Keywords

Summary



Keywords

1. Sociální zabezpečení migrujících pracovníků – Zdravotní pojištění – Dávky poskytované v jiném členském státě – Článek 22 odst.1 písm. c) a článek 36 nařízení č. 1408/71

(Článek 49 ES; nařízení Rady č.1408/71, čl. 22, odst. 1 písm. c) a odst. 2 a článek 36)

2. Sociální zabezpečení migrujících pracovníků – Zdravotní pojištění – Dávky poskytované v jiném členském státě

[Článek 10 ES; nařízení Rady č.1408/71, čl. 22 odst. 1 písm. a) a c)]

3. Předběžné otázky – Příslušnost Soudního dvora – Meze

(Článek 234 ES)

Summary

1. Článek 22 odst. 1 písm. c) a odst. 2, jakož i článek 36 nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, musí být vykládány v tom smyslu, že pojištěnci, který získal povolení příslušné instituce k odjezdu do jiného členského státu za účelem nemocničního léčení přiměřeného jeho zdravotnímu stavu, nepřiznávají nárok na náhradu, ze strany uvedené instituce, výdajů na cestu, pobyt a stravu vynaložených na území tohoto členského státu jím samotným a osobou, která jej doprovázela, s výjimkou výdajů na pobyt a stravu pojištěnce v nemocničním zařízení.

Jednak totiž povinnost, která vyplývá pro příslušnou instituci z čl. 22 odst. 1 písm. c) bodu i) nařízení č. 1408/71, pokud jde o věcné dávky, se týká výlučně výdajů souvisejících se zdravotní péčí, která byla pojištěnci poskytnuta v členském státě pobytu, tedy, pokud jde o nemocniční péči, nákladů na lékařské služby v pravém slova smyslu, jakož i výdajů s nimi neoddělitelně spojených, souvisejících s pobytem a stravováním v nemocničním zařízení. Stejně tak pojem „peněžité dávky“ ve smyslu tohoto článku se nevztahuje na náhradu již vynaložených výdajů, jako jsou vedlejší výdaje, např. na cestu, pobyt a stravu, vynaložené na území tohoto členského státu pojištěncem a osobou, která jej doprovázela.

Krom toho článek 36 nařízení č. 1408/71 se týká výlučně otázky náhrady mezi institucemi a nepřiznává žádné nároky pojištěncům.

Tímto výkladem není dotčeno řešení, které by vyplývalo z případného uplatnění článku 49 ES, jenž brání vnitrostátní úpravě, která by vylučovala náhradu vedlejších výdajů vynaložených pacientem, jemuž byl povolen odjezd do jiného členského státu za účelem nemocničního léčení, pokud stanoví náhradu těchto výdajů v případě, že léčení je poskytnuto v zařízení spadajícím pod dotčený vnitrostátní systém.

(viz body 28, 33, 36, 38–39, výrok 1)

2. Vnitrostátní právní úprava, která stanoví nárok na dodatečné dávky nad dávky stanovené v čl. 22 odst. 1 nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, v případě uvedeném v písm. a) tohoto odstavce 1, ovšem nikoli v případě uvedeném v písm. c) téhož odstavce, nebrání přímému účinku tohoto ustanovení a neporušuje zásadu loajální spolupráce vyplývající z článku 10 ES.

(viz bod 45, výrok 2)

3. Je věcí pouze vnitrostátního soudu, kterému byl spor předložen a jenž musí nést odpovědnost za soudní rozhodnutí, které bude vydáno, posoudit s ohledem na konkrétní okolnosti věci jak nezbytnost rozhodnutí o předběžné otázce pro vydání jeho rozsudku, tak i relevanci otázek, které klade Soudnímu dvoru.

Soudní dvůr nicméně nemůže rozhodnout o předběžné otázce položené předkládajícím soudem, pokud je zjevné, že výklad nebo posouzení platnosti právního předpisu Společenství, požadované vnitrostátním soudem, nemají žádný vztah k realitě nebo předmětu sporu v původním řízení, nebo jestliže se jedná o hypotetický problém. Předběžná otázka totiž nesměřuje k získání poradních stanovisek k obecným nebo hypotetickým otázkám, ale je odůvodněna potřebou skutečného vyřešení sporu.

(viz body 47–49)