STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA

F. G. JACOBSE

přednesené dne 16. prosince 2004( )

Věc C‑347/03

Regione Autonoma Friuli-Venezia Giulia

a

Agenzia Regionale per lo Sviluppo Rurale (ERSA)

proti

Ministero per le Politiche Agricole e Forestali

a

Regione Veneto









1. Projednávaná věc se v podstatě týká otázky legality zákazu, jenž vstoupí v platnost v roce 2007 a jenž se vztahuje na používání názvu odrůdy révy „Tocai friulano“ a jeho synonyma „Tocai italico“ na vinných etiketách v Itálii( ). Základem pro tento zákaz je dohoda mezi Společenstvím a Maďarskem směřující k ochraně maďarského zeměpisného označení „Tokaj“.

2. Regione Autonoma Friuli‑Venezia Giulia (autonomní region Friuli-Venezia Giulia) a Agenzia Regionale per lo Sviluppo Rurale (ERSA) (Regionální agentura pro rozvoj venkova) („žalobci“) podali žalobu u Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Regionální správní soud pro Lazio) požadující zrušení vnitrostátního předpisu( ), který v podstatě přejímá tento zákaz. Žalobci především uplatňují, že Společenství nemělo pravomoc uzavřít takovou dohodu s Maďarskem, že tento zákaz odporoval ostatním ustanovením dohody, že dohoda byla založena na nesprávném vyjádření skutečnosti, a tudíž relevantní ustanovení je neplatné z pohledu mezinárodního práva, že zákaz byl nahrazen dohodou TRIPS( ) a že zákaz je v rozporu s vlastnickým právem chráněným Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv( ) a Listinou základních práv Evropské unie( ).

I – Dohoda o přidružení

3. Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na druhé straně („dohoda o přidružení“) byla podepsána dne 16. prosince 1991 a jménem Společenství byla schválena rozhodnutím 93/742/Euratom, ESUO, EHS( ).

4. Projednávaný případ se netýká podstaty dohody o přidružení. Nicméně tato dohoda je relevantní, jelikož se předkládající soud dotazuje, zda poskytuje vhodný a dostatečný právní základ pro další dohodu mezi Společenstvím a Maďarskem, která je přímo dotčená a přezkoumána níže( ). V tomto kontextu zmiňuje předkládající soud následující ustanovení dohody o přidružení.

5. Třinácté společné prohlášení připojené k závěrečnému aktu, jímž byla přijata dohoda o přidružení( ), stanoví:

„Strany se dohodly na tom, že pro účely této dohody o přidružení má ‚duševní, průmyslové a obchodní vlastnictví‘ mít podobný význam jako v článku 36 Smlouvy o ES a že zahrnuje zvláště […] zeměpisná označení […].“

6. Odstavec 5 přílohy XIII dohody o přidružení uvádí:

„Ustanoveními této přílohy a ustanoveními čl. 74 odst. 1, které se týkají duševního vlastnictví, není dotčena pravomoc Evropského hospodářského společenství a jeho členských států v oblasti průmyslového, duševního a obchodního vlastnictví.“

II – Dohoda o názvech vín

7. Dohoda mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín („dohoda o názvech vín“) byla jménem Společenství schválena rozhodnutím 93/724/ES( ) a podepsána dne 29. listopadu 1993.

A – Rozhodnutí 93/724

8. Preambule rozhodnutí 93/724 stanoví:

„S ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména její článek 113 […]

Vzhledem k tomu, že dohoda vyjednaná mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín umožní přijetí účinnějších opatření k vyloučení nekalé hospodářské soutěže v obchodě, zajistí vyšší úroveň ochrany spotřebitele a podpoří obchod s vínem mezi smluvními stranami; a že je proto žádoucí schválit uvedenou dohodu;

[…]

Vzhledem k tomu, že ustanovení dohody jsou přímo spojená s opatřeními v rámci společné obchodní a zemědělské politiky, uvedená dohoda musí být uzavřena na úrovni Společenství.“ (neoficiální překlad)

9. Článek 1 rozhodnutí 93/724 stanoví:

„Dohoda mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín, protokol, výměna dopisů a prohlášení připojená k této dohodě, jsou tímto schváleny jménem Společenství […]“ (neoficiální překlad)

B – Dohoda

10. Preambule dohody o názvech vín zahrnuje následující text:

„S ohledem na [dohodu o přidružení] […]

[…]

S ohledem na zájem obou smluvních stran na vzájemné ochraně a kontrole názvů vín“. (neoficiální překlad)

11. Článek 4 dohody o názvech vín uvádí:

„1. Následující názvy jsou chráněny:

[…]

(b) v případě vín pocházejících z Maďarska:

[…]

– zeměpisná označení a tradiční výrazy obsažené v příloze […]

[…]

3. Ve Společenství, chráněné maďarské názvy:

– jsou vyhrazeny výlučně pro vína pocházející z Maďarska, ke kterým se vztahují, a

– nemohou být použity jinak než za podmínek stanovených maďarskými právními předpisy.

4. Ochrana zakotvená v odstavci 1 se rovněž použije na názvy i tehdy, kdy je uveden pravdivý původ vína nebo kdy zeměpisné označení nebo tradiční výraz jsou použity v překladu nebo doplněny delokalizujícími pojmy ‚druh‘, ‚typ‘, ‚styl‘, ‚imitace‘, ‚způsob‘, ‚ochranná známka‘ a podobně.

5. V případě homonymních nebo totožných zeměpisných označení:

(a) pokud jsou dvě označení chráněná touto dohodou homonymní nebo totožná, je třeba chránit každé označení, za předpokladu, že:

– dotyčný zeměpisný název byl tradičně a soustavně užíván pro popis a obchodní úpravu vína vyrobeného v zeměpisné oblasti, na kterou odkazuje,

– víno není nepravdivě prezentováno spotřebitelům jako pocházející z území druhé strany;

[…]“ (neoficiální překlad)

12. Příloha dohody o názvech vín („Seznam chráněných názvů vín uvedených v článku 4“) uvádí „Tokaj“ v části B („Vína pocházející z Maďarské republiky“), v odstavci I („Zeměpisná označení“), v bodě 3.4. Příloha nezahrnuje „Tocai friulano“ nebo „Tocai italico“ v části A („Vína pocházející ze Společenství“).

C – Výměna dopisů

13. Výměna dopisů týkající se článku 4 dohody o názvech vín („výměna dopisů“)( ), podepsané dne 29. listopadu 1993, je jedním z dokumentů, na který odkazuje článek 1 rozhodnutí 93/724( ).

14. Po odkazu na dohodu o názvech vín výměna dopisů uvádí:

„1. V průběhu přechodného období třinácti let od vstoupení uvedené dohody v platnost nebude použití této dohody bránit zákonnému používání názvu ‚Tocai‘ pro popis a obchodní úpravu některých italských jakostních vín s. o. [vyrobených ve stanovené pěstitelské oblasti] v souladu s následujícími podmínkami.

Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení práva Společenství, a případně jakákoli více omezující vnitrostátní ustanovení, víno musí být:

– získáno z odrůdy révy ‚Tocai friulano‘;

– plně vyrobeno z hroznů sklizených v italských regionech Veneto a Friuli;

[…]

3. Rozumí se, že dotyčná jakostní vína s. o. označená a obchodně upravená v souladu s příslušnými předpisy před skončením přechodného období uvedeného v bodu 1 mohou být uvedena na trh až do vyčerpání zásob.

