ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
28.

Ohledně závažnosti protiprávního jednání má Komise za to, že by při stanovení výše penále měly být zohledněny dva faktory, konkrétně význam porušených pravidel Společenství a dopad nesplnění povinnosti na všeobecné a individuální zájmy. Podle třetího bodu odůvodnění směrnice 89/665 „otevření veřejných zakázek soutěži na úrovni Společenství vyžaduje značné posílení záruk transparentnosti a nediskriminace“. A „k dosažení hmatatelných výsledků je třeba mít k dispozici účinné a rychlé opravné prostředky pro případy porušení práva Společenství v oblasti veřejných zakázek nebo vnitrostátních předpisů je provádějících“. Komise má za to, že porušená pravidla jsou velmi významná a že dopad uvedeného protiprávního jednání na všeobecné a individuální zájmy by mohl být značný. V tomto ohledu představovalo v roce 2002 odvětví zadávání veřejných zakázek 13,2 % HDP Portugalska ( 13 ). Aniž je dotčeno výše uvedené a s ohledem zaprvé na skutečnost, že Soudní dvůr ve věci C-275/03 poprvé rozhodoval o tom, zda jsou vnitrostátní předpisy, které podmiňují přiznání náhrady škody osobám poškozeným porušením práva Společenství v oblasti veřejných zakázek nebo vnitrostátních předpisů toto právo provádějících předložením důkazu o zavinění nebo úmyslu, slučitelné s čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 89/665, a zadruhé, že nesplnění povinnosti, jež vedlo k vydání rozsudku ve věci C-275/03, je v případě Portugalska ojedinělým případem nesprávného provedení směrnice Společenství v oblasti zadávání veřejných zakázek, má Komise za to, že koeficient závažnosti použitý v tomto případě má být 11.
24.

Od vydání rozsudku Inter-Environnement Wallonie ( 7 ) má totiž Soudní dvůr na základě čl. 10 druhého pododstavce ES a článku 249 ES za to, že během lhůty k provedení se členský stát, kterému je směrnice určena, musí zdržet přijetí jakýchkoli opatření, jež by mohla vážně ohrozit dosažení cíle stanoveného touto směrnicí. To platí tím spíše, když se otázka položená Soudnímu dvoru netýká případného vyloučení vnitrostátního ustanovení, nýbrž jeho výkladu, je-li tento výklad již ve vnitrostátním právním řádu nejistý. Navíc Soudní dvůr upřesnil, že „od data, k němuž směrnice vstoupila v platnost, se soudy členského státu musejí zdržet v co největším možném rozsahu výkladu vnitrostátního práva, který by mohl vážně ohrozit dosažení cíle sledovaného touto směrnicí po uplynutí lhůty pro její provedení“ ( 8 ).
32.

V projednávaném případě totiž postačuje uvést, na což ostatně poukázala při jednání francouzská vláda, že žádný z účastníků řízení, kteří předložili vyjádření Soudnímu dvoru v projednávané věci, vážně nepopírá, v důsledku výše uvedených rozsudků Komise v. Francie, jakož i, pokud jde o CSG, v důsledku novějšího a poněkud nejednoznačného rozsudku Perez Naranjo ( 17 ), že CSG a CRDS skutečně spadají do věcné působnosti nařízení č. 1408/71. Každopádně, kdyby CRDS, jak se před Soudním dvorem pokusil doložit P. Derouin, nesplňoval již od roku 2002 kritéria stanovená ve výše uvedených rozsudcích Komise v. Francie, bylo by věcí předkládajícího soudu, aby posoudil, zda případné změny zavedené francouzskou právní úpravou týkající se tohoto příspěvku mohou vést k tomu, že CRDS již nebude specificky a přímo sloužit k financování francouzského systému sociálního zabezpečení, nýbrž naopak bude určen k tomu, aby přispíval k financování obecných výdajů orgánů veřejné moci, což by způsobilo, že nebude spadat do působnosti nařízení č. 1408/71. Samozřejmě, kdyby tomu tak bylo a kdyby CRDS spadal do oblasti působnosti smlouvy o zamezení dvojího zdanění, byla by předběžná otázka zčásti irelevantní. Nicméně předpoklad, na kterém spočívá předběžná otázka, je, že CRDS, stejně jako CSG, spadá nadále do věcné působnosti nařízení č. 1408/71. Pro účely této analýzy je tedy třeba vyjít z tohoto předpokladu.
41.

