Věc T-15/02

BASF AG

v.

Komise Evropských společenství

„Hospodářská soutěž – Kartelové dohody v oblasti vitaminových výrobků – Práva obhajoby – Pokyny o metodě stanovování pokut – Stanovení výchozí částky pokuty – Odrazující účinek – Přitěžující okolnosti – Vedoucí úloha při protiprávním jednání nebo podněcování k němu – Spolupráce během správního řízení – Profesní tajemství a zásada řádné správy“

Rozsudek Soudu (čtvrtého senátu) ze dne 15. března 2006

Shrnutí rozsudku

1. Hospodářská soutěž – Správní řízení – Oznámení námitek – Nezbytný obsah – Dodržování práv obhajoby

(Nařízení Rady č. 17, čl. 19 odst. 1; nařízení Komise č. 2842/98, články 2 a 3)

2. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03)

3. Hospodářská soutěž – Pokuty – Rozhodnutí ukládající pokuty – Povinnost odůvodnění – Dosah

(Článek 253 ES; Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2)

4. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03)

5. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 1)

6. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 1 A)

7. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení

(Nařízení Rady č. 17 čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 1 A)

8. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Odrazující povaha

(Nařízení Rady č. 17 čl. 15; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 1 A)

9. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Odrazující povaha

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 1 A)

10. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Odrazující povaha

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03)

11. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2)

12. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Odrazující povaha

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2)

13. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Přitěžující okolnosti

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 2)

14. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Přitěžující okolnosti

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 2)

15. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 2)

16. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení

(Článek 229 ES; Nařízení Rady č. 17, článek 17)

17. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Přitěžující okolnosti

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 2)

18. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Přitěžující okolnosti

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 2)

19. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Přitěžující okolnosti

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 2)

20. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Přitěžující okolnosti

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 2)

21. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Závažnost protiprávního jednání – Přitěžující okolnosti

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 98/C 9/03, bod 2)

22. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Sdělení Komise o neuložení nebo snížení pokut za spolupráci obviněných podniků

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 96/C 207/04)

23. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Zohlednění spolupráce obviněného podniku s Komisí

[Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 96/C 207/04, bod B písm.b)]

24. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Zohlednění spolupráce obviněného podniku s Komisí

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 96/C 207/04, bod B)

25. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 96/C 207/04, bod B, a 98/C 9/03, bod 2)

26. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Zohlednění spolupráce obviněného podniku s Komisí

(Nařízení Rady č. 17, čl. 15 odst. 2; sdělení Komise 96/C 207/04, bod B)

27. Hospodářská soutěž – Pokuty – Soudní přezkum

(Články 81 ES a 229 ES; Dohoda o EHP, čl. 53 odst. 1; Nařízení Rady č. 17, článek 17)

28. Hospodářská soutěž – Pokuty – Výše – Určení – Kritéria – Zohlednění spolupráce obviněného podniku s Komisí mimo rámec stanovený sdělením o spolupráci

(Nařízení Rady č. 17, článek 17; sdělení Komise 96/C 207/04 a 98/C 9/03, bod 3)

29. Hospodářská soutěž – Správní řízení – Profesní tajemství

(Článek 287 ES; Nařízení Rady č. 17, čl. 20 odst. 2)

1. V rámci použití pravidel hospodářské soutěže musí oznámení námitek obsahovat popis námitek, které jsou formulovány dostatečně jasně, byť stručně, aby bylo dotčeným osobám umožněno skutečně zjistit, jaké chování jim Komise vytýká. Pouze za této podmínky totiž může oznámení námitek splnit svou funkci vyplývající z nařízení Společenství spočívající v poskytnutí všech nezbytných informací podnikům za účelem jejich účinné obhajoby předtím, než Komise přijme konečné rozhodnutí. Tato funkce se neliší podle konkrétní situace podniku, jemuž je toto oznámení určeno a podle stupně jeho spolupráce s Komisí. Uvedený požadavek je dodržen, když rozhodnutí dotčeným osobám nepřičítá protiprávní jednání, která nebyla uvedena v oznámení námitek, a obsahuje pouze skutkové okolnosti, ke kterým se dotčené osoby měly příležitost vyjádřit.

Pokud jde o výkon práv obhajoby ve vztahu k ukládání pokut, Komise splní svou povinnost dodržet právo podniků být vyslechnuty, pokud ve svém oznámení námitek výslovně uvede, že bude zkoumat, zda je třeba uložit dotyčným podnikům pokuty, a pokud uvede hlavní skutkové a právní okolnosti, které mohou vést k uložení pokuty, jako je závažnost a délka trvání předpokládaného protiprávního jednání a skutečnost, že k němu došlo „úmyslně nebo z nedbalosti“. Komise jim tak poskytuje údaje, které jsou nezbytné pro jejich obranu nejen proti zjištění protiprávního jednání, ale i proti uložení pokuty. Z toho vyplývá, že pokud se jedná o stanovení výše pokut, práva obhajoby dotyčných podniků jsou před Komisí zaručena prostřednictvím možnosti předkládat připomínky k délce trvání, závažnosti a protisoutěžní povaze vytýkaných skutečností.

Komise není povinna v oznámení námitek uvést jednak ani možnost případné změny své politiky, pokud jde o obecnou úroveň výše pokut, jelikož tato možnost závisí na obecných úvahách soutěžní politiky bez přímé souvislosti s konkrétními okolnostmi projednávané věci, a jednak ani rozsah případného zvýšení pokuty pro zajištění odrazujícího účinku pokuty, protože jestliže uvedla skutkové a právní okolnosti, na nichž hodlá založit výpočet výše pokuty, není povinna upřesnit způsob, jakým každou z těchto okolností použije pro stanovení úrovně pokuty. Uvedení údajů ohledně úrovně zamýšlených pokut, dokud nebyla podnikům dána možnost vyslovit připomínky k jim vytýkaným skutečnostem, by znamenalo nepřiměřeně předjímat rozhodnutí Komise.

(viz body 46–49, 58–59, 62)

2. Disponuje‑li Komise za účelem stanovení částky každé pokuty posuzovací pravomocí, aniž by musela používat přesný matematický vzorec, nemůže se odklonit od pravidel, které si sama stanovila. Pokyny Komise o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO představují právní nástroj, který je při dodržování právních norem vyšší síly určený k upřesnění kritérií, jež Komise použije v rámci výkonu své posuzovací pravomoci, a Komise tak musí při stanovení výše pokut skutečně vzít v úvahu znění pokynů o metodě stanovování pokut, zvláště ty jejich prvky, které jsou stanoveny kogentně.

(viz bod 119)

3. Rozsah povinnosti odůvodnit rozhodnutí ukládající pokuty více podnikům za protiprávní jednání porušující pravidla Společenství v oblasti hospodářské soutěže musí být vymezen zejména ve světle skutečnosti, že závažnost protiprávního jednání je třeba zjistit v závislosti na vícero skutečnostech, jakými jsou zejména zvláštní okolnosti věci, její kontext a odrazující dosah pokut, aniž by byl sestaven závazný nebo taxativní výčet kritérií, ke kterým musí být povinně přihlédnuto. Požadavky této povinnosti jsou tak splněny, jestliže Komise ve svém rozhodnutí uvede prvky posouzení, které jí umožnily vymezit závažnost a délku trvání protiprávního jednání, aniž by byla povinna v něm uvádět podrobnější přehled nebo číselné údaje týkající se způsobu výpočtu pokuty, třebaže je žádoucí, aby využila své možnosti uvést tyto číselné údaje, jimiž se v rámci výkonu své posuzovací pravomoci řídila, zejména pokud jde o vyhledávaný odrazující účinek.

(viz body 131, 206, 213–214)

4. Pokyny Komise o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO stanoví jako výchozí bod pro výpočet pokuty částku určenou rozpětími odrážejícími různé stupně závažnosti protiprávních jednání, která ale jako taková nesouvisejí s relevantním obratem. Tato metoda je založena na stanovení sazeb pokut, byť relativním a pružném. Pokud tak Komise v jednom a témže rozhodnutí shledá více protiprávních jednání, tato metoda nijak neukládá a ostatně ani nezakazuje zohlednění, pro účely stanovení výchozí částky odpovídající každému protiprávnímu jednání, velikosti dotčeného trhu, a tím spíše tedy Komisi ani neukládá, aby tuto výchozí částku stanovila na základě pevného procentního podílu souhrnného obratu na trhu.

(viz body 133–135)

5. Při stanovování výše pokut za protiprávní jednání porušující právo hospodářské soutěže Společenství Komise není povinna provést výpočet pokuty na základě částek vycházejících z obratu dotyčných podniků, ani zajistit pro případ, že jsou pokuty ukládány více podnikům účastnícím se téhož protiprávního jednání, aby konečné částky pokut, k nimž výpočet ve vztahu k dotyčným podnikům povede, vyjadřovaly veškeré rozdíly mezi těmito podniky co do jejich celkového obratu nebo obratu na trhu s dotčeným výrobkem. Závažnost protiprávních jednání musí být zjištěna v závislosti na vícero skutečnostech, jakými jsou zejména zvláštní okolnosti věci, její kontext a odrazující dosah pokut. Komise tak zajisté může pro účely stanovení pokuty přihlédnout k obratu souvisejícímu s výrobky, které jsou předmětem protiprávního jednání, jakožto k posuzované skutečnosti v rámci závažnosti protiprávního jednání, tomuto obratu však nelze připisovat nepřiměřený význam v poměru k ostatním posuzovaným skutečnostem, jelikož stanovení výše pokuty nemůže být výsledkem jednoduchého výpočtu založeného na tomto obratu.

