STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA

M. POIARESE MADURA

přednesené dne 16. března 2004( )

Věc C-411/02

Komise Evropských společenství

proti

Rakouské republice

„Nesplnění povinnosti státem – Nesprávné provedení – Směrnice 98/10/ES – Telekomunikace – Pojem podrobného rozpisu účtu“





I – Úvod, právní rámec, fáze postupu před zahájením soudního řízení a soudní řízení

1. Touto žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Rakouská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/10/ES ze dne 26. února 1998 o uplatňování otevřeného přístupu k síti (ONP) pro hlasovou telefonii a o univerzální službě v oblasti telekomunikací v konkurenčním prostředí( ).

2. Komise tvrdí, že Rakouská republika nepřijala předpisy nezbytné k správnému provedení čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10, který stanoví povinnost každého členského státu zajistit, aby pravidelný základní rozpis účtu za telekomunikační služby poskytované prostřednictvím pevné sítě vykazoval úroveň podrobnosti umožňující ověření a kontrolu poplatků za užívání veřejných telefonních služeb.

3. Směrnice 98/10, která byla již příčinou dvou žalob pro nesplnění povinnosti, a to proti Italské republice a proti Francouzské republice, které tyto členské státy ostatně nezpochybnily( ), má za cíl podle výslovného ustanovení čl. 1 odst. 1 druhého pododstavce zaručit dostupnost kvalitních pevných veřejných telefonních služeb v celém Společenství a vymezit soubor služeb, ke kterým by měli mít přístup všichni uživatelé, včetně spotřebitelů, za dostupnou cenu.

4. Článek 14 směrnice 98/10 týkající se podrobného rozpisu účtu, tónové volby a selektivního blokování volání pro tento účel stanoví:

„1. Za účelem zajištění toho, aby uživatelé měli prostřednictvím pevné veřejné telefonní sítě co nejdříve přístup ke službám, jako je:

[…]

– podrobný rozpis účtu, selektivní blokování volání, coby službám dostupným na žádost,

členské státy mohou určit jednoho nebo více operátorů k poskytování těchto doplňkových služeb většině telefonních uživatelů před 31. prosincem 1998 a zajištění toho, aby byly všeobecně dostupné nejpozději do 31. prosince 2001.

[…]

2. S výhradou požadavků právních předpisů použitelných v oblasti ochrany osobních údajů a soukromí, jako je směrnice 95/46/ES a směrnice 97/66/ES, musí podrobné rozpisy účtů vykazovat dostatečnou úroveň podrobnosti, aby umožňovaly ověření a kontrolu poplatků za užívání pevné veřejné telefonní sítě nebo pevných veřejných telefonních služeb.

Základní podrobný rozpis účtu bude uživatelům poskytován bez dodatečných poplatků. Tam, kde je to namístě, může být účastníkům nabídnut ještě podrobnější rozpis za přiměřenou sazbu či zdarma. Státní regulační úřady mohou stanovit základní úroveň podrobného rozpisu účtu.

Volání, která jsou pro volajícího účastníka bezplatná, včetně volání na linku pomoci, nejsou uvedena v podrobném rozpisu účtu volajícího účastníka.“ (neoficiální překlad)

5. V tomto ohledu je třeba podotknout, že směrnice 98/10, o jejíž provedení se v projednávaném případě jedná, byla dne 25. července 2003 zrušena na základě článku 26 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice)( ). Směrnice 98/10 byla takto nahrazena novým předpisovým rámcem tvořeným směrnicí 2002/21, směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice)( ), směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice)( ) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě)( ).

6. Pokud se jedná o kontrolu výdajů pomocí podrobného rozpisu účtu, zachovává posledně uvedená směrnice 2002/22 kontinuitu se směrnicí 98/10, kterou nahrazuje( ).

