Keywords

Summary



Keywords

1. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Posouzení – Povinnost zohlednit konkrétní dopad na trh – Neexistence – Prvořadá role kritéria vycházejícího z povahy protiprávního jednání

[Článek 81 odst. 1 písm. a) a písm. b), ES; nařízení Rady č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 1 A]

2. Hospodářská soutěž – Pokuty – Pokyny o metodě stanovování pokut – Právní povaha

(Nařízení Rady č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03)

3. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Velmi závažná protiprávní jednání

(Nařízení Rady č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03 bod 1 A)

4. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Účinek protisoutěžního jednání – Nikoli určující kritérium

(Nařízení Rady č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03 bod 1 A)

5. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Tržní podíly dotčeného podniku

(Článek 81 odst. 1 ES; nařízení Rady č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 1 A)

6. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Konkrétní dopad na trh – Kritéria posouzení

(Nařízení Rady č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03 bod1 A)

7. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Stanovení pokuty přiměřeně ke skutečnostem zohledněným při posouzení závažnosti protiprávního jednání

(Nařízení Rady. č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03 bod 1 A)

8. Hospodářská soutěž – Pokuty – Rozhodnutí, kterým se ukládají pokuty – Povinnost uvést odůvodnění – Rozsah

(Článek 253 CE; nařízení Komise č. 1/2003 čl. 23 odst. 2 a odst. 3)

9. Řízení – Předložení nových žalobních důvodů v průběhu řízení – Podmínky – Nový žalobní důvod – Pojem

(Jednací řád Tribunálu, čl. 48 odst. 2)

10. Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Dohody mezi podniky – Povinnost Komise předložit důkaz protiprávního jednání a doby jeho trvání – Uplatnitelnost zásady presumpce neviny

(Článek 81 odst. 1ES; listina základních práv Evropské unie čl. 48 odst. 1)

11. Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Důkaz – Stupeň přesnosti vyžadovaný u důkazů použitých Komisí

(Článek 81 odst. 1ES)

12. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Posouzení – Zohlednění hospodářské reality v době spáchání protiprávního jednání

(Nařízení Rady. č. 1/2003 čl. 23 odst. 3; sdělení Komise 98/C 9/03 bod 1 A)

13. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Rozdělení dotčených podniků do kategorií – Podmínky – Dodržení zásady rovného zacházení

(Nařízení Rady. č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03 bod 1 A)

14. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – Výhružky a tlaky vyvíjené na podnik – Vyloučení

(Nařízení Rady. č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03 bod 3)

15. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Polehčující okolnosti – Pasivní nebo následovnická role podniku – Kritéria posouzení

(Nařízení Rady. č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03 bod 3 první odrážka)

16. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Dotčené podniky spadající mezi malé a střední podniky – Neexistence vlivu

(Nařízení Rady. č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03 bod 1 A pátý pododstavec)

17. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Polehčující okolnosti – Chování lišící se od chování, které bylo dohodnuto v rámci kartelové dohody

(Nařízení Rady. č. 1/2003, art. 23, § 2; sdělení Komise 98/C 9/03 bod 3 druhá odrážka)

18. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Polehčující okolnosti – Posouzení

(Nařízení Rady. č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03 bod 3)

19. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Maximální výše – Výpočet – Rozlišování mezi konečnou a mezitímní částkou pokuty – Důsledky

(Nařízení Rady. č. 1/2003 čl. 23 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03)

20. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Finanční situace dotyčného podniku – Zohlednění – Povinnost – Neexistence

(Nařízení Rady. č. 1/2003 čl. 23 odst. 2)

21. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Posuzovací pravomoc Komise – Soudní přezkum – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci

(Článek 229 CE; nařízení Rady č. 1/2003 čl. 31; sdělení Komise 98/C 9/03)

22. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Stanovení – Kritéria – Odrazující povaha – Dodržení zásady proporcionality

(Článek 81 CE; nařízení Rady. č. 1/2003 čl. 23 odst. 2)

Summary

1. V článku 81 odst. 1 písm. a) a b) ES se výslovně prohlašuje, že dohody a jednání ve vzájemné shodě, které přímo nebo nepřímo určují nákupní nebo prodejní ceny anebo jiné obchodní podmínky nebo omezují nebo kontrolují výrobu nebo odbyt, jsou neslučitelné se společným trhem. Protiprávní jednání tohoto typu, zejména jedná-li se o horizontální kartelové dohody, jsou kvalifikována jako zvláště závažná, neboť mají přímý dopad na podstatné parametry hospodářské soutěže na dotčeném trhu nebo jako zjevná protiprávní jednání porušující pravidla hospodářské soutěže.

