Spojené věci T-456/05 a T-457/05

Gütermann AG a

Zwicky & Co. AG

v.

Evropská komise

„Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh průmyslových nití – Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP – Pokuty – Závažnost protiprávního jednání – Skutečný dopad na trh – Délka trvání protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – Spolupráce během správního řízení – Proporcionalita – Pokyny o metodě stanovování pokut“

Shrnutí rozsudku

1. Právo Společenství – Výklad – Akty orgánů – Odůvodnění

2. Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Zákaz – Protiprávní jednání – Dohody a jednání ve vzájemné shodě, které lze kvalifikovat jako jediné protiprávní jednání – Přičtení odpovědnosti podniku z důvodu účasti na protiprávním jednání jako celku – Přípustnost

(Čl. 81 odst. 1 ES)

3. Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Přičitatelnost podniku – Odpovědnost vycházející z chování ostatních podniků v rámci téhož protiprávního jednání – Přípustnost – Kritéria

(Čl. 81 odst. 1 ES)

4. Hospodářská soutěž – Správní řízení – Ukončení protiprávních jednání – Pravomoc Komise – Příkazy určené podnikům

(Nařízení Rady č. 1/2003, čl. 7 odst. 1)

5. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Maximální výše

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2, a č. 1/2003, čl. 23 odst. 2)

6. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost a délka trvání protiprávního jednání – Možnost zvýšit úroveň pokut pro posílení jejich odrazujícího účinku

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2, a č. 1/2003, čl. 23 odst. 2)

7. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Přiměřenost – Soudní přezkum

(Čl. 229 ES a 253 ES; nařízení Rady č. 17, čl. 17, a č. 1/2003, čl. 31)

8. Žaloba na neplatnost – Soudní přezkum – Meze, v nichž byla věc předložena

(Čl. 233 ES)

9. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Skutečný dopad na trh – Kritéria pro posouzení

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03)

10. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Délka trvání protiprávního jednání – Dlouhodobá protiprávní jednání

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 1 B, první pododstavec)

11. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – Praktické neprovádění dohody – Posouzení na úrovni individuálního chování každého podniku

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, body 1 A, první a třetí pododstavec)

12. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – Pasivní nebo následovnická role podniku

(Čl. 81 ES; nařízení Rady č. 17, čl. 15; sdělení Komise 98/C 9/03, body 2 a 3)

13. Řízení – Předložení nových žalobních důvodů v průběhu řízení – Podmínky – Nový žalobní důvod – Pojem

(Jednací řád Tribunálu, čl. 48 odst. 2)

14. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Snížení částky pokuty v důsledku spolupráce dotčeného podniku – Podmínky – Posuzovací pravomoc Komise

(Nařízení Rady č. 17; sdělení Komise 96/C 207/04, odrážka D, bod 2)

15. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Stanovení pokuty přiměřeně ke skutečnostem zohledněným při posouzení závažnosti protiprávního jednání

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2)

1. Výrok aktu je neoddělitelný od jeho odůvodnění, takže v případě potřeby musí být vykládán s ohledem na důvody, které vedly k jeho přijetí.

(viz bod 41)

2. Porušení čl. 81 odst. 1 ES nemusí být výsledkem jen jediného aktu, ale i řady aktů nebo rovněž pokračujícího jednání. Tento výklad nelze zpochybnit z důvodu, že jedna nebo několik skutečností z této řady aktů nebo tohoto pokračujícího jednání by mohly rovněž samy o sobě a nahlíženy jednotlivě zakládat porušení uvedeného ustanovení.

Jediné a pokračující protiprávní jednání tak často spojuje řadu chronologicky po sobě následujících aktů, které samy o sobě mohou v době, kdy jsou činěny, rovněž porušovat pravidla hospodářské soutěže. Zvláštní povaha těchto aktů spočívá v tom, že jsou součástí celkové strategie.

(viz body 45–46)

3. Podnik, který se účastnil jediného a komplexního protiprávního jednání chováním, které je mu vlastní a které spadá pod pojem dohody nebo jednání ve vzájemné shodě s cílem narušujícím hospodářskou soutěž ve smyslu článku 81 ES a jehož účelem je přispět k uskutečňování protiprávního jednání v jeho celku, může být rovněž odpovědný za chování ostatních podniků v rámci téhož protiprávního jednání po celou dobu své účasti na uvedeném protiprávním jednání, je-li prokázáno, že daný podnik o protiprávním jednání ostatních účastníků věděl nebo jej mohl rozumně předvídat a byl připraven přijmout z toho plynoucí riziko.

Podnik může porušit zákaz stanovený v čl. 81 odst. 1 ES, pokud jeho chování, jak je koordinováno s chováním jiných podniků, má za cíl omezit hospodářskou soutěž na konkrétním relevantním trhu v rámci společného trhu, aniž by to nutně předpokládalo, že bude sám na uvedeném relevantním trhu působit.

(viz body 50, 53)

4. Pravomoc Komise vydávat příkazy musí být vykonávána v závislosti na povaze zjištěného protiprávního jednání.

V rozsahu, v němž podnik již neprovádí činnosti v dotčeném odvětví, netýká se jej ve skutečnosti příkaz ukončit protiprávní jednání. V tomto ohledu tedy nemohlo dojít k zásahu do zásady proporcionality.

Uplatnění čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1/2003 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy může zahrnovat zákaz pokračování určitých činností, praktik nebo situací, jejichž protiprávnost byla zjištěna, ale rovněž zákaz podobného jednání do budoucna nebo přijetí jakéhokoliv opatření, které by mohlo mít rovnocenný cíl či účinek.

Jestliže se dotyčný podnik zavázal neopakovat své protisoutěžní jednání, Komise má právo do rozhodnutí zahrnout příkaz, aby se napříště zdržel veškerých opatření, která by mohla mít rovnocenný cíl či účinek, i když tento podnik již neprovádí činnosti v odvětví dotčeném kartelovou dohodou.

Taková opatření však nesmí přesáhnout meze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení sledovaného cíle.

(viz body 61, 63, 65, 67)

5. Pro vymezení pojmu „předchozí hospodářský rok“ musí Komise posoudit, v každém projednávaném případě a při zohlednění kontextu, jakož i cílů sledovaných režimem sankcí zavedeným nařízením č. 17 a nařízením č. 1/2003, o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy sledovaný dopad na dotyčný podnik, a to zejména s přihlédnutím k obratu, který odráží skutečnou hospodářskou situaci tohoto podniku během období, kdy bylo protiprávní jednání spácháno.

Jak z cílů systému, do něhož se čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 druhý pododstavec nařízení č. 1/2003 začleňují, tak i z judikatury však vyplývá, že použití maximální výše 10 % předpokládá jednak to, že Komise má k dispozici obrat za poslední hospodářský rok, který předchází datu přijetí rozhodnutí, a jednak to, že tyto údaje představují úplný finanční rok běžné hospodářské činnosti v období dvanácti měsíců.

Pokud tak hospodářský rok skončí před přijetím rozhodnutí, avšak roční účetní závěrka dotčeného podniku ještě nebyla schválena nebo ještě nebyla oznámena Komisi, má posledně uvedená v rámci použití čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 druhého pododstavce nařízení č. 1/2003 právo, ba dokonce povinnost, použít obrat dosažený v dřívějším hospodářském roce. Stejně tak, pokud z důvodu reorganizace nebo změn účetních postupů podnik poskytl za předchozí hospodářský rok účetní závěrku, která se týká období kratšího než dvanácti měsíců, má Komise právo použít obrat dosažený v dřívějším úplném finančním roce v rámci použití těchto ustanovení. Stejně je tomu tak, pokud podnik nevykonával hospodářskou činnost v předchozím hospodářském roce, a Komise tedy nemá k dispozici obrat představující jeho hospodářskou činnost během tohoto období. Obrat za toto období totiž v rozporu s tím, co požaduje judikatura, neposkytuje žádnou informaci o významu tohoto podniku, a nemůže tedy být základem pro stanovení maximální výše uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003.

I v rámci běžné hospodářské činnosti se může obrat podniku v porovnání s předcházejícími roky významně nebo i podstatně snížit z různých důvodů, jako je obtížné hospodářské prostředí, krize v dotčeném odvětví, pojistná událost nebo stávka. Nicméně, jakmile podnik ve skutečnosti dosáhne obrat v úplném finančním roce, ve kterém byla vykonávána hospodářská činnost, byť v omezeném rozsahu, musí Komise zohlednit tento obrat za účelem stanovení maximální výše uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Tedy přinejmenším v situacích, kdy není žádná informace, že podnik ukončil svou obchodní činnost nebo zkreslil svůj obrat, aby se vyhnul uložení vysoké pokuty, je třeba uvážit, že Komise je povinna stanovit maximální hranici pokuty ve vztahu k nejpozdějšímu obratu za úplný rok hospodářské činnosti

(viz body 89–90, 94–97)

6. Pravomoc Komise ukládat pokuty na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy představuje prostředek udělený Komisi, aby mohla plnit úkol dohledu, který jí svěřuje právo Společenství.

Tento úkol zahrnuje vyšetřování a potlačování jednotlivých protiprávních jednání a rovněž povinnost provádět obecnou politiku směřující k uplatňování zásad v oblasti hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvě a v tomto smyslu směrovat chování podniků. Zahrnuje tak rovněž potlačování protiprávních jednání, jakož i předcházení jejich opakování

Z toho vyplývá, že Komise musí dbát na odrazující povahu pokut.

(viz body 79, 91)

7. Pokud jde o žaloby směřující proti rozhodnutím Komise, kterými se podnikům ukládají pokuty za porušení pravidel hospodářské soutěže, je soud Společenství příslušný k posouzení přiměřené povahy výše pokut v rámci pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci, která mu je přiznána článkem 229 ES, čl. 17 nařízení č. 17 a článkem 31 nařízení č. 1/2003 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy. Toto posouzení může odůvodnit předložení a zohlednění doplňujících informací, jejichž uvedení v rozhodnutí není jako takové vyžadováno na základě povinnosti odůvodnění stanovené v článku 253 ES.

(viz body 105–106)

8. Pokud se osoba, které je rozhodnutí určeno, rozhodne podat žalobu na neplatnost, jsou soudu Společenství předloženy pouze ty prvky rozhodnutí, které se jí dotýkají. Naproti tomu ty prvky rozhodnutí, které se dotýkají jiných osob, jimž bylo rozhodnutí určeno, a které nebyly napadeny, nespadají do předmětu sporu, o němž má soud Společenství rozhodovat.

(viz bod 112)

9. Komise má při posuzování skutečného dopadu protiprávního jednání na trhu vycházet z hospodářské soutěže, která by zpravidla existovala, kdyby nedošlo k protiprávnímu jednání. Pro učinění závěru o dopadu na trh stačí, aby dohodnuté ceny sloužily jako základ pro stanovení cen individuálních transakcí, a omezovaly tak vyjednávací prostor pro zákazníky

Naproti tomu nemůže být od Komise vyžadováno, je-li prokázáno provádění kartelové dohody, aby systematicky prokazovala, že dohody skutečně umožnily dotyčným podnikům dosáhnout vyšší úrovně cen transakcí než té, která by nastala, kdyby neexistovala kartelová dohoda. Bylo by nepřiměřené vyžadovat takový důkaz, který by pohltil značné prostředky vzhledem k tomu, že by vyžadoval provedení hypotetických výpočtů založených na hospodářských modelech, jejichž přesnost by byla soudem ověřitelná pouze obtížně a jejichž neomylná povaha není nijak dokázána. Pro posouzení závažnosti protiprávního jednání je totiž rozhodující to, zda účastníci kartelové dohody učinili vše, co bylo v jejich moci učinit, aby svým záměrům dali konkrétní výsledek. Co se stalo posléze v oblasti skutečně uplatňovaných tržních cen, mohlo být ovlivněno jinými faktory, které se nacházely mimo kontrolu účastníků kartelové dohody. Účastníci kartelové dohody nemohou obrátit ve svůj prospěch vnější faktory, které překazily jejich úsilí, činíce z nich skutečnosti odůvodňující snížení pokuty.

Skutečné chování určitého podniku tak, jak ho sám tento podnik popisuje, je totiž pro účely hodnocení dopadu kartelové dohody na trh nerozhodné. Přihlížet lze pouze k účinkům protiprávního jednání jako celku. Zohlednění dopadu protiprávního chování dotyčného podniku na hospodářskou soutěž je učiněno za účelem posouzení jeho individuální situace, ale nemá jakýkoli dopad na zařazení protiprávního jednání do kategorie „velmi závažné“.

Pokud jde o dlouhodobé protiprávní jednání, je málo pravděpodobné, že dotyčné podniky mohly mít za to, že vytýkané praktiky byly zcela neefektivní a bez prospěchu.

Povaha protiprávního jednání hraje prvořadou roli zejména pro charakterizování protiprávních jednání jako „velmi závažných“. V tomto ohledu vyplývá z popisu velmi závažných protiprávních jednání v pokynech o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO, že dohody nebo jednání ve vzájemné shodě, jejichž cílem je zejména stanovení cen, mohou být již na základě své vlastní povahy kvalifikovány jako „velmi závažné“, aniž by bylo nezbytné, aby se taková jednání vyznačovala zvláštním dopadem nebo zeměpisným rozsahem. Popis „velmi závažných“ protiprávních jednání neuvádí žádný požadavek skutečného dopadu na trh ani účinků ve zvláštní zeměpisné oblasti.

