CS Úřední věstník Evropské unie C 38/2

Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2010 Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. září 2010 ve věci T-135/08, Schniga v. OÚS — Elaris a Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)

(Věc C-534/10 P)

2011/C 38/03

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC (zástupce: M. Eller, Rechtsanwalt)

Další účastníci řízení: Odrůdový úřad Společenství, Schniga GmbH

Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

— zrušit napadený rozsudek,

— vrátit věc k rozhodnutí Tribunálu, nebo případně rozhodnout Konečným rozsudkem o zamítnutí žaloby podané společností Schniga GmbH, a v důsledku toho potvrdit rozhodnutí odvolacího výboru Odrůdového úřadu Společenství ze dne 21. listopadu 2007 ve věcech A-003/2007 a A-004/2007,

— uložit náhradu nákladů řízení.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek má být zrušen z následujících důvodů:

I. Nepřípustnost třetího žalobního důvodu předloženého žalobkyní Schniga GmbH. Nelegitimní přezkum skutkového stavu odvolacím výborem. Porušení čl. 73 odst. 2 nařízení č. 2100/94 (1) (dále jen „nařízení“).

— Třetí žalobní důvod předložený žalobkyní Schniga GmbH na podporu žaloby na neplatnost rozhodnutí odvolacího výboru, jenž byl v napadeném rozsudku považován za opodstatněný, měl být prohlášen za nepřípustný, neboť představuje opětovný přezkum skutkových okolností, což podle čl. 73 odst. 2 nařízení nelze.

— Tribunál porušil čl. 73 odst. 2 nařízení tím, že protiprávně provedl přezkum posouzení odvolacího výboru týkající se skutkových okolností s ohledem na skutečný obsah individuálních žádostí v rámci čl. 55 odst. 4 nařízení a jejich pochopení ze strany žalobkyně.

II. Porušení čl. 55 odst. 4 nařízení ve spojení s čl. 61 odst. 1 písm. b) a článkem 80.

— Tribunál nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že na základě čl. 55 odst. 4 nařízení má úřad pravomoc předkládat v individuálních případech žádosti, přičemž její porušení zahrnuje zamítnutí žádosti podle čl. 61 odst. 1 písm. b) nařízení, nejen s odkazem na kvalitu materiálu, který má být v určité lhůtě odevzdán, ale s odkazem na dokumenty potvrzující tuto kvalitu.

— Tribunál nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že na základě čl. 55 odst. 4 nařízení má úřad pravomoc rozdělit svoji žádost předloženou v individuálních případech na dvě samostatné a nezávislé žádosti, jednu týkající se samotného materiálnu a druhou týkající se dokumentů o jeho kvalitě, přičemž její porušení zahrnuje zamítnutí žádosti podle čl. 61 odst. 1 písm. b) nařízení.

— Tribunál nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že na základě čl. 55 odst. 4 nařízení ve spojení s čl. 61 odst. 1 písm. b) má úřad pravomoc povolit nové odevzdání materiálu, pokud uplyne lhůta stanovená pro předložení materiálu určité kvality, pouze z toho důvodu, že lhůta pro předložení dokumentů týkajících se kvality takového materiálu dosud neuplynula.

— Tribunál nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že na základě čl. 55 odst. 4 nařízení ve spojení s čl. 61 odst. 1 písm. b) má úřad pravomoc povolit nové odevzdání materiálu, který neobsahuje viry, pokud lhůtě pro předložení daného materiálu uplynula, a bylo zjevné, že uvedený materiál viry obsahoval.

— Vzhledem k tomu, že odevzdaný materiál obsahoval viry, a proto nemohlo být předloženo žádné jeho fytosanitární osvědčení a bylo zjevné, že ani nikdy předloženo nebude, Tribunál dále nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že slovní spojení „co nejdříve“ ve spojení se žádostí o předložení chybějícího fytosanitárního osvědčení k předloženému materiálu nelze považovat za stanovení lhůty a v žádném případě za lhůtu, která už uplynula, vztahující se k individuální žádosti ve smyslu čl. 55 odst. 4 nařízení vedoucí k zamítnutí žádost o udělení práva podle čl. 61 odst. 1 písm. b) nařízení.

— Krom toho Tribunál nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že na základě čl. 55 odst. 4 nařízení ve spojení s čl. 61 odst. 1 písm. b) má úřad plnou diskreční pravomoc rozhodnout o splnění, bez jakéhokoli dalšího nadřazeného či soudního přezkumu, dostatečné právní přesnosti individuálních žádostí, přičemž její porušení zahrnuje zamítnutí žádosti podle čl. 61 odst. 1 písm. b) nařízení; Tribunál dále nesprávně tvrdil (nebo mlčky předpokládal), že výkon diskreční pravomoci může uskutečnit: a) bez ohledu na to, zda žalobkyně formálně a včas požádala o navrácení do původního stavu podle článku 80 nařízení, a b) bez ohledu na skutečné pochopení ze strany žalobkyně této žádosti či na její dobrou víru při výkladu.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16 s. 390).