Krom toho pokyny Komise o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO sice nestanoví, že výše pokut má být počítána podle světového obratu vztahujícího se k výrobku, nebrání však zohlednění tohoto obratu při stanovení výše pokuty, aby se tak zajistilo dodržení obecných zásad práva Společenství a pokud to okolnosti vyžadují. Pokyny navíc zdůrazňují, že zásada stejného trestu za stejné jednání může podle okolností vést k udělení různých pokut dotyčným podnikům, aniž by se toto rozlišení řídilo aritmetickým výpočtem.

Zásady proporcionality a rovného zacházení rovněž nenařizují, aby výchozí částka pokuty představovala pro všechny jednotlivé účastníky kartelové dohody stejný procentní podíl individuálního obratu.

(viz body 139, 145–149)

6. Metodu spočívající, pokud jde o stanovení výše pokut uložených různým účastníkům jedné kartelové dohody, v rozdělení těchto účastníků do více kategorií, což způsobuje paušalizaci výchozí částky stanovené pro podniky spadající do téže kategorie, nelze pokládat za protiprávní, ačkoli tato metoda nebere ohled na rozdíly velikosti podniků téže kategorie. Nicméně, toto rozdělení musí dodržovat zásadu rovného zacházení, podle které je zakázáno zacházet se srovnatelnými situacemi rozdílně a s rozdílnými situacemi stejně, pokud takové zacházení není objektivně odůvodněné. Kromě toho musí být pokuty přinejmenším přiměřené ve vztahu ke skutečnostem vzatým v úvahu pro posouzení závažnosti protiprávního jednání.

Pro ověření toho, zda rozdělení účastníků kartelové dohody do kategorií je v souladu se zásadami rovného zacházení a proporcionality, se soudce Společenství v rámci svého přezkumu legality výkonu posuzovací pravomoci, jíž Komise v této oblasti disponuje, musí nicméně omezit na kontrolu, zda je toto rozdělení soudržné a objektivně odůvodněné, aniž by bez dalšího nahradil posouzení Komise svým posouzením.

V tomto ohledu je rozdělení účastníků kartelové dohody do dvou kategorií, hlavní výrobci a další výrobci, rozumným způsobem, jak přihlédnout k jejich relativnímu významu na trhu za účelem přizpůsobení výchozí částky, za předpokladu, že to nepovede ke značně zkreslenému obrazu relevantního trhu.

(viz body 150, 156–157, 159)

7. Komise má posuzovací pravomoc, která jí dává možnost při stanovení výše pokuty za porušení pravidel hospodářské soutěže, kterou hodlá uložit, vzít, nebo nevzít v úvahu některé skutečnosti, zejména podle okolností daného případu. S ohledem na znění bodu 1 A šestého pododstavce pokynů Komise o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO je třeba se domnívat, že v případě protiprávních jednání, kterých se účastnilo více podniků, si Komise ponechala určitý prostor pro uvážení ve vztahu k možnosti provést poměrné vážení pokut v závislosti na velikosti každého podniku. Z použití výrazu „v některých případech“ a ze slova „zejména“ uvedených v bodě 1 A šestém pododstavci pokynů totiž vyplývá, že poměrné vážení podle individuální velikosti podniků není systematickou výpočtovou etapou, jakou by si Komise byla sama stanovila, nýbrž možností pružného přístupu, jaký si vyhradila ve věcech, které to vyžadují.

V tomto ohledu Komise nepřekračuje meze své posuzovací pravomoci, pokud ve fázi stanovení výchozích částek pokut za protiprávní jednání, kterého se dopustily dva jediné subjekty na trhu, upustí od odlišného zacházení s těmito dvěma subjekty, navzdory rozdílu v jejich obratu dosaženém na tomto trhu a rozdílu v jejich tržních podílech, jelikož jednak kartelová dohoda může existovat na takovém trhu pouze tehdy, jestliže se na ní podílejí oba subjekty, přičemž účast druhého subjektu co do podílů na trhu je k samotné existenci kartelové dohody stejně tak nezbytná jako účast prvního subjektu, a jednak se v daném případě jedná o dva velké výrobce.

(viz body 180–182)

8. Účelem sankcí za porušení pravidel hospodářské soutěže upravených v článku 15 nařízení č. 17 je potlačovat protiprávní chování, jakož i předcházet jejich opakování. Odrazení je cílem pokut za porušení pravidel hospodářské soutěže a požadavek na jeho zajištění je obecným požadavkem, jímž se má Komise řídit při výpočtu pokuty a který nutně nevyžaduje, aby v rámci výpočtu byla vyhrazena zvláštní etapa celkovému posouzení všech relevantních okolností pro účely dosažení tohoto cíle.

(viz body 218–220, 226, 238)

9. V rámci stanovení výše pokuty, která má být uložena na základě článku 15 nařízení č. 17 za porušení pravidel hospodářské soutěže, představují velikost a celkové zdroje podniku, jemuž se ukládá sankce, relevantní prvky posouzení, které mohou být zohledněny za účelem zajištění odrazujícího účinku pokut. Velký podnik, který disponuje značnými finančními zdroji v porovnání se zdroji ostatních účastníků kartelové dohody, totiž může snadněji shromáždit nezbytné prostředky na úhradu své pokuty, což odůvodňuje, aby pro účely jejího dostatečně odrazujícího účinku byla uložena pokuta úměrně vyšší, než jaká byla uložena za stejné protiprávní jednání, jehož se dopustil podnik, který takové zdroje nemá.

V tomto ohledu, i když to pokyny výslovně neupravují, není vyloučeno, aby Komise použila násobitel za účelem zohlednění velikosti a celkových zdrojů podniků v rámci odrazení. Zohlednění velikosti a celkových zdrojů podniků může přispět k uspokojení potřeby určit výši pokuty na úrovni, která jí zajistí dostatečně odrazující povahu podle bodu 1 A čtvrtého pododstavce pokynů, a to jak přímým stanovením výchozí částky zohledňující zejména tyto skutečnosti, tak uplatněním korekce k zohlednění velikosti a celkových zdrojů podniků na výchozí částku stanovenou na základě jiných skutečností (jako je povaha protiprávního jednání nebo dopad individuálního protiprávního chování). Tato druhá metoda nejenže není v rozporu s pokyny, ale zvyšuje dokonce průhlednost výpočtu Komise v porovnání s první metodou.

(viz body 235, 253)

10. Nic v pokynech Komise o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO nebrání tomu, aby byla v případech velmi závažných protiprávních jednání porušujících pravidla hospodářské soutěže zvýšena výchozí částka o sto procent za účelem zajištění odrazujícího účinku pokut.

Pokud se konkrétně jedná o tato protiprávní jednání, pokyny pouze uvádějí, že předpokládané pokuty jdou nad 20 milionů eur. Jedinými maximálními částkami zmíněnými v pokynech, které jsou použitelné u takových protiprávních jednání, jsou obecná hranice 10 % celkového obratu stanovená v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a maximální limity dodatečné částky, kterou lze uplatnit z důvodu délky trvání protiprávního jednání (viz bod 1 B první pododstavec druhou a třetí odrážku pokynů). Pokyny tak nemohou vyvolávat žádné legitimní očekávání, pokud jde o výši výchozí částky, výši dodatečných částek uplatněných na tuto částku z jiných důvodů, než je délka trvání protiprávního jednání, a tedy i výši konečné částky pokut, které mají být uloženy za velmi závažná protiprávní jednání. Stejně tak je tomu, pokud jde o podíl na konečné pokutě, jaký může představovat dodatečná částka stanovená v rámci výpočtu.

(viz body 249, 251–252)

11. Skutečnost, že podnik, kterému byla uložena pokuta za porušení pravidel hospodářské soutěže, přijal po skončení protiprávních jednání opatření v rámci své činnosti za účelem zamezení opakovanému protiprávního jednání z jeho strany, nijak nezavazuje Komisi k uplatnění faktorů snížení pokuty. I když je důležité, že podnik přijímá opatření, která do budoucna zamezí páchání nových protiprávních jednání porušujících právo Společenství v oblasti hospodářské soutěže ze strany jeho zaměstnanců, tato skutečnost nic nemění na existenci zjištěného protiprávního jednání. Ze samotné skutečnosti, že Komise v některých případech ve své předcházející rozhodovací praxi zohlednila zavedení programu slučitelnosti jako polehčující okolnost, nelze dovozovat její povinnost postupovat v každém jednotlivém případě stejně.