(viz body 126, 128–130, 133–134, 136–137)

10. Délka trvání protiprávního jednání představuje jednu ze skutečností, které je nutné zohlednit za účelem stanovení výše pokuty, jež se má uložit podnikům, které porušily pravidla hospodářské soutěže. Pokud jde o dlouhodobá protiprávní jednání, Komise může automaticky uplatnit nejvyšší sazbu zvýšení 10 % za rok z částky stanovené za závažnost protiprávního jednání. I když bod 1 B první pododstavec třetí odrážka pokynů o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO nestanoví automatické zvýšení, ponechává v tomto ohledu Komisi prostor pro posouzení.

V pokynech nic nezakazuje zohlednění skutečné délky trvání protiprávního jednání v rámci výpočtu výše pokuty. Takový přístup je zcela logický a rozumný a spadá každopádně do posuzovací pravomoci Komise.

Pokud se prokáže, že podnik věděl o protiprávním chování ostatních účastníků, nebo je mohl rozumě předpokládat a byl připravený nést související riziko, je rovněž odpovědný, a to za celé období jeho účasti na protiprávním jednání, za chování jiných podniků v rámci stejného protiprávního jednání. Komise se tedy mohla oprávněně implicitně domnívat, že délka trvání protiprávního jednání nemusí být rozdělena v závislosti na intenzitě účasti žalujícího podniku na protiprávním jednání na dotčených trzích. Jestliže byla role dotčeného podniku v kartelové dohodě správně zohledněna při stanovování výchozí částky pokuty, pak skutečnost, že se podnik neúčastnil všech skutečností zakládajících kartelovou dohodu, nemůže být znovu zohledněna při určování délky trvání protiprávního jednání.

Zvýšení pokuty na základě délky trvání protiprávního jednání se uskutečňuje použitím určitého procentního podílu výchozí částky, která je stanovena podle závažnosti celého protiprávního jednání, která tak již odráží různou intenzitu protiprávního jednání. Nebylo by tedy logické zohlednit pro zvýšení této částky z důvodu délky trvání protiprávního jednání rozdíl v intenzitě protiprávního jednání během dotčeného období. Je třeba vždy rozlišovat mezi dobou trvání skutečného fungování kartelové dohody a závažností kartelové dohody, jak vyplývá z její vlastní povahy.

(viz body 147–148, 150, 152, 156–157, 159–160)

11. Polehčující okolnosti stanovené v bodě 3 pokynů o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO jsou všechny založené na vlastním chovaní každého podniku. Pro účely jejich posouzení je třeba zohlednit nikoli dopady vyplývající z protiprávního jednání jakožto celku, k nimž je nutno přihlížet při posouzení skutečného dopadu protiprávního jednání na trh pro účely posouzení jeho závažnosti, nýbrž individuální chování každého podniku pro účely posouzení závažnosti účasti každého z nich na protiprávním jednání.

Podniky tedy musí vznést jiné argumenty způsobilé prokázat, že se během období, v průběhu kterého se k dohodám o protiprávním jednání připojily, skutečně zdržely jejich provádění tím, že přijaly soutěžní jednání na trhu nebo se přinejmenším bránili povinnostem k provedení této kartelové dohody tak jednoznačně a důrazně, že tím bylo narušeno její samotné fungování.

(viz body 178, 180)

12. Pasivní role předpokládá zaujetí „rezervovaného postoje“ dotčeným podnikem, tedy neexistenci aktivní účasti při vypracování protisoutěžní dohody nebo protisoutěžních dohod. Mezi skutečnostmi, které mohou odhalit pasivní roli podniku v kartelové dohodě, lze zohlednit jeho výrazně sporadičtější účast na setkáních ve srovnání s běžnými účastníky kartelové dohody, jakož i jeho opožděný vstup na trh, který je předmětem protiprávního jednání, bez ohledu na délku trvání jeho účasti na protiprávním jednání, nebo také existenci výslovných prohlášení učiněných v tom smyslu zástupci ostatních podniků, které se účastnily protiprávního jednání.

Pouze za určitých zvláštní okolností představuje malá velikost podniku důležitou skutečnost, kterou je třeba zohlednit. Jestliže jeho řídící pracovníci převezmou na řadě setkání úlohu předsedy a tato setkání organizují, Komise může právem dospět k závěru o neexistenci pasivního chování: je nesporné, že svolávání setkání, navrhování pořadu jednání, rozesílání přípravných dokumentů pro taková setkání je neslučitelné s pasivní rolí následovatele zaujímajícího rezervovaný postoj, takové iniciativy prozrazují vstřícný a aktivní přístup dotyčných podniků, pokud jde o přípravu, pokračování a kontrolu kartelové dohody.

Komise není vázána rozhodovací praxí: to, že v předchozích věcech mohla zohlednit hospodářskou situaci odvětví jako polehčující okolnost, ještě neznamená, že musí nezbytně pokračovat v dodržování této praxe. Komise je povinna provést individuální analýzu okolností vlastních každému případu, aniž by byla vázána dřívějšími rozhodnutími, která se týkají jiných hospodářských subjektů, jiných výrobkových trhů a trhů služeb nebo jiných zeměpisných trhů v různých okamžicích.

(viz body 184–185, 189, 193–195)

13. Z ustanovení čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu vyplývá, že v průběhu řízení nelze předkládat nové důvody, ledaže by se zakládaly na právních a skutkových okolnostech, které vyšly najevo v průběhu řízení.

Nicméně žalobní důvod, který rozšiřuje žalobní důvod uvedený dříve, přímo nebo implicitně, v žalobě a úzce s tímto dříve uvedeným důvodem souvisí, musí být prohlášen za přípustný.

(viz body 198–199)

14. Komise má širokou posuzovací pravomoc, co se týče metody výpočtu pokut, a v tomto ohledu může vzít v potaz celou řadu okolností, mezi něž patří i spolupráce dotčených podniků v průběhu šetření vedeného útvary tohoto orgánu. Spolupráce podniku s Komisí může odůvodnit snížení pokuty na základě sdělení o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod pouze tehdy, pokud usnadňuje úlohu Komise směřující ke zjišťování existence protiprávního jednání a k jeho ukončení.

Komise není vázána předchozí rozhodovací praxí, když poskytuje určitou sazbu snížení za určité jednání; není povinna poskytnout stejné poměrné snížení při posouzení obdobného jednání v rámci pozdějšího správního řízení.

Komise má široký prostor pro uvážení při posuzování kvality a užitečnosti podnikem poskytnuté spolupráce, zejména pak v porovnání s přispěním ostatních podniků. V tomto rámci musí učinit komplexní posouzení skutečností, jako je posouzení týkající se příslušné spolupráce dotyčných podniků. Výčet okolností vedoucích ke snížení pokuty, obsažený v bodě D2 sdělení o spolupráci je pouze demonstrativní.

Komise nemůže odhlédnout od užitečnosti poskytnuté informace, která nezbytně závisí na důkazech, které již měla k dispozici. Pokud podnik toliko potvrdí, a to méně přesným a jednoznačným způsobem, některé informace, které již byly poskytnuty jiným podnikem, neusnadňuje to úkol Komise výrazným způsobem a tedy vylučuje snížení výše pokuty na základě spolupráce.

Shovívavost je odměnou poskytovanou Komisí podniku za usnadnění prokazování protiprávního jednání, a to bez ohledu na fázi řízení, ve které podnik poskytl tuto pomoc, ať již tato pomoc spočívala v poskytnutí nových informací a důkazů nebo v uznání skutkových okolností nebo jejich právní kvalifikace.

Snížení pokuty na základě spolupráce závisí především na kvalitě a užitečnosti poskytnuté spolupráce, kterou Komise ohodnotí v rámci svého širokého prostoru pro uvážení, který je možné kritizovat jen v případě zjevně nadměrného užití.

Při posuzování spolupráce poskytnuté podniky nemůže Komise porušovat zásadu rovného zacházení, k jejímuž porušení dochází v případě, že je se srovnatelnými situacemi zacházeno odlišně nebo s odlišnými situacemi stejně, není-li toto zacházení objektivně odůvodněné.

Hodnocení užitečnosti spolupráce se nezakládá na matematickém vzorci, ze kterého by vyplývalo, že by se z úřední povinnosti muselo uplatnit snížení nejméně o 20 %, pokud by do úvahy přicházely dvě odrážky bodu D sdělení o spolupráci.

(viz body 219–225, 238, 246, 248)

15. Zásada proporcionality vyžaduje, aby akty orgánů Společenství nepřekračovaly meze toho, co je vhodné a nezbytné k dosažení sledovaných cílů.

V kontextu výpočtu pokut musí být závažnost protiprávního jednání stanovena v závislosti na vícero skutečnostech a žádné z těchto skutečností není možné ve srovnání s jinými posuzovanými skutečnostmi přikládat přílišný význam.

Zásada proporcionality v tomto kontextu znamená, že Komise musí stanovit pokutu přiměřeně ke skutečnostem zohledněným za účelem posouzení závažnosti protiprávního jednání a že v tomto ohledu musí tyto skutečnosti používat soudržným a objektivně odůvodněným způsobem.

Komise tak není povinna při stanovení výše pokuty zohlednit ztrátovou finanční situaci dotyčného podniku, jelikož uznání takové povinnosti by vedlo k udělení neodůvodněné soutěžní výhody podnikům, které jsou nejméně přizpůsobeny podmínkám trhu. V každém případě, i za předpokladu, že by opatření přijaté orgánem Společenství vedlo k likvidaci podniku v jeho stávající právní formě, toto opatření, i když může mít nepříznivý dopad na finanční zájmy vlastníků, akcionářů či držitelů podílů, však neznamená, že svou hodnotu ztratí i osobní, hmotné a nehmotné složky představující podnik.

Tak ani nařízení č. 17, ani nařízení č. 1/2003 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy a ani pokyny o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO nestanoví, že výše pokuty musí být stanovená přímo v závislosti na velikosti dotčeného trhu vzhledem k tomu, že tento faktor je jen jednou z mnoha relevantních skutečností.

Pokyny sice nestanoví, že se výše pokut stanoví v závislosti na celkovém obratu nebo obratu, který podniky dosáhly na dotčeném trhu. Nicméně nebrání ani tomu, aby takový obrat byl zohledněn při stanovování výše pokuty tak, aby byly dodrženy všeobecné zásady práva Společenství, a pokud to vyžadují okolnosti. Obrat pocházející z výrobků, které byly předmětem protiprávního jednání, může poskytnout přesný údaj o rozsahu protiprávního jednání a o odpovědnosti každého účastníka kartelové dohody na dotčených trzích. Je objektivním kritériem, které udává přesnou míru škodlivosti dotčeného jednání pro běžnou hospodářskou soutěž, a je tedy dobrým ukazatelem schopnosti každého dotyčného podniku způsobit škodu. Obecně použitelná zásada, podle které musí být sankce přiměřená ve vztahu k obratu dosaženému podnikem prostřednictvím prodeje výrobků, které jsou předmětem protiprávního jednání, nicméně neexistuje.

Komise není povinna zajistit, pro případ, že jsou pokuty ukládány více podnikům účastnícím se téhož protiprávního jednání, aby konečné částky pokut, k nimž výpočet ve vztahu k dotyčným podnikům povede, vyjadřovaly veškeré rozdíly mezi těmito podniky co do jejich celkového obratu nebo obratu na relevantním výrobkovém trhu. Komise nemusí určit výši pokuty při zohlednění velikosti dotyčných podniků; není žádný důvod zacházet s malými a středními podniky odlišně od jiných podniků, což je nezbavuje povinnosti dodržovat pravidla hospodářské soutěže.

(viz body 260–261, 264, 266–267, 275, 277–283)

ROZSUDEK TRIBUNÁLU (pátého senátu)

28. dubna 2010 ( )

„Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Evropský trh průmyslových nití – Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP – Pokuty – Závažnost protiprávního jednání – Skutečný dopad na trh – Délka trvání protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – Spolupráce během správního řízení – Proporcionalita – Pokyny o metodě stanovování pokut“

Ve spojených věcech T‑456/05 a T‑457/05,

Gütermann AG, se sídlem v Gutach-Breisgau (Německo), zastoupená J. Burrichterem, B. Kastenem a S. Orlikowski-Wolfem, advokáty,

žalobkyně ve věci T‑456/05,

Zwicky & Co. AG, se sídlem v Wallisellenu (Švýcarsko), zastoupená J. Burrichterem, B. Kastenem a S. Orlikowski-Wolfem, advokáty,

žalobkyně ve věci T‑457/05,

proti

Evropské komisi, původně zastoupené F. Castillem de la Torre, M. Schneiderem a K. Mojzesowicz, dále F. Castillem de la Torre a K. Mojzesowicz, jako zmocněnci,

žalované,

jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 3452, ze dne 14. září 2005, týkající se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.337 PO/Fil), ve znění rozhodnutí Komise K(2005) 3765 ze dne 13. října 2005 a podpůrně žádost o snížení pokuty uložené žalobkyním uvedeným rozhodnutím,

TRIBUNÁL (pátý senát),

ve složení M. Vilaras, předseda, M. Prek (zpravodaj) a V. M. Ciucǎ, soudci,

vedoucí soudní kanceláře: T. Weiler, rada,

s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 17. prosince 2008,

vydává tento

Rozsudek

Skutečnosti předcházející sporu

1. Předmět sporu

1 Rozhodnutím K(2005) 3452 ze dne 14. září 2005 týkajícím se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.337 PO/Fil, dále jen „napadené rozhodnutí“), ve znění rozhodnutí Komise K(2005) 3765 ze dne 13. října 2005, jehož shrnutí je publikováno v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 26. ledna 2008 (Úř. věst. C 21, s. 10), konstatovala Komise Evropských společenství, že se žalobkyně, společnosti Gütermann AG (dále jen „Gütermann“) a Zwicky & Co. AG (dále jen „Zwicky“), účastnily souboru dohod a jednáních ve vzájemné shodě na trhu s nitěmi určenými pro průmyslové odběratele v zemích Beneluxu a severských zemích v období od ledna 1990 do září 2001, pokud jde o společnost Gütermann, a v období od ledna 1990 do listopadu 2000, pokud jde o společnost Zwicky.