4. Aniž jsou dotčena ustanovení, na která odkazuje bod 3, možnost používání názvu ‚Tocai‘ v souladu s podmínkami zakotvenými v bodu 1 zanikne na konci přechodného období uvedeného v tomto bodu.

[…]“ (neoficiální překlad)

D – Společné prohlášení

15. Podle společného prohlášení týkajícího se čl. 4 odst. 5 dohody( ) („společné prohlášení“), jenž je rovněž jedním z dokumentů, na který odkazuje článek 1 rozhodnutí 93/724:

„Co se týče čl. 4 odst. 5 písm. a) smluvní strany konstatovaly, že v době vyjednávání si nebyly vědomy žádného zvláštního případu, na něž by se mohla použít ustanovení tohoto článku […]“ (neoficiální překlad)

III – Příslušná právní úprava Společenství v době uzavření dohody o názvech vín

A – Nařízení (EHS) č. 822/87

16. Základním nařízením o společné organizaci trhu s vínem v roce 1993 bylo nařízení (EHS) č. 822/87( ).

17. Článek 13 nařízení č. 822/87 umožnil Komisi přijmout podrobná pravidla pro zatřídění odrůd révy do doporučených odrůd, schválených odrůd a dočasně schválených odrůd.

18. Článek 63 nařízení č. 822/87 stanovil:

„1. Pro účely uvádění do oběhu ve Společenství dovezená vína se zeměpisným označením určená pro přímou lidskou spotřebu mohou být pod podmínkou vzájemnosti kontrolována a chráněna tak, jak je stanoveno [v článku 15 nařízení (EHS) č. 823/87] ohledně jakostních vín s. o.

2. Odstavec 1 bude proveden smlouvami s relevantními třetími zeměmi vyjednanými a uzavřenými dle postupu zakotveného v článku 113 Smlouvy.“ (neoficiální překlad)

B – Nařízení č. 3800/81

19. Zatřídění odrůd révy bylo v roce 1993 upraveno nařízením Komise č. 3800/81( ), jež bylo původně založeno na nařízení Rady č. 337/79 o společné organizaci trhu s vínem( ). Ačkoli nařízení č. 822/87 zrušilo nařízení č. 337/79, seznam obsažený v příloze nařízení č. 3800/81 zůstal, přičemž jeho platnost nadále vyplývala z článku 13 nařízení č. 822/87.

20. Tocai friulano je na seznamu obsaženém v příloze nařízení č. 3800/81 týkajícím se doporučených nebo schválených odrůd révy v následujících oblastech severní a střední Itálie: Brescia, Mantova, Varese, Padova, Rovigo, Treviso, Venezia, Verona, Vicenza, Gorizia, Pordenone, Udine, Bologna, Ferrara, Ravenna, Ascoli Piceno( ), Perugia, Terni( ), Viterbo, Chieti, Aquila, Pescara, Teramo a Sassari.

C – Nařízení č. (EHS) 823/87

21. Nařízení Rady č. 823/87( ) zakotvilo pravidla pro jakostní vína vyrobená ve stanovených pěstitelských oblastech („jakostní vína s. o.“). „Stanovená pěstitelská oblast“ byla v čl. 3 odst. 1 definována jako:

„oblast pěstování révy nebo soubor těchto oblastí, na kterých jsou produkována vína se zvláštními znaky jakosti a jejichž jméno je použito pro označení [jakostního vína s. o.]“.

22. Podle čl. 1 odst. 3 nařízení č. 823/87 měly členské státy odevzdat Komisi seznam jimi uznaných vín s. o.; Komise měla zveřejnit tento seznam v Úředním věstníku. Seznam zjevně použitelný v roce 1993 neobsahoval ani „Tocai friulano“ ani „Tocai italico“( ).

23. Článek 15 odst. 4 stanovil, že:

„Aniž jsou dotčena ustanovení Společenství o některých druzích jakostních vín s. o., členské státy mohou […] povolit, aby se název stanovené pěstitelské oblasti kombinoval s údajem o způsobu výroby nebo druhu produktu nebo s názvem odrůdy révy nebo s jeho synonymem“. (neoficiální překlad)

D – Nařízení (EHS) č. 2392/89

24. Co se týče stolních vín, čl. 2 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2392/89 o všeobecných pravidlech pro popis a obchodní úpravu vín a hroznových moštů( ) umožnil doplnění popisu mezi jinými o (a) název zeměpisné jednotky menší než členský stát a (i) označení „vino tipico“ v případě stolních vín pocházejících z Itálie.

25. U dovezených vín popsaných odkazem na zeměpisnou oblast čl. 26 odst. 1 nařízení č. 2392/89 stanovil:

„Popis na etiketě dovezených vín se zeměpisným označením určených pro přímou lidskou spotřebu a nacházejících se na seznamu, který bude přijat, musí obsahovat následující informace:

(a) název zeměpisné jednotky nacházející se v dotčeném třetím státě […]“ (neoficiální překlad)

E – Nařízení č. 3201/90

26. Článek 11 nařízení Komise č. 3201/90, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro popis a obchodní úpravu vín a hroznového moštu( ), stanovil:

„1. Každý producentský členský stát odevzdá Komisi ohledně stolních vín popsaných jako […] ‚vino tipico‘ […] v souladu s čl. 2 odst. 3 písm. i) nařízení (EHS) č. 2392/89:

– co nejdříve po jeho vyhotovení, seznam názvů zeměpisných jednotek menších než členský stát uvedených v […] nařízení (EHS) č. 2392/89 […]

Komise zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství názvy zeměpisných jednotek, které jí byly sděleny dle prvního pododstavce.

2. Seznam dovezených vín se zeměpisným označením dle čl. 26 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2392/89 je obsažen v příloze II tohoto nařízení.

[…]“ (neoficiální překlad)

27. Seznam názvů zeměpisných jednotek sdělený Komisi neobsahoval názvy Friuli nebo Friulano( ).

28. Názvy „Tokaj“ nebo „Tokaji“ byly zahrnuty do seznamu v příloze II nařízení č. 3201/90.

29. Článek 12 odst. 1 nařízení č. 3201/90 stanovil:

„Seznam synonym názvů odrůd révy, která mohou být používána pro popis stolních vín a jakostních vín s. o. v souladu s čl. 5 odst. 1 písm. b) a čl. 14 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 2392/89 je obsažen v příloze III tohoto nařízení.“ (neoficiální překlad)

30. Seznam v příloze III nařízení č. 3201/90 zahrnoval „Tocai friulano“ a „Tocai italico“, přičemž uváděl posledně zmíněný jako „schválené synonymum“ prvně zmíněného.

IV – Současná právní úprava Společenství a vnitrostátní právní úprava

31. Nařízení č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem( ) bylo přijato jako součást kodifikace a zjednodušení původní právní úpravy odvětví vína. Nařízení č. 1493/1999 bylo provedeno nařízením Komise č. 753/2002( ), které stanoví pravidla pro označování vín.