(viz body 266–267)

12. Komise není povinna zohlednit, při posouzení požadavků na odrazení vůči podniku, který má být sankcionován za protiprávní jednání porušující pravidla Společenství v oblasti hospodářské soutěže, rozhodnutí vynesená ve třetích státech, jimiž byla shledána odpovědnost za tytéž tajné praktiky. Cíl spočívající v odrazení, který je Komise oprávněna sledovat při stanovení výše pokuty, má totiž zajistit, aby podniky dodržovaly pravidla hospodářské soutěže upravená Smlouvou, pokud jde o výkon jejich činností uvnitř Společenství nebo Evropského hospodářského prostoru (EHP). Odrazující povaha pokuty uložené z důvodu porušení pravidel Společenství v oblasti hospodářské soutěže proto nemůže být určena pouze v závislosti na konkrétní situaci podniku, který byl shledán odpovědným, ani v závislosti na tom, zda podnik dodržel pravidla hospodářské soutěže stanovená ve třetích státech mimo EHP.

(viz bod 269)

13. Pokud pravidla hospodářské soutěže porušilo více podniků, je namístě v rámci stanovení výše pokut přezkoumat závažnost účasti každého z nich na protiprávním jednání, což zejména předpokládá prokázání jejich rolí v protiprávním jednání po dobu jejich účasti na něm. Z toho zejména vyplývá, že role „vůdce“ v případě jednoho nebo více podniků v rámci kartelové dohody musí být zohledněna pro účely výpočtu výše pokuty, jelikož podniky, které takovou roli zastávaly, musejí z tohoto důvodu nést zvláštní odpovědnost v porovnání s ostatními podniky. V souladu s těmito zásadami obsahuje bod 2 pokynů Komise o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO, pod hlavičkou přitěžujících okolností, demonstrativní výčet okolností, které mohou vést ke zvýšení základní částky pokuty a mezi něž patří zejména „vedoucí úloha při protiprávním jednání nebo podněcování k němu“.

(viz body 280–282)

14. Ze samotného znění bodu 2 třetí odrážky pokynů Komise o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO vyplývá, že při zkoumání role podniku v protiprávním jednání porušujícím pravidla hospodářské soutěže je třeba rozlišovat pojem vůdce od pojmu podněcovatele protiprávního jednání a provést dvě oddělené analýzy pro účely ověření, zda tento podnik hrál tu, či onu roli. Zatímco se totiž role podněcovatele vztahuje k okamžiku zavedení nebo rozšíření kartelové dohody, role vůdce se váže k jejímu fungování.

(viz bod 316)

15. K tomu, aby bylo možné podnik kvalifikovat jako podněcovatele kartelové dohody, musel by tento nabádat či povzbuzovat jiné podniky, aby zavedly kartelovou dohodu nebo se ke kartelové dohodě připojily. Na druhou stranu nestačí, že byl pouze jedním ze zakladatelů kartelové dohody. Tak například v kartelové dohodě vytvořené pouze dvěma podniky by nebylo důvodné kvalifikovat automaticky oba tyto podniky jako podněcovatele. Takovou kvalifikaci je třeba vyhradit pro podnik, který případně převzal iniciativu, například tím, že druhému podniku naznačil účelnost tajné dohody nebo se jej pokoušel k takovému postupu přesvědčit.

(viz body 321, 456)

16. V rámci žaloby směřující proti rozhodnutí Komise ukládajícímu pokutu za porušení pravidel hospodářské soutěže poskytuje konstatování protiprávnosti posouzení Komisí přitěžujících okolností vedoucích ke zvýšení pokuty ve vztahu k její základní částce soudu Společenství prostor pro výkon jeho pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci, a to s cílem potvrdit, zrušit nebo změnit uvedené zvýšení pokuty z hlediska všech relevantních skutečností projednávaného případu.

(viz body 303, 338, 394)

17. Pokud jde o kvalifikaci vůdce protiprávního jednání porušujícího pravidla hospodářské soutěže, skutečnost, že o zvýšení cen v rámci kartelové dohody je rozhodnuto společně na schůzkách účastníků kartelové dohody, a to včetně míry, termínu a mechanismu zvýšení, nemůže vyloučit zvláštní odpovědnost toho či onoho podniku, když rozhodl, že jako první skutečně zavede sjednané zvýšení. Vzal‑li na sebe podnik tuto iniciativu, aniž k tomu byl jmenovitě a konkrétně pověřen dohodou o zvýšení cen sjednanou na schůzce v rámci kartelové dohody, sám od sebe tak zavdal zásadní podnět k provedení této dohody tím, že zajistil, aby dohoda měla účinky na trh, a nezůstala tak jen na papíře.

Naproti tomu, pouhá skutečnost, že účastník kartelové dohody jako první oznámil novou cenu nebo zvýšení ceny, nelze považovat za důkaz o jeho vedoucí úloze v kartelové dohodě, jestliže okolnosti daného případu ukazují, že dotčená cena nebo zvýšení ceny byly stanoveny předem v dohodě s ostatními účastníky kartelové dohody a že účastníci kartelové dohody rovněž rozhodli, kdo z nich o tom učiní oznámení jako první, neboť tento způsob určování účastníků naznačuje, že první oznámení ceny nebo zvýšení ceny je pouze aktem striktního dodržení schématu předem vymezeného společnou vůlí, a nikoli tedy spontánní iniciativou, která byla impulsem pro kartelovou dohodu.

(viz body 348, 427)

18. Skutečnost, že podnik vyvíjí nátlak, či dokonce diktuje chování ostatním účastníkům kartelové dohody, není nutným předpokladem k tomu, aby tento podnik mohl být kvalifikován jako vůdce kartelové dohody. Stačí totiž, aby daný podnik představoval v rámci kartelové dohody významnou hybnou sílu, což lze logicky odvodit zejména z toho, že se zavázal k vytvoření a navržení postupu pro účastníky kartelové dohody, i když nutně nebyl schopen jim tento postup vnutit.

(viz bod 374)

19. Souběh zájmů, cílů a postojů skupiny podniků v rámci rozsáhlejší kartelové dohody nevede nutně ani k přisouzení vedoucí úlohy účastníkům této skupiny, ani k rozšíření této kvalifikace, která byla z jiných důvodů vyslovena v případě některého z nich, na všechny ostatní.

(viz bod 402)

20. Jestliže se několik podniků společně dopustilo více protiprávních jednání porušujících pravidla hospodářské soutěže, skutečnost, že se schůzky týkající se jedné kartelové dohody konaly ve stejnou dobu jako schůzky týkající se jiné kartelové dohody a že v podstatě zachovávaly totéž schéma, nemá vliv na zodpovězení otázky, jaký podnik konkrétně zastával vedoucí úlohu v každé z těchto kartelových dohod. Z uvedených podobností mezi oběma uvažovanými kartelovými dohodami tedy nelze usuzovat, že podnik, který měl roli vůdce v jedné z těchto kartelových dohod, měl takovou roli rovněž v druhé kartelové dohodě.

(viz bod 459)

21. V dlouhotrvajících protiprávních jednáních mohou účastníci kartelové dohody vykonávat vedoucí úlohu střídavě v různých okamžicích, takže nelze vyloučit, že vůči každému z nich může být uplatněna přitěžující okolnost spočívající ve vedoucí úloze.

(viz bod 460)

22. Sdělení Komise o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod vyvolává legitimní očekávání, o které se mohou opírat podniky, které si přejí informovat Komisi o existenci kartelové dohody. S ohledem na legitimní očekávání, které z tohoto sdělení mohly vyvodit podniky, které si přejí spolupracovat s Komisí, je tedy Komise povinna dodržovat toto sdělení, při posouzení spolupráce podniku, v rámci stanovení částky jemu ukládané pokuty.

(viz bod 488)

23. Úplné osvobození od pokuty nebo snížení pokuty podle bodu B sdělení o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod zejména vyžaduje, aby dotyčný podnik jako první poskytl určující důkazy k prokázání existence kartelové dohody.

V tomto ohledu, pokud takové důkazy nemusí být nezbytně samy o sobě dostatečné k prokázání existence kartelové dohody, musí být nicméně určující pro tentýž účel. Nesmí se tedy jednat jen o pouhý ukazatel směru, kterým má Komise vést šetření, ale o důkazní prostředek, který může být přímo použit jako hlavní důkazní podklad pro rozhodnutí o zjištění protiprávního jednání. Tyto důkazy musí být, kromě toho, Komisi skutečně poskytnuty, přičemž pouhé nabídnutí nebo oznámení zdroje, kde lze tyto důkazy získat, není dostačující.

Takto tedy nelze kvalifikovat jednak ani informace umožňující Komisi zasílat žádosti o informace, či dokonce nařídit ověření, které ale na tomto orgánu ponechávají celou práci na rekonstrukci a prokázání skutkových okolností, nehledě na uznání odpovědnosti podnikem, který tyto informace poskytl, a dále ani nabídku podniku, že Komisi poskytne své zaměstnance k podání svědectví, kterou Komise ostatně nemá povinnost přijmout, jelikož může vyzvat podnik k pořízení informací od jeho zaměstnanců a k tomu, aby jí je písemně předal, aby se zbytečně nezvyšovala pracovní zátěž orgánu.

Nakonec Komise nemá povinnost upozornit podnik na nedostatečnou povahu poskytnutých informací a na nezbytnost jejich doplnění, jelikož podle bodu E odst. 2 sdělení „[t]eprve v okamžiku, kdy Komise přijme své rozhodnutí, posoudí, zda jsou splněny podmínky zakotvené v [bodech] B, C nebo D“.