Závažnost porušení práva hospodářské soutěže Unie musí být stanovena v závislosti na vícero skutečnostech, jakými jsou zejména zvláštní okolnosti věci, její kontext a odrazující účinek pokut, a to aniž by byl sestaven závazný nebo taxativní výčet kritérií, ke kterým musí být povinně přihlédnuto.

Podle metody stanovené v pokynech o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO je třeba brát při hodnocení závažnosti protiprávního jednání v úvahu povahu protiprávního jednání, jeho skutečný dopad na trh, pokud jej lze měřit, a velikost relevantního zeměpisného trhu. Tyto tři aspekty posouzení závažnosti protiprávního jednání ovšem nemají v rámci globálního přezkumu stejnou váhu. Povaha protiprávního jednání hraje prvořadou roli zejména při charakterizování velmi závažných protiprávních jednání. Ani skutečný dopad na trh ani velikost zeměpisného trhu naproti tomu nejsou nezbytnými faktory pro kvalifikování protiprávního jednání jako velmi závažného v případě horizontálních kartelových dohod, jejichž cílem je stanovování cen. Horizontální kartelové dohody tohoto druhu tak mohou být kvalifikovány jako „velmi závažné“ již na základě jejich vlastní povahy, s tím, že Komise není povinna prokazovat skutečný dopad protiprávního jednání na trh.

(viz body 67, 69, 74, 76–78)

2. Pokyny o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO představují nástroj, který je při dodržování právních norem vyšší síly určený k upřesnění kritérií, jež Komise hodlá používat v rámci výkonu své posuzovací pravomoci, kterou jí při stanovování pokut svěřuje čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Uvedené pokyny nepředstavují právní základ rozhodnutí, kterým se ukládají pokuty, vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí je založeno na nařízení č. 1/2003, určují však obecným a abstraktním způsobem metodu, kterou si Komise stanovila pro účely stanovování výše pokut uložených tímto rozhodnutím, a v důsledku toho zajišťují právní jistotu podniků.

Pokyny tedy sice nemohou být kvalifikovány jako právní norma, kterou musí správní orgán v každém případě dodržovat, představují však orientační pravidlo chování, podle něhož má být v praxi postupováno a od něhož se správa může v konkrétním případě odchýlit pouze tehdy, uvede-li k tomu důvody.

Omezení posuzovací pravomoci Komise, které si sama stanovila přijetím pokynů, však není neslučitelné se zachováním podstatného prostoru pro její uvážení. Skutečnost, že Komise upřesnila v pokynech svůj přístup, pokud jde o posouzení závažnosti protiprávního jednání, totiž nebrání tomu, aby posoudila toto kritérium globálně v závislosti na všech relevantních okolnostech, včetně faktorů, které nejsou v pokynech výslovně uvedeny.

(viz body 71–73)

3. Minimální výchozí částka 20 milionů eur stanovená v pokynech o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO pro velmi závažná protiprávní jednání se vztahuje k jednotlivému podniku, a nikoli k podnikům, jež se dopustily protiprávního jednání, jako celku.

(viz bod 86)

4. Pokud jde skutečný dopad na trh restriktivního postupu odporujícího pravidlům Unie v oblasti hospodářské soutěže, je třeba pro určování výše pokuty uložené za takovéto protiprávní jednání zohlednit délku trvání a všechny skutečnosti, které mohou ovlivnit posouzení závažnosti protiprávních jednání, jako je jednání každého z podniků, jejich role při zavádění jednání ve vzájemné shodě, zisk, který mohou z těchto jednání mít, jejich velikost a hodnota dotyčného zboží, jakož i nebezpečí, které představují protiprávní jednání tohoto druhu pro cíle Evropské unie. Z toho vyplývá, že účinek protisoutěžního jednání není sám o sobě určujícím kritériem při stanovení přiměřené výše pokuty. Zvláště okolnosti týkající se úmyslného aspektu jednání mohou být důležitější než ty, které se týkají účinků jednání, zejména pokud se jedná o protiprávní jednání, která jsou ve své podstatě závažná, jako je rozdělování trhů.