32. Článek 19 nařízení č. 753/2002, nazvaný „Údaj o odrůdách révy“, stanoví:

„1. Název odrůd révy užívaných k výrobě stolních vín se zeměpisným označením nebo jakostních vín s. o. nebo jejich synonyma je možno na etiketě uvést pouze tehdy, když:

[…]

c) název odrůdy nebo jedno z jeho synonym nezahrnuje zeměpisné označení používané u jakostního vína s. o., stolního vína nebo dovezeného vína, které je předmětem dohod uzavřených mezi Společenstvím a třetími zeměmi, a je‑li k němu připojeno jiné zeměpisné označení, uvádí se na etiketě bez tohoto zeměpisného označení;

[…]

2. Odchylně od odst. 1 písm. c):

a) může být název odrůdy nebo jednoho z jejích synonym, které obsahuje zeměpisné označení, uváděn na etiketě vína s tímto zeměpisným označením;

b) mohou být za podmínek stanovených platnými vnitrostátními předpisy a předpisy Společenství používány názvy odrůd uvedené v příloze II a jejich synonyma, které byly používány ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost.

[…]“

33. Příloha II, nazvaná „Seznam názvů odrůd révy, včetně zeměpisného označení, a synonym odrůd, které se v souladu s čl. 19 odst. 2 smějí na etiketách vín používat“, původně obsahovala „Tocai Friulano, Tocai Italico“; Itálie je uvedena jako země, která smí název používat. V souladu s poznámkou „Název ‚Tocai friulano‘ a jeho synonymum ‚Tocai italico‘ se smějí používat během přechodného období do dne 31. března 2007“. Tato příloha byla po rozšíření v roce 2004 nahrazena( ); seznam v současné době zahrnuje 122 odrůd révy, včetně Tocai friulano a Tocai italico s poznámkou, že „smějí být užívány výlučně pro jakostní vína s. o. pocházející z oblastí Veneto a Friuli během přechodného období do dne 31. března 2007“.

34. Dotčený italský právní předpis( ) uplatňuje odchylku dle čl. 19 odst. 2 ohledně Tocai friulano a Tocai italico a stanoví, že toto omezení vyplývá z dohody mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou. Jedná se samozřejmě o dohodu o názvech vín.

V – Spor v původním řízení a předběžné otázky

35. Zdá se, že odrůda vína Tocai friulano je tradičně pěstována v autonomním regionu Friuli‑Venezia Giulia.

36. V tomto regionu bylo uznáno mnoho jakostních vín s. o., včetně „Colli orientali del Friuli“, „Friuli aquilaea“, „Friuli grave“, „Friuli latisana“ a „Isonzo“ nebo „Isonzo del Friuli“. Tato vína mohou být vyráběna z mnoha odrůd vína, včetně odrůdy Tocai friulano, ze které se vyrábí suché bílé víno.

37. Žalobci podali u předkládajícího soudu žalobu, kterou zpochybnili vnitrostátní právní předpisy v rozsahu, v němž dle dohody o názvech vín uplyne výjimka pro používání názvů Tocai friulano a Tocai italico dne 31. března 2007.

38. Žalobci u předkládajícího soudu uplatňovali, že dohoda o názvech vín byla z několika důvodů protiprávní.

39. Tento soud se následně rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:

„(1) Může Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na druhé straně uzavřená dne 16. prosince 1991 (Úř. věst. 1993, L 347) být vhodným a dostatečným právním základem pro udělení Evropskému společenství pravomoci uzavřít dohodu Společenství mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín ze dne 29. listopadu 1993 (Úř. věst. 1993, L 337), zejména s ohledem na čl. 65 odst. 1, společné prohlášení č. 13 a přílohu XIII (body 3, 4 a 5) Evropské dohody z roku 1991, s možnou výhradou suverenity a pravomoci členských států v oblasti vnitrostátních zeměpisných označení potravin a vína, a zamezení jakéhokoli přenesení suverenity a pravomoci v této oblasti na Evropské společenství?

(2) S ohledem na to, co je uvedeno v posudku 1/94 Soudního dvora Evropských společenství týkajícím se výlučné pravomoci Evropských společenství, je třeba dohodu Společenství mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín ze dne 29. listopadu 1993 (Úř. věst. 1993, L 337), jež upravuje ochranu zeměpisných názvů významných z pohledu duševního a obchodního vlastnictví, prohlásit za neplatnou a neúčinnou v právním řádu Společenství, jelikož samotná dohoda nebyla ratifikována jednotlivými členskými státy Evropského společenství?

(3) V případě, že je dohodu z roku 1993 (Úř. věst. 1993, L 337) třeba považovat za zákonnou a použitelnou v celém jejím rozsahu, je třeba zákaz používání názvu ‚Tocai‘ v Itálii po roce 2007, který vyplývá z výměny dopisů mezi smluvními stranami, připojené k dohodě, považovat za neplatný a neúčinný, jelikož je v rozporu s pravidly upravujícími zeměpisná homonyma zakotvenými v samotné dohodě (viz čl. 4 odst. 5 dohody)?

(4) Je třeba druhé společné prohlášení připojené k dohodě z roku 1993 (Úř. věst. 1993, L 337), podle kterého nebyla smluvním stranám během vyjednávání známa existence homonym spojených s evropskými a maďarskými víny, považovat za zjevně nesprávné vyjádření skutečnosti (vzhledem k tomu, že italské a maďarské názvy pro vína ‚Tocai‘ existovaly souběžně po staletí, byly oficiálně uznány v roce 1948 ve smlouvě mezi Itálií a Maďarskem, a byly nedávno zahrnuty do práva Společenství) způsobující neplatnost části dohody z roku 1993, která zakazuje používání názvu Tocai v Itálii na základě článku 48 Vídeňské úmluvy o smluvním právu?

(5) Ve světle článku 59 Vídeňské úmluvy o smluvním právu, je třeba dohodu TRIPS o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (Úř. věst. 1994, L 336), jež byla uzavřena v rámci Světové obchodní organizace a vstoupila v platnost dne 1. ledna 1996, tedy až poté, co vstoupila v platnost dohoda Společenství z roku 1993 (Úř. věst. 1993, L 337), vykládat tak, že ustanovení upravující homonymní názvy vín se použijí namísto ustanovení dohody Společenství z roku 1993 v případě nesouladu mezi těmito dvěma ustanoveními, za předpokladu, že strany obou smluv jsou totožné?

(6) V případě dvou homonymních názvů, které označují dvě odlišná vína vyrobená ve dvou odlišných zemích, jež jsou stranou dohody TRIPS (a kde se homonymum týká dvou zeměpisných názvů používaných v obou zemích, jež jsou stranami dohody TRIPS, a vztahuje se na zeměpisný název v jedné zemi, a shodný název se vztahuje na víno pěstované tradičně v jiné zemi, jež je stranou dohody TRIPS), je třeba články 22 až 24 třetí části přílohy C Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, obsahující dohodu TRIPS (Úř. věst. 1994, L 336), jež vstoupila v platnost dne 1. ledna 1996, vykládat tak, že je možné nadále používat tyto dva názvy za předpokladu, že byly používány v minulosti příslušnými producenty buď v dobré víře anebo po dobu nejméně deseti let před 15. dubnem 1994 (čl. 24 odst. 4), a každý název jasně označuje zemi nebo region nebo oblast původu vína, na které odkazuje, tak, aby nedošlo k uvedení spotřebitelů v omyl?