2 Za jejich účast na kartelu týkajícího se průmyslových nití v Beneluxu a severských zemích uložila Komise pokutu ve výši 4,021 milionů eur společnosti Gütermann a pokutu ve výši 0,174 milionu eur společnosti Zwicky.

2. Správní řízení

3 Ve dnech 7. a 8. listopadu 2001 provedla Komise šetření na základě čl. 14 odst. 3 nařízení Rady č. 17, ze dne 6. února 1962, prvního nařízení, kterým se provádějí články [81 ES] a [82 ES] (Úř. věst 1962, 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3) v prostorách několika výrobců šicích nití. Tato šetření navazovala na informace poskytnuté společností The English Needle & Tackle Co. Ltd. v srpnu 2000.

4 Dne 26. listopadu 2001 podala společnost Coats Viyella plc (dále jen „Coats“) žádost o shovívavost podle sdělení Komise o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod (Úř. věst. 1996, C 207, s. 4, dále jen „sdělení o spolupráci“), ke které byly připojeny dokumenty předložené za účelem prokázání existence následujících kartelových dohod: zaprvé kartelová dohoda na trhu s nitěmi určenými pro automobilový průmysl v Evropském hospodářském prostoru (EHP), zadruhé kartelová dohoda na trhu s nitěmi pro průmyslové odběratele ve Spojeném království a zatřetí kartelová dohoda na trhu s nitěmi pro průmyslové odběratele v zemích Beneluxu, Dánsku, Finsku, Norsku a Švédsku (dále jen společně „severské země“).

5 Na základě dokumentů získaných během kontrol a dokumentů předaných společností Coats zaslala Komise v březnu a v srpnu 2003 dotčeným podnikům v souladu s článkem 11 nařízení č. 17 žádosti o informace.

6 Dne 15. března 2004 přijala Komise oznámení námitek, které zaslala několika podnikům z důvodu jejich účasti na jedné nebo více kartelových dohodách uvedených v bodě 4 výše, včetně kartelové dohody na trhu s nitěmi pro průmyslové odběratele v Beneluxu a v severských zemích.

7 Všechny podniky, kterým bylo určeno oznámení námitek, podaly písemné připomínky. Společnost Gütermann odpověděla svým jménem a jménem společnosti Zwicky.

8 Dne 19. a 20. července 2004 se konalo slyšení.

9 Dne 24. září 2004 byl stranám poskytnut přístup k nedůvěrnému znění odpovědí na oznámení námitek a k připomínkám stran během slyšení a byla jim stanovena lhůta pro předložení dalších připomínek.

10 Dne 14. září 2005 vydala Komise napadené rozhodnutí.

3. Napadené rozhodnutí

Definice relevantních trhů

Výrobkový trh

11 V napadeném rozhodnutí Komise uvádí, že odvětví nití může být rozděleno do dvou segmentů, a to jednak segment nití používaných v průmyslu na šití nebo vyšívání různých druhů oděvů nebo jiných výrobků jako výrobků z kůže, textilní potahy pro automobily a matrace, a jednak segment nití pro domácnosti používaných jednotlivci na šití nebo opravy a pro činnosti ve volném čase.

12 Pokud jde o segment průmyslových nití, může být rozdělen do tří kategorií podle toho, jak jsou nitě použité: nitě na šití, určené pro konfekci, která je používaná pro různé druhy oděvů, nitě na vyšívání, které se používají na průmyslových počítačově řízených vyšívacích strojích pro zdobení oděvů, sportovní obuvi a bytového textilu, a speciální nitě, které se používají v různých odvětvích, jako jsou odvětví obuvi, výrobků z kůže a automobilového průmyslu.

13 Podle Komise lze z pohledu nabídky považovat trh s průmyslovými nitěmi za jediný výrobkový trh, jelikož neexistuje striktní spojitost mezi konečným použitím a druhem vlákna nebo strukturou niti.

14 Komise nicméně rozlišovala mezi nitěmi určenými jednak pro automobilový průmysl, a jednak nitěmi pro průmyslové odběratele s vyloučením automobilového průmyslu. Má totiž za to, že ačkoli postupy výroby těchto dvou druhů nití jsou podobné nebo snadno zaměnitelné, pochází poptávka automobilového průmyslu od velkých odběratelů, kteří mají přísnější technické normy pro určité výrobky, které používají – například niť na výrobu bezpečnostních pásů – a kteří dodržují jednotnost výrobků v různých zemích, kde je potřebují pro jejich průmysl.

15 V projednávaných věcech je výrobkový trh, ohledně kterého je přezkoumáváno protiprávní jednání vytýkané žalobkyním, trhem průmyslových nití, s vyloučením automobilového průmyslu (dále jen „průmyslové nitě“).

Zeměpisné trhy

16 V napadeném rozhodnutí Komise konstatuje, že podle informací předložených stranami je relevantní zeměpisný trh pro průmyslové nitě regionálního rozměru. Dodává, že region může v konkrétním případě pokrývat více zemí v EHP, například země Beneluxu nebo severské země nebo jednu samotnou zemi, například Spojené království.

17 V projednávané věci je zeměpisný trh dotčený protiprávním jednáním vytýkaným žalobkyním trhem v Beneluxu a severských zemích.

Velikost a struktura relevantních trhů

18 Z napadeného rozhodnutí vyplývá, že obrat z prodeje průmyslových nití v Beneluxu a severských zemích byl přibližně 50 milionů eur v roce 2000 a přibližně 40 milionů eur v roce 2004.

19 Rovněž je v něm uvedeno, že na konci 90. let byly hlavními dodavateli průmyslových nití v Beneluxu a severských zemích zejména společnosti Gütermann, Zwicky, Amann und Söhne GmbH & Co. KG (dále jen „Amann“), Barbour Threads Ltd před jejím nabytím společností Coats, Belgian Sewing Thread NV (dále jen „BST“) a Coats.

Popis protiprávních chování

20 V napadeném rozhodnutí Komise uvádí, že události vztahující se ke kartelové dohodě na trhu průmyslových nití v Beneluxu a v severských zemích se odehrály během let 1990 až 2001.

21 Podle Komise se dotčené podniky scházely nejméně jednou ročně a tyto schůzky byly organizovány ve dvou setkáních, kdy jedno bylo věnováno trhu v zemích Beneluxu, druhé trhu v severských zemích, přičemž jejich hlavním předmětem bylo zachování vysokých cen na každém z nich.

22 Účastníci si vyměňovali ceníky a informace o slevách, zvýšení cen v cenících, snižování slev a zvýšení speciálních cen pro určité odběratele. Rovněž byly sjednávány dohody o budoucích cenících, maximálních slevách, snížení slev a zvýšení speciálních cen pro určité odběratele, jakož i dohody s cílem zabránit cenové hospodářské soutěži ve prospěch etablovaných dodavatelů a rozdělit si odběratele (body 99 až 125 odůvodnění napadeného rozhodnutí).

Výrok napadeného rozhodnutí

23 V článku 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí konstatovala Komise, že osm podniků, mezi nimi i Gütermann a Zwicky, porušilo článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP tím, že se účastnilo souboru dohod a jednání ve vzájemné shodě na trhu průmyslových nití v Beneluxu a v severských zemích v období od ledna 1990 do září 2001, pokud jde o společnost Gütermann, a v období od ledna 1990 do listopadu 2000, pokud jde o společnost Zwicky.

24 Podle čl. 2 prvního pododstavce napadeného rozhodnutí byly za kartelovou dohodu na trhu průmyslových nití v Beneluxu a v severských zemích uloženy následující pokuty zejména těmto podnikům:

– Coats: 15,05 milionů eur;

– Amann: 13,09 milionů eur;

– BST: 0,979 milionu eur;

– Gütermann: 4,021 milionů eur;

– Zwicky: 0,174 milionu eur.

25 V článku 3 napadeného rozhodnutí Komise uložila podnikům uvedeným v daném rozhodnutí, aby okamžitě ukončily jí zjištěná protiprávní jednání, pokud tak již neučinily. Rovněž jim uložila povinnost zdržet se opakování jakýchkoliv úkonů uvedených v článku 1 napadeného rozhodnutí a jakýchkoliv úkonů nebo jednání s rovnocenným cílem nebo účinkem.

Řízení a návrhová žádání účastnic řízení

26 Návrhy došlými kanceláři Tribunálu dne 30. prosince 2005 podaly žalobkyně projednávané žaloby.

27 Ve věci T‑456/05 společnost Gütermann navrhuje, aby Tribunál:

– zrušil článek 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž Komise konstatuje, že porušila článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP na trhu Finska, Norska a Švédska v období od ledna 1990 do září 2001, a podpůrně v období od ledna 1990 do prosince 1993 včetně;

– zrušil článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž jí Komise ukládá pokutu ve výši 4,021 milionů eur, nebo podpůrně přiměřeně snížil výši této pokuty;

– uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

28 Komise navrhuje, aby Tribunál:

– zamítl žalobu;

– uložil společnosti Gütermann náhradu nákladů řízení.

29 Ve věci T‑457/05 společnost Zwicky navrhuje, aby Tribunál:

– zrušil článek 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž Komise konstatuje, že porušila článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP na trhu Finska, Norska a Švédska v období od ledna 1990 do listopadu 2000 a podpůrně v období od ledna 1990 do prosince 1993 včetně;

– zrušil článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž jí Komise ukládá pokutu ve výši 0,174 milionu eur, nebo podpůrně přiměřeně snížil výši této pokuty;

– zrušit článek 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se jí týká;

– uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

30 Komise navrhuje, aby Tribunál:

– zamítl žalobu;

– uložil společnosti Zwicky náhradu nákladů řízení.

31 Usnesením ze dne 9. prosince 2008 rozhodl předseda pátého senátu Tribunálu po vyslechnutí účastnic řízení o spojení věcí T‑456/05 a T‑457/05 pro účely ústní části řízení a rozsudku, v souladu s článkem 50 jednacího řádu Tribunálu.

Právní otázky

32 Zaprvé žalobkyně uvádějí dva žalobní důvody týkající se protiprávního jednání. Nejprve uplatňují žalobní důvod vycházející z porušení čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205). Společnost Zwicky se následně dovolává žalobního důvodu vycházejícího z neoprávněnosti příkazů ukončit protiprávní jednání a zdržet se jakéhokoliv jeho opakování.

33 Zadruhé žalobkyně uplatňují řadu žalobních důvodů směřujících ke zrušení nebo snížení pokuty. Jednak společnost Zwicky vytýká Komisi, že jí uložila pokutu, jejíž částka přesahuje maximální výši 10 % jejího obratu. Dále žalobkyně uplatňují pět žalobních důvodů vycházejících z chybného posouzení závažnosti protiprávního jednání s ohledem na jeho účinky, z chybného posouzení délky trvání protiprávního jednání, nezohlednění určitých polehčujících okolností, chybného uplatnění sdělení o spolupráci a nepřiměřenosti pokuty.

1. K žalobním důvodům směřujícím ke zpochybnění konstatování existence protiprávního chování a příkazů jej ukončit a neopakovat

K žalobnímu důvodu uplatněnému společností Gütermann a Zwicky vycházejícímu z porušení článku 7 odst. 1 nařízení č. 1/2003

Argumenty účastnic řízení

34 Podle žalobkyň porušila Komise čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1/2003, který uvádí, že „[p]okud Komise na základě stížnosti nebo z vlastního podnětu zjistí jednání v rozporu s články 81[ES] nebo 82 [ES], může svým rozhodnutím nařídit, aby dotyčné podniky a sdružení podniků takové protiprávní jednání ukončily“. Komise tím, že jim vytýká, že se dopustily jednání v rozporu s článkem 81 ES a článkem 53 Dohody o EHP kvůli jejich účasti na dohodách a jednáních ve vzájemné shodě na trzích průmyslových nití v Beneluxu a v severských zemích během období od ledna 1990 do září 2001 pro společnost Gütermann a od ledna 1990 do listopadu 2000 pro společnost Zwicky, totiž nezohlednila skutečnost, že Dohoda o EHP je účinná od 1. ledna 1994 a že následkem toho se ustanovení této dohody ve Finsku, Norsku a Švédsku před tímto datem neuplatňovaly. Rovněž vzhledem k tomu, že Finsko a Švédsko přistoupily k Evropskému společenství 1. ledna 1995, mohl být článek 81 ES přímo uplatňován až od tohoto data.

35 Žalobkyně se krom toho domnívají, že Komise oprávněně usoudila, že protiprávní jednání v právním slova smyslu, tedy porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP v důsledku jejich chování, pokud jde o Finsko, Norsko a Švédsko, mohlo nastat až od 1. ledna 1994. Komise se tedy z právního hlediska údajně dopustila pochybení tím, že vycházela z existence protiprávního jednání, jehož intenzita jen narůstala. Komise tedy neprovedla rozlišení mezi skutkovým posouzením jednání žalobkyň, jakožto jediné a pokračující kartelové dohody od ledna 1990 do září 2001 pro společnost Gütermann a od ledna 1990 do listopadu 2000 pro společnost Zwicky, a právním posouzením tohoto jednání jakožto porušení pravidel hospodářské soutěže během těchto dvou období.

