, že skutečnost, že takový návrh na první pohled nepředstavuje akt, proti kterému lze podat žalobu na neplatnost, nebrání tomu, že může být zaujetím stanoviska ukončujícím údajnou nečinnost, jelikož představuje nezbytý předpoklad postupu, který má v zásadě vyústit v přijetí právního aktu, který jako takový může být předmětem žaloby na neplatnost (rozsudky ze dne 27. června 1995, Guérin automobiles v. Komise, T‑186/94, Recueil, s. II‑1753, bod 25, a Pharos v. Komise, bod 67 výše, bod 43).

70 V důsledku je namístě se v tomto stádiu domnívat, že skutečnost, že Komise formálně předložila návrh rozhodnutí nezařadit endosulfan do přílohy I směrnice 91/414, a to aniž by předtím provedla všechny náležitosti požadované pracovní skupinou endosulfan, představuje zaujetí stanoviska k výzvě předložené posledně uvedenou.

71 Nečinnost přitom končí dnem, kdy osoba, která vyzvala orgán, aby jednal, obdrží zaujetí stanoviska tohoto orgánu (rozsudek ze dne 27. ledna 2000, Branco v. Komise, T‑194/97 a T‑83/98, Recueil, s. II‑69, bod 55).

72 V projednávaném případě Komise uvádí, že dne 1. března 2005 zaslala zástupci pracovní skupiny endosulfan kopii návrhu rozhodnutí schváleného výborem. Ve svých vyjádřeních ze dne 11. března 2005 žalobkyně potvrzují, že Makhteshim-Agan Holding dne 1. března 2005 skutečně obdržela kopii tohoto návrhu. Mimoto vyjádření Komise ze dne 2. března 2005, ke kterému byla připojena kopie návrhu rozhodnutí Komise, bylo kanceláří Soudu žalobkyním oznámeno dne 7. března 2005. V důsledku toho, i za předpokladu, že po obdržení výzvy od pracovní skupiny endosulfan byla Komise v situaci charakterizované nečinností, jeví se, že tato nečinnost byla ukončena nejpozději dne 7. března 2005.

73 V tomto stádiu soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních proto nemá dostatečné poznatky proto, aby se domníval, že je stále předmětné rozhodnout o návrhu žalobkyň, kterým se domáhají, aby Soud určil, že Komise byla nečinná.

Návrh směřující k tomu, aby byl Komisi uložen příkaz

74 Kromě svého návrhu směřujícího k určení nečinnosti Komise, žalobkyně navrhují, aby Soud uložil Komisi dodržovat její povinnosti, především, aby přezkoumala všechny údaje předložené v souvislosti s přezkumem endosulfanu a aby dodržovala tvrzená procesní práva žalobkyň.

75 K tomuto bodu postačuje připomenout, že soud Společenství není příslušný k ukládání příkazů orgánům v rámci žaloby založené na článku 232 ES (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 1. dubna 1993, Pesqueras Echebastar v. Komise, C‑25/91, Recueil, s. I‑1719, bod 14, a usnesení Soudu ze dne 27. května 1994, J v. Komise, T‑5/94, Recueil, s. II‑391, bod 17).

76 Soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních tedy nemá dostatečné poznatky proto, aby se domníval, že návrh směřující k tomu, aby Soud uložil Komisi příkaz, je přípustný.

77 V tomto stádiu se tedy žaloba v hlavním řízení jeví jako zjevně nepřípustná, nebo přinejmenším musí být rozhodnuto, že rozhodnutí ve věci je z části bezpředmětné, a ve zbývající části musí být žaloba v hlavním řízení prohlášena za zjevně nepřípustnou.

78 V důsledku toho je nutno návrh na předběžná opatření zamítnout, aniž by bylo nezbytné rozhodnout jednak o ostatních důvodech nepřípustnosti dovolávaných Komisí a jednak o návrhu žalobkyň, kterým se domáhají, aby bylo Komisi uloženo předložit zápisy a pořady jednání výboru, pokud se tyto týkají endosulfanu.

Z těchto důvodů

PŘEDSEDA SOUDU

rozhodl takto:

1) Návrh na předběžná opatření se zamítá.

2) O náhradě nákladů řízení bude rozhodnuto později.

V Lucemburku dne 27. dubna 2005.

Vedoucí soudní kanceláře Předseda