(7) Zahrnuje vlastnické právo zakotvené v článku 1 protokolu č. 1 Evropské úmluvy o lidských právech (Římská úmluva z roku 1950) a převzaté článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie vyhlášené v Nice 7. října 2000 rovněž duševní vlastnictví názvů míst původu vín a využívání těchto názvů, a zamezuje tudíž zásada obsažená v tomto předpise použití dohody sjednané ve výměně dopisů přiložené k dohodě mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín (Úř. věst. 1994, L 337), ale nezahrnuté v samotném jejím textu, na základě které nemohou producenti vína z regionu Friuli‑Venezia Giulia používat název ‚Tocai Friulano‘, zejména s ohledem na úplný nedostatek jakéhokoli odškodnění producentů vína z Friuli-Venezia Giulia, kteří jsou takto zbavení svých práv, při nedostatku obecného veřejného zájmu odůvodňujícího takové zbavení, a při zjevném porušení zásady proporcionality?

(8) V případě, že bude shledáno, že právní předpisy Společenství obsažené v dohodě Společenství mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín ze dne 29. listopadu 1993 (Úř. věst. 1993, L 337) nebo ve výměně dopisů k ní přiložené jsou protiprávní v rozsahu popsaném v předcházejících otázkách, je třeba ustanovení nařízení (ES) č. 753/2002, dle kterých je zakázáno používat název ‚Tocai Friulano‘ po 31. březnu 2007 (čl. 19 odst. 2) považovat za neplatná a neúčinná?“

40. Žalobci, italská vláda, Rada a Komise podali písemná vyjádření a všichni, včetně maďarské vlády, se účastnili jednání.

41. Žalobci a italská vláda mimoto předložili písemnou odpověď na žádost Soudního dvora o jejich stanovisko k názorům Rady a Komise, že název „Tocai friulano“ a jeho synonymum „Tocai italico“ nejsou a nikdy nebyly zeměpisnými označeními, ale spíše názvem vína nebo odrůdou vína.

VI – K první otázce

42. Svou první otázkou se předkládající soud dotazuje, zda dohoda o přidružení udělila Společenství pravomoc uzavřít dohodu o názvech vín.

43. Podle ustálené judikatury pravomoc Společenství vstupovat do mezinárodních závazků vyplývá buď přímo nebo implicitně z výslovných ustanovení Smlouvy( ).

44. Je tedy zřejmé, že pravomoc Společenství uzavřít dohodu o názvech vín není možné vyvodit z dohody o přidružení.

45. Na druhou stranu článek 133 ES výslovně uděluje Radě pravomoc k provádění společné obchodní politiky. Preambule rozhodnutí Rady 93/724 uvádí, že toto rozhodnutí je založeno na článku 133 ES. Článek 1 stanoví, že dohoda o názvech vín s protokolem, výměnami dopisů a k ní připojenými prohlášeními „jsou tímto schváleny jménem Společenství“. Je tedy zřejmé, že z pohledu práva Společenství byla dohoda o názvech vín řádně schválená v souladu se Smlouvou. Jak uplatňují Rada a Komise, právní základ pro dohodu je uveden v preambuli rozhodnutí Rady, kterým byla dotčená dohoda uzavřena a schválena. Rozhodnutí se nezmiňuje o dohodě o přidružení jako o právním základu. Ačkoli dohoda o přidružení je zmíněna v preambuli dohody o názvech vín, body odůvodnění mezinárodní smlouvy nicméně nemohou uvádět právní základ v právním řádu každé smluvní strany. V právním řádu Společenství je tento základ vymezen poté, co byl finalizován text dohody, s ohledem na její předmět a obsah. Odkaz na dohodu o přidružení v preambuli dohody o názvech vín pouze staví tuto dohodu do politického a právního kontextu.

46. Žalobci a italská vláda uplatňují, že zeměpisná označení vín jsou duševním vlastnictvím a že členské státy měly výlučnou pravomoc v rozsahu, v němž se dohoda o názvech vín týkala práv duševního vlastnictví: viz příloha XIII dohody o přidružení( ). Společenství proto nemělo pravomoc uzavřít dohodu o názvech vín.

47. Toto tvrzení je důkladněji analyzováno v rámci druhé předběžné otázky.

VII – K druhé otázce

48. Ve své druhé předběžné otázce se předkládající soud dotazuje, zda ve světle toho, co je uvedeno v posudku 1/94( ) Soudního dvora o výlučné pravomoci Evropského společenství, je dohoda o názvech vín neplatná a neúčinná v právním řádu Společenství, jelikož nebyla ratifikována jednotlivými členskými státy Evropského společenství. Jinými slovy se jedná o to, zda Společenství mělo výlučnou pravomoc uzavřít dohodu o názvech vín, nebo zda tato dohoda byla, na základě správné analýzy, smíšenou smlouvou, jejímiž stranami měly být jak Společenství, tak členské státy.

49. Je nesporné, že Společenství má výlučnou pravomoc tam, kde je výslovně udělená Smlouvou nebo kde Společenství přijalo v rámci provádění společné politiky zakotvené ve Smlouvě ustanovení upravující obecná pravidla( ).

50. Soudní dvůr v posudku 1/94 došel ze dvou důvodů k závěru, že Společenství a členské státy měly společnou pravomoc uzavřít dohodu TRIPS. Zaprvé dohoda TRIPS, kromě jejích ustanovení týkajících se zákazu uvedení padělaného zboží do volného oběhu, nepatří do společné obchodní politiky, v jejímž rámci byla výlučná pravomoc udělena článkem 133 ES. Zadruhé harmonizace dosažená ve Společenství v některých oblastech spadajících pod dohodu TRIPS je pouze částečná a v dalších oblastech nebyla harmonizace předpokládána( ).

51. Žalobci a italská vláda uplatňují, že Smlouva neobsahuje žádné ustanovení o výlučné pravomoci v oblasti duševního vlastnictví a že když byla vyjednávána dohoda o názvech vín, neexistovaly předpisy Společenství o právech duševního vlastnictví ohledně vnitrostátně upravených zeměpisných označení vín: právní úprava Společenství v odvětví vína pouze uznala označení registrovaná v každém členském státě.

52. Tito účastníci řízení mimoto tvrdí, že nejenom že Společenství nemá výlučnou pravomoc, ale že členské státy mají výlučnou pravomoc v oblasti duševního vlastnictví. Na podporu tohoto názoru se dovolávají přílohy XIII dohody o přidružení, která uvádí, že ustanovení této přílohy se nedotýkají pravomoci Společenství a jeho členských států v oblasti duševního vlastnictví.

53. Nemám za to, že tvrzení v příloze XIII dohody o přidružení, kterého se dovolává italská vláda, cokoliv objasňuje: Soudní dvůr nebyl dotázán na status dohody o přidružení a v každém případě je znění přílohy XIII nepřesvědčivé.

54. Článek 1 dohody o názvech vín stanoví, že strany „se na základě vzájemnosti dohodly chránit a kontrolovat názvy vín pocházejících ze Společenství a z Maďarska za podmínek obsažených v této dohodě“.