36 Mimoto žalobkyně považují svůj žalobní důvod vycházející z porušení čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1/2003 za přípustný. Komise se totiž neprávem dovolává nepřípustnosti tohoto žalobního důvodu kvůli tomu, že žalobkyně neuplatnily existenci zjevně nesprávného posouzení při kvalifikaci svého jednání jako jediné a pokračující kartelové dohody. Komise podle nich kvalifikovala jejich jednání jako jedinou a trvající kartelovou dohodu pod úhlem skutkových okolností, což v rámci projednávaného žalobního důvodu nepopírají. Naproti tomu čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí údajně obsahuje nesprávné právní posouzení vzhledem k tomu, že jednak společnost Zwicky nepůsobila na trhu průmyslových nití v severských zemích, a jednak, pokud jde o Finsko, Norsko a Švédsko v období mezi lednem 1990 a prosincem 1993, nebylo tam možné porušit pravidla hospodářské soutěže.

37 Komise se dovolává především nepřípustnosti tohoto žalobního důvodu uplatněného žalobkyněmi a podpůrně zpochybňuje jeho opodstatněnost.

Závěry Tribunálu

38 Tribunál má za to, že opodstatněnost žalobního důvodu vycházejícího z porušení čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1/2003 je třeba posoudit, aniž by bylo nutné přezkoumávat jeho přípustnost.

39 Zaprvé je třeba zdůraznit, že v čl. 1 odst. 1 písm. g) a h) napadeného rozhodnutí Komise shledala porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP žalobkyněmi z důvodu jejich účasti na jednáních ve vzájemné shodě od ledna 1990 do září 2001 pro společnost Gütermann a od ledna 1990 do listopadu 2000 pro společnost Zwicky, která se týkala trhů s průmyslovými nitěmi v zemích Beneluxu a severských zemích.

40 Je nutno konstatovat, že by tento článek, nahlížen jednotlivě, mohl být chápán tak, že Komise stanovila existenci protiprávního jednání, kterého se žalobkyně dopustily z důvodu jejich účasti na jednáních ve vzájemné shodě na trhu s průmyslovými nitěmi ve Finsku, Norsku a Švédsku mezi lednem 1990 a prosincem 1993, což je před vstupem v platnost Dohody o EHP. Přitom je nesporné, že během tohoto období neexistoval žádný právní základ umožňující Komisi učinit závěr o existenci takového protiprávního jednání za strany žalobkyň.

41 Z judikatury však vyplývá, že výrok aktu je neoddělitelný od jeho odůvodnění, takže v případě potřeby musí být vykládán s ohledem na důvody, které vedly k jeho přijetí (rozsudek Soudního dvora ze dne 15. května 1997, TWD v. Komise, C‑355/95 P, Recueil, s. I‑2549, bod 21; rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2000, EPAC v. Komise, T‑204/97 a T‑270/97, Recueil, s. II‑2267, bod 39).

42 V tomto ohledu z bodů 246, 295 až 298 a 331 odůvodnění napadeného rozhodnutí jasně vyplývá, že vzhledem k tomu, že se kartelová dohoda týkala Finska, Norska a Švédska představovala protiprávní jednání porušující pravidla Společenství v oblasti hospodářské soutěže a pravidel EHP ohledně hospodářské soutěže až od 1. ledna 1994; data vstupu v platnost Dohody o EHP. Článek 1 odst. 1 písm. g) a h) napadeného rozhodnutí je tedy třeba číst ve světle tohoto jasného odůvodnění zbaveného veškeré neurčitosti. Je tak třeba se domnívat, že výrok napadeného rozhodnutí nutno vykládat v tom smyslu, že prvky jediného a pokračujícího protiprávního jednání vztahujícího se k Finsku, Norsku a Švédsku existovaly až od 1. ledna 1994.

43 Zadruhé je zbytečné, že se žalobkyně v podstatě dovolávají rozlišení, které Komise údajně provedla v napadeném rozhodnutí jednak mezi právním posouzením porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP, a jednak skutkovým posouzením, v bodech 264 až 277 odůvodnění napadeného rozhodnutí, jejich chování jakožto jediného a pokračujícího protiprávního jednání. Z toho zcela neprávem vyvozují, že jelikož protiprávní jednání „v právním slova smyslu“ mohlo existovat, co se týče Finska, Norska, a Švédska, až od 1. ledna 1994, dopustila se Komise pochybení tím, že konstatovala existenci protiprávního jednání, jehož intenzita jen narůstala.

44 Zaprvé je důležité zdůraznit, že žalobkyně nikterak nezpochybnily jedinou a pokračující povahu protiprávního jednání na trhu průmyslových nití v Beneluxu a severských zemích.

45 Následně je vhodné připomenout, že porušení čl. 81 odst. 1 ES nemusí být výsledkem jen jediného aktu, ale i řady aktů nebo rovněž pokračujícího jednání. Tento výklad nelze zpochybnit z důvodu, že jedna nebo několik skutečností z této řady aktů nebo tohoto pokračujícího jednání by mohly rovněž samy o sobě a nahlíženy jednotlivě zakládat porušení uvedeného ustanovení (rozsudek Soudního dvora ze dne 8. července 1999, Komise v. Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, Recueil, s. I‑4125, bod 81; rozsudek Tribunálu ze dne 5. dubna 2006, Degussa v. Komise, T‑279/02, Sb. rozh. s. II‑897, bod 155).

46 Jediné a pokračující protiprávní jednání tak často spojuje řadu chronologicky po sobě následujících aktů, které samy o sobě mohou v době, kdy jsou činěny, rovněž porušovat pravidla hospodářské soutěže. Zvláštní povaha těchto aktů spočívá v tom, že jsou součástí celkové strategie. To je v podstatě to, co Komise konstatovala v bodech 264 až 277 odůvodnění napadeného rozhodnutí ohledně kartelové dohody vztahující se k trhu průmyslových nití v Beneluxu a severských zemích.

47 V rozporu s tím, co tvrdí žalobkyně, se důvody vyjádřené ve výše uvedených bodech odůvodnění napadeného rozhodnutí neskládají pouze z jednoduchého konstatování skutkových okolností, ale uvádí objektivní důvody vedoucí Komisi k závěru, že protiprávní jednání na trhu průmyslových nití v severských zemích představovalo, společně s protiprávním jednáním na trhu průmyslových nití v Beneluxu, jediné a pokračující protiprávní jednání.

48 Skutečnost, že právní základ, o který se Komise opírala, při konstatování protiprávního jednání na trzích průmyslových nití ve Finsku, Norsku a Švédsku existoval až po začátku protiprávního jednání, nemá v tomto ohledu dopad, jelikož, jak zároveň vyplývá z odůvodnění napadeného rozhodnutí, bylo chování žalobkyň na trhu zohledněno až od 1. ledna 1994.

49 Zadruhé výtka předložená společností Zwicky vycházející ze skutečnosti, že na trhu severských zemí nepůsobila, musí být zamítnuta. Jak již bylo připomenuto v bodě 44 výše, společnost Zwicky potvrdila, že nezpochybňuje kvalifikaci kartelové dohody na trhu průmyslových nití v Beneluxu a severských zemích jako jediného a pokračujícího protiprávního jednání.

50 Z judikatury přitom vyplývá, že podnik, který se účastnil jediného a komplexního protiprávního jednání chováním, které je mu vlastní a které spadá pod pojem „dohoda nebo jednání ve vzájemné shodě s cílem narušujícím hospodářskou soutěž ve smyslu článku 81 ES“ a jehož účelem je přispět k uskutečňování protiprávního jednání v jeho celku, může být rovněž odpovědný za chování ostatních podniků v rámci téhož protiprávního jednání po celou dobu své účasti na uvedeném protiprávním jednání, je-li prokázáno, že daný podnik o protiprávním jednání ostatních účastníků věděl nebo jej mohl rozumně předvídat a byl připraven přijmout z toho plynoucí riziko (rozsudek Komise v. Anic Partecipazioni, bod 45 výše, bod 203; rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2002, Brugg Rohrsysteme v. Komise, T‑15/99, Recueil, s. II‑1613, bod 73).

51 V projednávaném případě společnost Zwicky nepopírá, že se pravidelně účastnila schůzek ohledně průmyslových nití na trhu v severských zemích, nikterak nezpochybnila potvrzení Komise, podle kterého byla činná na trhu průmyslových nití v severských zemích před začátkem jediného protiprávního jednání, nepopřela účast na protiprávních skutečnostech týkajících se trhu průmyslových nití v Beneluxu a navíc nepopřela, že uvedené protiprávní skutečnosti byly součástí celkové strategie, a proto byly jen určitými součástmi jediného a pokračujícího protiprávního jednání na trhu průmyslových nití v Beneluxu a severských zemích.

52 Z toho vyplývá, že samotná skutečnost, že společnost Zwicky nebyla činná na trhu průmyslových nití v severských zemích během období jediného a pokračujícího protiprávního jednání, ji nezbavuje její odpovědnosti za chování jiných podniků v rámci daného protiprávního jednání na tomto zeměpisném trhu.

53 Krom toho v rozsahu, v němž je třeba výtce společnosti Zwicky rozumět tak, že pouze podniky, které působí v postavení soutěžitelů, nabízejících nebo poptávajících na zeměpisném trhu severských zemích, mohou koordinovat svá jednání jakožto podniky (spolu)pachatelé protiprávního jednání, je třeba zdůraznit, že podnik může porušit zákaz stanovený v čl. 81 odst. 1 ES, pokud jeho chování, jak je koordinováno s chováním jiných podniků, má za cíl omezit hospodářskou soutěž na konkrétním relevantním trhu v rámci společného trhu, aniž by to nutně předpokládalo, že bude sám na uvedeném relevantním trhu působit (viz analogicky rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2008, AC‑Treuhand v. Komise, T‑99/04, Sb. rozh. s. II-1501, bod 122).

54 S ohledem na závěry uvedené v bodě 51 výše nemohla společnost Zwicky platně zpochybnit skutečnost, že je rovněž odpovědná, jakožto spolupachatel jednání, které je v rozporu s pravidly hospodářské soutěže, za kartelovou dohodu týkající se průmyslových nití na trhu v severských zemích.

55 V důsledku toho musí být žalobní důvod vycházející z porušení článku 7 odst. 1 nařízení č. 1/2003 zamítnut.

K žalobnímu důvodu uplatněnému společností Zwicky vycházejícímu z neodůvodněnosti příkazů ukončit protiprávní jednání a zdržet se veškerého jeho opakování

Argumenty účastnic řízení

56 Společnost Zwicky uvádí, že Komise v článku 3 napadeného rozhodnutí přikázala dotčeným podnikům okamžitě ukončit shledaná protiprávní jednání, pokud tak již neučinily, a do budoucna se zdržet jakéhokoli úkonu vyplývajícího ze zjištěných protiprávních jednání nebo jakéhokoli chování s rovnocenným cílem.

57 Společnost Zwicky však tvrdí, že nejenže již od listopadu 2000 nepůsobí na trzích dotčených napadeným rozhodnutím, ale navíc upustila od veškerých svých obchodních činností, aby se do budoucna věnovala pouze spravování nemovitostí. Uvádí, že výše uvedené příkazy porušují zásadu proporcionality, a domnívá se, že článek 3 napadeného rozhodnutí je protiprávní. Jelikož podle ní měla Komise možnost, aniž by musela přistoupit k doplňujícím šetřením, dojít k závěru, že protiprávní jednání bylo skončeno a že nehrozilo jeho opakování, neměla žádný oprávněný zájem na vydání příkazu. Zwicky se v tomto ohledu opírá o rozsudek Soudního dvora ze dne 2. března 1983, GVL v. Komise (7/82, Recueil, s. 483, bod 24 a následující).

58 Komise navrhuje zamítnutí tohoto žalobního důvodu.

Závěry Tribunálu

59 Je třeba uvést, že tímto žalobním důvodem požaduje společnost Zwicky zrušení článku 3 výroku napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se jí týká.

60 Je třeba konstatovat, že článek 3 výroku napadeného rozhodnutí obsahuje dva příkazy.

61 Zaprvé toto ustanovení požaduje, aby dotčené podniky okamžitě ukončily, pokud tak již neučinily, protiprávní jednání uvedené v článku 1 výroku napadeného rozhodnutí. V tomto ohledu, jelikož společnost Zwicky již neprováděla činnosti v odvětví průmyslových nití v okamžiku přijetí napadeného rozhodnutí, je argumentace předložená proti tomuto ustanovená zcela zjevně neopodstatněná. Totiž přesto, že se nachází mezi podniky vyjmenované v článku 1 napadeného rozhodnutí, Zwicky z důvodu zmíněného ukončení činností již ukončila protiprávní jednání, a ve skutečnosti se jí tedy dotčený příkaz netýkal (viz v tomto smyslu rozsudek Tribunálu ze dne 20. dubna 1999, Limburgse Vinyl Maatschappij a další v. Komise, T‑305/94 až T‑307/94, T‑313/94 až T‑316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 a T‑335/94, Recueil, s. II‑931, bod 1247). Tato okolnost činí irelevantním rovněž argument předložený společností Zwicky, ohledně ohrožení zásady proporcionality v tomto ohledu (viz v tomto smyslu rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2008, Hoechst v. Komise, T‑410/03, Sb. rozh. s. II-881, bod 196).

62 Zadruhé článek 3 napadeného rozhodnutí požaduje, aby se podniky vyjmenované v článku 1 napříště zdržely opakování jakéhokoli úkonu nebo chování popsaného v článku 1 a jakéhokoli opatření s rovnocenným cílem nebo účinkem.