7. V projednávaném případě se ovšem nejedná o provedení a výklad nové směrnice 2002/22, nýbrž směrnice 98/10, která byla v mezidobí zrušena. V každém případě stojí za to zdůraznit, že zaměření obou směrnic jsou v podstatě totožná, pokud se jedná o podrobný rozpis účtu. Směrnice 2002/22 v tomto ohledu stanoví povinnost upravit základní podrobný rozpis účtu umožňující ověření a kontrolu výdajů za používání veřejné telefonní sítě. Tato směrnice upřesňuje smysl a dosah základního podrobného rozpisu účtu vyčerpávajícím způsobem a bez jakéhokoliv prvku diskontinuity ve vztahu k čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10( ).

8. Členské státy měly směrnici 98/10 na základě jejího čl. 32 odst. 1 provést do 30. června 1998.

9. Dopisem ze dne 23. září 1998 rakouská vláda oznámila Komisi, že směrnice 98/10 byla provedena do rakouského práva na základě Telekommunikationsgesetz (spolkový zákon o telekomunikacích, dále jen „TKG“) a čtyř nařízení [Rahmenrichtlinienverordnung (nařízení o rámcové směrnici), Telekom‑Tarifgestaltungsverordnung (nařízení o stanovení sazeb v oblasti telekomunikací), Numerierungsverordnung (nařízení o přidělování čísel) a Zusammenschaltungsverordnung (nařízení o propojení)].

10. Z ustanovení TKG je třeba poukázat na čl. 94 odst. 1, kterým se údajně provádí čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10. Toto ustanovení zní:

„[p]oplatky účastníků musí být zpracovány ve formě vyúčtování spočívajícím v rozpisu částek řazených podle druhů hovorného. Pokud to účastník požaduje, musí se na účtu objevit všechny částky nebo musí vykazovat jinou úroveň podrobnosti stanovenou v obchodních podmínkách. V obchodních podmínkách lze stanovit, že účet, který vykazuje vyšší úroveň podrobnosti než standardní účet, může být zpoplatněn. Výše tohoto zpoplatnění musí být určena v závislosti na nákladech spojených s podrobnějším rozpisem.

[…]“

11. Dopisem ze dne 20. dubna 2001 dala Komise najevo své výhrady, pokud jde o správné provedení čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10 rakouskou vládou, a v souladu s článkem 226 ES ji vyzvala, aby ve lhůtě dvou měsíců předložila své připomínky.

12. Dopisem ze dne 20. června 2001 rakouské orgány sdělily Komisi, že článek 94 TKG splňuje požadavky čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10, jelikož základní vyúčtování upravené v článku 94 tohoto zákona vykazuje dostatečnou úroveň podrobnosti umožňující uživatelům účinnou kontrolu a ověřování jejich výdajů za telefonní služby v souladu se směrnicí 98/10.

13. Dne 20. prosince 2001 vydala Komise odůvodněné stanovisko, v němž zopakovala své výhrady o tom, že základní podrobný rozpis účtu upravený Rakouskou republikou v žádném případě neumožňuje účinnou kontrolu výdajů za telefonní služby ve smyslu směrnice 98/10, a vyzvala Rakouskou republiku, aby ve lhůtě dvou měsíců přijala za tímto účelem nezbytná opatření. Rakouská vláda odpověděla dopisem ze dne 27. února 2002, v němž potvrdila své stanovisko, že čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10 byl proveden správně.

14. Komise dospěla k závěru, že se její stanovisko a stanovisko Rakouské republiky v tomto bodu rozcházejí, a že tedy Rakouská republika nesplní své povinnosti, a podala proto žalobu na základě článku 226 ES návrhem zapsaným kanceláří Soudního dvora dne 18. listopadu 2002.

15. Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

1) určil, že tím, že si Rakouská republika zvolila účtování spočívající v rozpisu částek seřazených pouze podle druhů hovorného a nevykazující dostatečnou úroveň podrobnosti na to, aby byla spotřebitelům zaručena účinná kontrola a možnost ověření, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10;

2) uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

16. Na jednání konaném dne 12. února 2004 měli zástupci Rakouské republiky a Komise příležitost přednést svá ústní vyjádření.

II – Argumenty účastníků řízení

A – Argumentace Komise

17. Podle Komise rakouská vláda tím, že v čl. 94 odst. 1 TKG stanovila, že poskytovatelé telefonních služeb prostřednictvím pevné sítě jsou povinni vystavit základní podrobný účet obsahující pouze výpis částek seřazených podle druhů výdajů, ponechává prostor pro praxi operátorů spočívající v tom, že jsou na účtu sloučeny částky podle kategorie volání, aniž by byla uváděna jednotlivá volání.

18. Jak napovídá účet za telekomunikační služby předložený rakouskou vládou Komisi, zdarma vystavený základní podrobný rozpis účtu požadovaný v čl. 94 odst. 1 TKG spočívá pouze v rozčlenění celkové hodnoty účtu za dvouměsíční účtovací období do různých částek odpovídajících jednotlivým kategoriím volání: regionální, meziregionální a mezinárodní volání a volání prováděná u každého operátora mobilních telefonů. Stejně tak veškerá volání uskutečněná pro přístup k službám on-line nebo k službám s přidanou hodnotou jsou rozepsána odděleně. Uvnitř každé z těchto kategorií uvádí tento účet pouze počet uskutečněných volání, celkový počet využitých tarifních impulsů a celkovou cenu každé z kategorií volání.

19. Podle názoru Komise z čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10 výslovně vyplývá, že úroveň podrobnosti základního rozpisu účtu musí být dostatečná k tomu, aby uživateli umožňovala ověření a kontrolu vynaložených výdajů, což rakouská vláda nepopírá. Účastníci řízení se rozcházejí v otázce, zda úroveň podrobnosti základního rozpisu účtu upravená v Rakousku uživatelům umožňuje, či nikoli účinnou kontrolu a ověření těchto výdajů.

20. Skutečnost, že čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10 rozlišuje mezi základním podrobným rozpisem účtu vystaveným zdarma a rozpisy účtu vykazujícími vyšší úroveň podrobnosti, které lze nabídnout zákazníkům za dodatečné poplatky, není podle Komise nijak v rozporu s potřebou zajistit minimální úroveň podrobnosti rozpisů účtů umožňující účinné ověření výdajů vynaložených uživatelem. Podle názoru Komise právě takovou možnost ověření Rakouská republika nezaručuje.

21. Komise se domnívá, že základní podrobný rozpis účtu upravený rakouskými právními předpisy neposkytuje uživateli dostatečné informace k tomu, aby mohl ověřit cenu každého uskutečněného volání, a tedy i účinně kontrolovat poplatky za užívání telefonních služeb. K těmto informacím náleží i informace umožňující zjistit povahu volání, jako je předvolba státu nebo místa, do nějž bylo volání uskutečněno, jakož i informace o jeho délce trvání, datu a ceně.

B – Argumenty uplatněné Rakouskou republikou

22. Rakouská vláda namítá, že v souladu se zněním směrnice 98/10 a s obecným cílem, který tato směrnice sleduje, není nutné na účtu uvádět každé volání k tomu, aby bylo možné provést účinné ověření výdajů vynaložených uživatelem.

23. Podle tvrzení rakouské vlády představují informace uvedené na standardním podrobném účtu dostatečnou úroveň podrobnosti umožňující okamžité zjištění anomálií, rozporů nebo pochybení díky možnosti porovnání částek uvedených na účtu sloučených podle kategorií hovorů a částek odpovídajících předchozím účtům. Toto porovnání podle mínění rakouské vlády umožňuje kontrolovat účtované částky, zejména pak druhy hovorů za zvlášť vysokou cenu, nebo zjistit četnější nebo nadprůměrně delší hovory oproti průměru těch, které byly uskutečněny v minulosti.