55. Jeví se celkem jasným, jak tvrdí Rada a Komise, že v době uzavření dohody o názvech vín byla ochrana a kontrola názvů vín, jakožto jediný aspekt práv duševního vlastnictví, jenž může být dotčen v projednávaném případě, předmětem komplexní právní úpravy Společenství, a tedy v rámci výlučné pravomoci Společenství, přičemž právní předpisy uvedené v bodech 16 až 33 jsou pouze špičkou ledovce. Článek 63 nařízení č. 822/87 totiž výslovně uváděl, že dovezená vína „mohou být pod podmínkou vzájemnosti kontrolována a chráněna, jak je stanoveno [v článku 15 nařízení č. 823/87] ohledně jakostních vín s. o.“.

56. Preambule rozhodnutí č. 93/724 navíc uvádí, že dohoda o názvech vín „umožní přijetí účinnějších opatření k vyloučení nekalé hospodářské soutěže v obchodě, zajistí vyšší úroveň ochrany spotřebitele a podpoří obchod s vínem mezi smluvními stranami“ a že „ustanovení dohody jsou přímo spojená s opatřeními v rámci společné zemědělské politiky“( ). Soudní dvůr v posudku 1/94 potvrdil, že smlouvy o vínu mezi Společenstvím na jedné straně a Rakouskem a Austrálií na druhé straně, které jsou v podstatě podobné dohodě o názvech vín v projednávaném případě, patřily do výlučné pravomoci Společenství a byly správně založeny na článku 133 ES, „jelikož [jejich] ustanovení jsou přímo spojena s předpisy společné zemědělské politiky, a v tomto případě s předpisy Společenství o vínu a vinařství“( ).

57. Nakonec je třeba poznamenat, že italská vláda ve své odpovědi na otázku položenou Soudním dvorem uvádí, že pro Maďarsko bylo odvětví vína upraveno výlučně předpisy Společenství od jeho přistoupení v květnu 2004. Nicméně jak jsem zdůraznil, tato výlučná úprava zahrnuje výlučnou pravomoc Společenství v této oblasti. Jelikož rozsah této úpravy byl v podstatě stejný před a po tomto datu, toto tvrzení zjevně zahrnuje uznání výlučné pravomoci Společenství v době uzavření dohody o názvech vín.

VIII – K třetí otázce

58. Ve své třetí předběžné otázce se předkládající soud dotazuje, zda za předpokladu, že bude dohoda o názvech vín považována za platnou a použitelnou v plném rozsahu, je zákaz používání názvu „Tocai“ v Itálii po roce 2007, jenž vyplývá z výměny dopisů připojených k dohodě, neplatný a neúčinný, jelikož je v rozporu s pravidly upravujícími zeměpisná homonyma zakotvenými v čl. 4 odst. 5 dohody.

59. Žalobci uplatňují, že ustanovení příloh dohody nemohou mít vliv na ustanovení samotné dohody. Proto v případě nesouladu mezi těmito dvěma se přílohy přestávají uplatňovat.

60. Bez ohledu na sílu tohoto tvrzení jako obecného návrhu bude toto tvrzení zjevně relevantní v projednávaném případě pouze za předpokladu skutečného rozporu mezi dotčenými ustanoveními.

61. Článek 4 odst. 5 dohody o názvech vín upravuje situaci „homonymních nebo shodných zeměpisných označení“. Článek 2 odst. 2 dohody definuje „zeměpisné označení“ jako „označení, včetně ‚označení původu‘, jež je uznáno právními předpisy smluvní strany pro účely popisu a obchodní úpravy vína pocházejícího z území smluvní strany nebo regionu nebo lokality na tomto území, jestliže jakost, pověst nebo jiná vlastnost vína může být v podstatě přičítána tomuto zeměpisnému původu“.

62. Název „Tocai friulano“ bude proto spadat pod čl. 4 odst. 5 dohody o názvech vín, pouze pokud je uznán v právních předpisech Společenství způsobem uvedeným v předchozím bodě.

63. Je zřejmé, že tak tomu není v tomto případě. V rozhodné době byl tento název uznán jako odrůda révy, a ne jako jakostní víno s. o. ve smyslu nařízení č. 823/87( ), jenž v právu Společenství bylo protihodnotou zeměpisného označení vína( ). Kromě toho nic nenasvědčuje tomu, že jakost, pověst nebo jiná vlastnost vína vyrobeného z této odrůdy révy je v podstatě přičitatelná jeho zeměpisnému původu.

64. Konkrétněji, čl. 4 odst. 5 písm. a) se vztahuje na označení, která jsou „chráněna dohodou“. Článek 4 odst. 1 písm. a) stanoví, že ohledně vín pocházejících ze Společenství jsou chráněna „zeměpisná označení a tradiční výrazy uvedené v příloze“. Seznam vín pocházejících z Italské republiky v příloze dohody o názvech vín nezmiňuje „Tocai friulano“ nebo „Tocai italico“.

65. V odpovědi na žádost Soudního dvora o sdělení stanoviska, zda je název „Tocai friulano“ zeměpisným označením nebo odrůdou révy, žalobci a italská vláda odkazují na čl. 15 odst. 4 nařízení č. 823/87( ), který členským státům umožňuje, aby se název stanovené pěstitelské oblasti kombinoval s názvem odrůdy révy, a tvrdí, že právě to se stalo s označením „Tocai friulano“.

66. Článek 15 odst. 4 nicméně podle mého názoru pouze uvádí: členské státy mohou umožnit kombinaci názvu stanovené pěstitelské oblasti s odrůdou révy. V určitých vinařských oblastech je tato praxe běžná: například Alsace Pinot gris( ), Valle d’Aosta Pinot nero nebo Moselle Luxembourgeoise Riesling. Ani kombinovaný název, ani takto zmíněná odrůda révy se nestává zeměpisným označením ve smyslu dohody o názvech vín.

67. V důsledku toho neexistuje rozpor mezi zákazem vyplývajícím z výměny dopisů a pravidly upravujícími zeměpisná homonyma v čl. 4 odst. 5 dohody o názvech vín.

IX – Ke čtvrté otázce

68. Ve své čtvrté předběžné otázce se předkládající soud dotazuje, zda je třeba společné prohlášení připojené k dohodě o názvech vín( ), podle kterého nebyla smluvním stranám známa existence homonymních označení spojených s víny Společenství a Maďarska, považovat za zjevně nesprávné vyjádření skutečnosti (vzhledem k tomu, že italské a maďarské názvy pro vína „Tocai“ existovaly souběžně po staletí, byly oficiálně uznány v roce 1948 ve smlouvě mezi Itálií a Maďarskem a byly nedávno zahrnuty do práva Společenství) tak, že by mohlo na základě článku 48 Vídeňské úmluvy o smluvním právu( ) způsobit neplatnost části dohody o názvech vín zakazující používání názvu Tocai v Itálii.

69. Článek 48 odst. 1 Vídeňské úmluvy stanoví:

„Stát se může dovolávat omylu ve smlouvě jako důvodu pro zrušení svého souhlasu s tím, že bude vázán smlouvou, jestliže se omyl týká skutečnosti nebo situace, jejichž existenci tento stát předpokládal v době uzavření smlouvy a které byly podstatným základem souhlasu tohoto státu s tím, že bude vázán smlouvou.“

70. Žalobci a italská vláda uplatňují, že výměna dopisů vyplývá z nesprávného vyjádření skutkových okolností v rozhodné době, především nesporného, pokojného a trvajícího používání obou názvů; v důsledku čehož nejsou na základě článku 48 Vídeňské úmluvy přílohy vylučující právo na používání těchto názvů rovněž použitelné.

