ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 52/31

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal do Trabalho da Covilhã (Portugalsko) dne 23. prosince 2013 — Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA a další v. Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

(Věc C-683/13)

2014/C 52/57

Jednací jazyk: portugalština

Předkládající soud

Tribunal do Trabalho da Covilhã

Účastnice původního řízení

Žalobkyně: Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA, Domingos Sequeira de Almeida, Luis Mesquita Soares Moutinho, Rui Teixeira Soares de Almeida, André de Carvalho e Sousa

Žalovaná: Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

Předběžné otázky

1) Musí být článek 2 směrnice 95/46/ES (1) vykládán tak, že se na evidenci pracovní doby, tedy na informace o tom, v kolik hodin jednotliví zaměstnanci začínají a končí svou pracovní dobu, včetně informací o přestávkách v práci a o dobách, které se do pracovní doby nezapočítávají, vztahuje pojem „osobní údaje“?

2) Je-li odpověď na první otázku kladná, má podle čl. 17 odst. 1 směrnice 95/46/ES portugalský stát povinnost přijmout vhodná technická a organizační opatření na ochranu osobních údajů proti náhodnému nebo nedovolenému zničení, náhodné ztrátě, úpravám, neoprávněnému sdělování nebo přístupu, zejména pokud zpracování zahrnuje předávání údajů v síti?

3) Je-li odpověď kladná i na předchozí otázku, musí být v případě, kdy členský stát nepřijme žádná opatření za účelem provedení článku 17 odst. 1 směrnice 95/46/ES a kdy zaměstnavatel, který je správcem těchto údajů, zavede systém omezeného přístupu k takovým údajům, v jehož rámci není automaticky umožněn přístup vnitrostátního orgánu příslušného pro dohled nad pracovními podmínkami, zásada přednosti unijního práva vykládána tak, že členský stát nemůže zaměstnavatele za takové jednání sankcionovat?

4) V případě záporné odpovědi na předchozí otázku, je požadavek bezprostředního zpřístupnění evidence umožňující obecný přístup k údajům všem stranám pracovního poměru přiměřený, když nebylo prokázáno nebo tvrzeno, že údaje z evidence nebyly v konkrétním případě pozměněny?

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů

Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355
—

Určit, že Řecká republika tím, že: — nepřijala opatření nezbytná k zajištění, aby a) při nakládání s odpady na skládce v Kiato nebylo ohrožováno lidské zdraví ani poškozováno životní prostředí a aby b) bylo zakázáno svévolné opuštění, nepovolené ukládání nebo vypouštění odpadů a nekontrolované nakládání s nimi na uvedené skládce; — tolerovala provozování této skládky bez schválených environmentálních podmínek a bez platného povolení, které by dodržovaly podmínky a obsah týkající se vydávání takového povolení, a tudíž nezajistila, aby byly na skládce odpadů odstraňovány pouze odpady, které byly zpracovány, aniž by držitel odpadu nebo provozovatel uvedené skládky mohli před dodávkou nebo během dodávky prokázat, že předmětné odpady mohou být na skládku přijaty v souladu s kritérii stanovenými v povolení a že splňují kritéria pro přijetí stanovená v příloze II; — nedbala na to, aby postupy kontroly a sledování v provozní fázi skládky dodržovaly minimální zákonné požadavky, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 13, 23 a čl. 36 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/2008/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), jakož i z čl. 6 písm. a), článku 8, čl. 9 písm. a), b), c), čl. 11 odst. 1 písm. a) a článku 12 Směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (2);
2)