Vzhledem k této rozdělené odpovědnosti, pokud jde o zajištění ochrany zdraví skotu, nelze považovat za slučitelné se zásadou proporcionality, aby správní orgán příslušný k poskytování vývozních náhrad mohl vykládat čl. 5 odst. 2 tak, jak je uvedeno v bodech 11 a 13. Takový výklad by byl nepřiměřený, jelikož by radikálně ovlivnil právo vývozce, aniž by vzal v úvahu porušení povinnosti kontrolovat dopravní prostředky, v nichž jsou přepravována zvířata, kterou výše uvedený článek 8 směrnice 91/628 ukládá členskému státu, z něhož výše uvedené prostředky opouštějí celní území; porušení, které by orgán příslušný k poskytnutí náhrady považoval za dané, přičemž by nepřijal jako důkaz doklad uvedený v čl. 5 odst. 2 nařízení č. 615/98 a využil by možnosti, kterou mu poskytuje odstavec 3 tohoto článku. Tento výklad by byl ostatně o to více nepřiměřený, kdyby, jak tvrdí opět Hauptzollamt, vycházeje z čistě formálního výkladu dotčeného ustanovení, této možnosti bylo možné využít na základě pochybnosti nebo domněnky vyplývající pouze z jedné skutečnosti posuzované odděleně od ostatních skutečností, které by byly okamžitě a nesprávně posouzeny jako nerozhodné.
21.

Podle názoru Komise bude daňový režim, který se použije na podnikatelskou činnost žalobkyně, záviset na tom, zda se uplatní jeden z faktorů, který způsobuje vznik nároku na osvobození od daně. Zatímco plnění týkající se cenných papírů jsou od DPH osvobozena, dodání nemovitých věcí může být případně zdaněno. To vysvětluje rozdělení činností žalobkyně na tři části: (i) nezdanitelná plnění, (ii) zdanitelná, ale od daně osvobozená plnění a (iii) zdanitelná plnění. Je však na předkládajícím soudu, aby v této souvislosti provedl podrobnější přezkum ve světle okolností případu, který projednává. Pokud jde o samotné rozdělení, Komise uvádí, že objektivnější by bylo použití klíče investic, který by ale měl v dostatečné míře odrážet hospodářskou realitu, a proto by měl být stanoven pro každý hospodářský rok.
36.

Komise totiž tvrdila, že i v případě, že by její předběžné ověření oznámených opatření vedlo ostatní členské státy k tomu, aby se ubezpečily, že subjekty provozující televizní vysílání, na něž se vztahuje jejich pravomoc, respektují seznam událostí zásadního společenského významu, bylo by to v projednávané věci bezpředmětné. Podle tohoto orgánu si nelze představit, že by Infront převedla sublicence na svá televizní práva týkající se Spojeného království subjektu televizního vysílání, který není usazen ve Spojeném království, neboť tato práva se udělují na vnitrostátním základě. Na vnitrostátní úrovni pocházejí příjmy subjektů televizního vysílání z reklamy zaměřené na vnitrostátní veřejnost, poplatků z vnitrostátních licencí nebo vnitrostátního předplatného placené televize. Vzhledem k tomu, že zájmem těchto subjektů je tedy vysílání pro vnitrostátní veřejnost, souhlasily by s nákupem vysílacích práv, jejichž majitelem je Infront, za velmi vysokou cenu pouze ty subjekty, které zasáhnou značnou část vnitrostátního obyvatelstva. Jelikož tedy případní držitelé sublicencí takových práv pro Spojené království jsou subjekty, které spadají do pravomoci britských orgánů, bezprostředně se Infrontu dotýkají pouze vnitrostátní opatření ( 14 ).
96.