24. Rakouská vláda také tvrdí, že mají-li zákazníci pochybnosti o účtu, mohou se obrátit na smírčí správní komisi, která má k dispozici podrobné údaje o uskutečněných voláních. V roce 2001 bylo těmto smírčím komisím podáno 1 418 stížností týkajících se telefonních účtů. Podle názoru rakouské vlády by nebylo možné takové stížnosti podávat, kdyby účty ve své platné podobě neumožňovaly ověření částek a nesrovnalostí.

25. Rakouská vláda dále uvádí, že pro základní podrobné rozpisy účtů nemůže stanovit vyšší úroveň podrobnosti, než jakou předpokládá článek 94 TKG, protože v opačném případě by to nutně přivodilo některý ze dvou následujících nepřípustných důsledků: buď by se tím možnost vystavit účty vykazující vyšší úroveň podrobnosti, výslovně uvedená v čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10, stala nadbytečnou a zcela ztratila na významu, anebo by rozpisy účtů vykazující takovouto vyšší úroveň podrobnosti nutně zahrnovaly tak podrobné údaje o uskutečněných telefonních hovorech (jako je úplné uvedení volaného čísla), že by nevyhnutelně došlo k rozporu s režimem zavedeným platnými právními předpisy na ochranu soukromí a osobních údajů, a sice směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací( ).

III – Posouzení

26. Účastníci řízení se nepochybně značně rozcházejí ve třech základních bodech. První rozpor spočívá v určení, co je třeba chápat pod pojmem dostatečná minimální úroveň podrobnosti rozpisu účtů umožňující uživatelům účinné ověření a kontrolu poplatků za užívání telefonních služeb. Druhý rozpor se týká otázky, zda vyšší úroveň podrobnosti rakouského základního rozpisu účtu má za následek nadbytečnost další úrovně podrobnosti, která je rovněž stanovena v čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10. Konečně třetí rozpor se týká otázky, zda Rakouská republika skutečně nemůže upravit standardní účet vykazující vyšší úroveň podrobnosti, aniž by porušila právo na soukromí uživatelů.

A – Určení úrovně podrobnosti základního rozpisu účtu dostatečného k tomu, aby uživateli umožnil kontrolu výdajů

27. Směrnice 98/10 neobsahuje přesnou definici všech informací, které mají být uvedeny na základním podrobném rozpisu účtu dostupném bez dodatečných poplatků pro uživatele. Tuto skutečnost lze snadno dovodit ze znění čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce uvedené směrnice, neboť toto ustanovení stanoví, že státní regulační orgány mohou stanovit základní úroveň podrobného rozpisu účtu. Úroveň podrobnosti, kterou musí povinně a zdarma vykazovat telefonní účty, a vyšší úrovně podrobnosti, které mohou účty vykazovat, přičemž takové účty již nemusejí být zdarma v souladu s výslovným ustanovením čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce, budou zjevně konkrétně vymezeny podle práva každého členského státu.

28. Článek 14 odst. 2 směrnice 98/10 stanoví každopádně cíle, jaké má zaručovat základní podrobný rozpis účtu. Tento článek totiž stanoví, že „[…] musí podrobné rozpisy účtů vykazovat dostatečnou úroveň podrobnosti, aby umožňovaly ověření a kontrolu poplatků za užívání pevné veřejné telefonní sítě nebo pevných veřejných telefonních služeb“. Z této povinnosti výslovně upravené v čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10 vyplývá, že existuje minimální úroveň podrobnosti, jakou musí podrobné rozpisy účtů dodržovat. Tato minimální hranice musí být určena, aby bylo možné překonat neshody panující mezi Komisí a rakouskou vládou.