63 V tomto ohledu je třeba připomenout, že uplatnění čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1/2003 může zahrnovat zákaz pokračování určitých činností, praktik nebo situací, jejichž protiprávnost byla zjištěna, ale rovněž zákaz podobného jednání do budoucna. Takové povinnosti uložené podnikům však nesmí přesáhnout meze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení sledovaného cíle (viz analogicky rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2000 Cimenteries CBR a další v. Komise, T‑25/95, T‑26/95, T‑30/95 až T‑32/95, T‑34/95 až T‑39/95, T‑42/95 až T‑46/95, T‑48/95, T‑50/95 až T‑65/95, T‑68/95 až T‑71/95, T‑87/95, T‑88/95, T‑103/95 a T‑104/95, Recueil, s. II‑491, body 4704 a 4705 a citovaná judikatura). Krom toho pravomoc Komise vydávat příkazy musí být vykonávána v závislosti na povaze zjištěného protiprávního jednání (rozsudek Soudního dvora ze dne 6. března 1974, Istituto Chemioterapico Italiano a Commercial Solvents v. Komise, 6/73 a 7/73, Recueil, s. 223, bod 45; rozsudky Tribunálu ze dne 7. října 1999, Irish Sugar v. Komise, T‑228/97, Recueil, s. II‑2969, bod 298, a ze dne 12. prosince 2000, Aéroports de Paris v. Komise, T‑128/98, Recueil, s. II‑3929, bod 82).

64 V projednávané věci Komise v článku 1 napadeného rozhodnutí konstatovala, že Zwicky s dalšími podniky porušila článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP tím, že se účastnila, navíc během velmi dlouhého období, dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví průmyslových nití v Beneluxu a v severských zemích, v rámci nichž se ona a další podniky dohodly na stanovení budoucích ceníků, maximálních slev, snížení slev a zvýšení speciálních cen pro určité odběratele, jakož i na zabránění cenové hospodářské soutěži ve prospěch etablovaných dodavatelů a rozdělení si odběratelů. Zwicky nepopírá úvahy uvedené v tomto ohledu v napadeném rozhodnutí.

65 Za těchto podmínek Komise příkazem, aby se uvedené podniky napříště zdržely na trhu průmyslových nití v Beneluxu a v severských zemích veškerých opatření, které by mohly mít rovnocenný cíl či účinek, nepřekročila pravomoci, které jí uděluje čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1/2003 (viz v tomto smyslu a analogicky rozsudek Hoechst v. Komise, bod 61 výše, bod 199).

66 Skutečnost, že Zwicky již nevykonávala činnosti v odvětví průmyslových nití ke dni přijetí napadeného rozhodnutí nemůže tento závěr zpochybnit. Takový příkaz, jako ten v projednávané věci, je totiž preventivní a nezávisí na situaci dotčených podniků v okamžiku přijetí napadeného rozhodnutí.

67 Komise tím spíše právem zahrnula tento příkaz do výroku napadeného rozhodnutí, jelikož Zwicky se nezavázala, že nebude opakovat své protisoutěžní chování (viz v tomto smyslu rozsudek Tribunálu ze dne 11. března 1999, Thyssen Stahl v. Komise, T‑141/94, Recueil, s. II‑347, bod 678).

68 Navíc rozsudek GVL v. Komise, bod 57 výše, uplatněný společností Zwicky je v projednávané věci irelevantní. Nehledě na skutečnost, že okolnosti této věci jsou odlišné od těch v projednávané věci, bylo v bodech 60 až 67 výše prokázáno, že jednak se společnosti Zwicky příkaz okamžitého ukončení protiprávního jednání uvedeného v článku 1 napadeného rozhodnutí netýkal, a jednak, že Komise měla naprosto oprávněný zájem jí přikázat, aby se napříště zdržela jakéhokoli úkonu vyplývajícího ze zjištěných protiprávních jednání nebo jakéhokoli chování s rovnocenným cílem.

69 Ze všech těchto důvodů musí být tento žalobní důvod zamítnut.

2. K žalobním důvodům směřujícím ke zpochybnění pokuty a její výše

K žalobnímu důvodu uplatněnému společností Zwicky vycházejícímu z překročení maximální výše 10 % obratu

Argumenty účastnic řízení

70 Zwicky poté, co uvedla, že v listopadu 2000 ukončila svou obchodní činnost týkající se průmyslových nití, nejprve Komisi vytýká, že založila svůj výpočet maximální výše 10 % na obratu uskutečněném společností Gütermann. Posledně jmenovaný podnik měl totiž údajně pouze převzít část její činnosti a nebyl podřízen její kontrole. Určující má tedy být pouze obrat společnosti Zwicky. Jelikož Zwicky nedosahuje obratu od roku 2001, nemohla jí být na základě čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 uložena žádná pokuta. Nařízení č. 1/2003 se totiž vztahuje na celkový obrat za poslední hospodářský rok předcházející přijetí rozhodnutí. Vztažení pokuty k tomuto obratu umožňuje zohlednit význam a vliv podniku na trhu. Pak by tedy to, co je určující, měla být současná situace podniků se zřetelem k jejich obratu. Podnik, který již nedosahuje obratu, nemá na trhu vliv, a v důsledku toho mu nemohou být ukládány pokuty.

71 Společnost Zwicky dále zdůrazňuje, že Komisí uplatňovaný rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2005, Britannia Alloys & Chemicals v. Komise (T‑33/02, Sb. rozh. s. II‑4973), je třeba vykládat v tom smyslu, že zohlednění obratu, který není obratem za úplný hospodářský rok předcházející přijetí rozhodnutí, je možné, pokud dotčený podnik ukončil svoji obchodní činnost nebo zkreslil svůj obrat, aby se vyhnul uložení vysoké pokuty. To údajně není případ v projednávané věci. Zwicky v tomto ohledu tvrdí, že její činnosti byly prodány rok před šetřeními Komise v důsledku zhoršení její konkurenční situace.

72 Zwicky navíc zdůrazňuje, že v projednávané věci společnost Gütermann svoji obchodní činnost získala v rámci odkoupení aktiv (asset deal), a že tedy příjmy z této činnosti takto převzaté měly přejít na společnost Gütermann a zvýšit její obrat, který měl být při použití čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 zohledněn. Krom toho tvrdí, že prodej jejích činností společnosti Gütermann není pouhou vnitřní reorganizací podniku.

73 Závěrem skutečnost, že žalobkyně zaslaly jeden dokument jako odpověď na oznámení námitek lze vysvětlit okolností, že činnosti ohledně průmyslových nití byly převzaty společností Gütermann a že následně po tomto úkonu byl předseda představenstva společnosti Zwicky jmenován členem představenstva společnosti Gütermann. Nicméně to nic nemění na skutečnosti, že Zwicky je na společnosti Gütermann nezávislá a Gütermann se nestala jejím akcionářem.

74 Komise uvádí, že tento žalobní důvod je irelevantní, jelikož ačkoli argument společnosti Zwicky je přesný, určila maximální výši pokuty tak, že zohlednila obrat za předchozí hospodářský rok, což učinila již v jiných věcech. Přitom tvrdí, že celkový obrat společnosti Zwicky pro rok 1999 byl 4,5 milionů eur a že pokuta ve výši 0,174 milionu eur nijak nepřekračuje maximální výši 10 % tohoto obratu.

75 Podpůrně Komise nejprve tvrdí, že i když společnost Gütermann v listopadu 2000 koupila činnosti společnosti Zwicky dotčené kartelovou dohodou na trhu průmyslových nití, zohlednila skutečnost, že Zwicky byla zapojena v protiprávním jednání, které bylo sankcionováno v průběhu deseti let, a uvážila, že po tom, co společnost Zwicky prodala své obchodní činnosti, skutečnost, že právně existovala dál ve formě „prázdné skořápky“, představuje manévr se specifickým cílem vyhnout se sankcím uloženým za porušení pravidel hospodářské soutěže. Navíc zdůrazňuje, že Zwicky nepopřela judikaturu, podle které fyzické nebo právnické osobě, která řídila dotyčný podnik v době, v níž došlo k protiprávnímu jednání, v zásadě přísluší, aby za toto jednání odpovídala. Komise dodává, že jelikož předseda představenstva společnosti Zwicky byl v představenstvu společnosti Gütermann, a že tak měl přesné znalosti o účasti obou podniků na kartelové dohodě, důvody vedoucí k rozhodnutí udržet existenci společnosti Zwicky lze lehce pochopit.

76 Komise má dále za to, že výklad čl. 23 odst. 2 druhé věty nařízení č. 1/2003 provedený společností Zwicky je neslučitelný se zásadou užitečného účinku, protože podnikům umožňuje vyhýbat se jejich odpovědnosti prostřednictvím čistě vnitřních reorganizací. Takový byl přístup Tribunálu v rozsudku Britannia Alloys & Chemicals v. Komise, bod 71 výše.

77 Závěrem Komise tvrdí, že úzké vazby mezi společností Zwicky a Gütermann vyplývají ze společné odpovědi na oznámení námitek a z přítomnosti stejných advokátů v rámci jejich obhajoby před Tribunálem.

Závěry Tribunálu

78 Na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 může Komise podnikům uložit pokuty nepřekračující 10 % jejich obratu uskutečněného během hospodářského roku předcházejícího přijetí rozhodnutí. Tato maximální výše 10 % má zabránit nepřiměřenosti pokut ve vztahu k významu podniku a zejména ukládání pokut, u nichž lze předvídat, že je podniky nebudou schopné zaplatit. Jelikož jedině celkový obrat může v této souvislosti skutečně poskytnout přibližné údaje, je třeba této procentní výši rozumět tak, že se vztahuje k celkovému obratu (rozsudek Soudního dvora ze dne 7. června 1983, Musique diffusion française a další v. Komise, 100/80 až 103/80, Recueil, s. 1825, bod 119).

79 Rovněž je třeba zdůraznit, že cílem čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 je udělit Komisi pravomoc ukládat pokuty, aby mohla plnit úkol dohledu, který jí svěřuje právo Společenství (rozsudek Musique diffusion française a další v. Komise, bod 78 výše, bod 105, a rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2003, Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients v. Komise, T‑224/00, Recueil, s. II‑2597, bod 105). Tento úkol zahrnuje vyšetřování a potlačování jednotlivých protiprávních jednání a povinnost provádět obecnou politiku směřující k uplatňování zásad v oblasti hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvě a v tomto smyslu směrovat chování podniků. Z toho vyplývá, že Komise musí dbát na odrazující povahu pokut (výše uvedený rozsudek Archer Daniels Midland a Archer Daniels Midland Ingredients v. Komise, body 105 a 106).

80 Krom toho je vhodné zdůraznit, že „předchozí hospodářský rok“ ve smyslu čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 druhá věta nařízení č. 1/2003 se v zásadě vztahuje k poslednímu úplnému hospodářskému roku každého z dotčených podniků k datu přijetí rozhodnutí (rozsudek Soudního dvora ze dne 7. června 2007, Britannia Alloys & Chemicals v. Komise, C‑76/06 P, Sb. rozh. s. I‑4405, bod 32).

81 Vzhledem k tomu, že v projednávané věci se napadené rozhodnutí datuje ke dni 14. září 2005, předchozí hospodářský rok je rok od 1. července 2004 do 30. června 2005. Společnost Zwicky však postoupila společnosti Gütermann své činnosti v oblasti průmyslových nití v listopadu 2000. Následkem toho měla Komise za to, že v okamžiku přijetí napadeného rozhodnutí neměla, pokud jde o společnost Zwicky, k dispozici obrat reprezentující její hospodářskou činnost vykonávanou během předchozího hospodářského roku. Vzhledem k tomu, že Komise vycházela, krom jiného, v bodě 383 odůvodnění napadeného rozhodnutí z domnělé vazby mateřské společnosti na dceřinou společnost existující mezi společností Gütermann a Zwicky následně po odprodeji činností vztahujících se k průmyslovým nitím z druhé společnosti na první, Komise měla za to, že za účelem uplatnění maximální výše 10 % se může opřít o obrat společnosti Gütermann.

82 Je na třeba rozlišit dva aspekty výtek předložených společností Zwicky: jednak volbu Komise zohlednit obrat společnosti Gütermann, a jednak nezohlednění obratu společnosti Zwicky za hospodářský rok ukončený ke dni 30. června 2005, i přesto že byl nulový.

83 Pokud jde o první aspekt výtek předložených společností Zwicky je nutno uznat, že Komise chybně vycházela z obratu společnosti Gütermann za účelem stanovení maximální výše 10 % obratu, která neměla být při výpočtu pokuty uložené společnosti Zwicky překročena.

84 Společnost Gütermann totiž v listopadu 2000 pouze převzala činnosti společnosti Zwicky v oblasti průmyslových nití. Společnost Zwicky při jednání vysvětlila, že tento odprodej činností se odehrál dvěma způsoby, a to jednak ve Švýcarsku uzavřením smlouvy o převodu aktiv, jako jsou sklady a stroje, a jednak v Německu uzavřením smlouvy o prodeji akcií.

85 Komise nicméně při jednání připustila, že společnost Gütermann nikterak společnost Zwicky nepojala, a proto první společnost nebyla vlastníkem druhé. Odprodej činností vztahujících se k průmyslovým nitím tedy neměl žádný dopad na právní a hospodářskou nezávislost společnosti Zwicky.