(viz body 492–493, 517–518, 521–522, 526, 568)

24. Za účelem úplného osvobození od pokuty nebo snížení pokuty podle bodu B sdělení o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod, může dotyčný podnik Komisi poskytnout určující důkazy k prokázání existence kartelové dohody ústně. Ústní předání informací krom toho nemá žádné vážnější nepříznivé důsledky z hlediska právní jistoty, neboť informace poskytnutá ústně orgánu veřejné správy v rámci schůzky může být obyčejně zachycena a uchována na zvukovém záznamu nebo zaznamenána písemně do protokolu.

V tomto ohledu, pokud je pravdou, že obecná povinnost pořizovat protokoly ze schůzek s osobami nebo podniky Komisi nepřísluší, neexistence výslovného ustanovení, které by vyžadovalo pořízení protokolu, nicméně nevylučuje, že v určitém případě může mít Komise povinnost v protokolu uchovat prohlášení, která obdrží. Taková povinnost totiž může v závislosti na konkrétních okolnostech daného případu vyplývat přímo ze zásady řádné správy, která je součástí záruk poskytnutých právním řádem Společenství ve správních řízeních. Jakmile určitý podnik naváže kontakt s Komisí za účelem spolupráce, která by mohla být odměněna v souladu se sdělením o spolupráci, a v této souvislosti se uspořádá schůzka mezi útvary orgánu a tímto podnikem, musí být na základě zásady řádné správy pořízen z takové schůzky protokol obsahující to podstatné, co bylo na schůzce vyřčeno, či přinejmenším zvukový záznam, jestliže o to dotčený podnik požádá nejpozději na počátku schůzky.

(viz body 498–502, 506)

25. Výrazy „vedoucí úloha při protiprávním jednání nebo podněcování k němu“ a „iniciativní nebo určující role“ uvedené v bodě 2 třetí odrážce pokynů Komise o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO a v bodě B písm. e) sdělení o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod, jednak jako přitěžující okolnosti pro výpočet pokut, a jednak jako okolnosti bránící úplnému osvobození od pokut nebo velmi významnému snížení pokut, mají v podstatě stejný dosah.

Z toho vyplývá, že pokud je shledána vedoucí úloha podniku v kartelové dohodě nebo podněcování ke kartelové dohodě podnikem, tomuto podniku nemůže být přiznáno úplné osvobození od pokuty nebo velmi významné snížení pokuty na základě sdělení o spolupráci.

(viz bod 535–536, 544–545)

26. S ohledem na znění bodu B písm. b) sdělení o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod, jehož účelem je odměnit velmi významným snížením pokuty pouze ten jediný podnik, který skutečně jako „první“ poskytl určující důkazy, nelze tvrdit, že dva podniky splnily společně tuto podmínku, když neposkytly takové důkazy v tentýž den.

(viz bod 550)

27. Přezkum, který má soud Společenství provést v případě rozhodnutí, jímž Komise shledala porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru a uložila pokuty, se omezuje na legalitu tohoto rozhodnutí. Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci, která soudu Společenství přísluší podle článku 229 ES a článku 17 nařízení č. 17, lze popřípadě vykonat pouze po konstatování protiprávnosti rozhodnutí, kterou dotyčný podnik uplatnil ve své žalobě, a za účelem nápravy následků této protiprávnosti pro stanovení částky uložené pokuty, a to v případě potřeby zrušením či změnou této pokuty.

Návrh žalobkyně, vůči níž Komise uplatnila sdělení o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod, aby Soud posoudil a odměnil její spolupráci ve správním šetření a přitom odhlédl od ustanovení tohoto sdělení, jehož protiprávnost žalobkyně nenamítá, tedy musí být zamítnut.

(viz bod 581–583)

28. Možnost přiznat podniku, který s Komisí spolupracoval v průběhu řízení zahájeného pro porušení pravidel hospodářské soutěže, snížení pokuty mimo rámec stanovený sdělením o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod, jak je stanoveno v bodu 3 šesté odrážce pokynů Komise o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO, nutně předpokládá, že dotčená spolupráce nemůže být odměněna v rámci sdělení o spolupráci a že byla účinná, to znamená, že ulehčila Komisi její úlohu spočívající ve zjišťování a potlačování protiprávních jednání porušujících pravidla hospodářské soutěže Společenství.

(viz body 585, 588)

29. V případě sporných řízení, která mohou vést k uložení sankce, jsou povaha a výše navrhované sankce ze své podstaty předmětem profesního tajemství, dokud sankce nebyla definitivně schválena a vynesena. Tato zásada vyplývá zejména z nutnosti dbát dobré pověsti a důstojnosti účastníka řízení, dokud mu není uložena sankce. Krom toho se povinnost Komise nevyzrazovat tisku informace o přesné zamýšlené sankci nepřekrývá pouze s její povinností dodržovat profesní tajemství, ale také s povinností řádné správy.

I kdyby útvary Komise byly odpovědné za vyzrazení sdělovacím prostředkům určitých podrobností týkajících se pokuty uložené za porušení pravidel hospodářské soutěže před přijetím rozhodnutí o pokutě, taková vada muže vést ke zrušení dotčeného rozhodnutí pouze tehdy, prokáže-li se, že nebýt této vady, uvedené rozhodnutí by nebylo vydáno nebo by mělo odlišný obsah. Je povinností dotčené strany předložit na podporu takového návrhu alespoň nepřímé důkazy. Toto kritérium nemá za následek, že vady tohoto druhu zůstávají prakticky nepotrestané. Bez ohledu na možnost domoci se zrušení dotčeného rozhodnutí v případě, že by se vada odrazila v jeho obsahu, je totiž dotčená osoba oprávněna uplatnit odpovědnost dotyčného orgánu za škodu, o níž se domnívá, že jí byla touto vadou způsobena.

(viz body 604, 606–607)

ROZSUDEK SOUDU (čtvrtého senátu)

15. března 2006( )

„Hospodářská soutěž – Kartelové dohody v oblasti vitaminových výrobků – Práva obhajoby – Pokyny o metodě stanovování pokut – Stanovení výchozí částky pokuty – Odrazující účinek – Přitěžující okolnosti – Vedoucí úloha při protiprávním jednání nebo podněcování k němu – Spolupráce během správního řízení – Profesní tajemství a zásada řádné správy“

Ve věci T‑15/02,

BASF AG, se sídlem v Ludwigshafenu (Německo), zastoupená N. Levym, J. Temple‑Langem, advokáty, R. O’ Donoghuem, advokátem, a C. Feddersenem, advokátem,

žalobkyně,

proti

Komisi Evropských společenství, zastoupené R. Wainwrightem a L. Pignataro‑Nolin, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku,

žalované,

jejímž předmětem je návrh na zrušení nebo snížení pokut uložených žalobkyni čl. 3 písm. b) rozhodnutí Komise 2003/2/ES ze dne 21. listopadu 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o založení ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E‑1/37.512 – Vitaminy) (Úř. věst. 2003, L 6, s. 1),

SOUD PRVNÍHO STUPNĚ

EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ (čtvrtý senát),

ve složení H. Legal, předseda, P. Mengozzi a I. Wiszniewska-Białecka, soudci,

vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada,

s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 12. ledna 2005,

vydává tento

Rozsudek

Skutečnosti předcházející sporu

1 Komise konstatovala v článku 1 rozhodnutí 2003/2/ES ze dne 21. listopadu 2001 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E‑1/37.512 – Vitaminy) (Úř. věst. 2003, L 6, s. 1, dále jen „Rozhodnutí“), že několik podniků porušilo čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP), když se zúčastnilo řady kartelových dohod zasahujících dvanáct různých trhů s vitaminovými výrobky, a sice s vitaminy A, E, B1, B2, B5, B6, kyselinou listovou, vitaminy C, D3, H, betakarotenem a karotenoidy. Z bodu 2 odůvodnění Rozhodnutí zejména vyplývá, že dotyčné podniky v rámci těchto kartelových dohod stanovily ceny jednotlivých výrobků, rozdělily si prodejní kvóty, společně se rozhodly zvýšit ceny a toto zvýšení provedly, v souladu se svými dohodami zveřejnily oznámení cen, prodávaly výrobky za dohodnuté ceny, zavedly mechanismus dohledu a kontroly dodržování těchto dohod a zúčastnily se řady pravidelných schůzek za účelem uskutečňování svých plánů.

2 Mezi tyto podniky patří zejména BASF AG (dále jen „BASF“ nebo „žalobkyně“), která byla shledána odpovědnou za protiprávní jednání na trzích Společenství a EHP s vitaminy A, E, B1, B2, B5, C, D3 a H, betakarotenem a karotenoidy [čl. 1 odst. 1 písm. b) Rozhodnutí].

3 Podnikům odpovědným za zjištěná protiprávní jednání je v článku 2 Rozhodnutí uloženo okamžitě ukončit protiprávní jednání, pokud tak ještě neučinily, a od dané doby se zdržet zjištěných protiprávních úkonů a jednání, jakož i jakéhokoliv opatření, které by mělo totožný nebo rovnocenný účel či účinek.

4 Komise uložila pokuty za protiprávní jednání zjištěná na trhu s vitaminy A, E, B2, B5, C a D3, betakarotenem a karotenoidy, a to v celkové výši 855,23 milionů eur, neuložila však pokuty za protiprávní jednání zjištěná na trhu s vitaminy B1, B6, H a kyselinou listovou (článek 3 Rozhodnutí).