29. V této souvislosti je nutné připomenout, že směrnice 98/10 byla přijata na základě článku 100A Smlouvy o ES (nyní po změně článek 95 ES), jehož odstavec 3 stanoví, že „Komise bude ve svých návrzích podle odstavce 1 týkajících se […] ochrany spotřebitele vycházet z vysoké úrovně ochrany […]“.

30. V tomto směru lze hodnotit minimální úroveň podrobnosti, jakou má účet vykazovat k tomu, aby umožnil uživateli telefonních služeb jakožto spotřebiteli ověření částky, kterou vynaloží na uskutečněné telefonické hovory, pouze s ohledem na skutečnost, že zákonodárce Společenství si přál zaručit vysokou úroveň ochrany pro uživatele telefonních služeb tím, že stanovil závazně a zdarma tuto možnost kontroly a ověření výdajů pomocí účtu.

31. Za těchto okolností je třeba definovat, jaké minimální informace mají být uvedeny na účtu, aby mohl uživatel účinně kontrolovat výdaje vynaložené na užívání telefonních služeb.

32. K tomu je nutné podotknout, že výdaje za uskutečněné hovory představují součet jednotlivých cen všech hovorů uskutečněných v průběhu účtovacího období. Cena každého hovoru navíc není vždy stejná, neboť závisí na několika faktorech, a to mimo jiné na délce trvání hovoru, státu, místu nebo operátorovi (zejména v mobilní telefonii) příjemce hovoru, dni v týdnu (mohou existovat zvláštní sazby pro hovory uskutečněné v určité dny, a zejména během víkendů) a rovněž na samotné hodině hovoru (mohou totiž existovat sazby rozlišené podle hodin v rámci jednoho dne).

33. S přihlédnutím k těmto skutečnostem lze snadno konstatovat, že v rakouských základních podrobných rozpisech účtů chybí do značné míry údaje týkající se faktorů, které v konečném důsledku určují cenu každého hovoru, a tedy i částku účtovanou k úhradě za veškeré hovory uskutečněné v období, za něž se účet vystavuje.

34. Rakouské účty sice rozlišují mezi jednotlivými kategoriemi hovorů, ale cena každého hovoru se v rámci každé konkrétní kategorie může ve skutečnosti lišit v závislosti na prvcích, které účet prostě neobsahuje. Vzhledem k tomu, že o těchto prvcích určujících cenu každého hovoru není na účtu uvedena žádná informace, nemá zákazník možnost zjistit každý hovor, který mu byl účtován, ani zpětně provést výpočet uplatněný pro stanovení částky uvedené na účtu pro každý z těchto hovorů.

35. Mohu se pokusit o vymezení kritéria, na jehož základě by bylo možné určit, jaké jsou minimální informace, které musí být uvedeny na základním podrobném rozpisu účtu, a to tak, že skutečná možnost ověření a kontroly výdajů za uskutečněné telefonní hovory vyžaduje alespoň, jak stanoví čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10, aby zákazník mohl porovnáním údajů uvedených na účtu a sazeb smluvně sjednaných s operátorem ověřit cenu každého uskutečněného hovoru a potvrdit jeho existenci.

36. Nic nebrání Rakouské republice, aby při dodržení ustanovení čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10 upravila konkrétní definici údajů, které mají být zahrnuty ve standardním podrobném účtu. Je nutné podotknout, že tento prostor pro volné uvážení musí být v každém případě ohraničen rozsahem možností, které v souladu s výše objasněným kritériem zajišťují spotřebiteli ověření a kontrolu výdajů vynaložených za uskutečněné telefonní hovory.

37. Ve světle tohoto kritéria je nutno konstatovat, že základní úroveň podrobného rozpisu účtu, která je účinná v Rakousku, je nedostatečná, neboť cena hovorů v rámci každé tarifní skupiny uvedené na těchto telefonních účtech se liší hovor od hovoru v závislosti na prvcích, které prostě nelze na účtu ověřit. K tomu, aby rakouský základní podrobný rozpis účtu mohl zaručit skutečnou kontrolu výdajů za uskutečněné hovory, by bylo třeba, aby standardní podrobné účty obsahovaly informace týkající se prvků, které jsou v Rakousku pro individuální stanovení ceny každého hovoru rozhodné.