71. První odstavec společného prohlášení stanoví:

„Co se týče čl. 4 odst. 5 písm. a) smluvní strany konstatovaly, že v době vyjednávání si nebyly vědomy žádného zvláštního případu, na něž by se mohla použít ustanovení tohoto článku.“

72. V kontextu třetí předběžné otázky jsem vysvětlil, proč mám za to, že se čl. 4 odst. 5 nevztahuje na skutkové okolnosti projednávaného případu( ).

73. Z téhož důvodu není možné považovat společné prohlášení za zjevně nesprávné vyjádření skutečnosti.

74. V každém případě, jak maďarská vláda uplatnila na jednání, pouze dotčené smluvní strany se mohou dovolávat článku 48 Vídeňské úmluvy.

X – K páté a šesté otázce

75. Ve své páté předběžné otázce se předkládající soud dotazuje, zda se ve světle článku 59 Vídeňské úmluvy ustanovení dohody TRIPS( ) upravující homonymní názvy vín použijí namísto ustanovení dohody o názvech vín v případě nesouladu mezi těmito dvěma ustanoveními, za předpokladu, že smluvní strany obou smluv jsou totožné a dohoda TRIPS vstoupila v platnost dne 1. ledna 1996, tedy až poté, kdy vstoupila v platnost dohoda o názvech vín.

76. Článek 59 odst. 1 Vídeňské úmluvy stanoví:

„Smlouva se považuje za zaniklou, jestliže všechny její strany uzavřou pozdější smlouvu o témže předmětu a:

(a) z pozdější smlouvy vyplývá nebo je jinak potvrzeno, že úmyslem stran bylo upravit daný předmět touto smlouvou; nebo

(b) ustanovení pozdější smlouvy jsou natolik neslučitelná s ustanoveními smlouvy dřívější, že není možné provádět obě smlouvy současně.“

77. Jelikož otázka předkládajícího soudu je položena pouze v případě, že příslušná ustanovení dohody TRIPS jsou v rozporu s dohodou o názvech vín, jeví se rozumným přijmout přístup Komise a přezkoumat nejprve tento bod, jenž je předmětem šesté otázky.

78. V této předběžné otázce se předkládající soud dotazuje, zda v případě dvou homonymních názvů, které označují dvě odlišná vína (a za okolností konkrétněji popsaných ve výše uvedené otázce ), znamenají články 22 až 24 dohody TRIPS, že oba názvy je možné nadále používat za předpokladu, že byly používány v minulosti příslušnými producenty buď v dobré víře anebo po dobu nejméně deseti let před 15. dubnem 1994 (čl. 24 odst. 4), a každý název jasně označuje zemi nebo region nebo oblast původu vína, na které odkazuje, tak, aby nedošlo k uvedení spotřebitelů v omyl.

79. Články 22 až 24 dohody TRIPS tvoří oddíl 3 („Zeměpisná označení“) části II („Normy, týkající se dostupnosti, rozsahu a užití práv k duševnímu vlastnictví“) této dohody.

80. Článek 22 odst. 1 dohody TRIPS stanoví:

„Pro účely této Dohody jsou zeměpisná označení označeními, která určují zboží jako zboží pocházející z území Člena, nebo oblasti nebo místa tohoto území, jestliže lze danou jakost, pověst nebo jiné charakteristické znaky zboží připsat v podstatě jeho zeměpisnému původu.“

81. Článek 23 stanoví:

„1. Každý Člen zajistí dotčeným stranám právní prostředky, aby zabránil užívání zeměpisného označení identifikujícího vína pro vína, která nepocházejí z místa uvedeného v dotyčném zeměpisném označení, nebo identifikujícího lihoviny pro lihoviny, které nepocházejí z místa uvedeného v příslušném zeměpisném označení, i v případech, kdy je skutečný původ zboží uveden nebo je zeměpisné označení uvedeno v překladu nebo je doprovázeno výrazy jako ‚druh‘, ‚typ‘, ‚styl‘, ‚napodobenina‘ nebo podobnými.

[…]

3. V případě stejně znějících zeměpisných označení pro vína bude […] poskytnuta ochrana každému označení. Každý Člen stanoví praktické podmínky, na základě kterých bude dotyčné stejně znějící zeměpisné označení odlišeno od jiných, a bude brát v úvahu potřebu, aby bylo zajištěno spravedlivé zacházení zúčastněným výrobcům a dále aby nebyli spotřebitelé uvedeni v omyl.

[…]“

82. Článek 24 stanoví:

„1. Členové souhlasí, že vstoupí v jednání s cílem zvýšit ochranu jednotlivých zeměpisných označení podle článku 23.

[…]

4. Nic v tomto oddílu nebude vyžadovat, aby Člen zabránil dalšímu a podobnému užívání určitého zeměpisného označení jiného Člena označujícího vína nebo lihoviny v souvislosti se zbožím nebo službami dodávanými kterýmkoli jeho občanem nebo osobou mající v něm sídlo, která užívala zeměpisné označení trvalým způsobem v souvislosti se stejným nebo příbuzným zbožím nebo službami na území tohoto Člena buď (a) po dobu alespoň 10 let před 15. dubnem 1994 nebo (b) v dobré víře před tímto datem.

[…]

6. […] Nic v tomto oddílu nebude vyžadovat, aby Člen uplatňoval svá ustanovení na zeměpisná označení kteréhokoli jiného Člena týkající se výrobků z vinné révy, u nichž je příslušné zeměpisné označení shodné s běžným jménem odrůdy hroznů, která roste na území tohoto Člena k datu vstupu v platnost Dohody o WTO.

[…]“

83. Žalobci a italská vláda uplatňují, že dohoda TRIPS je v současné době předpisem pro Společenství, členské státy a ostatní smluvní strany upravujícím homonymní názvy vín a vyžadujícím ochranu takových názvů za předpokladu, že jsou užívány technicky správným způsobem a v dobré víře. Článek 23 ochraňuje právo dotčených stran pokračovat v užívání homonymních zeměpisných označení, zatímco čl. 24 odst. 4 umožňuje členům upravit trvající užívání zeměpisných označení v dobré víře po dobu 10 let před 15. dubnem 1994. Tato ustanovení jsou v rozporu se zákazem užívání názvu „Tocai friulano“ vyplývajícím z příloh k dohodě o názvech vín, které proto nemohou být odůvodněny.

84. Ve svých odpovědích na otázku položenou Soudním dvorem žalobci a italská vláda mimoto uplatňují, že čl. 24 odst. 6 dohody TRIPS zakotvuje jasnou paralelu mezi „zeměpisným označením“ a „názvem odrůdy vína“, a v důsledku toho zabraňuje, aby se Maďarsko dovolávalo zeměpisného označení „Tokaj“ za účelem zákazu užívání názvu „Tocai friulano“.

85. Tyto argumenty nepřijímám.

86. Článek 23 odst. 1 ukládá výslovnou povinnost členům chránit zeměpisná označení identifikující vína proti užívání pro vína, která nepocházejí z místa uvedeného v dotyčném zeměpisném označení; není potřeba prokazovat záměnu nebo podvod. Je samozřejmé, že „Tokaj“ je zeměpisným označením ve smyslu dohody TRIPS. V důsledku toho čl. 23 odst. 1 vyžaduje, aby členové chránili toto označení proti užívání pro vína, která nepocházejí z regionu Tokaj.