5 Z bodů 645 až 649 odůvodnění Rozhodnutí totiž vyplývá, že protiprávní jednání zjištěná na těchto trzích byla ukončena více než pět let předtím, než Komise zahájila šetření, a z tohoto důvodu byl ohledně těchto protiprávních jednání použit článek 1 nařízení Rady (EHS) č. 2988/74 ze dne 26. listopadu 1974 o promlčení v záležitostech stíhání a výkonu práva v oblasti dopravy a hospodářské soutěže v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. L 319, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 61).

6 BASF tak zejména nebyla uložena pokuta za její účast na protiprávních jednáních týkajících se vitaminů B1 a H.

7 Naopak za účast na protiprávních jednáních týkajících se vitaminů A, E, B2, B5, C a D3, betakarotenu a karotenoidů byla BASF uložena pokuta za každé protiprávní jednání [čl. 3 písm. b) Rozhodnutí].

8 Výše těchto pokut byla stanovena Komisí na základě jejích pokynů o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. 1998, C 9, s. 3, dále jen „pokyny“) a jejího sdělení o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod (Úř. věst. 1996, C 207, s. 4, dále jen „sdělení o spolupráci“).

9 V bodech 657 a 658 odůvodnění Rozhodnutí Komise vyjádřila obecné zásady, na jejichž základě určila výši pokut. Upřesnila, že musí vzít v úvahu všechny okolnosti projednávaného případu a obzvláště závažnost a trvání protiprávního jednání – které jsou dvěma kritérii výslovně uvedenými v čl. 15 odst. 2 nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962, prvního nařízení, kterým se provádějí články [81] a [82] Smlouvy (Úř. věst. 1962, 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3), posoudit případ od případu roli, kterou každý podnik hrál při protiprávních jednáních, jichž se účastnil, přihlédnout v rámci stanovení výše uložené pokuty zejména k možným přitěžujícím nebo polehčujícím okolnostem a případně použít sdělení o spolupráci.

10 Co se týče závažnosti protiprávních jednání, Komise měla za to – s přihlédnutím k povaze zkoumaných protiprávních jednání, jejich dopadu na různé trhy s dotyčnými vitaminovými výrobky a skutečnosti, že každé z nich zahrnovalo celý společný trh a po jeho vzniku celý trh EHP – že podniky, kterým bylo Rozhodnutí určeno, se dopustily velmi závažných protiprávních jednání porušujících čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP, přičemž za každé z nich lze uložit pokutu ve výši minimálně 20 milionů eur (body 662 až 674 odůvodnění Rozhodnutí).

11 S ohledem na stanovení výchozí částky pokuty Komise poté, co upřesnila, že přihlédla k velikosti různých trhů s dotyčnými vitaminovými výrobky, připomněla, že „[v] rámci kategorie velmi závažných protiprávních jednání stanovený rozsah pokut umožňuje, aby se na podniky použilo rozdílné zacházení za účelem přihlédnutí k tomu, zda každý z nich měl skutečně hospodářskou schopnost způsobit významnou škodu hospodářské soutěži a určit výši pokuty na úrovni, která jí zajistí dostatečně odrazující účinek“. Poznamenala, že „takový postup se nabízí zejména, pokud, tak jako v projednávaném případě, existuje značný nepoměr ve velikosti podniků, které se dopustily protiprávního jednání“. Následně uvedla, že „[v] okolnostech projednávaného případu, který se týká několika podniků, je pro stanovení základní částky pokut nezbytné brát v úvahu specifickou váhu každého z nich, a tedy skutečný dopad jeho protiprávního jednání na hospodářskou soutěž“ (body 675, 678 a 679 odůvodnění Rozhodnutí).

12 Za tímto účelem se Komise domnívala, že může rozdělit dotyčné podniky do různých kategorií „podle relativního významu každého z nich na různých trzích s dotyčnými vitaminovými výrobky“, přičemž ale dodala, že „zařazení podniku do určité kategorie může být případně předmětem úpravy, aby se zohlednila obzvláště nezbytnost zajištění odrazujícího účinku“. Pro srovnání relativního významu různých podniků na každém z trhů s dotyčnými vitaminovými výrobky považovala Komise za vhodné opřít se o světový obrat vztahující se k dotčenému výrobku. Komise totiž poznamenala, že „všechny kartelové dohody byly svou povahou světové a měly zejména za cíl rozdělit si trhy na světové úrovni, a tedy vyloučit plné rozvinutí soutěžního prostředí v EHP“, a že „světový obrat daného účastníka určitého kartelu umožňuje také učinit si představu o jeho přispění k účinnosti tohoto kartelu jako celku nebo naopak o nestabilitě, jaká by kartel postihla, pokud by se na něm neúčastnil“. Komise rovněž uvedla, že pro určení dotyčného obratu použila „poslední ukončený kalendářní rok, ve kterém došlo k protiprávnímu jednání“ (body 680 a 681 odůvodnění Rozhodnutí).

13 Z bodů 695 a 696 odůvodnění Rozhodnutí nicméně vyplývá, že se Komise s ohledem na charakteristické rysy trhů s betakarotenem a karotenoidy domnívala, že u protiprávních jednání souvisejících s těmito výrobky není použití metody rozdělení podniků do kategorií vhodné, takže oběma podnikům, jichž se tato protiprávní jednání týkala, a to F. Hoffmann‑La Roche AG (dále jen „Roche“) a BASF, byly stanoveny stejné výchozí částky pokut.

14 Komise takto stanovila žalobkyni následující výchozí částky, které dosahují celkem 128,5 milionů eur: 18 milionů eur za vitamin A; 35 milionů eur za vitamin E; 10 milionů eur za vitamin B2; 14 milionů eur za vitamin B5; 7,5 milionů eur za vitamin C; 4 miliony eur za vitamin D3; 20 milionů eur za betakaroten a konečně 20 milionů eur za karotenoidy (body 683 až 696 odůvodnění Rozhodnutí).

15 Za účelem zajištění dostatečně odrazující povahy pokuty Komise zvýšila o 100 % výchozí částky pokut stanovené pro BASF, Roche a Aventis SA, aby tak bylo přihlédnuto k velikosti a celkovým zdrojům těchto podniků (body 697 až 699 odůvodnění Rozhodnutí).

16 Komise dále každému podniku zvýšila výchozí částku pokuty, případně upravenou s použitím koeficientu 100 % uvedeného v předchozím bodě, v závislosti na délce trvání jejich účasti na každém protiprávním jednání. Základní částky pokut uložených žalobkyni, jejichž součet činí 438,75 milionů eur, tak byly stanoveny na 68,4 milionů eur za vitamin A; 133 milionů eur za vitamin E; 28 milionů eur za vitamin B2; 50,4 milionů eur za vitamin B5; 21,75 milionů eur za vitamin C; 11,2 milionů eur za vitamin D3; 64 milionů eur za betakaroten a konečně 62 milionů eur za karotenoidy (body 701 až 711 odůvodnění Rozhodnutí).

17 Vůči Roche a BASF byla uplatněna přitěžující okolnost s ohledem na jejich údajnou společnou vedoucí úlohu a podněcování v rámci jednotlivých kartelových dohod. Proto jim byly základní částky pokut zvýšeny o 50 %, respektive o 35 % (body 712 až 718 odůvodnění Rozhodnutí). Takto pokuty vypočtené BASF dosáhly celkové výše bezmála 592,32 milionů eur.

18 Konečně, co se týče použití sdělení o spolupráci, Komise nejprve přiznala Aventis úplnou imunitu na základě bodu B tohoto sdělení v případě protiprávních jednání týkajících se vitaminů A a E. V tomto ohledu Komise zejména uvedla, že Aventis jako první svými prohlášeními z 19. a 25. května 1999 poskytla určující důkazy k prokázání existence těchto protiprávních jednání v souladu s podmínkou stanovenou v bodě B písm. b) sdělení o spolupráci (body 741 a 742 odůvodnění Rozhodnutí).

19 Komise měla dále za to, že jí Roche a BASF jako první poskytly určující důkazy k prokázání existence tajných dohod na trzích s vitaminy B2, B5, C a D3, betakarotenem a karotenoidy, a to prostřednictvím dokumentů, které zaslaly jejím útvarům mezi 2. červnem a 30. červencem 1999. Nicméně Roche a BASF, které hrály iniciativní nebo určující roli v protiprávních jednáních týkajících se vitaminů A, E, B2, B5, C a D3, betakarotenu a karotenoidů, nesplnily podle Komise podmínku stanovenou v bodě B písm. e) sdělení o spolupráci. Žádný z těchto dvou podniků tedy nebyl oprávněn ke snížení pokuty na základě bodů B nebo C tohoto sdělení (body 743 až 745 odůvodnění Rozhodnutí).