38. Nedostatky rakouského základního podrobného rozpisu účtu se ostatně projevují nejen v případě mezinárodních hovorů a hovorů směřujících do mobilních sítí, ale také v případě regionálních a vnitrostátních hovorů. Pro každý z těchto druhů hovorů se cena liší v závislosti na prvcích, které na účtu nejsou uvedeny, jako je den uskutečnění hovoru nebo jeho hodina. Cena každého mezinárodního hovoru závisí na dni a hodině a může se dále lišit nejen podle států, ale také podle toho, zda se jedná o volání do pevné sítě v zahraničí nebo do mobilní sítě v tomto státě určení. Z rakouského základního podrobného rozpisu účtu rovněž vyplývá, že zákazník ani nemůže přesně zjistit ze všech států obsažených v každé mezinárodní tarifní zóně uvedené na účtu ty státy, s nimiž uskutečňoval hovory.

39. K tomu se přičítá skutečnost, že nemá-li uživatel možnost skutečně ověřit a kontrolovat cenu každého hovoru, nemůže při rozboru standardního účtu účinného v Rakousku ani srovnat cenu každého uskutečněného hovoru s cenou hovoru téže délky trvání, uskutečněného na stejné číslo prostřednictvím jiného telefonního operátora.

40. Tato možnost srovnání mezi tarifními nabídkami různých operátorů stejně jako ostatně možnost srovnání s cenou jiných komunikačních služeb, než je telefon, jsou prostředky umožňující skutečný rozvoj konkurenčního trhu v této oblasti( ). To je rovněž jeden z cílů směrnice 98/10( ).

41. Konečně je třeba zdůraznit, že na rozdíl od tvrzení rakouské vlády skutečnost, že spotřebitelé mohou podávat stížnosti týkající se telefonních účtů a že bylo v roce 2001 podáno 1 418 stížností tohoto typu smírčím komisím, kde mají uživatelé v rámci řízení přístup k podrobným údajům o uskutečněných hovorech, není s to prokázat, že úroveň podrobnosti rakouského základního rozpisu účtu je dostatečná k tomu, aby umožnila uživatelům skutečné ověření a kontrolu výdajů za užívání telefonních služeb v souladu s čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10.

42. Pouhá možnost obrátit se na smírčí komisi nebo skutečnost, že byl podán určitý počet stížností, zajisté nemohou zpochybnit nutnost stanovení vyšší úrovně podrobnosti rakouských základních rozpisů účtu, než jaká je v současnosti v tomto členském státě požadována. Naopak právě taková vyšší úroveň podrobnosti poskytuje spotřebitelům nezbytné údaje k tomu, aby mohli uplatnit důvody na podporu svých stížností, a zaručuje proto vyšší účinnost smírčích systémů.

43. Rakouská vláda na jednání rovněž uvedla, že někteří telefonní operátoři svým zákazníkům nabízejí vyšší úroveň podrobnosti na svých telefonních účtech a že ve srovnání s podniky, které poskytují úroveň podrobnosti, jakou Komise považuje za nedostačující, účty těchto operátorů jsou méně napadány stížnostmi. Rakouská vláda zároveň, ovšem v opačném smyslu, uvedla příklady jiných podniků poskytujících svým zákazníkům velmi podrobné účty, které však vyvolávaly výrazně vyšší počet stížností ke smírčím orgánům.