87. Článek 23 odst. 3 omezuje obecnou povahu ochrany vyžadované v čl. 23 odst. 1 pro případ dvou homonymních zeměpisných označení( ). Pro účely dohody TRIPS jsou „zeměpisná označení“ definována jako označení, která určují zboží jako zboží pocházející z území Člena, nebo oblasti nebo místa tohoto území, jestliže lze danou jakost, pověst nebo jiné charakteristické znaky zboží připsat v podstatě jeho zeměpisnému původu. Nic opět neukazuje na to, že uvedená jakost, pověst nebo jiné vlastnosti vína vyrobeného z plodů vína Tocai Friulano v dotčeném regionu lze připsat v podstatě jeho zeměpisnému původu. Článek 23 odst. 3 se v důsledku toho podle mého názoru nepoužije.

88. Z toho samého důvodu se nemůže čl. 24 odst. 4, který umožňuje členům za určitých okolností upravit trvající užívání zeměpisných označení v dobré víře, použít na trvající užívání názvu „Tocai friulano“.

89. Nakonec čl. 24 odst. 6 pouze umožňuje členům povolit užívání názvu odrůdy vína, jež je homonymem zeměpisného označení v jiném členském státě, nicméně nezavazuje jej k tomu. Společenství se zjevně vzdalo této možnosti s účinností od konce března 2007 formou bilaterální dohody s Maďarskem, která je výslovně uvedena v čl. 24 odst. 1 a která, jak bylo zmiňováno v rámci prvních dvou otázek, spadá do výlučné pravomoci Společenství.

90. Na základě výše uvedeného nemám za to, že příslušná ustanovení dohody TRIPS jsou v rozporu s dohodou o názvech vín; v důsledku toho rovněž není namístě použít článek 59 Vídeňské úmluvy.

XI – K sedmé otázce

91. Ve své sedmé předběžné otázce se předkládající soud dotazuje, zda vlastnické právo zakotvené v článku 1 protokolu č. 1 Evropské úmluvy o lidských právech( ) a převzaté článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie( ) zahrnuje rovněž duševní vlastnictví názvů původu vín a využití těchto názvů, a zamezuje tudíž použití dohody sjednané ve výměně dopisů, na základě které nemohou producenti vína z regionu Friuli‑Venezia Giulia používat název „Tocai Friulano“, zejména s ohledem na úplný nedostatek jakéhokoli odškodnění těchto producentů vína, na nedostatek obecného veřejného zájmu odůvodňujícího zbavení jejich práv, a při zjevném porušení zásady proporcionality.

92. První odstavec článku 1 prvního protokolu k Evropské úmluvě o lidských právech stanoví:

„Každá fyzická nebo právnická osoba má právo pokojně užívat svůj majetek. Nikdo nemůže být zbaven svého majetku s výjimkou veřejného zájmu a za podmínek, které stanoví zákon a obecné zásady mezinárodního práva.“

93. Ačkoli se toto ustanovení nezmiňuje o odškodnění, je všeobecně přijímáno, že povinnost dodržování obecných zásad mezinárodního práva v sobě zahrnuje právo na odškodnění v případě zbavení majetku.

94. Článek 17 Listiny, nazvaný „Právo na vlastnictví“, stanoví:

„1. Každý má právo vlastnit zákonně nabytý majetek, užívat jej, nakládat s ním a odkazovat jej. Nikdo nesmí být zbaven svého majetku s výjimkou veřejného zájmu, v případech a za podmínek, které stanoví zákon, a při poskytnutí spravedlivé náhrady v přiměřené lhůtě. Užívání majetku může rovněž být upraveno zákonem v míře nezbytné z hlediska obecného zájmu.

2. Duševní vlastnictví je chráněno.“

95. Žalobci tvrdí, že právo italských producentů vína používat název „Tocai friulano“ spadá do rámce „majetku“ ve smyslu protokolu, jenž je autonomním pojmem neomezujícím se pouze na hmotné statky; italská vláda na jednání tvrdila, že právo používat název dané odrůdy vína je hospodářské povahy. Rada a Komise předkládají, že projednávaný případ se netýká majetku ve smyslu Úmluvy nebo Listiny, dokonce ani ve smyslu duševního vlastnictví: pojmy „Tocai friulano“ a „Tocai italico“ nejsou zeměpisnými označeními, nýbrž odrůdami vína. Ani Pařížská úmluva( ), ani dohoda TRIPS nezmiňuje názvy odrůd vína jako kategorii duševního vlastnictví.

96. Žalobci správně tvrdí, že „majetek“ v protokolu je autonomním pojmem vztahujícím se na nehmotné statky s hospodářskou hodnotou. Evropský soud pro lidská práva především přijal, v kontextu odnětí licence na podávání alkoholických nápojů v restauraci, že hospodářské zájmy spojené s provozováním dotyčné restaurace byly „majetkem“ pro účely článku 1 protokolu, za předpokladu, že udržení licence bylo jednou z hlavních podmínek pro podnikání a že její odnětí mělo nepříznivý vliv na dobré jméno a hodnotu restaurace. Soud proto rozhodl, že odnětí, za okolností projednávaného případu, způsobilo zásah do práva provozovatele restaurace na „pokojné užívání [jeho] majetku“ (ačkoli uznal tento zásah za zákonný, přiměřený a v obecném zájmu)( ).

97. Nepovažuji nicméně toto rozhodnutí za analogické k projednávanému případu. Nic nenaznačovalo, že trvající používání názvu „Tocai friulano“ pro odrůdu vína použitou pro výrobu vín z regionu Friuli Venezia Giulia je jednou z hlavních podmínek pro podnikání ve výrobě takových vín, ani nedokazovalo implicitní prohlášení italské vlády, že zákaz takového používání by nepříznivě zasáhl dobré jméno a hodnotu této podnikatelské činnosti. Dotčení producenti vína budou mít nadále možnost prodávat svá vína s různými označeními původu, které byly zaregistrovány pro tuto oblast. Pokud mají zájem dále označovat používanou odrůdu vína, zdá se, že existují přijatelná synonyma uznaná Mezinárodním úřadem pro vinařství a víno: Komise na jednání zmínila „sauvignonasse“ a „trebbianello“.

98. Rovněž bych dodal, že vzbuzuje pochyby, zda mají žalobci právo se dovolávat porušení práva k majetku podle Úmluvy, vzhledem k tomu, že nejsou producenty vína a neprokázali, jak by byli dotčeni.

99. Za takových podmínek nejsem přesvědčen, že, nejméně za okolností projednávaného případu, právo na používání názvu odrůdy vína pro prodej daného vína je majetkovým právem, na něž se vztahuje článek 1 prvního protokolu. Nicméně krátce přezkoumám otázku, zda za předpokladu existence takového majetkového práva by byl vyloučen zákaz použití takového názvu.

100. První věta článku 1 prvního protokolu uznává právo na pokojné užívání majetku; druhá věta stanoví, že nikdo nesmí být zbaven svého majetku, „s výjimkou veřejného zájmu a za podmínek, které stanoví zákon a obecné zásady mezinárodního práva“.