Použít snížení a vyloučení stanovená v článcích 66 a 67 nařízení č. 796/2004 zpětně na žádost o podporu, která spadá do časové působnosti nařízení č. 3887/92, by znamenalo určit ex post, jaké by byly bývaly platební nároky zemědělce, jako je R. Jager, což vedle toho, že takové určení by bylo v praxi obtížně proveditelné a vykonstruované, jde podle mého názoru nad rámec toho, co stanoví čl. 2 odst. 2 druhá věta nařízení č. 2988/95.
64.

Předkládající soud má rovněž za to, že existuje jasně stanovená přímá souvislost mezi kurzovou ztrátou a od daně osvobozeným ziskem Deutsche Shell, kterého dosáhla prostřednictvím své pobočky v Itálii. Upřesňuje, že i kdyby se ukázalo možným zahrnout kurzovou ztrátu do základu německé daně, příslušné právní předpisy ( 25 ) by ve svém důsledku povolily odpočet kurzové ztráty pouze v rozsahu, v němž by tato ztráta překročila zisky pobočky, které jsou osvobozeny od daně. Vzhledem k tomu, že kurzová ztráta byla nižší než celkové od daně osvobozené zisky vyplývající z převodu aktiv pobočky na společnost Sierra a z prodeje akcií této společnosti, předkládající soud se domnívá, že německé právní předpisy by ve svém důsledku znemožnily Finanzamt zohlednit uvedenou kurzovou ztrátu.
20.

Poté, co poskytl A. G. Winkelovi za rok 2002 prémii na krávy bez tržní produkce mléka ve výši 1532,65 eur, a poté, co snížil výši této prémie, ministr nakonec rozhodnutím ze dne 4. června 2004 zamítl žádost o prémii za rok 2002 a vyzval A. G. Winkela k vrácení vyplacené částky, protože v období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2002 čtyři krávy, na které se žádost vztahovala, nekrmily své tele alespoň čtyři měsíce mateřským mlékem.
49.

Je tedy třeba zdůraznit, že uvedené pravidlo je do určité míry v rozporu s metodou hodnoty transakce. Účelem uvedené metody je zejména, jak jsem uvedl výše ( 16 ), určit celní hodnotu, která odráží skutečnou hospodářskou hodnotu dováženého zboží, tedy skutečnou cenu zboží v okamžiku, kdy je v celním prohlášení navrženo na propuštění do volného oběhu. Jinými slovy, celní hodnota by měla co možná nejvíce odpovídat vývozní ceně v okamžiku, kdy zboží dosáhne hranice Společenství, což rovněž dokládá skutečnost, že podle článku 145 prováděcího nařízení snížení komerční hodnoty zboží – například v důsledku ztráty nebo poškození zboží – ke kterému došlo po jeho koupi, ale před jeho propuštěním do volného oběhu, musí vést k poměrnému snížení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena ( 17 ).
40.

Přitom i když se jedná o otázku, která musí být objasněna předkládajícím soudem, nebylo prokázáno, že v tomto konkrétním okamžiku (a sice dne 1. ledna 1998) podnik, který měl dřívější italský monopol, měl nadřazené postavení ve vztahu ke svým soutěžitelům. Navíc podle mého názoru, i kdyby tomu tak bylo, nejlepším prostředkem vyvážení poměru sil by nebylo zachování jedné části (placení poplatku) institutu (výhradní koncese), který právní řád Společenství zakazuje ( 29 ), nýbrž naopak použití jiných prostředků zavedených právním řadem za účelem vyvážení, tím, že by dominantním podnikům byly uloženy zvláštní povinnosti („asymetrické“ podle výrazu, který zástupce Italia Telecom použil na jednání o této předběžné otázce). Názorným příkladem je článek 4a směrnice 90/338, pokud jde o to, že ukládá členským státům povinnost dbát na to, aby podniky, které mají zvláštní nebo výlučná práva, poskytly vzájemné propojení s jejich službou hlasové telefonie a s jejich veřejnou sítí každému jinému podniku, který je oprávněn poskytovat takové služby nebo zajišťovat takové sítě ( 30 ).
31.