(viz bod 90)

5. Podíl každého z dotčených podniků na trhu, který byl předmětem restriktivního postupu ve smyslu unijního práva hospodářské soutěže, představuje i při absenci důkazu o konkrétním dopadu protiprávního jednání na trh objektivní hledisko pro určení spravedlivé míry odpovědnosti každého z nich za potencionální škodlivý účinek uvedeného postupu na řádnou hospodářskou soutěž. Pro účely stanovení výše pokuty jsou tak relevantní tržní podíly podniku, jež určují vliv, který mohl tento podnik na trh mít.

(viz bod 97)

6. Pro zhodnocení závažnosti protiprávního jednání je rozhodující zjistit, zda členové kartelu učinili vše, co mohli, aby jejich záměry měly konkrétní účinky. To co následovalo, pokud jde o skutečné ceny na trhu, mohlo být ovlivněno jinými faktory, na něž neměli členové kartelu vliv, a tito se nemohou dovolávat vnějších vlivů, které mařily jejich snahy, jako je zvýšení cen na dotčeném trhu, jako okolností odůvodňujících snížení pokuty.

(viz body 99–100)

7. Zásada proporcionality vyžaduje, aby akty orgánů Unie nepřekročily meze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení sledovaného cíle. V rámci řízení, která Komise zahajuje s cílem uložit sankci za porušení pravidel hospodářské soutěže, uplatnění této zásady znamená, že pokuty nesmějí být nepřiměřené v poměru ke sledovaným cílům, tzn. v poměru k dodržování těchto pravidel, a že částka pokuty uložené podniku za protiprávní jednání v oblasti hospodářské soutěže musí být přiměřená protiprávnímu jednání posuzovanému jako celek, zejména s přihlédnutím k jeho závažnosti. Zásada proporcionality konkrétně znamená, že Komise musí stanovit pokutu přiměřeně k faktorům vzatým v úvahu za účelem posouzení závažnosti protiprávního jednání a že musí v tomto ohledu tyto faktory používat uceleně a objektivně odůvodněně.

Za těchto podmínek Komise neporuší zásadu proporcionality tím, že stanoví výchozí částku pokuty za protiprávní jednání porušující pravidla hospodářské soutěže na 10 milionů eur, protože toto protiprávní jednání představuje velmi závažné a úmyslné porušení pravidel hospodářské soutěže a uvedená výše byla stanovena výrazně pod dolní sazbou, kterou pro tento druh kartelové dohody stanoví pokyny.

(viz body 104–105, 107)

8. Při stanovování výše pokut za porušení práva hospodářské soutěže Unie je povinnost odůvodnit rozhodnutí splněna, pokud Komise ve svém rozhodnutí uvede hodnotící hlediska, která jí umožnila určit závažnost a délku trvání protiprávního jednání.

V tomto ohledu je sice Komise na základě článku 253 ES povinna odůvodnit svá rozhodnutí uvedením skutkových okolností, na nichž závisí odůvodnění rozhodnutí a úvahy, které ji vedly k jeho přijetí, toto ustanovení však nepožaduje, aby Komise projednávala všechny skutkové a právní okolnosti, které byly probírány v průběhu správního řízení.

Pokud jde o rozhodnutí, jímž se ukládají pokuty několika podnikům, musí být rozsah povinnosti odůvodnit rozhodnutí posuzován především s ohledem na skutečnost, že závažnost protiprávního jednání musí být stanovena na základě vysokého počtu faktorů, a to zejména konkrétních okolností případu, jeho širšího kontextu a odrazujícího účinku pokut, aniž by byl podán kogentní nebo taxativní výčet kritérií, jež musí být povinně vzata v úvahu.

(viz body 109, 233)

9. Podle čl. 48 odst. 2 prvního pododstavce jednacího řádu Tribunálu je předložení nových důvodů v průběhu řízení zakázáno, ledaže by se zakládaly na právních a skutkových okolnostech, jež vyšly najevo v průběhu řízení. V tomto ohledu musí být žalobní důvod, který je rozšířením důvodu dříve přímo nebo implicitně uvedeného v žalobě a který je s ním těsně spjat, prohlášen za přípustný.