86 Argumenty, podle kterých se předseda představenstva společnosti Zwicky stal členem představenstva společnosti Gütermann, obě společnosti konzultovaly stejného advokáta a předložily společnou odpověď na oznámení námitek, nemohou samy o sobě v projednávané věci odůvodnit postoj Komise ohledně existence vazby mateřské společnosti k dceřiné společnosti mezi těmito dvěma podniky.

87 Mimoto Komise vůbec neprokázala, v čem měly být informace poskytnuté společností Zwicky na její žádost o informace ohledně jejího odprodeje činností a ohledně vazeb na společnost Gütermann zavádějící.

88 Z toho vyplývá, že tím, že Komise vycházela z obratu společnosti Gütermann, se dopustila chybného posouzení, jehož důsledky budou vyvozeny v bodě 104 a následujících níže.

89 Co se týče druhého aspektu výtky uplatněné společností Zwicky, a to nezohlednění jejího nulového obratu vyplývajícího z její domnělé hospodářské činnosti během roku předcházejícího přijetí napadeného rozhodnutí, je třeba přezkoumat způsob, jakým Komise musí definovat pojem „předchozí hospodářský rok“ v případech, ve kterých došlo k zásadním změnám, ohledně hospodářské situace dotčeného podniku, mezi koncem období, během kterého došlo k protiprávnímu jednání, a datem přijetí rozhodnutí Komise ukládajícího pokutu.

90 Pokud jde o uvedený pojem „předchozí hospodářský rok“, je třeba uvést, že z ustálené judikatury vyplývá, že pro výklad ustanovení práva Společenství je třeba vzít do úvahy nejen jeho znění, ale zároveň kontext a cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí (viz rozsudky Soudního dvora ze dne 7. června 2005, VEMW a další, C‑17/03, Sb. rozh. s. I‑4983, bod 41; ze dne 1. března 2007, Jan De Nul, C‑391/05, Sb. rozh. s. I‑1793, bod 20, a ze dne 7. června 2007, Britannia Alloys & Chemicals v. Komise, bod 80 výše, bod 21).

91 Jak již bylo v tomto ohledu připomenuto v bodě 79 výše, cílem čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 je udělit Komisi pravomoc ukládat pokuty, aby mohla plnit úkol dohledu, který jí svěřuje právo Společenství. Tento úkol zejména zahrnuje potlačování protiprávních jednání, jakož i předcházení jejich opakování (rozsudek Soudního dvora ze dne 15. července 1970, ACF Chemiefarma v. Komise, 41/69, Recueil, s. 661, bod 173).

92 Je třeba doplnit, že v souladu s čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 je Komise povinna vzít v úvahu závažnost a dobu trvání daného protiprávního jednání.

93 S ohledem na tyto skutečnosti je cílem maximální výše obratu stanovené v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 druhém pododstavci nařízení č. 1/2003 vyhnout se tomu, aby byly pokuty uložené Komisí nepřiměřené ve vztahu k významu dotyčného podniku (rozsudek Musique Diffusion française a další v. Komise, bod 78 výše, bod 119).

94 Z výše uvedených úvah vyplývá, že pro vymezení pojmu „předchozí hospodářský rok“ musí Komise posoudit, v každém projednávaném případě a při zohlednění kontextu, jakož i cílů sledovaných režimem sankcí zavedeným nařízením č. 17 a nařízením č. 1/2003, sledovaný dopad na dotyčný podnik, a to zejména s přihlédnutím k obratu, který odráží skutečnou hospodářskou situaci tohoto podniku během období, kdy bylo protiprávní jednání spácháno (viz rozsudek ze dne 7. června 2007, Britannia Alloys & Chemicals v. Komise, bod 80 výše, bod 25).

95 Jak z cílů systému, do něhož se čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 druhý pododstavec nařízení č. 1/2003 začleňují, tak i z judikatury uvedené v bodě 80 výše však vyplývá, že použití maximální výše 10 % předpokládá jednak to, že Komise má k dispozici obrat za poslední hospodářský rok, který předchází datu přijetí rozhodnutí, a jednak to, že tyto údaje představují úplný finanční rok běžné hospodářské činnosti v období dvanácti měsíců (viz rozsudek ze dne 29. listopadu 2005, Britannia Alloys & Chemicals v. Komise, bod 71 výše, bod 38).

96 Pokud tak hospodářský rok skončí před přijetím rozhodnutí, avšak roční účetní závěrka dotčeného podniku ještě nebyla schválena nebo ještě nebyla oznámena Komisi, má posledně uvedená v rámci použití čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 druhého pododstavce nařízení č. 1/2003 právo, ba dokonce povinnost, použít obrat dosažený v dřívějším hospodářském roce. Stejně tak, pokud z důvodu reorganizace nebo změn účetních postupů podnik poskytl za předchozí hospodářský rok účetní závěrku, která se týká období kratšího než dvanácti měsíců, má Komise právo použít obrat dosažený v dřívějším úplném finančním roce v rámci použití těchto ustanovení (viz rozsudek ze dne 29. listopadu 2005, Britannia Alloys & Chemicals v. Komise, bod 71 výše, bod 39). Stejně je tomu tak, pokud podnik nevykonával hospodářskou činnost v předchozím hospodářském roce, a Komise tedy nemá k dispozici obrat představující jeho hospodářskou činnost během tohoto období. Obrat za toto období totiž v rozporu s tím, co požaduje judikatura, neposkytuje žádnou informaci o významu tohoto podniku, a nemůže tedy být základem pro stanovení maximální výše uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (viz rozsudek ze dne 29. listopadu 2005, Britannia Alloys & Chemicals v. Komise, bod 71 výše, bod 42).

97 Rovněž je důležité připomenout, že z rozsudku ze dne 29. listopadu 2005, Britannia Alloys & Chemicals v. Komise, bod 71 výše (bod 49), obdobně použitelného na projednávanou věc vyplývá, že i v rámci běžné hospodářské činnosti se může obrat podniku v porovnání s předcházejícími roky významně nebo i podstatně snížit z různých důvodů, jako je obtížné hospodářské prostředí, krize v dotčeném odvětví, pojistná událost nebo stávka. Nicméně, jakmile podnik ve skutečnosti dosáhne obrat v úplném finančním roce, ve kterém byla vykonávána hospodářská činnost, byť v omezeném rozsahu, musí Komise zohlednit tento obrat za účelem stanovení maximální výše uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Tedy přinejmenším v situacích, kdy není žádná informace, že podnik ukončil svou obchodní činnost nebo zkreslil svůj obrat, aby se vyhnul uložení vysoké pokuty, je třeba uvážit, že Komise je povinna stanovit maximální hranici pokuty ve vztahu k nejpozdějšímu obratu za úplný rok hospodářské činnosti (rozsudek ze dne 29. listopadu 2005, Britannia Alloys & Chemicals v. Komise, bod 71 výše, bod 49).

98 Podle společnosti Zwicky, Komise nijak neprokázala, že Zwicky zkreslila svůj obrat, a tím neprávem uplatnila výjimku ze zásady zohlednění obratu za poslední hospodářský rok. Nicméně, jak upřesnila během jednání, nevytýká Komise společnosti Zwicky, že jednala zneužívajícím způsobem, aby se vyhnula uložení vysoké pokuty, ale pouze konstatovala, že ve skutečnosti svoji činnost ukončila a existovala jako „prázdná skořápka“.

99 Společnost Zwicky ve svých písemnostech uvedla, že od roku 2001 spravovala nemovitosti, a zdůraznila, že od té doby již nedosahovala svého obratu. Následkem toho je třeba konstatovat, že ani nedosahovala obratu během úplného hospodářského roku předcházejícího napadenému rozhodnutí, a to v období od 1. července 2004 do 30. června 2005. Po dotazu během jednání k přesné povaze svých činností, Zwicky znovu potvrdila výkon činnosti správy nemovitostí, jichž zůstala vlastníkem. Upřesnila, že její bytový fond se skládá z nemovitostí dříve obsazených v rámci její činnosti ohledně průmyslových nití a v současnosti prázdných od odprodeje dané činnosti společnosti Gütermann a z bytů pronajatých bývalým zaměstnancům. Zwicky tvrdí, že tyto nemovitosti mohou být použity za účelem pronajímání a že v tomto směru bude investováno. Rovněž informovala o plánu rozvoje vypracovaném společně s místními orgány. Závěrem uznala, že od odprodeje svých činností na trhu průmyslových nití již nemá žádné zaměstnance.

100 I když je nesporné, že společnost Zwicky po odprodeji svých činností společnosti Gütermann nadále právně existovala, je nutné konstatovat, že spolehlivé údaje, jako nulový obrat během několika let, neexistence zaměstnanců nebo neexistence konkrétních důkazů o využívání svých nemovitostí nebo o investičních projektech za účelem využití uvedených nemovitostí, umožňují předpokládat, že konkrétně mezi 1. červencem 2004 a 30. červnem 2005 společnost Zwicky nepokračovala ve výkonu běžné hospodářské činnosti ve smyslu výše uvedené judikatury.

101 Odpovědi poskytnuté společností Zwicky v jejích písemnostech a během jednání zůstaly nejasné, a neumožnily tak Tribunálu konstatovat existenci „běžné hospodářské činnosti“. Navíc společnost Zwicky potvrdila obsah výňatku z dokumentu dokládajícího její hospodářskou situaci, citovaného Komisí během jednání, ze kterého vyplývá nulový obrat, nulové zisky a neexistence zaměstnanců, a nepopírá, že tak tomu bylo zejména v období, které následovalo po odprodeji jejích činností týkajících se průmyslových nití společnosti Gütermann až do 30. června 2005.

102 V tomto ohledu a v rozporu s tvrzeními společnosti Zwicky během jednání, samotná skutečnost, že představenstvo a jednatel se zabývali plánem rozvoje společnosti, která ostatně není prokázána, nestačí jako určující důkaz o existenci běžné hospodářské činnosti uvedené společnosti, tak jak ji chápe Tribunál ve svém rozsudku ze dne 29. listopadu 2005, Britannia Alloys & Chemicals v. Komise, bod 71 výše.

103 Z toho vyplývá, že Komise byla povinna zohlednit celkový obrat společnosti Zwicky předcházející obratu za hospodářský rok uzavřený dne 30. června 2005.

104 Pokud jde o následky chybného posouzení, kterého se Komise dopustila a které spočívá v tom, že vycházela z celkového obratu společnosti Gütermann, je třeba určit, zda odůvodní ve prospěch společnosti Zwicky snížení výše pokuty, či dokonce její zrušení soudem Společenství.

105 V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že pokud jde o žaloby směřující proti rozhodnutím Komise, kterými se podnikům ukládají pokuty za porušení pravidel hospodářské soutěže, je Tribunál příslušný ve dvou směrech. Jednak je pověřený přezkumem legality těchto rozhodnutí na základě článku 230 ES (rozsudek Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2000, SCA Holding v. Komise, C‑297/98 P, Recueil, s. I‑10101, body 53 a 54).

106 Krom toho je Tribunál příslušný k posouzení přiměřené povahy výše pokut v rámci pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci, která mu je přiznána článkem 229 ES, čl. 17 nařízení č. 17 a článkem 31 nařízení č. 1/2003. Toto posledně uvedené posouzení může odůvodnit předložení a zohlednění doplňujících informací, jejichž uvedení v rozhodnutí není jako takové vyžadováno na základě povinnosti odůvodnění stanovené v článku 253 ES (rozsudek SCA Holding v. Komise, bod 105 výše, bod 55).

107 Tribunál má v projednávaném případě za to, v rámci výkonu své pravomoci v plné jurisdikci, že je třeba vycházet z obratu společnosti Zwicky, a nikoli společnosti Gütermann.

108 Pro důvody popsané výše a ve světle judikatury Britannia Alloys & Chemicals v. Komise (body 71 a 80 výše), poslední obrat společnosti Zwicky vyplývající z jejích skutečných hospodářských činností, ze kterého měla Komise vycházet, je obrat za hospodářský rok od 1. července 1999 do 30. června 2000. Z bodu 76 odůvodnění napadeného rozhodnutí vyplývá, že uvedený obrat dosahoval 4,5 milionů eur. Výše pokuty uložená Komisí společnosti Zwicky dosahuje 205 000 eur, a nepřesahuje tak 10 % tohoto obratu.

109 Dále je třeba uvést, že společnost Zwicky během jednání tvrdila, že podpůrné řešení spočívající v použití jejího obratu za hospodářský rok uzavřený ke dni 30. červnu 2000 je nepřijatelné z důvodu, že by vedlo ke dvojímu zohlednění jejího obratu. Vzhledem k tomu, že činnosti společnosti Zwicky týkající se průmyslových nití byly převzaty společností Gütermann, obrat tvořený těmito činnostmi byl totiž údajně již Komisí zohledněn v celkovém obratu společnosti Gütermann. Komise uvedla, že tento argument je nový a že je třeba jej zamítnout.

110 Argument společnosti Zwicky je třeba zamítnout, neboť je neopodstatněný.

111 Argument společnosti Zwicky spočívá v tvrzení, že podpůrné řešení by vedlo k přičtení společnosti Zwicky obratu, který již byl přičtený společnosti Gütermann. Tribunál má však za to, že jedinou otázkou v projednávané věci je zjištění, který obrat je rozhodný pro výpočet maximální výše 10 % pokuty uložené společnosti Zwicky. Jak již bylo prokázáno výše, jediný obrat přijatelný pro tento účel je obrat společnosti Zwicky ve výši 4,5 milionů eur za hospodářský rok od 1. července 1999 do 30. června 2000.