101. Co se týče zásahu do pokojného užívání, který nezpůsobuje zbavení majetku, obecné vodítko v podobném kontextu je obsaženo v rozhodnutí Soudního dvora ve věci SMW Winzersekt( ). V této věci napadli němečtí producenti šumivého vína právní předpisy Společenství( ), které zakazovaly, v pětiletém přechodném období, používání výrazu „méthode champenoise“ pro šumivá vína, která neměla oprávnění nosit označení původu „Champagne“. Producenti tvrdili, že tento zákaz nepříznivě zasáhl jejich majetek.

102. Soudní dvůr měl za to, že v oblastech týkajících se společné zemědělské politiky měl zákonodárce Společenství široký prostor pro uvážení, takže opatření přijaté v této oblasti by bylo protiprávní, pouze pokud by bylo zjevně nevhodné ve vztahu ke svému účelu. Právo na majetek nebylo absolutní; výkon tohoto práva proto mohl být omezen, zejména v kontextu společné organizace trhu, za předpokladu, že tato omezení odpovídala účelům obecného zájmu sledovaným Společenstvím a nebyla nepřiměřeným a nepřípustným zásahem narušujícím podstatu zaručených práv. Označení „méthode champenoise“ bylo pojmem, který mohli používat všichni producenti šumivého vína před přijetím dotčených právních předpisů. Zákaz používání tohoto označení nemohl být považován za porušení údajného majetkového práva, které bylo uděleno žalujícím producentům. Nakonec přijetím přechodných ustanovení a umožněním producentům používat alternativní výrazy (jako například „tradiční metoda“) vzala Rada v úvahu postavení producentů; za takových okolností nebylo možné považovat právní předpisy za nepřiměřené( ).

103. V projednávaném případě se podobně zdá zjevné, že i kdyby existoval zásah do práva užívat majetek, zásada proporcionality byla dodržena: italští pěstitelé révy Tocai friulano a producenti vína z této odrůdy měli v přechodném období v délce 13 let možnost přizpůsobit se nové situaci vytvořené dohodou o názvech vín, a jak bylo uvedeno výše( ), zdá se, že jsou k dispozici alternativní názvy vín.

104. Co se týče druhé věty článku 1 prvního protokolu, i kdyby zákaz používání „Tocai friulano“ způsobil zbavení dotčených producentů vína majetku, mám za to, že by tento zákaz byl ve „veřejném zájmu a za podmínek, které stanoví zákon a obecné zásady mezinárodního práva“, a byl by tedy Úmluvou povolen.

105. Zaprvé existuje zjevný obecný zájem v uzavírání vzájemných dohod na ochranu názvů vín Společenstvím. Zadruhé existuje zjevný právní základ v právním řádu Společenství pro tento zákaz, zejména právní rámec (který, vzhledem k tomu, že je obsažný a nesporný, jsem neuvedl podrobně) v oblasti popisu vín, v jehož kontextu je dotčený zákaz zjevně určen ke snížení rizika záměny mezi názvem odrůdy révy použité ve víně a názvem zeměpisného území, kde je vyrobeno. Nakonec nic nenasvědčuje tomu, že zákaz je v rozporu s jakoukoli zásadou mezinárodního práva. Zejména účinek dlouhého přechodného období, omezený účinek zákazu (jelikož jakostní vína s. o. je možné dále vyrábět z té samé odrůdy) a dostupnost alternativních názvů vín dle mého názoru znamená, že neexistuje nárok na odškodnění.

106. Úvahy obdobné úvahám uvedeným výše se uplatní na článek 17 Listiny.

K osmé otázce

107. Ve své osmé a poslední předběžné otázce se předkládající soud dotazuje, zda jestliže je dohoda o názvech vín nebo výměna dopisů protiprávní, je čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 753/2002( ), dle kterého je zakázáno používat název „Tocai friulano“ po 31. březnu 2007, neplatný a neúčinný.

108. Žalobci uplatňují, že zákaz v příloze nařízení č. 753/2002 je protiprávní, jelikož porušuje zásadu nediskriminace. Mezi 106 odrůdami vína, které Společenství povoluje k používání jako názvy vín, je pouze „Tocai friulano“ předmětem dočasného omezení. Navíc je porušena zásada proporcionality a povinnost uvést odůvodnění. Nakonec, jelikož dohoda TRIPS nepožaduje, aby členové Světové obchodní organizace odstranili právní ochranu homonymních zeměpisných označení, je zákaz zakotvený v nařízení č. 753/2002 protiprávní.

109. Žalobci a italská vláda ve své odpovědi na otázku Soudního dvora dále předkládají, že jelikož dohoda o názvech vín byla ukončena přistoupením Maďarska k Evropské unii a jelikož dohoda o přistoupení se nezmiňuje ani o dohodě o názvech vín, ani o problematice „Tocai“, odvětví vína je pro Maďarsko upraveno výlučně právními předpisy Společenství. Nařízení č. 753/2002 upravuje 122 odrůd révy se zeměpisným označením, tyto se tudíž nacházejí v totožné situaci jako Tocai friulano, která je však způsobem úpravy diametrálně odlišná od té, která se uplatní na Tocai friulano: těchto 122 odrůd je možné uvést na etiketách odchylně od čl. 19 odst. 1 písm. c) tohoto nařízení.

110. Avšak všechny tyto argumenty zjevně překračují rozsah předběžné otázky položené předkládajícím soudem, která je výslovně založená na předpokladu, že dohoda o názvech vín nebo výměna dopisů jsou protiprávní. Předkládající soud zpochybňuje platnost nařízení č. 753/2002 (které mohlo být, nicméně nebylo, napadeno Itálií přímo podle článku 230 ES) pouze nepřímo, jako následek údajné neplatnosti dohody o názvech vín. Jelikož se na základě mé analýzy předcházejících otázek nedomnívám, že tato dohoda je protiprávní, sdílím názor Komise, že na osmou otázku není třeba odpovídat.

XII – Závěry

111. Ve světle výše uvedeného jsem dospěl k následujícím závěrům:

(1) dohoda o názvech vín byla správně a řádně založena na článku 133 ES a její uzavření spadá do výlučné pravomoci Společenství;

(2) pro účely jak dohody o názvech vín, tak dohody TRIPS Tokaj zeměpisným označením je, kdežto Tocai friulano není; tudíž:

– neexistuje rozpor mezi zákazem používat Tocai friulano po 31. březnu 2007 a ustanoveními o zeměpisném označení v dohodě o názvech vín,

– společné prohlášení není nesprávným vyjádřením skutečnosti a

– neexistuje rozpor mezi dohodou o názvech vín a dohodou TRIPS;

(3) právo na používání názvu odrůdy vína pro prodej vína není majetkem ve smyslu článku 1 prvního protokolu k Evropské úmluvě o lidských právech ani článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, ale v každém případě v projednávaném případě nedošlo k protiprávnímu zásahu v rozporu s Úmluvou nebo Listinou.

112. Jsem proto toho názoru, že na předběžné otázky položené Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio je třeba odpovědět následovně:

„Přezkoumání položených otázek neodhalilo žádné skutečnosti, které by mohly zpochybnit platnost dohody mezi Evropským společenstvím a Maďarskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín, schválené jménem Společenství rozhodnutím 93/724/ES a podepsané dne 29. listopadu 1993, nebo výměny dopisů týkající se článku 4 této dohody.“