Je v rozporu se zásadami efektivity a rovnocennosti taková rozhodovací praxe soudů členského státu, podle které nelze vyhovět žádostem podaným ke správním orgánům — čímž je právní subjekt, jenž utrpěl škodu, odkázán na žalobu na náhradu škody, třebaže je ve vnitrostátním právním řádu úspěšné podání takové žaloby prakticky vyloučeno — a to pouze z toho důvodu, že neexistuje konkrétní právní pravidlo, jehož hypotéza by se na daný případ vztahovala, ačkoli [projednání] jiných podobných žádostí o vyplacení úroků a jejich vyplácení spadá do pravomoci daňového orgánu?
1)

a) Spadají hmotněprávní a procesní výsady, které jsou „A.T.E. AE“ přiznány v článku 12 a čl. 13 odst. 1 zákona č. 4332/1929, ve spojení s čl. 26 odst. 1 zákona č. 1914/1990, do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie? b) Uplatní se toto omezení i tehdy, pokud by se mělo za to, že „Α.Τ.Ε. ΑΕ“ v souladu se svými stanovami nadále vykonává „veřejně prospěšnou“ činnost?
C 71/6

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Gliwicach (Polsko) dne 2. prosince 2013 — Adarco Invest sp. z o.o. se sídlem v Petrosani (Rumunsko), pobočka v Polsku v Tarnowskie Góry

(Věc C-629/13)

(2014/C 71/10)

Jednací jazyk: polština

Předkládající soud

Sąd Okręgowy w Gliwicach

Účastnice původního řízení

Navrhovatelka: Adarco Invest sp. z o.o. se sídlem v Petrosani (Rumunsko), pobočka v Polsku v Tarnowskie Góry

Předběžná otázka

Brání články 49 a 54 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakož i článek 1 jedenácté směrnice Rady o zveřejňování poboček vytvořených v členském státě některými formami společností řídících se právem jiného členského státu (1), právní úpravě, podle které členský stát zamítne výmaz z obchodního rejstříku u pobočky společnosti, která má sídlo v jiném členském státě, pokud tato pobočka nebyla zrušena způsobem stanoveným pro zrušení tuzemské společnosti s ručením omezeným, přičemž pro výmaz pobočky tuzemské společnosti z rejstříku není provedení tohoto postupu nezbytné? V případě tuzemských společností se pobočky zapisují pouze do rejstříku tuzemské společnosti a tato společnost je povinna předložit konsolidovanou účetní závěrku zahrnující mateřskou společnost i její pobočky, zatímco pobočky zahraničních společností se zapisují do obchodního rejstříku samostatně a vkládají do něj pouze účetní závěrku pobočky.

(1) Úř. věst. L 395, s. 36; Zvl. vyd. 17/01, s. 100.
CS Úřední věstník Evropské unie C 93/21

Žaloba podaná dne 6. února 2014 — Evropská komise v. Řecká republika

(Věc C-60/14)

2014/C 93/34

Jednací jazyk: řečtina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a Ι. Zervas)

Žalovaná: Řecká republika

Návrhová žádání žalobkyně

— určit, že Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě všechna opatření nezbytná pro navrácení státní podpory neoprávněně poskytnuté kasinům Soluň, Mont Parnès a Korfu, a v každém případě tím, že adekvátně neinformovala Komisi o přesné částce (jistině a úrocích), která má být navrácena každým příjemcem protiprávní státní podpory, ani o jiných opatřeních, které přijala za účelem dosažení souladu s článkem 4 rozhodnutí Evropské komise ze dne 24. května 2011 (1), nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o fungování Evropské unie a článků 2, 3 a 4 uvedeného rozhodnutí;

— uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

1) Řecká republika měla povinnost požadovat navrácení protiprávní státní podpory do 25. září 2011.

2) Řecká republika měla povinnost informovat Komisi do 25. července 2011 o opatřeních, které přijala za účelem navrácení protiprávní státní podpory, jakož i o celkové částce, která má být navrácena.

3) Řecká republika nesplnila žádnou z výše uvedených povinností ve stanovených lhůtách.