112 Za předpokladu, že by bylo třeba připustit, že toto řešení vede k dvojnásobnému přičtení obratu společnosti Zwicky v této fázi výpočtu pokuty společnosti Gütermann a Zwicky, bylo by třeba vzít v úvahu, že došlo k protiprávnosti na újmu společnosti Gütermann. Argumentace společnosti Zwicky tak ve skutečnosti vybízí Tribunál, aby ověřil legalitu výše pokuty stanovené společnosti Gütermann. Zwicky se však v tomto ohledu nemůže dovolávat práva podat žalobu. Pokud se totiž osoba, které je rozhodnutí určeno, rozhodne podat žalobu na neplatnost, jsou soudu Společenství předloženy pouze ty prvky rozhodnutí, které se jí dotýkají. Naproti tomu ty prvky rozhodnutí, které se dotýkají jiných osob, jimž bylo rozhodnutí určeno, a které nebyly napadeny, nespadají do předmětu sporu, o němž má soud Společenství rozhodovat (rozsudek Soudního dvora ze dne 14. září 1999, Komise v. AssiDomän Kraft Products a další, C 310/97 P, Recueil, s. I 5363, bod 53).

113 Ve světle těchto úvah je třeba žalobní důvod uplatněný společností Zwicky, který vychází z porušení čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 23 odst. 2 druhého pododstavce nařízení č. 1/2003, zamítnout.

K žalobnímu důvodu uplatněnému společností Gütermann a Zwicky vycházejícímu z nesprávného posouzení závažnosti protiprávního jednání s ohledem na jeho účinky

Argumenty účastnic řízení

114 Zaprvé žalobkyně tvrdí, že v souladu s pokyny o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 [ESUO] (Úř. věst. 1998, C 9, s. 3, dále jen „pokyny“) a ustálenou rozhodovací praxí, posouzení závažnosti protiprávního jednání výslovně závisí na skutečném dopadu protiprávního jednání na trh. Zásada proporcionality ukládá Komisi povinnost zohlednit takový dopad při posuzování závažnosti protiprávního jednání. Žalobkyně touto výtkou upřesňují, že nechtějí popírat protiprávní jednání jako takové, ale směřují ke zpochybnění jeho zařazení do kategorie velmi závažného protiprávního jednání.

115 Zadruhé žalobkyně zvážily otázku skutečného dopadu protiprávního jednání na trh a došly k závěru, že žádný není. Domnívají se tedy, že Komise z něj za účelem kvalifikace protiprávního jednání jako velmi závažného nemohla vycházet. I když žalobkyně připouští, že zvýšení cen v cenících, které byly dohodnuty během setkání, byly většinou uplatněny různými podniky, mají nicméně za to, že tato zvýšení cen nevedla ke zvýšení skutečných čistých cen. Úvahy Komise vyjádřené v bodě 4.1.4 napadeného rozhodnutí neumožňují dospět k závěru o takovém dopadu. Skutečnost, že se podniky během jedenácti let scházely sama o sobě nestačí k závěru, že zvýšení cen ovlivnila čisté ceny. Žalobkyně se totiž domnívají, že předložily důkaz, že setkání měla především za cíl legální výměnu informací. Komise sama uznala, že nemá k dispozici důkaz, který by existenci skutečného dopadu prokazoval.

116 Z důvodu zvláštní povahy určování cen v odvětví průmyslových nití – odběratelům se téměř nikdy nefakturují ceny obsažené v cenících – se žalobkyně domnívají, že provádění smlouvy v projednávané věci neumožňuje dospět k závěru, že existuje skutečný dopad na trh. Naopak, skutečné průměrné ceny na trhu se nevyvíjely, a dokonce klesly.

117 Zatřetí se žalobkyně dovolávají okolnosti, že protiprávní jednání nemělo skutečný dopad na jejich skutečné průměrné ceny, tvrdí, že protiprávní jednání samotné nemělo být kvalifikováno jako velmi závažné, a uvádí, že Komise tak měla přičíst tuto okolnost v jejich prospěch.

118 S ohledem na značnou rozdílnost ve velikosti mezi dotčenými podniky a nízký obrat, kterého na dotčeném trhu dosáhly, žalobkyně tvrdí, že Komise měla použít jako polehčující okolnost v souladu s bodem 1A pokynů, skutečnost, že protiprávní jednání nemělo skutečný vliv na jejich čisté ceny.

119 Vytýkají Komisi, že se spokojila s porovnáním relativního významu podniků na trhu tím, že vycházela z jejich obratu, a zohlednila tak jen abstraktní hospodářskou schopnost různých podniků ovlivnit hospodářskou soutěž, a nikoli skutečný dopad chování různých podniků na čisté ceny.

120 Začtvrté, Komise chybně shledala v neprospěch společnosti Zwicky účast na protiprávních jednáních na trhu s průmyslovými nitěmi v severských zemích, přičemž Zwicky na trhu průmyslových nití v těchto zemích nebyla nikdy aktivní.

121 Komise navrhuje, aby byl tento žalobní důvod zamítnut.

Závěry Tribunálu

122 Úvodem je třeba připomenout, že pokud jde o posouzení závažnosti protiprávního jednání jako takového, pokyny v bodě 1A v prvním a druhém pododstavci uvádí následující:

„Při hodnocení závažnosti protiprávního jednání je třeba brát v úvahu jeho povahu, skutečný dopad na trh, pokud jej lze měřit, a velikost dotyčného zeměpisného trhu.

Protiprávní jednání se tak zařadí do jedné ze tří kategorií: méně závažná protiprávní jednání, závažná protiprávní jednání a velmi závažná protiprávní jednání.“

123 V napadeném rozhodnutí Komise uvedla tři následující skutečnosti:

– dotčené protiprávní jednání spočívalo především ve výměně citlivých informací o cenících nebo o cenách podle zákazníka, v dohodách o zvýšení cen nebo o cílových cenách a v zabránění cenové hospodářské soutěži ve prospěch etablovaných dodavatelů, tedy v takových praktikách, které samy o sobě představují nejzávažnější porušení ustanovení článku 81 odst. 1 ES a článku 53 odst. 1 Dohody o EHP (bod 345 odůvodnění napadeného rozhodnutí);

– koluzní dohody byly prováděny a měly dopad na trh v EHP ohledně dotčeného výrobku, ale tento dopad nelze přesně změřit (bod 351 odůvodnění napadeného rozhodnutí);

– kartel zahrnoval více účastníků Dohody o EHP, a to Benelux a severské země (bod 352 odůvodnění napadeného rozhodnutí).

124 Závěr Komise tak zní (bod 353 odůvodnění napadeného rozhodnutí):

„S ohledem na všechny faktory, má Komise za to, že podniky uvedené v [napadeném rozhodnutí] se dopustily velmi závažného porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP.“

125 Žalobkyně popírají velmi závažný charakter porušení jednak tím, že tvrdí, že Komise došla k závěru o existenci skutečného dopadu na trh, aniž by to však mohla prokázat, a jednak tím, že namítají, že nedošlo k žádnému vlivu na čisté ceny, a tím méně skutečnému dopadu na skutečné průměrné ceny.

126 Nejprve je třeba připomenout, že Komise má při posuzování skutečného dopadu protiprávního jednání na trhu vycházet z hospodářské soutěže, která by zpravidla existovala, kdyby nedošlo k protiprávnímu jednání (rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2008, Schunk a Schunk Kohlenstoff-Technik v. Komise, T‑69/04, Sb. rozh. s. II-2567, bod 165; viz v tomto smyslu rozsudky Tribunálu ze dne 14. května 1998, Mayr‑Melnhof v. Komise, T‑347/94, Recueil, s. II‑1751, bod 235, a Thyssen Stahl v. Komise, bod 65 výše, bod 645).

127 V projednávané věci je důležité uvést, že žalobkyně vůbec nezpochybňují provádění kartelové dohody. Naopak z bodu 40 žaloby společnosti Gütermann a z bodu 46 žaloby společnosti Zwicky vyplývá, že „výslovně uznaly jak v odpovědi na oznámení námitek, tak v rámci vylíčení skutkového stavu [v uvedených žalobách]“, že „zvýšení cen obsažená v cenících, která byla rozhodnuta během setkání, byla většinou prováděna různými podniky“.

128 Zejména co se týče kartelové dohody o cenách, Komise může legitimně vyvozovat, že protiprávní jednání mělo účinky v důsledku toho, že účastníci kartelové dohody přijali opatření, aby uplatňovali dohodnuté ceny například zvýšením katalogových cen, které slouží jako základ k výpočtu skutečných cen, odepřením slev, zvýšením speciálních cen a vyvíjením tlaku prostřednictvím stížností na podnik, který porušuje dohodu spolu nesoutěžit cenami ve prospěch etablovaných dodavatelů. Pro učinění závěru o dopadu na trh totiž stačí, aby dohodnuté ceny sloužily jako základ pro stanovení cen individuálních transakcí, a omezovaly tak vyjednávací prostor pro zákazníky (rozsudek Schunk a Schunk Kohlenstoff-Technik v. Komise, bod 126 výše, bod 166; viz v tomto smyslu rozsudek Limburgse Vinyl Maatschappij a další v. Komise, bod 61 výše, body 743 až 745).

129 Naproti tomu nemůže být od Komise vyžadováno, je-li prokázáno provádění kartelové dohody, aby systematicky prokazovala, že dohody skutečně umožnily dotyčným podnikům dosáhnout vyšší úrovně cen transakcí než té, která by nastala, kdyby neexistovala kartelová dohoda (rozsudek Hoechst v. Komise, bod 61 výše, bod 348; viz v tomto smyslu rozsudek Limburgse Vinyl Maatschappij a další v. Komise, bod 61 výše, body 743 až 745). Bylo by nepřiměřené vyžadovat takový důkaz, který by pohltil značné prostředky vzhledem k tomu, že by vyžadoval provedení hypotetických výpočtů založených na hospodářských modelech, jejichž přesnost by byla soudem ověřitelná pouze obtížně a jejichž neomylná povaha není nijak dokázána (rozsudek Schunk a Schunk Kohlenstoff-Technik v. Komise, bod 126 výše, bod 167).

130 Pro posouzení závažnosti protiprávního jednání je totiž rozhodující to, zda účastníci kartelové dohody učinili vše, co bylo v jejich moci učinit, aby svým záměrům dali konkrétní výsledek. Co se stalo posléze v oblasti skutečně uplatňovaných tržních cen, mohlo být ovlivněno jinými faktory, které se nacházely mimo kontrolu účastníků kartelové dohody. Účastníci kartelové dohody nemohou obrátit ve svůj prospěch vnější faktory, které překazily jejich úsilí, činíce z nich skutečnosti odůvodňující snížení pokuty (rozsudek Schunk a Schunk Kohlenstoff-Technik v. Komise, bod 126 výše, bod 168).

131 Navíc v bodě 4.1.4 napadeného rozhodnutí vyjmenovává Komise soubor konkrétních a důvěryhodných indicií směřujících k prokázání toho, že kartelová dohoda měla skutečný dopad na trh. V tomto ohledu je třeba nejprve uznat úvahy Komise v bodě 164 napadeného rozhodnutí, podle kterých se zvýšení katalogových cen, potvrzená ostatně i samotnou společností Gütermann, projevila skrze zvýšení čistých cen pro určité malé odběratele, jejichž možnost vyjednávání je obecně velmi malá. Dále je třeba uznat konstatování Komise v bodě 165 napadeného rozhodnutí, podle kterého zvýšení katalogových cen mohla rovněž ovlivnit výši skutečných cen používaných pro velké odběratele, a to tak, že uvedené katalogové ceny sloužily jako výchozí bod při vyjednávání s těmito odběrateli. Konečně úvahy Komise ohledně skutečnosti, že některé podniky přistoupily ke skutečnému zvýšení speciálních cen a upustily od slev, vedou k potvrzení, že na dotčený trh protiprávní jednání skutečný dopad mělo.

132 Z těchto úvah a ze závěru, že kartelová dohoda trvala déle než jedenáct let vyplývá, že Komise mohla právoplatně dospět k závěru, že existuje skutečný dopad na trh.

133 Zadruhé, pokud jde o argumenty vycházející jednak z neexistence skutečného dopadu kartelové dohody na skutečné průměrné ceny žalobkyň, a jednak ze skutečnosti, že společnost Zwicky nikdy nevykonávala své činnosti na trhu průmyslových nití v severských zemích, tyto se týkají vlastního chování těchto dvou podniků, a nelze je tedy přijmout. Skutečné chování určitého podniku tak, jak ho sám tento podnik popisuje, je totiž pro účely hodnocení dopadu kartelové dohody na trh nerozhodné. Přihlížet lze pouze k účinkům protiprávního jednání jako celku (rozsudek Komise v. Anic Partecipazioni, bod 45 výše, bod 152, a rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 1991, Hercules Chemicals v. Komise, T‑7/89, Recueil, s. II‑1711, bod 342).

134 Zohlednění Komisí dopadu protiprávního chování společností Gütermann a Zwicky na hospodářskou soutěž je učiněno za účelem posouzení individuální situace těchto podniků, ale nemá jakýkoli dopad na zařazení protiprávního jednání do kategorie „velmi závažné“.

135 Mimoto skutečnost, že společnost Zwicky nikdy nevykonávala své činnosti na trhu průmyslových nití v severských zemích je irelevantní. Jak již bylo připomenuto v bodě 51 výše, společnost Zwicky nikterak nezpochybnila jednotnou a pokračující povahu protiprávního jednání na trhu průmyslových nití v Beneluxu a v severských zemích.