Pokud by se Soudní dvůr neřídil touto úvahou, německá vláda podpůrně uvádí, že osvobození od daně z důvodu ochrany legitimního očekávání a dobré víry by bylo možné poskytnout pouze za velmi omezených podmínek, které nejsou v projednávané věci splněny, neboť v případě vynaložení odborné péče Netto Supermarkt by mohla podvodnému jednání, jež trvalo šest let, zamezit.
48.

Zadruhé francouzská vláda správně uvádí, že odstranění podmínky společného původu by ani zdaleka neusnadnilo vydávání PUT, ale pouze by ztížilo postup paralelního dovozu a představovalo by mnohem větší překážku obchodu, než je překážka vytýkaná Komisí. Tatáž účinná látka mohla být totiž povolena se specifikacemi, které se liší stát od státu, jelikož během období, v němž jsou účinné látky předmětem programu posouzení za účelem získání uznání Komisí, každý členský stát pokračuje v povolování přípravků na ochranu rostlin v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy. Jestliže dovezený přípravek a referenční přípravek mají společný původ, tedy jestliže byly vyrobeny toutéž společností nebo vzájemně spojenými podniky či podniky pracujícími na základě licence, není nezbytné přistupovat k posouzení specifikací dovezeného přípravku. Naproti tomu jestliže dovezený přípravek a referenční přípravek byly vyrobeny odlišnými podniky, odstranění podmínky společného původu by znamenalo přistoupit k systematickému posuzování účinných látek obsažených v dovezeném přípravku. Totožnost látek, jak tvrdí francouzská vláda (viz výše, bod 31), je totiž mnohem jistější, když mají společný zdroj výroby, jelikož účinné látky podle znění směrnice obsahují „jak[ékoliv] nečistot[y], které jsou nevyhnutelným důsledkem výrobního procesu“ ( 33 ).
60.

Vrátím-li se k řízení o předběžné otázce, o které se zde jedná, zdá se mi obtížné tvrdit, že taková právní úprava, jaká je obsažena v čl. 16 odst. 1 prvním pododstavci královské vyhlášky ze dne 8. dubna 1976, pokud by byla vykládána tak, že vylučuje zohlednění v jí vymezeném rámci dětí osoby samostatně výdělečně činné, pro které je přiznán nárok na rodinné přídavky na základě služebního řádu nebo PŘZ, by mohla odradit určité osoby od nástupu do služby Společenství nebo je podnítit k tomu, aby se vzdaly funkcí, které zde vykonávají. Je to sama Komise, kdo v souvislosti s projednávaným případem podotýká, že belgická právní úprava není nijak na újmu dotčenému zaměstnanci Společenství (první manžel S. Gysen, otec Adriena), neboť jejím účinkem je pouze to, že výše rodinných přídavků, které musí Pojišťovna vyplatit jeho bývalé manželce na děti Augustina a Élise, které měla se svým druhým manželem, jenž není úředníkem nebo zaměstnancem Společenství, je snížena oproti výši přídavků, která by byla jinak přiznána ( 34 ). Krom toho i kdyby se připustilo, že takové snížení má za následek to, že má dopad na rozsah zdrojů, které může S. Gysen použít na úhradu výdajů spojených se zaopatřením prvního dítěte, a tedy v konečném důsledku to, že ovlivní rozšíření povinností příslušejících otci tohoto dítěte, zaměstnanci Společenství, z titulu příspěvku na tyto výdaje, takový vliv by byl příliš nepřímý a okrajový na to, aby vyvolal výše zmíněný odrazující nebo podněcující účinek.
50.