20 Každý z nich byl nicméně oprávněn ke snížení pokuty v souladu s bodem D sdělení o spolupráci. Komise obzvláště uvedla, že Roche a BASF, které poskytly přesné důkazy ohledně organizační struktury tajných dohod na trzích s vitaminy A, E, B2, B5, C a D3, betakarotenem a karotenoidy, přispěly určujícím způsobem k prokázání nebo potvrzení určitých podstatných bodů těchto protiprávních jednání. Komise tak dospěla k závěru, že Roche a BASF splňují podmínky stanovené v bodě D odst. 2 první odrážce sdělení o spolupráci, a přiznala jim 50% snížení pokuty, která by jim byla uložena, pokud by nespolupracovaly s Komisí (body 747, 748, 760 a 761 odůvodnění Rozhodnutí).

21 Pokuty uložené BASF byly takto v konečném výsledku stanoveny následovně: 46,17 milionů eur za vitamin A; 89,78 milionů eur za vitamin E; 18,9 milionů eur za vitamin B2; 34,02 milionů eur za vitamin B5; 14,68 milionů eur za vitamin C; 7,56 milionů eur za vitamin D3; 43,2 milionů eur za betakaroten a konečně 41,85 milionů eur za karotenoidy [čl. 3 písm. b) Rozhodnutí]. Celková výše těchto pokut (dále jen „celková pokuta“) činí 296,16 milionů eur.

Řízení a návrhová žádání účastnic řízení

22 Návrhem podaným kanceláři Soudu dne 31. ledna 2002 podala žalobkyně projednávanou žalobu.

23 Návrhem podaným kanceláři Soudu dne 24. června 2002 požádala Aventis o vstoupení do probíhajícího řízení jako vedlejší účastník na podporu návrhů žalované. Tento návrh byl po vyslechnutí hlavních účastnic řízení zamítnut usnesením Soudu (čtvrtého senátu) ze dne 25. února 2003 (Recueil, s. II‑213), čímž také skončila písemná část řízení.

24 Na základě zprávy soudce zpravodaje Soud (čtvrtý senát) rozhodl zahájit ústní část řízení a v rámci organizačních procesních opatření stanovených v článku 64 jednacího řádu Soudu vyzval účastníky řízení, aby odpověděli na písemné otázky, a žalovanou, aby předložila jisté dokumenty. Účastnice řízení této výzvě ve stanovené lhůtě vyhověli.

25 Řeči účastnic řízení a jejich odpovědi na ústní otázky Soudu byly vyslechnuty na jednání konaném dne 12. ledna 2005. Soud při této příležitosti vyzval žalovanou, aby předložila dopis, který jí zaslala Roche v rámci své spolupráce během správního šetření, a ústní část řízení přerušil.

26 Žalovaná této výzvě vyhověla ve stanovené lhůtě a dne 18. ledna 2005 předložila požadovaný dopis, jakož i další dopisy, které jí Roche zaslala v rámci své spolupráce během správního řízení. Na žádost Soudu žalobkyně dne 8. února 2005 podala vyjádření k dokumentům předloženým žalovanou.

27 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

– zrušil nebo podstatně snížil celkovou pokutu uloženou v čl. 3 písm. b) Rozhodnutí;

– uložil žalované náhradu nákladů řízení, jakož i dalších nákladů vynaložených žalobkyní v souvislosti s projednávanou věcí.

28 Žalovaná navrhuje, aby Soud:

– zamítl žalobu;

– uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.

K návrhovým žádáním směřujícím ke zrušení a ke snížení celkové pokuty

29 Žalobkyně plně a bezvýhradně přiznává svou účast na protiprávních jednáních týkajících se vitaminů A, E, B2, B5, C a D3, betakarotenu a karotenoidů a rovněž uznává jejich závažnost. Zdůrazňuje však, že Rozhodnutí je co do přísnosti uložených pokut bezprecedentní a představuje velmi radikální zvrat v Komisí uplatňované represivní politice.

30 Na podporu svého návrhu na zrušení nebo podstatné snížení celkové pokuty žalobkyně uplatňuje osm žalobních důvodů. První dva žalobní důvody vycházejí z porušení práva obhajoby z různých hledisek; třetí žalobní důvod vychází z porušení zásad proporcionality a rovného zacházení při stanovení výchozích částek některých pokut uložených žalobkyni; čtvrtý žalobní důvod se týká zvýšení výchozích částek pokut uložených žalobkyni pro účely odrazení; pátý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení, jímž byla žalobkyni přisouzena vedoucí úloha a podněcování při sedmi protiprávních jednáních; šestý a sedmý žalobní důvod souvisejí s posouzením spolupráce žalobkyně v rámci správního řízení; osmý žalobní důvod vychází z porušení profesního tajemství a zásady řádné správy.

A – K prvnímu a druhému žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení práv obhajoby

1. Argumenty účastnic řízení

a) K prvnímu žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení práv obhajoby z důvodu, že Komise předem neoznámila své posouzení ohledně existence více různých kartelových dohod

31 Žalobkyně uplatňuje, že před přijetím Rozhodnutí jí nebylo předloženo posouzení Komise, které vedlo k uložení několika různých pokut a podle kterého se u každého vitaminu jednalo o odlišnou kartelovou dohodu. Nedostatek předchozího oznámení tohoto posouzení tak značně narušil výkon jejích práv obhajoby, pokud jde o rozsah všech uložených pokut.

32 Připomíná, že podle ustálené zásady nemůže být rozhodnutí Komise založeno na právním a skutkovém posouzení, které se podstatně liší od právního a skutkového posouzení obsaženého v oznámení námitek. Komise však tuto zásadu porušila, když v Rozhodnutí vůbec poprvé učinila nové a klíčové posouzení týkající se právní kvalifikace protiprávních dohod. Podle žalobkyně bylo totiž v oznámení námitek upřesněno, zejména v bodech 206, 210 a 212, že se jednalo pouze o jednotnou souhrnnou kartelovou dohodu tvořenou tajnými dohodami týkajícími se různých vitaminů, kdežto v bodě 584 odůvodnění Rozhodnutí je poprvé uvedeno, že dohody týkající se každého vitaminu představují různá porušení práva Společenství v oblasti hospodářské soutěže.

33 Výchozí částka, která mohla být stanovena pro účely případné pokuty ve vztahu k žalobkyni, tedy nečinila 20 milionů eur, což je částka, jakou pokyny navrhují za výchozí bod pro jediné protiprávní jednání, nýbrž 160 milionů eur za osm odlišných protiprávních jednání. Na základě posouzení, podle nějž se u každého vitaminu, který byl předmětem dotčených dohod, jednalo o odlišné protiprávní jednání, tak ve skutečnosti Komise dospěla k tomu, že žalobkyni stanovila výchozí částku pokuty nejméně osmkrát vyšší, než jakou bylo možné předpokládat. Žalobkyně se domnívá, že měla mít proto možnost vyjádřit se k tomuto posouzení a k závěrům, které z něj byly vyvozeny, pokud jde o stanovení pokuty.

34 Žalovaná tyto argumenty odmítá jako neopodstatněné. V Rozhodnutí, jež věrně odráží strukturu oznámení námitek a v něm obsažené právní posouzení, podle jejího názoru nedošlo k žádné změně oproti úvahám, na nichž se zakládalo oznámení námitek. Zejména tvrdí, že jak struktura, tak řada úryvků z oznámení námitek dokládají, že Komise nepovažovala souhrn dohod týkajících se jednotlivých trhů s vitaminovými výrobky za jedno a totéž pokračující protiprávní jednání, nýbrž za více samostatných protiprávních jednání. Dokazuje to i odpověď žalobkyně na oznámení námitek, neboť ta v předposledním odstavci na straně 5 hovořila o více „protiprávních jednáních“ a nikoli pouze o jediném.

35 Žalobkyně ve své replice poznamenává, že část oznámení námitek obsahující popis protiprávních dohod byla nadepsána „kartelová dohoda“, kdežto příslušná část Rozhodnutí se zmiňuje o „kartelových dohodách“. K tomu dodává, že oznámení námitek obsahovalo četné indicie o tom, že Komise posuzuje jednu jedinou kartelovou dohodu. Nehledě na strukturu a konkrétní úryvky oznámení námitek je beztak relevantní pouze právní závěr obsažený v tomto oznámení námitek a podle nějž se pro účely výpočtu pokut jednalo o jednotnou kartelovou dohodu.

36 Pokud se jedná o úryvek z odpovědi žalobkyně na oznámení námitek citovaný žalovanou, žalobkyně uplatňuje, že se zde nezabývala otázkou, zda protiprávní dohody představují jedno či více protiprávních jednání, nýbrž se pouze odvolávala na polehčující okolnosti ohledně úlohy BASF v kartelové dohodě.

b) K druhému žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení práv obhajoby z důvodu, že oznámení námitek neobsahovalo dostatečné objasnění skutečností, k nimž hodlala Komise při výpočtu pokut přihlédnout

37 Žalobkyně uvádí, že objasnění relevantních skutečností učiněné v oznámení námitek pro účely výpočtu pokut, které jí byly uloženy, bylo neodpovídající a neumožnilo jí vykonat vhodným způsobem její práva obhajoby ve vztahu k výši těchto pokut.

38 Žalobkyně podotýká, že oznámení námitek je obecné a nejasné, pokud jde o objasnění skutečností, o něž se Komise chtěla při výpočtu pokuty opřít. Mimo obecnou úvodní část byly v oznámení námitek pouze tři body odůvodnění z celkového počtu 230 věnovány objasnění, a to běžnými slovy a velmi obecně, jak hodlá Komise při stanovení výše pokut přihlédnout k závažnosti, odrazení, délce trvání a všem přitěžujícím a polehčujícím okolnostem. Takový stupeň vysvětlení předpokládaných pokut je neslučitelný s právy obhajoby ze tří hlavních důvodů.

