ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 194/19

Žaloba podaná dne 26. dubna 2011 — Glaxo Group v. OHIM — Farmodiética (ADVANCE)

(Věc T-243/11)

2011/C 194/32

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Glaxo Group Ltd (Greenford, Spojené království) (zástupce: O. Benito, Solicitor)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Farmodiética — Cosmética, Dietética e Produtos Farmacêuticos, Lda (Estarda de S.Marcos, Portugalsko)

Návrhová žádání

— přerušit řízení do rozhodnutí o žalobě na neplatnost v Portugalsku, neboť touto žalobou na neplatnost je napadán jediný právní základ, na němž byla přihláška ochranné známky Společenství č. 6472971 zamítnuta, a nebude-li žaloba na neplatnost úspěšná,

— zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. února 2011 ve věci R 665/2010-4 a

— uložit žalovanému a případně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ADVANCE“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6472971

Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis portugalské obrazové ochranné známky č. 417744 „ADVANCIS CAPS MORE BIOAVAILABLE. MORE EFFECTIVE“ pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5

Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce

Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 65 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát (i) měl za to, že žalobkyně nezpochybnila rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 25. února 2010, co se týče podobnosti dotčených výrobků, (ii) měl za to, že není důvodu odchylovat se od rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 25. února 2010, co se týče podobnosti dotčených výrobků, (iii) neposoudil, zda jsou dotčené výrobky zařazené do třídy 3 podobné dotčeným výrobkům zařazeným do třídy 5, či nikoli, (iv) neobjasnil, proč bylo relevantní zohlednit výslovnost označení v angličtině, ačkoli relevantním územím je Portugalsko, (v) měl za to, že kolidující ochranné známky jsou v angličtině po fonetické stránce podobné, (vi) použil nesprávná kritéria pro porovnání označení, a míru podobnosti tak nesprávně označil za průměrnou, a (vii) použil nesprávná a neúplná kritéria pro hodnocení celkového nebezpečí záměny.
CS Úřední věstník Evropské unie C 194/18

Žaloba podaná dne 26. dubna 2011 — Wall v. OHIM — Bluepod Media Worldwide (bluepod media)

(Věc T-227/11)

2011/C 194/30

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Wall AG (Berlín, Německo) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bluepod Media Worldwide Ltd (Londýn, Spojené království)

Návrhová žádání:

— částečně zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. února 2011 ve věci R 301/2010-1 a

— uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „bluepod media“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 38 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6099709

Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis obrazové ochranné známky Společenství „blue spot“ č. 5660972 pro služby zařazené do tříd 35, 36, 37 a 38; zápis mezinárodní slovní ochranné známky „BlueSpot“ č. 880800 pro služby zařazené do tříd 35, 37 a 38; zápis německé slovní ochranné známky „BlueSpot“ č. 30472373 pro služby zařazené do tříd 35, 37 a 38

Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání a částečné zamítnutí přihlášky. V důsledku toho přijetí přihlášky ve zbývající části a částečné zamítnutí námitek.

Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně usoudil, že neexistuje nebezpečí záměny.
7)

Navrhovatel předložil tři návrhy na uložení povinnosti: 1. upustit od mobbingu; 2. uložit náhradu nemajetkových a majetkových újem vzniklých navrhovateli a 3. uložit náhradu nákladů řízení. K prvnímu návrhu se Soud nevyjádřil. Druhý návrh poté, co jej nesprávně vyložil, zamítl, neboť navrhovatel žádal o určité náhrady škod vzniklých v důsledku protiprávního jednání EIB, nezávisle na případné kvalifikaci tohoto jednání po požadovaném celkovém přezkumu. Navrhovatel má každopádně za to, že tento návrh není nepřípustný proto, že neexistuje žádný „akt nepříznivě zasahující do právního postavení“, k němuž by se pojily návrhy na náhradu škody. Sporný pracovní poměr je totiž soukromoprávní povahy a jde zde o protiprávní jednání, a nikoli o akty. Třetí návrh na uložení povinnosti Soud zamítl s mylným odůvodněním, že navrhovatel nenavrhl, aby byla EIB uložena náhrada nákladů řízení.
1)