(viz bod 124)

10. Komisi přísluší, aby prokázala nejenom existenci kartelové dohody odporujícího pravidlům Unie v oblasti hospodářské soutěže, ale i délku jejího trvání. Konkrétně, pokud jde o prokázání porušení čl. 81 odst. 1 ES, musí Komise poskytnout důkazy o jí uváděných protiprávních jednáních a uvést vhodné důkazní prostředky, aby právně dostačujícím způsobem prokázala existenci skutečností protiprávní jednání zakládajících. Pochybnosti soudce v tomto ohledu musí být ku prospěchu podniku, kterému je rozhodnutí konstatující protiprávní jednání určeno. Soudce tedy nemůže učinit závěr, že Komise právně dostačujícím způsobem prokázala předmětné protiprávní jednání, jestliže má o této otázce stále ještě pochybnosti, zejména v rámci žaloby směřující ke zrušení nebo změně rozhodnutí, kterým je uložena pokuta. Za této situace je totiž nezbytné uplatnit zásadu presumpce neviny, která je jedním ze základních práv chráněných právním řádem Unie a je zakotvena v čl. 48 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie. Vzhledem k povaze předmětných protiprávních jednání, jakož i k povaze a stupni přísnosti sankcí za ně ukládaných se zásada presumpce neviny uplatní zejména na řízení o porušení pravidel hospodářské soutěže vztahujících se na podniky, jež mohou vést k uložení pokut nebo penále. Je tak nezbytné, aby Komise za účelem založení pevného přesvědčení, že došlo k tvrzenému protiprávnímu jednání, uvedla přesné a shodující se důkazy.

Každý z Komisí předložených důkazů nemusí nutně splňovat tato kritéria ve vztahu ke každému znaku protiprávního jednání. Stačí, aby tomuto požadavku vyhovoval soubor nepřímých důkazů, posuzovaný jako celek, na něž se orgán odvolává.

(viz body 129–130, 143)

11. Je běžné, že činnosti, se kterými jsou spojeny protisoutěžní dohody, se odehrávají tajně, setkání se konají tajně a související dokumentace je omezena na minimum. Z toho vyplývá, že i když Komise objeví písemnosti výslovně prokazující protiprávní kontakty mezi subjekty, jako jsou zápisy ze setkání, jsou tyto obvykle útržkovité a rozptýlené, takže se často ukazuje jako nezbytné rekonstruovat některé podrobnosti dedukcí. Proto ve většině případů musí být existence protisoutěžní praktiky nebo dohody dovozena z určitého počtu shodujících se skutečností a nepřímých důkazů, které ve svém celku mohou představovat, pokud neexistuje jiné logické vysvětlení, důkaz porušení pravidel hospodářské soutěže.

Pokud navíc neexistují důkazy, které mohou přímo prokázat dobu trvání protiprávního jednání, opírá se Komise alespoň o důkazy vztahující se k časově dostatečně blízkým skutkovým okolnostem tak, aby bylo možné důvodně připustit, že toto protiprávní jednání trvalo nepřetržitě mezi dvěma konkrétními daty.

V tomto ohledu k prokázání účasti podniku na kartelové dohodě stačí, aby Komise prokázala, že se dotčený podnik účastnil setkání, během nichž byly protisoutěžní dohody uzavírány, aniž se proti tomuto jednoznačně ohradil. Pokud účast na takovýchto setkáních byla prokázána, je na podniku, aby předložil důkazy o tom, že jeho účast na uvedených setkáních postrádala jakýkoli protisoutěžní podtext tím, že prokáže, že svým konkurentům dal najevo, že se setkání účastní s jinými úmysly, než jsou ty jejich. Důvodem této právní zásady je skutečnost, že tím, že se podnik účastnil uvedeného setkání aniž se veřejně distancoval od jeho předmětu jednání, vyvolal v ostatních účastnících dojem, že souhlasí s jeho výsledkem a že se mu podřídí. Komise se naproti tomu dopustí nesprávného posouzení, dospěje-li k závěru o účasti podniku na kartelové dohodě odporující pravidlům Unie v oblasti hospodářské soutěže, pokud v tomto ohledu nebudou k dispozici dostatečné údaje.

