CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
ECLI:EU:F:2010 :97 1USNESENÍ PŘEDSEDY S OUDU PR O V EŘENOU SLUŽBU
10. září 2010
Věc F-62/10 R
Jürgen Esders
v.
E v ropská komise
„Veřejná služba — Řízení o předběžném o patření — Návrh na odklad v ykonatelnosti — Přeložení — 
Pravidla střídání úředníků na zastoupení Komise — Naléhavost — Neexistence“
Předmět:Návrh podaný na základě článků 278 S FEU a 157 A E, jakož i článku 279 S FEU, která se 
použije na smlouvu ESAE na základě jejího článku 106a, kterým se J. Esders, úředník 
generálního ředitelství Komise pro ko munikaci přidělený k zastoupení v Německu, 
domáhá odkladu vykonatelnosti rozhodnutí ze dne 27. července 2010 , kterým je od 
1. září 2010 p řeložen zpět do sídla Komise.
Roz hodnutí:Návrh na předběžné opatření se zamítá. O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
Sh rnutí
1. Řízení o předběžných o patřeních — Odklad v ykonatelnosti — Předběžná o patření — 
Podmínky vyhovění návrhu — „Fumus boni juris“ — Naléhavost — Kumulativní ch arakter — 
Zvážení všech d otčených zájmů
(Článek 278 S FEU a 279 S FEU ; s tatut Soudního dvora Evropské unie, čl. 39 a příloha I, čl. 7 odst. 1; 
jednací řád So udu pro veřejnou službu, čl. 102 o dst. 2)
2. Řízení o předběžných o patřeních — Odklad vykonatelnosti — Odklad vykonatelnosti rozhodnutí 
o přeložení úředníka předtím p řiděleného k zastoupení Komise v jiném členském státě zpět do sídla 
orgánu — Podmínky vyhovění návrhu
(Článek 278 S FEU ; j ednací řád So udu pro veřejnou službu, čl. 102 o dst. 2)
1. Podle čl. 102 o dst. 2 jednacího řádu Soudu pro ve řejnou službu musí návrhy na předběžná opatření 
označit mimo jiné okolnosti, které dokládají naléhavost, a rovněž skutkové i právní důvody, které 
prima facie odůvodňují nařízení navrhovaných předběžných opatření.
Podmínky t ýkající se naléhavosti a zdání oprávněnosti návrhu (fumus boni juris) jsou ku mulativní, 
takže návrh na předběžné opatření musí být zamítnut, není-li některá z těchto podmínek splněna. 
Soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních rovněž případně zváží dotčené zájmy. 
V rámci tohoto souhrnného p řezkumu m á soudce příslušný pro rozhodování o předběžných 
opatřeních širokou posuzovací pravomoc a může určit, s ohledem n a specifika v ěci, způsob, jakým
2 ECLI:EU:F:2010 :97SHRNU TÍ–VĚCF-62/10R
ESDERSv. KOMISE
 mají být tyto jednotlivé p odmínky o věřeny, jakož i pořadí t ohoto přezkumu, jelikož žádné právní 
pravidlo m u n eukládá p ředem s tanovené schéma p řezkumu z a ú čelem p osouzení nutnosti 
prozatímního rozhodnutí.
(viz body 41 a ž 43)
Odkazy:
Tribunál: 10. září 1999 , Elkaïm a Mazuel v. Komise, T-173/99 R, Recueil FP s. I-A-155 a II-811, bod 18; 9. srpna 
2001 , De Nicola v. EIB, T-120/01 R, Recueil FP s. I-A-171 a II-783, body 12 a 13
Soud pro veřejnou službu: 31. května 2006 , Bianchi v. ETF, F-38/06 R, Sb. VS s. I-A-1-27 a II-A-1-93, body 20 a 22
2. Cílem ř ízení o předběžných opatřeních není zajistit náhradu škody, ale zaručit plnou účinnost 
rozsudku ve v ěci samé. Pro dosažení tohoto cíle je třeba, aby navrhovaná opatření byla naléhavá 
v tom smyslu, že k tomu, aby bylo zabráněno z ávažné a nenapravitelné újmě na zájmech žalobce, je 
nezbytné, aby o nich bylo rozhodnuto a jejich účinky n astaly ještě před rozhodnutím v hlavním řízení. 
Kromě toho je povinností účastníka řízení, který navrhuje nařízení předběžného opatření, prokázat, že 
nemůže čekat na výsledek hlavního řízení, aniž utrpí takovou újmu.
Závěr učiněný jedním č i několika lékaři nemůže sám o sobě prokázat, že při nepřiznání odkladu 
vykonatelnosti rozhodnutí o přeložení úředníka p řiděleného k zastoupení Komise v jiném č lenském 
státě zpět do sídla orgánu h rozí tomuto ú ředníkovi závažná a nenapravitelná ú jma. Au toři 
předložených lékařských p otvrzení totiž vyslechli pouze stanovisko ž alobce a není prokázáno, 
a dokonce ani tvrzeno, že měli k dispozici všechny informace a dokumenty nezbytné k tomu, aby 
dostatečně porozuměli dotčenému profesnímu kon textu.
(viz body 45 a 47)
Odkazy:
Soudní dvůr: 25. března 1999 , Willeme v . Komise, C-65/99 P(R), Recueil, s. I-1857 , bod 62
Tribunál: výše uvedený rozsudek Elkaïm a Mazuel v. Komise, bod 25; 19. prosince 2002 , Esch-Leonhardt a další. 
v. ECB, T-320/02 R, Recueil FP s. I-A-325 a II-1555 , bod 27
Soud pro veřejnou službu: 14. července 2010 , Bermejo Garde v. CESE, F-41/10 R, bod 55