Uplatňování ustanovení směrnice i na nejmenší soustavy by bylo absurdní a nepřiměřené. Dodržování povinností zajistit přístup třetím osobám by způsobilo, že provozování malých a nových soustav by bylo příliš náročné a že tyto soustavy by obtížněji soutěžily s většími elektro-energetickými podniky. Naopak pokud by byly zproštěny požadavků na přístup třetích osob, mělo by to zanedbatelný vliv na liberalizaci trhu s elektrickou energií vzhledem k jejich velmi omezené sféře působnosti.
21.

Navíc autoři nařízení č. 44/2001 chtěli zavést zvláštní oddíl týkající se soudní příslušnosti v oblasti pracovních smluv, přičemž měli za to, že „slabší strana [by měla být] chráněna pravidly pro určení příslušnosti, která jsou jejím zájmům příznivější než obecná pravidla“ ( 5 ). Za těchto podmínek by bylo překvapivé, kdyby uvedení autoři při přijímání nařízení č. 44/2001 chtěli odejmout pracovníkovi možnost použít příznivější pravidla, kterou měl před vstupem tohoto nařízení v platnost v rámci Bruselské úmluvy. Soudní dvůr ostatně neustále připomínal, že tato úmluva měla být vykládána v oblasti pracovních smluv „s přihlédnutím ke snaze zajistit náležitou ochranu smluvní strany, která je ze sociálního hlediska slabší, jíž je v tomto případě pracovník“ ( 6 ). Přitom výklad, podle něhož i v případě spojených právních nároků týkajících se několika žalovaných, by pracovník byl povinen žalovat individuálně každého z nich u příslušného soudu každého členského státu, by byl nejen v rozporu s řádným výkonem spravedlnosti ( 7 ), ale opomíjel by také ochranu slabší smluvní strany a navíc by ji zbavil možnosti, které se předtím mohla dovolávat.
12.

Pokud jde o první odůvodňující skutečnost, mám za to, že zabezpečení rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členskými státy může způsobit, že na hospodářské činnosti stálé provozovny v jednom členském státu společnosti se sídlem v jiném členském státu bude třeba použít pouze daňová pravidla prvního státu, co se týče jak zisků, tak ztrát ( 10 ). Členský stát dotčený ve věci Marks & Spencer (Spojené království) neuplatňoval zdaňovací právo na zahraniční dceřiné společnosti společností-rezidentů. V projednávané věci by dotčený členský stát měl, při neexistenci SDZ, právo zdaňovat zahraniční stálé provozovny, ale tohoto práva se vzdal tím, že osvobodil zisk takové provozovny od daně. Účinek je stejný. Jak Soudní dvůr uvedl v rozsudku Marks & Spencer, „poskytnout společnostem možnost volby zohlednit jejich ztráty v členském státě jejich sídla nebo v jiném členském státě by totiž značně narušilo vyvážené rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členskými státy vzhledem k tomu, že by byl základ daně zvýšen v prvním státě a snížen ve druhém státě ve výši převedených ztrát“ ( 11 ). Obdobně, pokud by Německo v projednávané věci umožnilo odpočíst ztráty vzniklé v lucemburské stálé provozovně německé společnosti, když se současně vzdalo práva zdaňovat zisk vytvořený takovou provozovnou, byla by porušena symetrie mezi zdaněním a úlevami na dani, která byla dohodnuta mezi Německem a Lucemburskem a která se odráží v SDZ.
9.