(1) Rozhodnutí Komise ze dne 24. května 2011 o státní podpoře C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09), kterou Řecko poskytlo některým řeckým kasinům (Úř. věst. L 285, s. 25).
CS Úřední věstník Evropské unie C 85/17

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 20. ledna 2014 — Beaudout Père et Fils SARL v. Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT a další

(Věc C-26/14)

2014/C 85/31

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Conseil d'État

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Beaudout Père et Fils SARL

Žalovaní: Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération Générale Agroalimentaire — CFDT a další

Předběžná otázka

Je dodržení povinnost transparentnosti plynoucí z článku 56 Smlouvy o fungování Evropské unie povinným předpokladem pro to, aby členský stát rozšířil na všechny společnosti v oboru kolektivní dohodu svěřující správu systému povinného doplňkového sociálního zabezpečení zaměstnanců jedinému subjektu vybranému sociálními partnery?
1)

Jsou platné italské právní předpisy uvedené v čl. 3 odst. 1 a 4 nařízení s mocí zákona č. 95 ze dne 6. července 2012, ve znění částečně pozměněném přeměňovacím zákonem č. 135 ze dne 7. srpna 2012, v rozsahu, ve kterém stanoví, že „se s ohledem na výjimečnou povahu hospodářské situace a s přihlédnutím k prioritním potřebám dosažení cílů omezení veřejných výdajů s účinností ode dne vstupu tohoto opatření v platnost pro roky 2012, 2013 a 2014 aktualizace týkající se změny indexů ISTAT stanovená platnými právními předpisy nepoužije na nájemné, které mají platit orgány zahrnuté do konsolidovaného hospodářského výkazu veřejných orgánů, určené Istituto nazionale di Statistica ve smyslu čl. 1 odst. 3 zákona č. 196 ze dne 31. prosince 2009, jakož i nezávislými úřady, včetně Commissione nazionale per le società e la borsa (Consob) za užívání nemovitostí k institucionálním účelům v postavení nájemce“ a dále v odst. 4, že „se pro účely omezování veřejných výdajů, s odkazem na nájemní smlouvy v postavení nájemce, jejichž předmětem jsou nemovitosti využívané k institucionálním účelům, uzavřené ústředními orgány, určenými Istituto nazionale di Statistica ve smyslu čl. 1 odst. 3 zákona č. 196 ze dne 31. prosince 2009, jakož i nezávislými úřady, včetně Commissione nazionale per le società e la borsa (Consob), nájemné snižuje s účinností od 1. ledna 2015 v rozsahu 15% z částky placené aktuálně“, kdy „s účinností ode dne vstupu zákona přeměňujícího toto nařízení v platnost se sleva za předchozí období použije i na ukončené nájemní smlouvy nebo nájemní smlouvy obnovené po tomto datu“, v rozporu s ustanoveními čl. 106 odst. 1 a 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, protože mohou subjektům působícím v režimu hospodářské soutěže zajistit neoprávněnou a diskriminační výhodu ve vztahu k situaci jiných subjektů, které vykonávají stejnou činnost, ale uvedené právní předpisy se na ně nevztahují?
—

určit, že Řecká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechna opatření nezbytná pro navrácení podpory, která byla prohlášena za protiprávní a neslučitelnou se společným trhem ve smyslu článku 1 rozhodnutí (1) Komise C(2011) 4916 final ze dne 13. července 2011, poskytnuté společnosti Aluminium of Greece SA (podpora č. SA 26117 – C 2/10, ex NN 62/09), nebo v každém případě tím, že Komisi vhodně neuvědomila o opatřeních přijatých na základě článku 4, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 tohoto rozhodnutí a Smlouvy o fungování Evropské unie;
CS Úřední věstník Evropské unie C 102/19

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 27. ledna 2014 – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon v. Utopia SARL, s obchodním jménem Marshall Bioresources

(Věc C-40/14)

2014/C 102/27

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Cour de cassation

Účastníci původního řízení

Žalobci: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon

Žalovaná: Utopia SARL, s obchodním jménem Marshall Bioresources

Předběžné otázky

1) Může být dovozci zvířat speciálně připravených pro laboratorní účely přiznáno osvobození od dovozního cla stanovené pro tento druh zboží článkem 60 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla (1), pokud sám není veřejným nebo veřejně prospěšným zařízením nebo schváleným soukromým zařízením, jejichž hlavní činností je vzdělávání nebo vědecký výzkum, ale jehož zákazníky jsou zařízení splňující tyto podmínky?