44. Na základě těchto údajů lze prokázat, že na rozdíl od toho, co rakouská vláda tvrdí od fáze postupu před zahájením soudního řízení, existence možnosti podat stížnosti u smírčích komisí, jakož i počet takto podaných stížností nejsou argumenty, jimiž by bylo možné odůvodnit, že úroveň podrobnosti stanovená v Rakousku pro standardní telefonní účty je ve vztahu k čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10 dostatečná. Protichůdné příklady poskytnuté Rakouskou republikou ukazují právě na absenci přímého vztahu mezi úrovní podrobnosti účtů a stížnostmi podanými ke smírčím komisím.

45. Jednak a na rozdíl od toho, co tvrdí Rakouská republika, vyšší počet stížností podaných ohledně účtů vykazujících nižší úroveň podrobnosti může vyplývat právě z obtíží zákazníků skutečně kontrolovat v daném případě jejich účty. Jinými slovy, vyšší počet stížností nutně neznamená existenci skutečné kontroly ceny, ale může naopak vyplývat z pochybností a nejistoty pramenících z nedostatečné úrovně podrobnosti k tomu, aby spotřebitelé mohli provést uspokojivou kontrolu této ceny.

46. Kromě toho, jelikož se počet pochybení v účtu za telefonní hovory samozřejmě liší v závislosti na dotčeném telefonním operátorovi a tato pochybení jsou zajisté zřetelnější na podrobnějším účtu, může rovněž dojít k tomu, že zvýšení počtu stížností týkajících se některých podniků nastane při vyšší úrovni podrobnosti účtu.

B – Údajná nepřípustnost standardního účtu vykazujícího vyšší úroveň podrobnosti vzhledem k možnosti nabídnout ještě podrobnější účet

47. Směrnice 98/10 v čl. 14 odst. 2 druhém pododstavci stanoví možnost nabídnout zákazníkům vyšší úrovně podrobnosti účtů za přiměřenou sazbu či zdarma.

48. Je však třeba podotknout, že na rozdíl od tvrzení rakouské vlády přijetí vyšší úrovně podrobnosti základních podrobných účtů, než je tomu u stávajících standardních účtů v Rakousku, nezbavuje toto ustanovení užitečného účinku. Zůstává zde prostor pro zahrnutí dalších informací na účtech, které lze nabídnout zdarma nebo za přiměřenou sazbu v souladu s čl. 14 odst. 2 druhým pododstavcem směrnice 98/10.

49. Zákazníci totiž mohou na svých účtech získat další úroveň podrobnosti určenou v závislosti na tržních podmínkách k dalšímu usnadnění kontroly výdajů spotřebitele nebo k poskytnutí dalších informací zákazníkům o užívání telefonních služeb.

50. Není nerealistické předpokládat, že někteří zákazníci mohou mít zájem na možnosti získat účty popisující podrobně pro každý hovor výpočet provedený ke stanovení jeho ceny nebo podrobně rozvádějící jednotlivé složky ceny každého hovoru například s rozlišením jeho ceny s daní a bez daně.

51. Rovněž si lze představit, že některý zákazník může mít zájem na možnosti obdržet na svém účtu informace týkající se počtu a celkové doby trvání telefonních hovorů přijatých během období, za něž se účet vystavuje, aby tak mohl srovnat délku trvání a cenu uskutečněných hovorů a přijatých hovorů.

52. Informace tohoto typu by mohly být případně uvedeny na účtech vykazujících vyšší úroveň podrobnosti než základní podrobný rozpis účtu, a to za předpokladu, že by existovali zákazníci mající zájem na možnosti získat tento typ dodatečných informací za úplatu a že by samozřejmě bylo vhodné z hlediska rakouských orgánů takovou možnost zákazníkům nabídnout s ohledem na konkrétní podmínky každého vnitrostátního trhu.

53. Z výše uvedeného vyplývá, že na rozdíl od toho, co se rakouská vláda snaží prokázat, stanovení vyšší úrovně podrobnosti pro rakouské standardní podrobné telefonní účty ve srovnání s úrovní podrobnosti upravenou v současné době v čl. 94 odst. 1 TKG, a to za účelem splnění požadavků čl. 14 odst. 2 směrnice 98/10, nemá za následek, že by účet vykazující vyšší úroveň podrobnosti, kterou tento článek výslovně připouští, byl po obsahové stránce zcela bez významu.