První důvod kasačního opravného prostředku je rozdělen do tří částí a vychází z nesprávného právního posouzení při určení přiměřené lhůty pro podání žaloby ve sporech mezi EIB a jejími zaměstnanci. — V rámci první části navrhovatelé vytýkají SVS, že přiznal judikatuře týkající se lhůt pro podání žalob ze strany zaměstnanců EIB působnost, kterou nemá, když de facto nevzal v úvahu pravidlo přiměřené lhůty, které je z povahy věci pružné a umožňuje konkrétní poměření dotčených zájmů, a nahradil je striktní a obecně platnou lhůtou tří měsíců. — V rámci druhé části navrhovatelé poukazují na to, že v případě sporů mezi EIB a jejími zaměstnanci není v použitelných předpisech stanovena žádná lhůta, zatímco SVS použil per analogiam lhůtu tří měsíců a deseti dnů podle článku 91 služebního řádu úředníků a čl. 100 odst. 3 jednacího řádu. — V rámci třetí části navrhovatelé uplatňují porušení zásady proporcionality a rovněž porušení jejich práva na účinnou soudní ochranu v rozsahu, v němž SVS kvalifikoval jako nepřiměřenou lhůtu, kterou dodrželi navrhovatelé, a tato lhůta se přitom liší od referenčních lhůt použitelných ve služebních vztazích minimálně.
2)

Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná porušila práva žalobců na obhajobu a účinnou soudní ochranu, jelikož: — omezující opatření nestanoví žádný postup, v němž by byly žalobcům sděleny důkazy, na kterých spočívalo rozhodnutí o zmrazení jejich majetku, nebo v němž by bylo žalobcům umožněno smysluplně se vyjádřit k těmto důkazům; — důvody obsažené v napadených opatřeních obsahují obecnou, nepodloženou a vágní domněnku o soudních řízeních; — žalovaná neposkytla dostatečné informace, které by žalobcům umožňovaly účinně přednést svá stanoviska, což soudu znemožňuje posoudit, zda rozhodnutí a posouzení Rady bylo odůvodněné a spočívalo na nezvratných důkazech.
CS Úřední věstník Evropské unie C 204/26

Žaloba podaná dne 3. května 2011 — Sigma Alimentos Exterior v. Komise

(Věc T-239/11)

2011/C 204/47

Jednací jazyk: španělština

Účastníci řízení

Žalobkyně: Sigma Alimentos Exterior, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. Ferre Navarrete, advokát)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— zrušil čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS (Texto Refundido de la Ley sobre el Impuesto de Sociedades) (konsolidované znění zákona o korporační dani) vykazuje znaky státní podpory;

— podpůrně zrušil čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS vykazuje znaky státní podpory, když se vztahuje na nabytí podílů, která vedou k převzetí kontroly;

— uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobkyně v tomto řízení nabyla v průběhu let 2008 až 2010 podíly ve společnostech usazených ve Spojených státech a v Peru a podle čl. 12 odst. 5 TRLIS uplatnila odpisy goodwillu vzniklého nabytím většinového podílu v uvedených společnostech.

Dne 12. ledna 2011 Komise přijala napadené rozhodnutí K(2010) 9566 v konečném znění, o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích č. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07). V návaznosti na toto rozhodnutí zahájily španělské daňové orgány řízení o ověření za účelem opravy žalobkyní uplatněných odpisů.

Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

1) První žalobní důvod vycházející z nesplnění požadavků pro kvalifikaci opatření jako státní podpory — Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že hlavním důvodem, proč daňový režim dotčený v této věci nelze považovat za státní podporu je, že sporné opatření není selektivní. Komise se totiž mýlí, když má na základě zvýhodnění vnitrostátních akvizic a požadavku podílu ve výši nejméně 5 % za to, že se de facto jedná o selektivitu. Podle žalobkyně Komise k tomuto závěru dospěla, protože nepřihlédla k analýze typologie a odvětví činnosti, v nichž působí podniky, které tento režim uplatňovaly.
3)

Třetí žalobní důvod: nesprávné použití čl. 107 odst. 1 SFEU — zneužití pravomoci Pokud by výše uvedené opatření bylo navzdory tomu považováno za státní podporu, spadá toto opatření podle žalobkyně do působnosti Pokynů o státní podpoře pro ochranu životního prostředí: v každém případě je nutné vyvodit analogii mezi oznámeným poskytnutím kompenzačních plateb podle § 22 odst. c) ÖSG a pravidly pro přezkum slev na energetických daních upravených právem Společenství podle kapitoly 4 pokynů; úprava kompenzací by se tudíž musela na základě takové analogie schválit. Mimo analogického použití pokynů by přicházela v úvahu také analogie s článkem 25 nařízení o všeobecných blokových výjimkách
5)