(viz body 131–132, 158, 165–166)

12. Pokud jde o výběr referenčního roku pro účely stanovení relativní váhy podniků, pokyny o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO ve čtvrtém a šestém pododstavci bodu 1 A sice pro kartelové dohody odporujícího pravidlům Unie v oblasti hospodářské soutěže stanoví rozdílné zacházení s podniky na základě jejich hospodářského významu, avšak neuvádí, ve vztahu k jakému roku musí být relativní váha podniků stanovena.

V tomto ohledu je Komise povinna zvolit takovou metodu výpočtu, která umožní zohlednit velikost a hospodářskou sílu každého dotyčného podniku, jakož i rozsah protiprávního jednání spáchaného každým z nich, a to v závislosti na hospodářské realitě v době, kdy bylo uvedené protiprávní jednání spácháno. Je též zapotřebí vymezit uvažované období tak, aby získané obraty či tržní podíly byly co nejlépe srovnatelné. Z toho vyplývá, že referenčním rokem nemusí být nutně poslední celý rok, po který trvalo protiprávní jednání.

(viz body 176–177)

13. Metoda spočívající v rozdělení účastníků kartelové dohody do kategorií, aby se provedlo rozdílné zacházení ve fázi stanovení výchozí částky pokut, i když nezohledňuje rozdíly ve velikosti mezi podniky téže kategorie, s sebou nese stanovení paušální výchozí částky pro podniky spadající do stejné kategorie.

Takovéto rozdělení do kategorií však musí dodržovat zásadu rovného zacházení, podle níž je zakázáno zacházet se srovnatelnými situacemi rozdílně a s rozdílnými situacemi stejně, pokud takové zacházení není objektivně odůvodněné. Kromě toho musí být pokuty přinejmenším přiměřené ve vztahu ke skutečnostem vzatým v úvahu pro posouzení závažnosti protiprávního jednání. K ověření, zda rozdělení účastníků kartelové dohody do kategorií je v souladu se zásadami rovného zacházení a proporcionality, je třeba posoudit, zda je toto rozdělení soudržné a objektivně odůvodněné.

Komise v tomto ohledu sice může přihlédnout k tržním podílům podniku za poslední celý rok konstatovaného protiprávního jednání za účelem posouzení jeho velikosti a hospodářské síly na určitém trhu a rozsahu protiprávního jednání, kterého se dopustil, musí však dbát na to, aby tržní podíl každého ze zúčastněných podniků správně odrážel hospodářskou realitu v době, kdy bylo uvedené protiprávní jednání spácháno. V případě dlouhotrvajících protiprávních jednání však zpravidla mohou tržní podíly za poslední celý rok trvání protiprávního jednání sloužit v tomto ohledu jako relevantní ukazatele a mohou vést k co možná nejlépe srovnatelným výsledkům hlavně za účelem rozdělení zúčastněných podniků do kategorií, pouze odpovídá-li poslední celý rok trvání protiprávního jednání, tak jak byl zohledněn Komisí, také době účasti každého z těchto podniků.

(viz body 180–182, 184, 186)

14. Existence výhružek a tlaků ve snaze přimět podnik k účasti na protiprávním jednání porušujícím právo hospodářské soutěže Unie nepatří mezi polehčující okolnosti vyjmenované v pokynech o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO. Tlak vyvíjený ze strany podniků ve snaze přimět další podniky k účasti na protiprávním jednání porušujícím právo hospodářské soutěže Unie nezbavuje, bez ohledu na jeho velikost, dotyčný podnik jeho odpovědnosti za spáchané protiprávní jednání, nemění nic na závažnosti kartelové dohody a nemůže představovat polehčující okolnost pro účely stanovení výše pokut, protože dotyčný podnik mohl případný tlak oznámit příslušným orgánům a podat k nim stížnost. Komise proto není povinna přihlížet k takovýmto výhružkám jako k polehčující okolnosti.