136 Pokud jde o indicii ohledně dopadu kartelové dohody uplatněnou Komisí v bodě 166 odůvodnění napadeného rozhodnutí, vycházející z délky trvání protiprávního jednání, je třeba uvést, že vzhledem k tomu, že vytýkané praktiky trvaly nejméně jedenáct let, je málo pravděpodobné, že výrobci v dané době považovaly své podnikání za zcela neefektivní a bez prospěchu (viz v tomto smyslu rozsudek Tribunálu Limburgse Vinyl Maatschappij a další v. Komise, bod 61 výše, bod 748, a ze dne 29. listopadu 2005, Heubach v. Komise, T‑64/02, Sb. rozh. s. II‑5137, bod 130).

137 Nakonec je třeba uvést, že tři výše uvedené aspekty posouzení závažnosti protiprávního jednání nemají v rámci celkového přezkumu stejnou váhu. Povaha protiprávního jednání hraje prvořadou roli zejména pro charakterizování protiprávních jednání jako „velmi závažných“. V tomto ohledu vyplývá z popisu velmi závažných protiprávních jednání v pokynech, že dohody nebo jednání ve vzájemné shodě, jejichž cílem je zejména, jako v projednávané věci, stanovení cen, mohou být již na základě své vlastní povahy kvalifikovány jako „velmi závažné“, aniž by bylo nezbytné, aby se taková jednání vyznačovala zvláštním dopadem nebo zeměpisným rozsahem. Tento závěr je podpořen skutečností, že pokud popis závažných protiprávních jednání uvádí výslovně dopad na trh a účinky v rozsáhlých oblastech společného trhu, popis velmi závažných protiprávních jednání naproti tomu žádný požadavek skutečného dopadu na trh ani účinků ve zvláštní zeměpisné oblasti neuvádí (rozsudek Tribunálu ze dne 27. července 2005, Brasserie nationale a další v. Komise, T‑49/02 až T‑51/02, Sb. rozh. s. II‑3033, bod 178; ze dne 25. října 2005, Groupe Danone v. Komise, T‑38/02, Sb. rozh. s. II‑4407, bod 150; Hoechst v. Komise, bod 61 výše, bod 345, a Schunk a Schunk Kohlenstoff-Technik v. Komise, bod 126 výše, bod 171).

138 V projednávané věci vyplývá ze skutečností popsaných v části I napadeného rozhodnutí a z bodů odůvodnění 345 a 346 tohoto rozhodnutí, že protiprávní jednání svou vlastní podstatou představuje velmi závažné protiprávní jednání. Z toho vyplývá, že kvalifikace protiprávního jednání jako „velmi závažného“ na základě jeho povahy je přiměřená.

139 Ze všech výše uvedených úvah vyplývá, že žalobní důvod vycházející z nesprávné kvalifikace protiprávního jednání ve vztahu ke svým účinkům musí být zamítnut.

K žalobnímu důvodu uplatněnému společností Gütermann a Zwicky vycházejícímu z nesprávného posouzení délky trvání protiprávního jednání

Argumenty účastnic řízení

140 Na podporu tohoto žalobního důvodu je uplatněno více výtek.

141 Zaprvé žalobkyně Komisi vytýkají, že automaticky uplatnila zvýšení výchozí částky o 10 % za rok protiprávního jednání, třebaže tato procentuální sazba není pravidlem a představuje pouze horní hranici stanovenou v pokynech pro dlouhotrvající protiprávní jednání. Pokyny totiž nestanovují, že Komise musí automaticky zvýšit výchozí částku o dodatečnou částku odpovídající procentuální sazbě stanovené pro každý rok protiprávního jednání, ale svěřují Komisi diskreční pravomoc. V projednávané věci Komise tuto pravomoc neuplatnila ani ve vztahu k samotné zásadě zvýšení výchozí částky v závislosti na délce trvání protiprávního jednání, ani ve vztahu k úrovni tohoto zvýšení.

142 Zadruhé zvýšení o 5 % uplatněné na pokuty uložené žalobkyním za devět měsíců protiprávního jednání, kterého se dopustila společnost Gütermann během roku 2001 a za deset měsíců protiprávního jednání, kterého se dopustila společnost Zwicky během roku 2000 je v rozporu s jasným zněním bodu 1B pokynů, které stanovují výhradně zvýšení výchozí částky za celé roky protiprávního jednání. Koncepce Komise nebyla v tomto ohledu navíc potvrzena judikaturou.

143 Zatřetí paušální zvýšení výchozích částek pokut uložených těmto dvěma podnikům o 115 % pro společnost Gütermann a o 105 % pro společnost Zwicky jsou protiprávní, jelikož byla vypočítána jednotně pro všechny státy dotčené protiprávním jednáním, aniž by byla zohledněna jeho skutečná délka. Komise se totiž určitě domnívala, že ačkoli Benelux a severské země představovaly dva samostatné trhy, měly být posuzovány společně, protože údajně byly předmětem diskuzí ve stejných dnech a zúčastněné podniky byly ty stejné. Zwicky však poukazuje na to, že nikdy nepůsobila na trhu průmyslových nití v severských zemích, a že se z tohoto důvodu ani nezúčastnila protiprávních jednání týkajících se těchto zemí. Žalobkyně rovněž připomínají, že Dohoda o EHP vstoupila v platnost 1. ledna 1994, a že v rozsahu, v němž se dohody týkaly také Finska, Norska a Švédska před tímto datem neporušovaly ani článek 81 ES, ani článek 53 Dohody o EHP. Žalobkyně z toho vyvozují, že Komise měla tuto skutečnost při posuzování délky trvání protiprávního jednání zohlednit.

144 Žalobkyně tedy tvrdí, že Komise nerozlišila mezi jednak skutkovými okolnostmi zakládajícími porušení práva hospodářské soutěže v případě společnosti Gütermann od ledna 1990 do listopadu 2001 a v případě společnosti Zwicky od ledna 1990 do září 2000 jakožto jediným nebo trvajícím protiprávním jednáním, a jednak právním posouzením těchto skutkových okolností jakožto protiprávním jednání, které je v rozporu s článkem 81 ES a článkem 53 Dohody o EHP.

145 Podle společnosti Gütermann tedy Komise měla konkrétně přistoupit k odlišným výpočtům výchozí částky pokuty tím, že měla zohlednit jednak část obratu dosaženého na trhu průmyslových nití v Beneluxu a Dánsku, a jednak část obratu dosaženou na trhu průmyslových nití ve Finsku, Norsku a Švédsku. Komise tak mohla získat dvě části výchozí částky, na které by poté vhodné uplatnila různé procentní podíly v závislosti na délce trvání protiprávního jednání v jedné nebo druhé skupině zemí, buď 115 % na část výchozí částky související s tou částí protiprávního jednání, která se týkala Beneluxu a Dánska, a 75 % na část výchozí částky související s tou částí protiprávního jednání, která se týkala Finska, Norska a Švédska.

146 Komise tyto argumenty vyvrací.

Závěry Tribunálu

147 Podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a článku 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 představuje délka trvání protiprávního jednání jednu ze skutečností, které je nutné zohlednit za účelem stanovení výše pokuty, jež se má uložit podnikům, které porušily pravidla hospodářské soutěže.

148 Pokud jde o faktor týkající se doby trvání protiprávního jednání, pokyny rozlišují krátkodobá protiprávní jednání (obecně kratší než jeden rok), pro něž se výchozí částka určená podle závažnosti nezvyšuje, protiprávní jednání střednědobá (obecně jeden až pět roků), pro něž může být uvedená částka zvýšena až o 50 %, a dlouhodobá protiprávní jednání (obecně déle než pět roků), pro něž může být uvedená částka zvýšena o 10 % za každý rok (první pododstavec bodu 1B).

149 Z bodů 359 a 360 odůvodnění napadeného rozhodnutí, jejichž obsah žalobkyně nenapadají vyplývá, že se žalobkyně účastnily kartelové dohody na trhu s průmyslovými nitěmi v Beneluxu a severských zemích od ledna 1990 do září 2001, pokud jde o společnost Gütermann, což představuje období protiprávního jednání 11 let a 9 měsíců a od ledna 1990 do listopadu 2000, a pokud jde o společnost Zwicky, představuje to období protiprávního jednání 10 let a 10 měsíců. Obě tato období odpovídají dlouhodobému protiprávnímu jednání. Výchozí částka jejich pokuty byla v důsledku toho zvýšena o115 % a o 105 % na základě délky trvání protiprávního jednání.

150 Zaprvé, co se týče výtky žalobkyň, že Komise automaticky uplatnila nejvyšší sazbu 10 % za rok protiprávního jednání, je třeba připomenout, že i když bod 1B první pododstavec třetí odrážka pokynů nestanoví automatické zvýšení o 10 % za rok pro dlouhodobá protiprávní jednání, ponechává v tomto ohledu Komisi prostor pro posouzení (rozsudky Tribunálu Hoechst v. Komise, bod 61 výše, bod 396, a ze dne 8. července 2008, BPB v. Komise, T‑53/03, Sb. rozh. s. II-1333, bod 362).

151 V projednávané věci z bodu 149 výše vyplývá, že Komise respektovala pravidla, která si uložila v pokynech pro účely zvyšování výše pokuty stanovené z důvodu závažnosti protiprávního jednání v závislosti na jeho délce trvání. S ohledem na okolnosti projednávané věci se Komise nedopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že zvýšila pokutu o 10 % za každý rok trvání protiprávního jednání.

152 Zadruhé je třeba zamítnout výtku vycházející z nedůvodného zvýšení výchozí částky pokuty o 5 % za každé období trvající víc než šest měsíců. V pokynech totiž nic nezakazuje zohlednění skutečné délky trvání protiprávního jednání v rámci výpočtu výše pokuty. Takový přístup je zcela logický a rozumný a spadá každopádně do posuzovací pravomoci Komise (rozsudek BPB v. Komise, bod 150 výše, bod 361).

153 Zatřetí žalobkyně neprávem tvrdí, že výpočet délky trvání protiprávního jednání byl proveden jednotně pro všechny země dotčené protiprávním jednáním, takže bez zohlednění neúčasti společnosti Zwicky na trhu průmyslových nití v severských zemích a skutečné délky trvání protiprávních jednání na trhu v Beneluxu a v severských zemích.

154 Na úvod je třeba připomenout, že podle Komise se žalobkyně účastnily jediného komplexního a pokračujícího porušení čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP, které pokrývalo více zemí v EHP. Je třeba rovněž zdůraznit, že žalobkyně během jednání potvrdily, že v projednávané věci nezpochybňují existenci jediného protiprávního jednání.

155 Zaprvé, pokud jde o argument společnosti Zwicky vycházející z její neúčasti na trhu průmyslových nití v severských zemích, tento podnik neprokázal, v čem by tato neúčast měla mít vliv na výpočet délky trvání protiprávního jednání tak, jak byl proveden Komisí. Výpočet dodatečné výše pokuty odpovídající délce trvání protiprávního jednání totiž vycházel z výchozí částky pokuty, která byla sama o sobě stanovená v závislosti na obratu společnosti Zwicky na relevantním trhu v roce 1999. Přitom nečinnost tohoto podniku na trhu s průmyslovými nitěmi v severských zemích je již reflektována prostřednictvím tohoto obratu, který svou podstatou nezahrnuje žádný příjem z neexistující činnosti na trhu v severských zemích.

156 Navíc, jak bylo připomenuto v bodě 50 výše, skutečnost, že určitý podnik se nepodílel na všech skutečnostech zakládajících kartelovou dohodu nebo že hrál malou roli v těch aspektech, jichž se účastnil, není pro prokázání protiprávního jednání relevantní. Pokud se prokáže, že dotčený podnik věděl o protiprávním chování ostatních účastníků, nebo je mohl rozumě předpokládat a byl připravený nést související riziko, je rovněž odpovědný, a to za celé období jeho účasti na protiprávním jednání, za chování jiných podniků v rámci stejného protiprávního jednání (rozsudek Soudního dvora ze dne 7. ledna 2004, Aalborg Portland a další v. Komise, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P a C‑219/00 P, Recueil, s. I‑123, bod 328). V projednávané věci se společnost Zwicky, která rozhodně věděla o povaze protiprávního chování ostatních účastníků na trhu průmyslových nití v severských zemích, skutečně účastnila setkání ohledně tohoto trhu. Komise tedy oprávněně přičetla společnosti Zwicky jediné a pokračující protiprávní jednání, včetně části protiprávního jednání uskutečněného na trhu severských zemí, a oprávněně se implicitně domnívala, že délka trvání protiprávního jednání nemusí být rozdělena v závislosti na intenzitě její účasti na dotčených trzích.

157 Jestliže by byla role dotčeného podniku v kartelové dohodě správně zohledněna při stanovování výchozí částky pokuty, pak skutečnost, že se podnik neúčastnil všech skutečností zakládajících kartelovou dohodu, nemůže být znovu zohledněna při určování délky trvání protiprávního jednání (rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2008, Saint-Gobain Gyproc Belgium v. Komise, T‑50/03, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 108).

158 Zadruhé je třeba zamítnout argument žalobkyň, podle kterého se měly při výpočtu délky trvání protiprávního jednání zohlednit změny v intenzitě protiprávního jednání, a proto se měl tento výpočet lišit v závislosti na skupinách zemí, a to jednak skupině Benelux a Dánsko, a jednak skupině Finsko, Norsko a Švédsko.

159 Z judikatury totiž vyplývá, že výšení se uskutečňuje použitím určitého procentního podílu výchozí částky, která je stanovena podle závažnosti celého protiprávního jednání, která tak již odráží různou intenzitu protiprávního jednání. Nebylo by tedy logické zohlednit pro zvýšení této částky z důvodu délky trvání protiprávního jednání rozdíl v intenzitě protiprávn