2) Musí být všeobecné pravidlo 5 b) všeobecných pravidel pro výklad kombinované nomenklatury vykládáno v tom smyslu, že klece sloužící k přepravě živých zvířat určených k laboratornímu výzkumu spadají do kategorie obalových materiálů a obalových schránek ve smyslu tohoto pravidla? V případě kladné odpovědi, musí být slovní spojení „zjevně vhodné k opakovanému použití“ vztahující se k těmto obalovým materiálům a obalovým schránkám posuzováno obecně nebo pouze s ohledem na jejich opětovné použití na území Unie?

(1) Úř. věst. L 105, s. 1.
CS Úřední věstník Evropské unie C 135/28

Žaloba podaná dne 12. března 2014 – Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

(Věc C-121/14)

2014/C 135/33

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: M. Holt, zmocněnec, D.J. Rhee, Barrister)

Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

Návrhová žádání žalobce

— zrušit článek 29 a Přílohu II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1316/2013 (1) ze dne 11. prosince 2013, kterým se vytváří Nástroj pro propojení Evropy, mění zařízení (EU) č. 913/2010 a zrušují nařízení (ES) č. 680/2007 a (ES) č. 67/2010, v rozsahu, v němž za Londýn rozšiřují původní Koridor 2 ve smyslu původní Přílohy k nařízení (EU) č. 913/2010 (nyní koridor Severní moře – Středomoří); a

— uložit Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Některé části napadeného opatření, jejichž zrušení je navrhováno, měly za následek změnu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 913/2010 (2) ze dne 22. září 2010 o evropské železniční síti pro konkurenceschopnou nákladní dopravu v tom smyslu, že „počáteční koridory pro nákladní dopravu“ stanovené v příloze k tomuto nařízení byly nahrazeny upraveným seznamem „počátečních koridorů pro nákladní dopravu“ ve smyslu Přílohy II k napadenému opatření.

V důsledku této změny se mj. musí Spojené království účastnit zřízení koridoru pro nákladní dopravu „Severní moře – Středomoří“ a zřídit do 10. listopadu 2016 trasy mezi ostatními členskými státy koridoru a Londýnem a do 20. listopadu 2018 trasy z Lodnýna do Glasgow, Edinburghu, Southamptonu a Felixstowe. Spojené království neschválilo takové rozšíření příslušných počátečních koridorů stanovených v nařízení (EU) 913/2010.

Spojené království se proto domáhá nápravy z následujících důvodů:

a) rozšíření „počátečních koridorů pro nákladní dopravu“ v důsledku článku 29 sporného opatření sleduje cíle stanovené v článku 170 SFEU, pokud je o transevropskou dopravní politiku. Jelikož jsou tedy články 170 a 172 SFEU pro taková opatření lex specialis, mohou být tato opatření přijata pouze na základě těchto ustanovení a v souladu s nimi;

b) rozšíření „počátečních koridorů pro nákladní dopravu“ na základě článku 29 napadeného opatření jsou (a) projekty společného zájmu (ve smyslu čl. 171 odst. 1 SFEU) a (b) týkají se území všech členských států, které mají povinnost podílet se na jejich zřízení. K těmto rozšířením proto došlo, pokud jde o Spojené království, v rozporu s požadavkem na schválení ze strany dotčeného členského státu stanoveným ve druhém pododstavci článku 172 SFEU;

c) ta část Přílohy II napadeného opatření, která vyžaduje účast Spojeného království na zřízení koridoru Severní moře – Středozemí na jeho území (i) za Londýn (tj. do Glasgow, Edinburghu, Felixstowe a Southamptonu) či (ii) celkově, je oddělitelná od zbývající části Přílohy II. Celá Příloha II k napadenému nařízení (a jeho článek 29) je dále v každém případě samostatná a oddělitelná od zbytku nařízení.