Směrnice 2004/18, kterou měly členské státy provést do svého vnitrostátního práva do 31. ledna 2006 (čl. 80 odst. 1), zrušila k 31. březnu 2004 směrnici 93/37 (články 82 a 83). Při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, jejichž hodnota dosahuje nejméně částky 5278000 eur [čl. 7 písm. c)] ( 9 ), jsou zadavatelé oprávněni odmítnout mimořádně nízké nabídky teprve po provedení kontradiktorního ověření (čl. 55 odst. 1 a 2).
Žalobkyně a francouzská vláda opakují, že při výpočtu celkové ztráty by neměl být do exportovatelného přebytku, který je jedním z prvků tohoto výpočtu, zahrnut cukr, v jehož důsledku nevznikla Společenství žádná ztráta. Pokud by Komise postupovala tímto způsobem, bylo by logické, aby takový cukr vyloučila i při výpočtu průměrné ztráty, jiného prvku výpočtu. Komise tak v současné době činí. Tato otázka byla vznesena podpůrně v případě, že by Soudní dvůr rozhodl, že při výpočtu celkové ztráty je namístě vzít v úvahu veškerý cukr vyvezený ve zpracovaných produktech. V takovém případě, pokud Komise současně nevezme v úvahu při výpočtu průměrné ztráty veškerý cukr ve zpracovaných produktech, bez ohledu na to, zda byly vyplaceny vývozní náhrady, bude dotčený výpočet zkreslen, neboť hodnoty vývozů použité k výpočtu exportovatelného přebytku budou vyšší než hodnoty použité k výpočtu průměrné ztráty. To by bylo v rozporu se zásadou proporcionality, neboť průměrná ztráta by byla uměle navýšena, a neodrážela by tak skutečné průměrné náklady všech vývozů zohledněných při výpočtu celkové ztráty.
17.

Jinak řečeno, představuje jedinou významnou otázkou určení, zda Rada může legislativním aktem, který přijme v souladu s postupem stanoveným za tímto účelem Smlouvou, legálně vytvořit právní základy s cílem přijímat následná opatření jiným postupem, jenž je ve srovnání s postupem stanoveným Smlouvou zjednodušený. Odpověď by byla bezesporu kladná ( 10 ), kdyby zmíněná následná opatření měla povahu prováděcích opatření ( 11 ). Proto je zapotřebí vědět, zda přijímání a změna seznamů bezpečných zemí představuje prováděcí opatření. V případě, že by tomu tak bylo, nezáleží na tom, zda sporná směrnice představuje závěrečný prvek nezbytných právních předpisů, neboť seznamy bezpečných zemí by mohly být přijímány v souladu s odvozeným právním základem zjednodušeným postupem, jako je postup zvolený Radou. Parlament však tvrdí právě to, že určení bezpečných zemí spadá do působnosti zákonodárce Společenství.
41.

Navrhovatel vysvětluje, že systém identifikace zemědělských pozemků, SIG, jímž od roku 1996 disponoval, nebyl v rozhodné době povinný, když se takovým stal až v roce 2005 na základě nařízení č. 1593/2000, a byl přesnější a výkonnější než systém, jenž měly ostatní členské státy, jelikož byl sestaven na úrovni jednotlivého zemědělského pozemku (a ne na úrovni skupin pozemků) a zakládal se na leteckých snímcích (a ne na pozemkových katastrálních mapách a dokumentech). Identifikací zemědělských pozemků měl SIG umožnit provedení křížových ověření během správní kontroly žádosti o podporu s cílem najít a vyloučit překrývání pozemků a zabránit, aby byla poskytnuta více než jedna podpora pro tentýž pozemek. Naproti tomu během sklizňových let uvedených ve sporném rozhodnutí (1999 až 2001; dále jen „dotčené období“) belgické orgány nikdy nepovažovaly SIG za nástroj měření přesné plochy zemědělských pozemků. Plocha SIG je nepřesná, jelikož není založena na měřeních provedených na pozemku nebo na družicových snímcích, ale vypočítává se na základě nákresu pozemků provedeného zemědělci manuálně do leteckých snímků. Během manuálního vyznačení nebo jeho zanesení do SIG se přitom zemědělec nebo technici z Bureau provincial (provinční úřad) mohli dopustit chyb nebo nepřesností, které, i když byly omezené, mohly mít významný vliv na vypočet ploch, vzhledem k tomu, že snímky byly v měřítku 1 : 10000. Krom toho plocha podle SIG neodpovídala během dotčeného období nezbytně stavu na území, zejména vzhledem k tomu, že manuální vyznačení bylo provedeno na snímcích, které mohly mít až pět let, zatímco každým rokem došlo u 25 až 30 % zemědělských pozemků ke změně plochy z důvodu plodin pěstovaných na pozemku. Podle navrhovatele umožňoval SIG pouze přibližný odhad ploch, zatímco skutečná plocha byla a mohla být v Belgii, jakož i v ostatních členských státech, vypočítána pouze formou měření provedených na místě kvalifikovanými osobami nebo prostřednictvím fotointerpretace družicových snímků.
32.