(viz body 211–213)

15. Ze skutečností, které mohou odhalit pasivní roli podniku v kartelové dohodě a odůvodnit snížení pokuty podle bodu 3 první odrážky pokynů o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO, lze zohlednit jeho výrazně sporadičtější účast na setkáních ve srovnání s ostatními účastníky kartelové dohody, jakož i jeho opožděný vstup na trh, kterého se protiprávní jednání týká, bez ohledu na délku trvání účasti na protiprávním jednání, nebo také existenci výslovných prohlášení učiněných v tomto smyslu zástupci ostatních podniků, které se účastnily protiprávního jednání. Výlučně pasivní role účastníka kartelu mimoto znamená, že zaujal „zdrženlivý postoj“, tedy aktivně se neúčastnil vypracování protisoutěžní dohody nebo dohod.

V tomto ohledu by nestačilo, že dotyčný podnik zaujal v některých obdobích trvání kartelové dohody nebo ve vztahu k některým ujednáním v rámci kartelové dohody zdrženlivý postoj, a to i kdyby se ho v projednávané věci podařilo prokázat. To, že v ostatních obdobích svolával setkání, navrhoval pořad jednání a rozesílal přípravné dokumenty k setkáním, je neslučitelné s pasivní rolí následovníka se zdrženlivým postojem. Takové jednání prozrazuje vstřícný a aktivní přístup podniku k přípravě, pokračování a kontrole kartelové dohody.

Navíc pokud se podnik účastnil, byť nehrál aktivní roli, setkání s protisoutěžním cílem, musí být považován za podnik, který se na kartelové dohodě podílel, ledaže prokáže, že se od protiprávního jednání ve vzájemné shodě otevřeně distancoval. Svou účastní na setkáních totiž podnik v zásadě souhlasil – či přinejmenším předstíral, že souhlasí – s obsahem protisoutěžních dohod, které na nich byly uzavřeny.

(viz body 217–218, 220, 223, 225)

16. Bod 1 A pátý pododstavec pokynů o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO Komisi umožňuje zvýšit pokuty velkých podniků, ale neukládá jí snížit pokuty malých podniků. Velikost podniku je již totiž zohledněna maximální výší stanovenou v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 a ustanoveními pokynů. Kromě těchto úvah o velikosti není žádný důvod zacházet s malými a středními podniky odlišně od jiných podniků. Skutečnost, že určité podniky jsou malými a středními podniky, je nezbavuje povinnosti dodržovat pravidla hospodářské soutěže.

Článek 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 nevyžaduje, aby pokud jsou pokuty uloženy více podnikům podílejícím se na tomtéž protiprávním jednání, nebyla výše pokuty uložené malému nebo střednímu podniku co do procentuálního vyjádření podílu na obratu vyšší, než výše pokut uložených větším podnikům. Z tohoto ustanovení totiž vyplývá, že jak v případě malých a středních podniků tak i v případě těch větších je na místě při určování výše pokuty zohlednit závažnost a délku trvání protiprávního jednání.

(viz body 226, 228, 260)

17. Komise je povinna uznat existenci polehčující okolnosti z titulu praktického neprovádění dohod o protiprávním jednání podle bodu 3 druhé odrážky pokynů o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO pouze tehdy, pokud podnik, který se dovolává neprovádění kartelové dohody, může prokázat, že se provedení této kartelové dohody bránil jednoznačně a v tak velké míře, že tím bylo narušeno její samotné fungování, a že s dohodou ani zdánlivě nesouhlasil, a nepodněcoval tak jiné podniky k provedení dané kartelové dohody. Pro podniky by totiž bylo příliš jednoduché minimalizovat riziko, že budou muset zaplatit značnou pokutu, pokud by mohly nejprve čerpat výhody plynoucí z protiprávní kartelové dohody, a poté mít prospěch ze snížení pokuty z důvodu, že při provádění protiprávního jednání hrály pouze omezenou roli, ačkoliv jejich chování podnítilo ostatní podniky k tomu, aby ve větší míře jednaly způsobem narušujícím hospodářskou soutěž.

(viz body 240–241)

18. V pokynech o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO není uvedeno, že Komise musí vždy samostatně brát v úvahu každou z polehčujících okolností vyjmenovaných v bodě 3 uvedených pokynů. Z toho plyne, že není povinna automaticky přiznat dodatečné snížení z tohoto titulu, neboť přiměřená povaha případného snížení pokuty z titulu polehčujících okolností musí být posouzena z celkového hlediska při zohlednění všech relevantních okolností.