Pátý žalobní důvod: Zásah do práva žalobkyně na obhajobu V důsledku časové tísně, kterou vytvořila Komise, je zasaženo do práva žalobkyně na obhajobu, a zejména do práva nevypovídat ve svůj neprospěch.
6)

Šestý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, konkrétně nedostatku odůvodnění a nepředložení dostatečných důkazů (článek 296 SFEU, bývalý článek 253 ES). Podle italské vlády Komise zkresluje skutkový stav, když uplatňuje finanční opravu na nesprávný předpoklad GŘ pro zemědělství, podle kterého neexistoval monitoring AGEA vztahující se na „vcházející cukr“ a „vycházející cukr“ a „přibližně 127 000 tun cukru bylo přemístěno (aniž byla úředně ověřena jejich váha)“. Italská vláda též tvrdí, že na podporu tvrzení „o neprovedení výroční kontroly skladu. když probíhaly skladovací operace“, nebo tvrzení, že „přibližně 127 000 tun cukru bylo přemístěno (aniž byly úředně ověřeny nebo zváženy) v období od 30. září 2006 (datum, kdy měla být provedena inventura) do února 2007“, nebyly předloženy dostatečné důkazy. S přihlédnutím k písemným důkazům předloženým AGEA, a sice evidenčním záznamům, které byly odevzdány pracovníkům Komise a ze kterých vyplývaly číselné hodnoty vztahující se k pohybu a uskladnění cukru, a to pro každou uskladněnou dodávku, služby komise nemohou tvrdit opak, aniž by to dokázaly.
6)

Šestý žalobní důvod: Nezbytnost zrušení rozhodnutí v plném rozsahu Žalobkyně zastávají názor, že rozhodnutí musí být zrušeno v plném rozsahu, neboť v případě zrušení omezeného výlučně na referenční úrovně produktu pro aglomerovanou rudu a tekutý kov by se v důsledku úpravy čl. 10 odst. 2 písm. b) ve spojení s čl. 3 písm. c) napadeného rozhodnutí bezplatné povolenky automaticky přidělovaly na základě metody nouzových přístupů. To by vedlo k ještě horšímu výsledku pro žalobkyně než kdyby se uplatnily nesprávné referenční úrovně produktu Komise pro aglomerovanou rudu a tekutý kov.
a)

Summary by the Spanish Ministry of Environment of the Information submitted to the European Commission concerning the environmental assessment of the construction of the Granadilla Port, transmitted to the Permanent Representation of Spain to the European Union on 4 November 2005,
CS Úřední věstník Evropské unie C 252/44

Žaloba podaná dne 1. července 2011 — Bimbo v. OHIM — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO)

(Věc T-357/11)

2011/C 252/95

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

Účastníci řízení

Žalobkyně: Bimbo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico City, Mexiko)

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 14. dubna 2011 v souladu s čl. 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009, z důvodu porušení čl. 8 odst. 5 téhož nařízení, tak, že v plném rozsahu zamítne zápis dotčené obrazové ochranné známky č. 5.025.598 „GRUPO BIMBO“ pro všechny výrobky a služby, pro které byla přihlášena;

— podpůrně, pro případ zamítnutí předchozího návrhu, zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 14. dubna 2011, a to z důvodu porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009;

— uložit žalovaným náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V.

Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „GRUPO BIMBO“ (přihláška ochranné známky č. 5.025.598) pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 29, 30, 31, 32, 35 a 43

Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská obrazová ochranná známka „BIMBO“ (č. 2.689.432) pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 30, a několik španělských ochranných známek (č. 464.785, č. 2.244.562, č. 2.244.563 a č. 2.255.097) obsahujících slovní prvek „BIMBO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30, 31, 32, 35 a 42

Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení napadeného rozhodnutí

Dovolávané žalobní důvody: nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009, o ochranné známce Společenství, neboť poté, co bylo konstatováno, že namítané ochranné známky „BIMBO“ jsou na španělském trhu všeobecně známé a že požadovaná ochranná známka „GRUPO BIMBO“ je prakticky totožná s namítanými ochrannými známkami, bylo částečně vyhověno zápisu této ochranné známky s tím, že nebylo prokázáno, že by bylo z namítaných ochranných známek neprávem těženo ani že by byla ohrožena jejich všeobecná známost či rozlišovací způsobilost.
2)

Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, co se týče skutkového stavu, a to konkrétně toho, že bionaftové výrobky ze směsí s nízkým obsahem bionafty (které nepodléhají žádnému clu) nemohou být přeměněny na směsi s vyšším obsahem bionafty (které clu podléhají), takže jakékoli obcházení právní úpravy není ve skutečnosti možné, a co se týče údajného obcházení právní úpravy ze strany žalobkyně, byla zjevně nesprávně posouzena hospodářská odůvodnění pro vývoz uvedená žalobkyní.
CS Úřední věstník Evropské unie C 269/54

Žaloba podaná dne 15. července 2011 — Basic v. OHIM — Repsol YPF (basic)

(Věc T-372/11)

2011/C 269/120

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Basic Aktiengesellschaft Lebensmittelhandel (Mnichov, Německo) (zástupce: D. Altenburg, advokát)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Repsol YPF, SA (Madrid, Španělsko)

Návrhová žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 31. března 2011 ve věci R 1440/2010-1;

— zamítl odvolání ve věci R 1440/2010-1 proti rozhodnutí o námitkách č. B 1384694;

— uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „basic“ ve žluté, modré a červené barvě pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 4, 5, 16, 18, 21, 25, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 35, 39, 43, 44 a 45 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6752811.

Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem.

Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis ochranné známky Společenství č. 5648159 týkající se obrazové ochranné známky „BASIC“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 35, 37 a 39.

Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám ve vztahu k některým sporným službám zařazeným do třídy 35 a ke všem sporným službám zařazeným do třídy 39. Zamítnutí námitek ve vztahu k ostatním službám zařazeným do třídy 35.

Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení v rozsahu, ve kterém byly zamítnuty námitky ve vztahu k některým službám zařazeným do třídy 35. Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro tyto služby a zamítnutí odvolání ve vztahu k ostatním službám zařazeným do třídy 35.

Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru, že mezi přihlašovanou a namítanou ochrannou známkou existuje nebezpečí záměny.
5)

Pátý žalobní důvod vycházející z nutnosti zrušit celé rozhodnutí Žalobce se domnívá, že uvedené rozhodnutí musí být zrušeno v celém rozsahu, neboť v případě částečného zrušení omezeného výlučně na referenční úroveň pro tekutý kov by se na základě právní úpravy obsažené v čl. 10 odst. 2 písm. b) ve spojení s čl. 3 písm. c) napadeného rozhodnutí automaticky použila pro přidělení bezplatných povolenek záložní metoda. Ta by pro žalobce vyústila v ještě horší výsledek, než kdyby byly použity nesprávné hodnoty referenční úrovně stanovené Komisí.
2)

Druhý žalobní důvod vychází porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 druhého pododstavce SFEU. Žalobce vytýká Radě, že vůči němu vydala omezující opatření, aniž by mu sdělila důvody, aby byl s to uplatnit prostředky obhajoby. Žalobce vytýká žalované, že se spokojila s obecnou a stereotypní formulací, aniž by přesným způsobem uvedla faktické a právní skutečnosti, na nichž spočívá právní odůvodnění jejího rozhodnutí, a úvahy, které ji vedly k přijetí tohoto rozhodnutí.
CS Úřední věstník Evropské unie C 282/44

Žaloba podaná dne 4. srpna 2011 — Cementos Molins v. Komise

(Věc T-424/11)

2011/C 282/82

Jednací jazyk: španělština

Účastnice řízení

Žalobkyně: Cementos Molins, SA (Sant Vicenç dels Horts, Španělsko) (zástupci: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas a M. López Garrido, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhové žádání

Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

— zrušil napadené rozhodnutí; a

— uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobkyně na základě článku 263 SFEU požaduje, aby bylo zrušeno rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. ledna 2011 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích č. C 45/2007 (ex NN 51/2007, ex CP 9/2007) zavedených Španělskem (1).

Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

1) První žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU. — Podle žalobkyně rozhodnutí porušuje článek 107 SFEU, když má za to, že daňové odpisy finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích podle čl. 12 odst. 2 Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (TRLIS) (zákon o dani z příjmu právnických osob) představují státní podporu neslučitelnou se společným trhem. Žalobkyně tvrdí, že uvedené odpisy postrádají prvky zvýhodnění, ovlivnění obchodu uvnitř Společenství, jakož i selektivity.

2) Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání a povinnosti uvést odůvodnění v souvislosti se zásadou legitimního odůvodnění. — Tento žalobní důvod se dělí na dvě části, které se obě týkají období legitimního očekávání podle čl. 1 odst. 2 a 3 napadeného rozhodnutí: — první část druhého žalobního důvodu: porušení zásady legitimního očekávání. Žalobkyně tvrdí, že legitimní očekávání by mělo chránit proti navrácení podpory všechny příjemce podpory až do dne zveřejnění napadeného rozhodnutí, jelikož zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení nestačí k vyvrácení legitimního očekávání vyvolaného prohlášeními Evropské komise před Evropským parlamentem; — druhá část druhého žalobního důvodu: podpůrně, porušení zásady legitimního očekávání a povinnosti uvést odůvodnění. Žalobkyně má za to, že Komise pochybila, když z období legitimního očekávání vyloučila den zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení, které vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí, v Úředním věstníku Evropské unie. Zaprvé, jelikož z práva Společenství vyplývá, že poslední den lhůty je třeba považovat za součást této lhůty, a zadruhé, jelikož vyloučení uvedeného dne z období legitimního očekávání ve výroku napadeného rozhodnutí není v souladu s jeho odůvodněním.

3) Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality v souvislosti se zásadou legitimního očekávání. — Žalobkyně tvrdí, že je nepřiměřené, aby Komise v případě čl. 1 odst. 4 napadeného rozhodnutí pro účely uplatnění zásady legitimního očekávání vyžadovala, aby existovaly výslovné právní překážky přeshraniční kombinace podniků.

(1) Zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie dne 21. května 2011, L 135, s. 1.
1)

První žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení při analýze pojmu selektivnosti a kvalifikaci dotčeného opatření jako státní podpora. — Žalobkyně mají za to, že Komise neprokázala, že analyzované daňové opatření zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jak vyžaduje čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise se omezuje pouze na předpoklad, že opatření je selektivní pouze z důvodu, že se uplatňuje na nabytí podílů v zahraničních společnostech (v tomto případě ve třetích zemích, které nejsou členy EU) a nikoliv ve vnitrostátních společnostech. Žalobkyně se domnívají, že uvedená úvaha je nesprávná. Skutečnost, že předpokladem použití analyzovaného opatření, stejně jako jakéhokoliv jiného daňového předpisu, je splnění stanovených objektivních požadavků, nezpůsobuje, že toto opatření je selektivní de iure nebo de facto. Španělsko předložilo údaje, které prokazují, že se jedná o obecné opatření de iure a de facto přístupné všem podnikům, které podléhají španělské dani z příjmů právnických osob bez ohledu na jejich velikost, povahu, odvětví nebo původ. — Zadruhé, prima facie rozdílné zacházení stanovené v čl. 12 odst. 5 TRLIS, které ani zdaleka nepředstavuje selektivní zvýhodnění, slouží k daňovému zrovnoprávnění operací nabytí akcií bez ohledu na to, zda jsou vnitrostátní nebo zahraniční. Ve třetích zemích existují závažné překážky fúzí podniků, což v praxi tyto fúze znemožňuje. Ve vnitrostátním rámci jsou naopak tyto fúze možné a za jejich účelem je uznán daňový odpis finančního goodwillu. V důsledku toho čl. 12 odst. 5 TRLIS pouze vztahuje působnost takového daňového odpisu také na nabytí podílů ve společnostech třetích zemí, což je operace, která představuje funkčně i fakticky ekvivalent vnitrostátních fúzí a jako taková je součástí struktury a logiky španělského systému. — Komise měla nesprávně za to, že neexistují překážky v provádění fúzí s podniky třetích zemí a v důsledku toho nesprávně stanovila referenční systém nezbytný k prokázání selektivnosti a nepřijala argumenty týkající se daňové neutrality. Pochybila zvláště ve své analýze operací uskutečněných ve Spojených státech, Brazílii a Mexiku. — Podpůrně, podle navrhovatelek by mělo být rozhodnutí zrušeno alespoň v případech, kdy je nabýván většinový podíl v podnicích třetích zemí za okolností, jež jsou podobné okolnostem fúzí, a proto jsou odůvodněny strukturou a logikou španělského systému.