ROZSUDEK SOUDU (druhého senátu)

13. února 2007

Věc T-354/04

Gaetano Petralia

v.

Komise Evropských společenství

„Úředníci – Dočasní zaměstnanci – Vědečtí pracovníci – Zařazení do platové třídy“

Předmět: Žaloba, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 7. října 2003, kterým se žalobce v konečném výsledku zařazuje do platové třídy B5, stupně 3, a rozhodnutí ze dne 13. května 2004, kterým se zamítá stížnost žalobce.

Rozhodnutí: Žaloba se zamítá. Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

Shrnutí

1. Úředníci – Dočasní zaměstnanci – Přijímání – Zaměstnanec přijatý na základě čl. 2 písm. d) pracovního řádu ostatních zaměstnanců

[Pracovní řád ostatních zaměstnanců, čl. 2 písm. d) a čl. 8 čtvrtý pododstavec]

2. Úředníci – Služební řád – Pracovní řád ostatních zaměstnanců – Kritéria pro zařazení do platové třídy při přijímání úředníka – Použití na dočasné zaměstnance

(Služební řád úředníků, článek 31)

3. Úředníci – Přijímání – Jmenování do platové třídy – Jmenování do služebně vyšší platové třídy

(Služební řád úředníků, článek 5 a čl. 31 odst. 2; příloha I)

4. Úředníci – Přijímání – Jmenování do platové třídy – Jmenování do služebně vyšší platové třídy

(Služební řád úředníků, čl. 31 odst. 2)

5. Úředníci – Zásady – Ochrana legitimního očekávání – Podmínky

6. Úředníci – Rovné zacházení

1. Z čl. 8 čtvrtého pododstavce první a druhé odrážky pracovního řádu ostatních zaměstnanců jasně vyplývá, že dočasní zaměstnanci, na které se vztahuje čl. 2 písm. d) uvedeného řádu, mohou být přijati jak na místo vědeckých nebo technických pracovníků, tak administrativních pracovníků. Skutečnost, že byla osoba přijata na základě čl. 2 písm. d) řádu za účelem dočasného obsazení stálého pracovního místa placeného z prostředků na výzkum a investice, tudíž nepostačuje k tomu, aby tato osoba byla ipso facto vědeckým pracovníkem.

(viz bod 65)

2. I když ustanovení pracovního řádu ostatních zaměstnanců výslovně nestanoví, že se článek 31 služebního řádu, který se týká kritérií pro zařazení úředníků do platové třídy při jejich přijímání, použije na dočasné zaměstnance, mohou být pravidla obsažená v tomto ustanovení na základě zásady řádné správy přiměřeně použita na dočasné zaměstnance.

(viz body 5 a 85)

Odkazy: Soud, 17. listopadu 1998, Fabert-Goossens v. Komise, T‑217/96, Recueil FP, s. I‑A‑607 a II‑1841, bod 41; Soud, 6. července 1999, Forvass v. Komise, T‑203/97, Recueil FP, s. I‑A‑129 a II‑705, bod 42; Soud, 17. prosince 2003, Chawdhry v. Komise, T‑133/02, Recueil FP, s. I‑A‑329 a II‑1617, bod 35

3. Článek 31 odst. 2 služebního řádu sice svěřuje orgánu oprávněnému ke jmenování nebo v případě dočasných zaměstnanců orgánu oprávněnému k uzavírání pracovních smluv pravomoc přijmout úředníka nebo zaměstnance do vyšší platové třídy v rámci služebního postupu, použití této pravomoci však musí být slučitelné s požadavky pojetí „služebního postupu“ vyplývajícími z článku 5 a přílohy I služebního řádu. V důsledku toho je přípustné přijímat do vyšší platové třídy v rámci služebního postupu pouze výjimečně.

V tomto ohledu platí, že pokud vnitřní směrnice, jež upravuje výkon diskreční pravomoci svěřené čl. 31 odst. 2 služebního řádu, stanoví jako alternativní předpoklad, jenž může být vzat v úvahu pro účely zařazení do vyšší platové třídy v rámci služebního postupu, výjimečnou kvalifikaci dotyčné osoby a pokud zvláštní potřeby služby vyžadují přijetí úředníka se zvláštní kvalifikací, jsou orgán oprávněný ke jmenování nebo orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv povinny provést konkrétní posouzení, zda je tomu tak v případě nově přijatého úředníka nebo zaměstnance, který požaduje, aby se na něj čl. 31 odst. 2 služebního řádu vztahoval. Pokud orgán připustí, že projednávaný případ splňuje jeden z těchto předpokladů, je povinen provést konkrétní posouzení případného použití tohoto ustanovení. Může dále v tomto stadiu při zohlednění obecného zájmu služby rozhodnout, zda je, či není důvodné zařadit dotyčnou osobu do vyšší platové třídy v rámci služebního postupu. Použití slovesa „může“ v uvedeném čl. 31 odst. 2 služebního řádu totiž znamená, že tento orgán není povinen toto ustanovení použít a že nově přijatí úředníci nebo dočasní zaměstnanci nemají na takové zařazení subjektivní právo.