C – Údajné porušení zákonných ustanovení týkajících se ochrany soukromí

54. Pokud se jedná o podrobný rozpis účtu, článek 7 směrnice 97/66 ve svém odstavci 1 stanoví, že „[ú]častníci mají právo obdržet účet bez podrobného rozpisu položek“. Toto ustanovení je ostatně plně v souladu s čl. 14 odst. 1 druhou odrážkou směrnice 98/10, který stanoví, že členské státy mají zaručit přístup k „podrobnému rozpisu účtu, selektivnímu blokování volání coby službám dostupným na žádost“. Článek 7 odst. 2 směrnice 97/66 pak stanoví, že „[č]lenské státy použijí vnitrostátní předpisy, aby uvedly do souladu právo účastníků, kteří dostávají podrobný rozpis účtů, s právem na soukromí volajících uživatelů a volaných účastníků […]“.

55. Prostor pro uvážení, jímž disponují členské státy při zaručení ochrany práva na soukromí volajících uživatelů a volaných účastníků, však není neslučitelný s možností uživatele, jemuž je určen účet, aby ověřil a zkontroloval cenu telefonického hovoru, kterou má uhradit.

56. V této souvislosti je stěží pochopitelné, což také uvádí Komise ve své replice, jak by v souladu se směrnicí 97/66 mohlo pouhé uvedení předvolby státu a místa určení hovoru nebo uvedení data a hodiny každého hovoru představovat osobní údaje, které rakouské vládě slouží k tomu, aby odůvodnila neuvedení těchto údajů na podrobných telefonních účtech. Takové rozhodnutí jde jednak nad rámec toho, co je zjevně nezbytné k ochraně práva na soukromí uživatelů telefonních služeb. Krom toho se tímto rozhodnutím nevratně obětuje právo adresáta účtu na ověření a kontrolu ceny každého uskutečněného volání tím, že se mu odpírá přístup k údajům rozhodujícím pro stanovení ceny každého volání.

57. Zahrnutí dodatečných údajů zmíněných v bodech 49 až 52 tohoto stanoviska, které by případně mohly být uvedeny na účtech poskytujících vyšší úroveň podrobnosti, rovněž nepředstavuje žádné porušení ustanovení právních předpisů, jichž se rakouská vláda dovolává.

58. Rakouská vláda se zajisté může domnívat, že uvedení telefonního čísla volaného účastníka ve zkrácené podobě( ) na podrobných rozpisech účtů (se znemožněním zjištění například posledních čtyř číslic) je opatřením nezbytným k uvedení do souladu práva účastníka na podrobný rozpis účtu a práva volajících uživatelů na dodržování jejich soukromí. Toto opatření však neodůvodňuje, proč by základní podrobný rozpis účtu nemohl zvlášť uvádět každý hovor s uvedením údajů rozhodujících pro ověření a kontrolu jeho ceny, včetně hodiny, délky trvání a předvolby státu, místa nebo mobilního telefonu.

IV – Závěry

59. Vzhledem k výše uvedeným úvahám navrhuji, aby Soudní dvůr určil, že:

„1) Rakouská republika tím, že si zvolila účtování v základní úrovni podrobnosti spočívající v pouhém uvedení rozpisu částek řazených podle druhů hovorného a nevykazující dostatečnou úroveň podrobnosti na to, aby spotřebitel mohl účinně kontrolovat a ověřit poplatky za užívání telefonních služeb, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/10/ES ze dne 26. února 1998 o uplatňování otevřeného přístupu k síti (ONP) pro hlasovou telefonii a o univerzální službě v oblasti telekomunikací v konkurenčním prostředí.

2) Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.“