Běžný význam výrazu „fiktivní“ označuje něco, co není skutečné nebo o existenci čehož existují pochybnosti, a co proto existuje pouze v představách. V projednávaném případě by to znamenalo, že navrhovatelé ve skutečnosti nechtěli nahradit svá původní plavidla náhradními plavidly s další bezpečnou tonáží, nebo že se jednalo pouze o obecnou myšlenku nebo plán, se kterými není spojen žádný hmatatelný výsledek.
e)

Podniky, jejichž žádosti sice byly zařazeny do regionálního pořadníku, ale které nemohly obdržet podporu z důvodu nižšího množství použitelných finančních prostředků, nežli byl celkový požadavek na podpory, mohly buď opětovně předložit stejný projekt, a to nejvýše jednou, v prvním příslušném následujícím výběrovém řízení, aniž by pozměnily relevantní hodnotící ukazatele (tento postup se nazývá „automatické zařazení“), nebo se vzdát možnosti „automatického zařazení“ a opět předložit stejný projekt, v němž však pozměnily některé z hodnotících ukazatelů s cílem zvýšit konkurenceschopnost žádosti, přičemž tato žádost byla zařazena do pořadníku příštího „příslušného výběrového řízení“ ( 7 ) (tento postup se nazývá „přepracování“ žádosti). V obou případech byly za účelem způsobilosti výdajů zachovány v platnosti podmínky stanovené pro původní žádosti, a podpora byla tedy přidělena i pro výdaje vzniklé ode dne podání první žádosti.
40.

To vyplývá v první řadě ze zásady legality správy, která podle judikatury Soudního dvora patří k zásadám uznaným v právu Společenství ( 25 ). Daňová správa je podle této zásady vázána právem a zákonem a nesmí provést žádné zdanění, jež by nebylo v souladu s právními předpisy. Skutečnost, že by se osoba povinná k dani nemohla spolehnout na to, že plnění bude zdaněno zákonem stanoveným způsobem, by byla i v rozporu se zásadou právní jistoty.
54.

Jiný postoj by vedl k výsledku opačnému, než je funkční výklad obhajovaný judikaturou Společenství ( 40 ), a k ohrožení užitečného účinku směrnice 2004/18. K vyloučení uplatnění uvedeného předpisu by stačilo, aby se entita vzniklá výhradně za účelem uspokojování potřeb obecného zájmu, které nemají průmyslovou či obchodní povahu, věnovala čistě obchodním transakcím, přičemž by si zachovala svůj původní účel, a při rozšíření trhů, na kterých působí, by se vyhnula kvalifikaci jako „veřejnoprávní subjekt“, takže veškeré zadávání zakázek jakékoli povahy z její strany by se odehrálo bez uplatnění harmonizačních požadavků Společenství. Po věcné stránce moje řešení doplňuje rozsudek Universale-Bau ( 41 ), jenž rozvíjel opačnou úvahu, neboť šlo o podnik založený za účelem činnosti výhradně soukromé, který byl později pověřen provozováním veřejné služby. V obou případech se funkční výklad zaměřuje na skutečnost, že společnosti spravující obecné zájmy, které mohou podnikat mimo vliv tržních sil, zadávají veřejné zakázky, aniž by se těmito silami řídili.