17

Za těchto podmínek se Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (zemský správní soud spolkové země Horní Rakousko) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku: „S ohledem na závěr Soudního dvora ve výroku (a v bodě 51) jeho rozsudku ze dne 13. února 2014, Sokoll-Seebacher (C‑367/12, EU:C:2014:68), podle něhož článek 49 SFEU brání takovým právním předpisům členského státu, jako je § 10 odst. 2 bod 3 ApG, které stanoví jako hlavní kritérium pro ověření existence potřeby pro účely zřízení nové lékárny pro veřejnost pevnou hranici počtu osob (konkrétně: 5500), které je třeba nadále zásobovat, musí být článek 49 SFEU, zejména požadavek soudržnosti při uskutečňování sledovaného cíle, a) vykládán v tom smyslu, že stanovení hranice, která nemá pouze orientační hodnotu, nýbrž je přesná (tj. vyčíslená, a nemůže být tedy flexibilně měněna výkladem), činí tuto právní úpravu celkově nesoudržnou, a tedy v rozporu s unijním právem, jelikož příslušné správní orgány se tak nemohou v zásadě odchýlit od této hranice, aby zohlednily místní zvláštnosti [tím spíše, že kritéria uvedená v bodě 24 rozsudku ze dne 13. února 2014, Sokoll-Seebacher (C‑367/12, EU:C:2014:68) musí být za účelem soudržného a systematického uskutečnění sledovaného cíle splněna v každém případě kumulativně], takže není namístě na vnitrostátní úrovni použít toto kritérium vycházející z ověření existence potřeby do té doby, než jej vnitrostátní zákonodárce nahradí flexibilnější vnitrostátní právní úpravou, která je v souladu s unijním právem (obdobnou např. s § 10 odst. 6 ApG ohledně omezení 500 m stanoveného v § 10 odst. 2 bodě 2 ApG); nebo b) vykládán v tom smyslu, že stanovení hranice v § 10 odst. 2 bodu 3 ApG, která nemá pouze orientační hodnotu, nýbrž je přesná (tj. vyčíslená, a nemůže být tedy flexibilně měněna výkladem), je v rozporu s unijním právem pouze tehdy, pokud je použitelné v konkrétním případě na situaci, kdy skutečně existuje potřeba zřídit lékárnu z důvodu místních zvláštností nebo jiným skutkových okolností s tím, že jinak nebude některým osobám (zejména ,návštěvníkům‘, novým obyvatelům atd.) zaručen náležitý přístup k léčivům [viz bod 45 ve spojení s bodem 50 rozsudku ze dne 13. února 2014, Sokoll-Seebacher (C‑367/12, EU:C:2014:68)], i kdyby toto mělo skutečně v budoucnosti snížit zásobovací potenciál jedné nebo několika stávajících lékáren pod hranici5500 osob, takže není namístě použít toto kritérium vycházející z ověření potřeby pouze v těchto případech bez ohledu na to, zda se jedná o venkovské, městské nebo jiné oblasti, do té doby, než vnitrostátní zákonodárce přijme novou objasňující právní úpravu, nebo c) vykládán v tom smyslu, že stanovení hranice v § 10 odst. 2 bodu 3 ApG, která nemá pouze orientační hodnotu, nýbrž je přesná (tj. vyčíslená, a nemůže být tedy flexibilně měněna výkladem), je v rozporu s unijním právem pouze tehdy, pokud je použitelné v konkrétním případě na situaci, která se týká venkovské nebo izolované oblasti, i kdyby se tím měl v budoucnosti skutečně snížit zásobovací potenciál jedné nebo několika stávajících lékáren pod hranici 5500 osob, takže není namístě použít toto kritérium vycházející z ověření potřeby pouze tehdy, pokud by to mělo negativní vliv na obyvatelstvo v této venkovské nebo izolované oblasti, a to do té doby, než vnitrostátní zákonodárce přijme novou objasňující právní úpravu?“