(1) Úř. věst. L 348, s. 129

(2) Úř. věst. L 276, s. 22
CS Úřední věstník Evropské unie C 129/14

Kasační opravný prostředek podaný dne 18. února 2014 Forgital Italy SpA proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 4. prosince 2013 ve věci T-438/10, Forgital Italy SpA v. Rada Evropské unie

(Věc C-84/14 P)

2014/C 129/17

Jednací jazyk: italština

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Forgital Italy SpA (zástupci: R. Mastroianni, V. Turinetti di Priero, avvocati)

Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise

Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

— zrušit usnesení ze dne 4. prosince 2013, kterým Tribunál odmítl jako nepřípustnou žalobu ve věci T-438/10 znějící na zrušení nařízení Rady (EU) č. 566/2010 ze dne 29. června 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 1255/96 o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky, zemědělské produkty a produkty rybolovu (Úř. věst. L 163, s. 4), v části, v níž mění popis některého zboží, pro které se všeobecná cla společného celního sazebníku pozastavují;

— vrátit věc T-438/10 ve smyslu článku 61 statutu Soudního dvora Evropské unie Tribunálu, aby rozhodl ve věci samé;

— uložit Radě a Komisi náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i nákladů řízení ve věci T-438/10.

Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

Žalobkyně uplatňuje porušení článku 113 jednacího řádu Tribunálu, práva na účinnou žalobu stanoveného v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, obecné zásady účinné soudní ochrany práv a práva na obhajobu. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v tom, že bez návrhu uplatnil námitku nepřípustnosti žaloby podané žalobkyní ve věci T-438/10, aniž by uvedl skutkové a právní důvody, na kterých se tato námitka zakládala a aniž by umožnil účastníkům řízení vyjádřit se v tomto ohledu, jak to požaduje článek 113 jednacího řádu Tribunálu. V tomto ohledu je irelevantní okolnost, že Tribunál položil účastníkům řízení otázku týkající se vlivu jeho usnesení ze dne 5. února 2013 (věc T-551/11, BSI v. Rada) na věc T-438/10, neboť na rozdíl od závěru Tribunálu neměli účastníci řízení povinnost z této otázky dovodit, že Tribunál zvažuje možnost uplatnit námitku nepřípustnosti bez návrhu.

Zadruhé žalobkyně tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení týkajícího se výkladu čl. 263 čtvrtého pododstavce poslední části věty SFEU, ve spojení s obecnou zásadou účinné soudní ochrany stanovenou v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie. Nařízení (EU) č. 566/2010 ze dne 29. června 2010 nepředstavuje právní akt obsahující prováděcí opatření.
1)

a) Je rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 o Technical features of Outright Monetary Transactions neslučitelné s článkem 119 a čl. 127 odst. 1 a 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a s články 17 až 24 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, protože překračuje ve výše uvedených ustanoveních upravenou pravomoc Evropské centrální banky ve věcech měnové politiky a zasahuje do pravomoci členských států? Vyplývá překročení pravomoci svěřené Evropské centrální bance zejména z toho, že rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 aa) se váže na hospodářskopolitické programy pomoci Evropského nástroje finanční stability nebo Evropského mechanismu stability (podmíněnost)? bb) stanoví nákup státních dluhopisů jen určitých členských států (selektivnost)? cc) stanoví nákup státních dluhopisů zemí zapojených do programů navíc k programům pomoci Evropského nástroje finanční stability nebo Evropského mechanismu stability (souběžnost)? dd) mohlo by obcházet omezení a podmínky programů pomoci Evropského nástroje finanční stability nebo Evropského mechanismu stability (obcházení)? b) Je rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 o Technical features of Outright Monetary Transactions neslučitelné se zákazem měnového financování rozpočtu, zakotveným v článku 123 Smlouvy o fungování Evropské Unie? Brání slučitelnosti s článkem 123 Smlouvy o fungování Evropské unie zejména to, že rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 aa) nestanoví žádné kvantitativní omezení nákupu státních dluhopisů (objem)? bb) nestanoví žádný časový odstup mezi vydáním státních dluhopisů na primárním trhu a jejich nákupem Evropským systémem centrálních bank na sekundárním trhu (utváření tržních cen)? cc) připouští, aby byly veškeré nabyté státní dluhopisy drženy až do splatnosti (zásah do logiky trhu)? dd) neobsahuje žádné specifické požadavky na úvěrovou kvalitu státních dluhopisů, které mají být nabyty (riziko selhání)? ee) stanoví rovné zacházení mezi Evropským systémem centrálních bank a soukromými a jinými vlastníky státních dluhopisů (částečné prominutí dluhu)?
2)