39 Zaprvé, jestliže podnik plně spolupracuje s Komisí a nezpochybňuje skutkový stav, jako je tomu v případě žalobkyně v projednávané věci, pak je hlavním, ne‑li jediným účelem oznámení námitek umožnit tomuto podniku, aby co možná nejlépe pochopil, na jakém základě mu Komise hodlá pokutu uložit.

40 Zadruhé jsou pokuty uložené v Rozhodnutí nejvyšší, jaké kdy byly uloženy v řízení podle práva Společenství v oblasti hospodářské soutěže, a jsou odrazem radikální a bezprecedentní změny v politice Komise v oblasti pokut. Žalobkyně příkladmo zdůrazňuje, že před uplatněním sdělení o spolupráci dosahují pokuty uložené podnikům, jimž je Rozhodnutí určeno, v souhrnu téměř 1 800 milionů eur, což je šestkrát více než nejvyšší celková částka, která kdy byla dosažena v jedné věci, a sice 273 milionů eur v rozhodnutí Komise 1999/243/ES ze dne 16. září 1998 v řízení podle článků 85 a 86 Smlouvy o ES (Věc IV/35.134 – Trans-Atlantic Conference Agreement) (Úř. věst. 1999, L 95, s. 1). Dodává, že celková pokuta stanovená k její tíži před použitím sdělení o spolupráci – takřka 600 milionů eur (viz bod 17 výše) – je přibližně šestkrát vyšší než nejvyšší individuální pokuta, jakou kdy Komise v minulosti uložila, a sice pokuta ve výši 102 milionů eur pro Volkswagen AG v rozhodnutí Komise 98/273/ES ze dne 28. ledna 1998 v řízení podle článku 85 Smlouvy o ES (IV/35.733 –VW) (Úř. věst. L 124, s. 60). Přitom však dosah povinnosti uvést odůvodnění a práva být vyslechnut, jde-li o zásadní skutečnosti, o něž se orgán hodlá opřít při stanovení výše pokuty, by měl být výši této částky přiměřený.

41 Zatřetí skutečnosti, které nebyly odpovídajícím způsobem objasněny v oznámení námitek, mají značný význam, protože mají za následek podstatné zvýšení celkové pokuty uložené žalobkyni. To platí zejména pro zvýšení o 100 % pro účely odrazení, na základě čehož Komise zvýšila částku celkové pokuty vypočtenou v závislosti na závažnosti z 128,5 milionů na 257 milionů eur (viz body 14 a 15 výše), a rovněž tak pro posouzení, podle kterého byla žalobkyně jedním z vůdců kartelové dohody, pročež Komise zvýšila základní částku celkové pokuty o 35 %, tedy o více než 153 milionů eur, a odmítla výraznější snížení pokuty na základě sdělení o spolupráci (viz body 17 a 19 výše). Žalobkyně obzvláště zdůrazňuje, že v oznámení námitek nebyla ani zmínka o záměru Komise učinit v případě BASF tak výrazné zvýšení pokuty z důvodu odrazení a že přisouzení vedoucí úlohy BASF je neslučitelné s oznámením námitek.

42 Žalovaná zpochybňuje opodstatněnost těchto výtek žalobkyně.

2. Závěry Soudu

43 Prvním a druhým žalobním důvodem, které je třeba zkoumat společně, se žalobkyně ve své podstatě domáhá úplného zrušení čl. 3 písm. b) Rozhodnutí a tudíž i pokut, které jí byly tímto článkem uloženy.

44 Je namístě připomenout, že dodržení práv obhajoby ve všech řízeních, která mohou vést k uložení sankcí, zejména pokut nebo penále, je základní zásadou práva Společenství, která musí být dodržena za všech okolností, i když se jedná o správní řízení (rozsudky Soudního dvora ze dne 13. února 1979, Hoffmann‑La Roche v. Komise, 85/76, Recueil, s. 461, bod 9, a ze dne 2. října 2003, ARBED v. Komise, C‑176/99 P, Recueil, s. I‑10687, bod 19).

45 K provedení této zásady pak čl. 19 odst. 1 nařízení č. 17 a články 2 a 3 nařízení Komise (ES) č. 2842/98 ze dne 22. prosince 1998 o slyšení stran v určitých jednáních podle článků [81] a [82] Smlouvy o ES (Úř. věst. L 354, s. 18; Zvl. vyd. 07/04, s. 204), kterážto ustanovení jsou v projednávané věci použitelná ratione temporis, ukládají Komisi povinnost oznámit námitky, které vznáší proti dotčeným podnikům a sdružením, a ve svých rozhodnutích brát v úvahu jen námitky, ke kterým měly tyto podniky a sdružení příležitost se vyjádřit.

46 V souladu s judikaturou musí oznámení námitek obsahovat popis námitek, které jsou formulovány dostatečně jasně, byť stručně, aby bylo dotčeným osobám umožněno skutečně zjistit, jaké chování jim Komise vytýká. Pouze za této podmínky totiž může oznámení námitek splnit svou funkci vyplývající z nařízení Společenství spočívající v poskytnutí všech nezbytných informací podnikům za účelem jejich účinné obhajoby předtím, než Komise přijme konečné rozhodnutí (rozsudek Soudního dvora ze dne 31. března 1993, Ahlström Osakeyhtiö a další v. Komise, C‑89/85, C‑104/85, C‑114/85, C‑116/85, C‑117/85 a C‑125/85 až C‑129/85, Recueil, s. I‑1307, bod 42; a rozsudek Soudu ze dne 14. května 1998, Mo och Domsjö v. Komise, T‑352/94, Recueil, s. II‑1989, bod 63, potvrzen v rámci kasačního opravného prostředku rozsudkem Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2000, Mo och Domsjö v. Komise, C‑283/98 P, Recueil, s. I‑9855).

47 Tento požadavek je dodržen, když rozhodnutí dotčeným osobám nepřičítá protiprávní jednání, která nebyla uvedena v oznámení námitek, a obsahuje pouze skutkové okolnosti, ke kterým se dotčené osoby měly příležitost vyjádřit (rozsudek Soudního dvora ze dne 15. července 1970, ACF Chemiefarma v. Komise, 41/69, Recueil, s. 661, bod 94, a rozsudek Soudu ze dne 30. září 2003, Atlantic Container Line a další v. Komise, T‑191/98, T‑212/98 až T‑214/98, Recueil, s. II‑3275, bod 138).

48 Pokud jde o výkon práv obhajoby ve vztahu k ukládání pokut, z ustálené judikatury vyplývá, že Komise splní svou povinnost dodržet právo podniků být vyslechnuty, pokud ve svém oznámení námitek výslovně uvede, že bude zkoumat, zda je třeba uložit dotyčným podnikům pokuty, a pokud uvede hlavní skutkové a právní okolnosti, které mohou vést k uložení pokuty, jako je závažnost a délka trvání předpokládaného protiprávního jednání a skutečnost, že k němu došlo „úmyslně nebo z nedbalosti“. Komise jim tak poskytuje údaje, které jsou nezbytné pro jejich obranu nejen proti zjištění protiprávního jednání, ale i proti uložení pokuty (rozsudek Soudního dvora ze dne 7. června 1983, Musique diffusion française a další v. Komise, 100/80 až 103/80, Recueil, s. 1825, bod 21, a rozsudek Soudu ze dne 20. března 2002, Lögstör Rör v. Komise, T‑16/99, Recueil, s. II‑1633, bod 193, potvrzen v rámci kasačního opravného prostředku rozsudkem Soudního dvora ze dne 28. června 2005, Dansk Rørindustri a další v. Komise, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P, C‑208/02 P a C‑213/02 P, Sb. rozh. s. I‑5425, zejména bod 428).

49 Z toho vyplývá, že pokud se jedná o stanovení výše pokut, práva obhajoby dotyčných podniků jsou před Komisí zaručena prostřednictvím možnosti předkládat připomínky k délce trvání, závažnosti a protisoutěžní povaze vytýkaných skutečností (rozsudky Soudu ze dne 6. října 1994, Tetra Pak v. Komise, T‑83/91, Recueil, s. II‑755, bod 235, a Lögstör Rör v. Komise, bod 48 výše, bod 194).

50 V projednávaném případě Komise v bodě 229 písm. b) oznámení námitek zřetelně uvedla svůj záměr uložit pokuty podnikům, jimž byl tento akt určen.

51 Komise rovněž v bodě 227 oznámení námitek uvedla, že čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 EHP byly porušeny úmyslně.