(viz bod 242)

19. Maximální výše 10 % celkového obratu podle čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 má odlišný a samostatný účel ve srovnání s účelem kritérií závažnosti a délky trvání porušení, a to zabránit ukládání pokut, u nichž lze předvídat, že je podniky s ohledem na svou velikost, tak jak je, byť jen přibližně a nedokonale, určena celkovým obratem, nebudou moci zaplatit. Tato hranice je tak jednotně použitelná na všechny podniky a závisí na velikosti každého z nich a má zabránit příliš vysokým nebo nepřiměřeným pokutám. Takováto hranice má jako jediný možný důsledek, že výše pokuty spočítaná na základě kritérií závažnosti a délky trvání porušení bude snížena na nejvyšší povolenou úroveň, pokud ji překročí. Na základě jejího uplatnění dotčený podnik nezaplatí celou pokutu, k jejímuž zaplacení by byl zásadně povinen na základě uvedených kritérií.

Článek. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 mimoto Komisi nezakazuje používat v průběhu svého stanovení pokuty mezitímní částku převyšující tuto hranici, pokud ji však v konečném výsledku uložená pokuta nepřekračuje. Z toho vyplývá, že Komise nemůže být v žádné fázi aplikace pokynů o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO povinna zajistit, aby stanovené dílčí částky pokut vyjadřovaly veškeré rozdíly mezi celkovými obraty dotyčných podniků. Navíc Komise není ani povinna zajistit, aby konečné výše pokut, které pro dotyčné podniky vyplývají z jejího výpočtu, vyjadřovaly veškeré rozdíly mezi těmito podniky, pokud jde o jejich obrat.

(viz body 257, 259)

20. Komise není povinna při stanovení výše pokuty zohlednit ztrátovou finanční situaci dotyčného podniku, jelikož uznání takové povinnosti by vedlo k udělení neodůvodněné soutěžní výhody podnikům, které jsou nejméně přizpůsobeny podmínkám trhu.

(viz bod 258)

21. Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci přiznaná na základě článku 229 ES Tribunálu článkem 31 nařízení č. 1/2003 dává tomuto soudu, nad rámec pouhého přezkumu legality sankce, jež mu umožňuje pouze žalobu na neplatnost zamítnout, nebo zrušit napadený akt, možnost nahradit posouzení Komise svým posouzením, a tedy napadený akt s přihlédnutím ke všem skutkovým okolnostem změnit, především pak upravit výši pokuty, pokud je mu toto navrženo, a to i bez toho, aby akt rušil.

Určení výše pokuty Tribunálem ze své podstaty není přesným aritmetickým výpočtem. Pokud navíc Tribunál rozhoduje v plné jurisdikci, není vázán ani výpočty Komise ani jejími pokyny o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO, ale musí provést své vlastní hodnocení s ohledem na všechny okolnosti případu.

(viz body 265–266)

22. Účelem pokut uložených z důvodu porušení článku 81 ES, jak jsou stanoveny v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003, je potrestání protiprávních úkonů dotyčných podniků, jakož i odrazení jak dotyčných podniků, tak i dalších hospodářských subjektů od budoucího porušování pravidel práva hospodářské soutěže Unie. Zohlednění velikosti a celkových zdrojů dotyčného podniku, aby se zajistil dostatečný odrazující účinek pokuty, tak spočívá v dopadu na uvedený podnik, jehož má být dosaženo, jelikož sankce nesmí být zanedbatelná zejména s ohledem na jeho finanční schopnost.

Zásada proporcionality navíc vyžaduje, aby akty orgánů nepřekročily meze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení legitimních cílů sledovaných dotčenou právní úpravou, přičemž se rozumí, že pokud se nabízí volba mezi více přiměřenými opatřeními, je třeba zvolit nejméně omezující opatření a způsobené nepříznivé následky nesmějí být nepřiměřené vzhledem ke sledovaným cílům. Z toho vyplývá, že pokuty nesmějí být nepřiměřené vzhledem ke sledovaným cílům, tj. k dodržování pravidel hospodářské soutěže, a že výše pokuty uložené podniku za protiprávní jednání v oblasti hospodářské soutěže musí být přiměřená protiprávnímu jednání posuzovanému jako celek, zejména s ohledem na jeho závažnost.

(viz body 279–280)