Pokud jde o neslučitelnost čl. 10 odst. 1, ustanovení čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce in fine nařízení č. 73/2009 a opatření práva Evropské unie přijatých na jejich základě, s Aktem o přistoupení a zásadami Evropské unie: a. Je ustanovení čl. 10 odst. 1 in fine nařízení č. 73/2009 („[…] s přihlédnutím ke snížením uplatněným podle čl. 7 odst. 1“) a ustanovení čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce in fine („[…] přičemž se od roku 2012 zohlední použití článku 7 ve spojení s článkem 10“), spolu s pracovním dokumentem Komise DS/2011/14/REV 2 a prováděcím rozhodnutím Komise C (2012) 4391 final, které byly přijaty na jejich základě, v rozporu s Aktem o přistoupení, který nenařizuje modulaci přímých plateb a snížení doplňkových národních plateb v nových členských státech EU nebo rok, ve kterém se předpokládá dosažení vyrovnání přímých plateb v nových a starých členských státech? b. Je článek 10 odst. 1 a čl. 132 odst. 2 poslední pododstavec nařízení č. 73/2009, spolu s pracovním dokumentem Komise DS/2011/14/REV 2 a prováděcím nařízením Komise C (2012) 4391 final, vzhledem k tomu, že se modulace přímých plateb a snížení doplňkových národních přímých plateb v souladu se obsahem a cíli výše uvedených předpisů, uplatňuje v roce 2012 v nových členských státech EU, které dostávají výrazně menší podporu než staré členské státy EU, v rozporu se zásadami práva Evropské unie, mimo jiné se zásadami ochrany legitimního očekávání, spravedlivé soutěže a zásadou zákazu diskriminace, a s cíli společné zemědělské politiky stanovenými v článku 39 SFEU, zejména s cílem zvyšování produktivity zemědělství? c. Porušuje změna čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce nařízení č. 73/2009 („… přičemž se od roku 2012 zohlední použití článku 7 ve spojení s článkem 10“), provedená prostřednictvím opravy (Úř. věst. 2010, L 43, s. 7) (změna netechnického rázu, kterou došlo k zásadní změně obsahu ustanovení, neboť bylo stanoveno, že se předpokládá vyrovnání přímých plateb v nových a starých členských státech v roce 2012), zásady práva Evropské unie, mimo jiné zásadu ochrany legitimního očekávání, právní jistoty, řádné správy a zákazu diskriminace? d. Má výraz „dydis“ [„úroveň“] použitý v ustanovení čl. 1 písm. c) bod 27 b) kapitoly 6 části A (Zemědělství) přílohy II k Aktu o přistoupení stejný význam jako výraz „lygis“ [„úroveň“] v čl. 132 odst. 2 posledním pododstavci nařízení č. 73/2009?
1)

Musí se směrnice 93/13/EHS (1) vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká v současné době upravuje španělské řízení o vydání platebního rozkazu – články 815 a 816 LEC – a která nestanoví, že soud má povinnost přezkoumat zneužívající klauzule či zasáhnout, ledaže by to považoval za vhodné soudní úředník nebo ledaže by podali námitku dlužníci, neboť takováto právní úprava ztěžuje nebo znemožňuje, aby soudy z úřední povinnosti prováděly přezkum smluv, kterou mohou obsahovat zneužívající klauzule?
2)

Lze článek 34 SFEU vykládat v tom smyslu, že do jeho působnosti spadá taková nediskriminační právní úprava členského státu, která prostřednictvím jediného aktu a bez přípravného období pětinásobně zvyšuje předchozí přímou daň odváděnou za výherní automaty provozované v hernách, označovanou jako daň z her, a zavádí daň z her s procentní sazbou, což omezuje dovoz výherních automatů do Maďarska z území Evropské unie?