Z výše uvedeného vyplývá, že orgán oprávněný ke jmenování nebo orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv má v rámci stanoveném článkem 31 služebního řádu širokou posuzovací pravomoc k posouzení, zda pracovní místo, které má být obsazeno, vyžaduje přijetí úředníka se zvláštní kvalifikací nebo zda má posledně uvedený výjimečnou kvalifikaci. Tento orgán má rovněž poté, co konstatoval existenci jedné z těchto dvou situací, rozsáhlou posuzovací pravomoc při posuzování důsledků, které z toho vyplývají.

(viz body 88 až 90, 92 a 93)

Odkazy: Soudní dvůr, 28. března 1968, Kurrer v. Rada, 33/67, Recueil, s. 187, 202; Soudní dvůr, 6. června 1985, De Santis v. Účetní dvůr, 146/84, Recueil, s. 1723, body 9 a 11; Soudní dvůr, 1. července 1999, Alexopoulou v. Komise, C‑155/98 P, Recueil, s. I‑4069, body 32 a 33; Soud, 5. října 1995, Alexopoulou v. Komise, T‑17/95, Recueil FP, s. I‑A‑227 a II‑683, bod 21; Soud, 13. února 1998, Alexopoulou v. Komise, T‑195/96, Recueil FP, s. I‑A‑51 a II‑117, bod 43; výše uvedený rozsudek Chawdhry v. Komise, body 37 a 44; Soud, 26. října 2004, Brendel v. Komise, T‑55/03, Sb. VS s. I‑A‑311 a II‑1437, bod 61; Soud, 15. listopadu 2005, Righini v. Komise, T‑145/04, Sb. VS s. I‑A‑349 a II‑1547, body 43, 44 a 52; Soud, 15. března 2006, Kimman v. Komise, T‑44/04, Sb. VS s. I‑A‑2‑71 a II‑A‑2‑299, body 28 a 94; Soud, 10. května 2006, R v. Komise, T‑331/04, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, body 18, 19, 23 a 24

4. Soudní přezkum rozhodnutí o zařazení do platové třídy nemůže nahradit posouzení orgánu oprávněného ke jmenování nebo orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv. Soud Společenství se musí omezit na prověření, zda nedošlo k porušení podstatných formálních náležitostí, zda orgán nezaložil své rozhodnutí na nesprávných nebo neúplných skutkových zjištěních nebo zda rozhodnutí není stiženo zneužitím pravomoci, nesprávným právním posouzením nebo nedostatečným odůvodněním. Konečně je třeba prověřit, zda uvedený orgán nepoužil svou pravomoc zjevně nesprávným způsobem.

(viz bod 94)

Odkazy: Soud, 3. října 2002, Platte v. Komise, T‑6/02, Recueil FP, s. I‑A‑189 a II‑973, bod 36; výše uvedený rozsudek Chawdhry v. Komise, bod 45; Brendel v. Komise, bod 60; výše uvedený rozsudek R v. Komise, bod 26

5. Právo domáhat se ochrany legitimního očekávání, které je jednou ze základních zásad Společenství, se vztahuje na každého jednotlivce, který se nachází v situaci, ze které vyplývá, že správa Společenství tím, že mu poskytla konkrétní ujištění, u něj vyvolala podloženou naději. Pokud jde o zaměstnanecký vztah s orgánem Společenství, musejí být tato ujištění v každém případě v souladu s ustanoveními služebního řádu nebo pracovního řádu ostatních zaměstnanců.

(viz bod 115)

Odkazy: Soud, 23. února 2006, Karatzoglou v. AER, T‑471/04, Sb. VS I‑A‑2‑35 a II‑A‑2‑157, body 33 a 34 a citovaná judikatura

6. Zásada rovného zacházení musí být v souladu s dodržováním zásady legality, podle které nikdo nemůže ve svůj prospěch uplatňovat protiprávnost, k níž došlo ve prospěch jiné osoby. Za předpokladu, že se orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv dopustil při zařazení dočasných zaměstnanců na místa vědeckých nebo technických pracovníků chyby, zaměstnanci přijatému na místo administrativního pracovníka, který se však nachází přesně ve stejné faktické a právní situaci jako uvedení zaměstnanci v tom smyslu, že se účastnil stejného výběrového řízení a je pověřen stejnými služebními povinnostmi, z toho nemůže vzniknout žádný prospěch dovoláváním se porušení zásady rovného zacházení.

(viz bod 134)

Odkazy: Soudní dvůr, 9. října 1984, Witte v. Parlament, 188/83, Recueil, s. 3465, bod 15; Soudní dvůr, 4. července 1985, Williams v. Účetní dvůr, 134/84, Recueil, s. 2225, bod 14; Soudní dvůr, 14. března 2002, Itálie v. Rada, C‑340/98, Recueil, s. I‑2663, body 87 až 93