52 Pokud se jedná o závažnost vytýkaných skutečností, Komise nejprve v bodě 226 oznámení námitek připomenula, že přihlédne k samotné povaze protiprávního jednání, k jeho konkrétnímu dopadu na trh a k rozsahu dotčeného zeměpisného trhu, což jsou relevantní hlediska pro účely posouzení závažnosti protiprávního jednání v souladu s bodem 1 A prvním pododstavcem pokynů, a poté v bodě 227 upřesnila, že rozdělení trhů a stanovení cen na základě společné dohody jsou již svou povahou nejzávažnějším porušením čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 EHP; že dotyčné podniky si byly plně vědomy protiprávnosti svého konání; že jednaly ve vzájemné shodě za účelem vytvoření tajného a institucionalizovaného systému, jehož cílem bylo omezit hospodářskou soutěž ve významném odvětví průmyslu; že tajné dohody zasáhly celý průmysl s vitaminy, že byly vytvořeny, řízeny a podporovány na vysoké úrovni řízení v rámci dotyčných podniků, že byly výhradně ku prospěchu těchto podniků a na úkor jejich zákazníků a v konečném důsledku na úkor celé veřejnosti a že pokrývaly celý společný trh a po vytvoření EHP i všechny členské státy Dohody o EHP.

53 V bodě 226 oznámení námitek Komise rovněž projevila svůj záměr stanovit pokuty na dostatečné úrovni k zajištění jejich odrazující povahy.

54 Komise dále v bodě 228 dodala, že pro účely stanovení pokuty, která má být uložena každému podniku, přihlédne u každého z nich k úloze, jakou hrál v tajných dohodách, k jeho významu v průmyslu s vitaminy, k dopadu jeho protiprávního chování na hospodářskou soutěž a k veškerým dalším přitěžujícím či polehčujícím okolnostem. Výslovně se zmínila o vedoucí úloze, jakou hrála zejména žalobkyně v rámci tajných dohod.

55 Komise v bodě 228 rovněž poukázala na nutnost zohlednit délku trvání individuální účasti každého podniku na těchto dohodách, která je upřesněna v bodě 220 pro každý vitamin a pro každého účastníka.

56 Ukazuje se, že Komise ve svém oznámení námitek uvedla skutkové a právní okolnosti, z nichž hodlala vycházet při výpočtu výše pokut ukládaných žalobkyni, takže v tomto ohledu bylo právo žalobkyně být vyslechnuta prima facie řádně dodrženo.

57 Je však třeba zkoumat, do jaké míry jsou konkrétní argumenty uplatněné žalobkyní v rámci prvního a druhého žalobního důvodu způsobilé tento závěr vyvrátit.

58 To nelze tvrdit o argumentu založeném na zvláštním účelu, jaký má údajně mít oznámení námitek, je‑li zasláno podniku, který plně spolupracoval s Komisí a nezpochybnil skutkový stav (viz bod 39 výše). Jak správně uvedla žalovaná, funkce oznámení námitek se neliší podle konkrétní situace podniku, jemuž je toto oznámení určeno. Nehledě na stupeň spolupráce tohoto podniku je funkcí oznámení námitek poskytnout podnikům a sdružením všechny nezbytné informace za účelem jejich účinné obhajoby předtím, než Komise přijme konečné rozhodnutí (rozsudky Ahlström Osakeyhtiö a další v. Komise, bod 46 výše, bod 42, a ze dne 16. listopadu 2000, Mo och Domsjö v. Komise, bod 46 výše, bod 63). Z tohoto úhlu pohledu skutečnost, že žalobkyně spolupracovala s Komisí, uznala, že se dopustila protiprávních skutků, a tyto skutky popsala, neznamená, že již nemá právo a zájem, aby od Komise obdržela akt, v němž budou přesně uvedeny všechny námitky, které vůči ní Komise uplatňuje, včetně námitek, jež se mohou zakládat na prohlášeních či důkazech poskytnutých ostatními zúčastněnými podniky. Argument žalobkyně mimoto není prost rozporů, jelikož se výslovně zakládá na určité okolnosti, a sice že žalobkyně nezpochybnila skutkový stav, která logicky předpokládá předchozí zaslání oznámení námitek, v němž jsou uvedena obvinění uplatněná Komisí a skutky, o něž se tato obvinění opírají, a jehož povaha a funkce proto nemohou být touto později nastalou okolností nijak dotčeny.

59 Argument, který je též součástí druhého žalobního důvodu a vychází z radikální a bezprecedentní změny, jakou Rozhodnutí představuje v rámci politiky Komise v oblasti pokut (viz bod 40 výše), rovněž nemůže obstát. Aniž by bylo nutné zkoumat, zda a v jaké míře pokuty uložené v Rozhodnutí skutečně znamenají s ohledem na svou vysokou výši novou etapu v této politice, je třeba připomenout, že podle judikatury Komise není povinna v oznámení námitek uvést možnost případné změny své politiky, pokud jde o obecnou úroveň výše pokut, jelikož tato možnost závisí na obecných úvahách soutěžní politiky bez přímé souvislosti s konkrétními okolnostmi projednávané věci (rozsudek Musique diffusion française a další v. Komise, bod 48 výše, bod 22, a rozsudek Lögstör Rör v. Komise, bod 48 výše, bod 203). Komise totiž nemá povinnost upozorňovat podniky, tím že je uvědomí o svém záměru zvýšit obecnou úroveň výše pokut (rozsudky Soudu ze dne 10. března 1992, Solvay v. Komise, T‑12/89, Recueil, s. II‑907, bod 311, a Lögstör Rör v. Komise, bod 48 výše, bod 203).

60 Rovněž neopodstatněný je argument, který je taktéž součástí druhého žalobního důvodu a který dosti zmateně poukazuje na nedostatek odpovídajícího vysvětlení v oznámení námitek, pokud jde o dvě skutečnosti, mající podle žalobkyně „zásadní význam“, o nichž se v Rozhodnutí hovořilo v rámci výpočtu výše pokut, a sice jednak zvýšení o 100 % pro účely odrazení, a jednak přisouzení vedoucí úlohy žalobkyni (viz bod 41 výše).

61 Pokud se jedná o druhou z těchto skutečností, žalobkyně zjevně nepoukazuje na nedostatečné vysvětlení v oznámení námitek, nýbrž na nekonzistentnost mezi oznámením námitek a Rozhodnutím v tom smyslu, že uvedená skutečnost sice byla použita v Rozhodnutí, nebyla však zmíněna v oznámení námitek. V tomto ohledu je však třeba konstatovat, jak již bylo připomenuto v bodě 54 výše, že se oznámení námitek v bodě 228 o vedoucí úloze žalobkyně výslovně zmiňovalo, takže o nekonzistentnosti, na niž upozorňuje, nemůže být řeč.

62 Pokud jde o první skutečnost uvedenou v bodě 60 výše, Komisi nepřísluší sdělovat žalobkyni v oznámení námitek rozsah případného zvýšení pokuty pro zajištění odrazujícího účinku pokuty. Jestliže totiž Komise uvedla skutkové a právní okolnosti, na nichž hodlá založit výpočet výše pokuty, není již povinna upřesnit způsob, jakým každou z těchto okolností použije pro stanovení úrovně pokuty. Uvedení údajů ohledně úrovně zamýšlených pokut, dokud nebyla podnikům dána možnost vyslovit připomínky k jim vytýkaným skutečnostem, by znamenalo nepřiměřeně předjímat rozhodnutí Komise (rozsudky Soudního dvora Musique diffusion française a další v. Komise, bod 48 výše, bod 21, a ze dne 9. listopadu 1983, Michelin v. Komise, 322/81, Recueil, s. 3461, bod 19; rozsudek Lögstör Rör v. Komise, bod 48 výše, bod 200).

63 Dále je třeba posoudit argumenty žalobkyně uplatněné v rámci prvního žalobního důvodu a jejich dopad na prozatímní závěr vyslovený v bodě 56 výše.

64 V tomto žalobním důvodu žalobkyně Komisi vytýká, že jí neumožnila uplatnit připomínky k další konkrétní okolnosti, která má dle jejího názoru podstatný a penalizující dopad v rámci výpočtu výše pokut provedeného v Rozhodnutí, a sice posouzení Komise, podle nějž vytýkaná jednání představovala více odlišných protiprávních jednání a nikoli jediné.

65 V této souvislosti je třeba nejprve uvést na pravou míru rozsah újmy, jakou toto posouzení Komise mohlo žalobkyni přivodit.

66 Žalobkyně vychází z myšlenky, že kdyby Komise dospěla k závěru, že jde v projednávaném případě o jediné protiprávní jednání, uložila by jí pouze jedinou pokutu, jejíž výchozí částka by v souladu s pokyny činila 20 milionů eur, zatímco výchozí částka oněch osmi pokut, které byly žalobkyni ve skutečnosti uloženy, je v souhrnu osmkrát vyšší než výchozí částka, s jakou by bylo možné počítat pro jednu pokutu.

67 Taková myšlenka se však zakládá na nesprávném výkladu pokynů. V souladu s bodem 1 A druhým pododstavcem těchto pokynů totiž „předpokládané pokuty“ pro „velmi závažná protiprávní jednání“, například „horizontální omezení, jako cenové kartely a kvóty podílů na trhu“, jdou „nad 20 milionů [eur]“. Z tohoto úryvku pokynů tedy nijak nevyplývá, že by výchozí částka pokuty ukládané podniku za protiprávní jednání takovéto povahy měla být v zásadě omezena hranicí 20 milionů eur.

68 Je namístě podotknout, že Komise v bodě 675 odůvodnění Rozhodnutí upřesnila, že pro účely stanovení výchozí částky pokut přihlédla k velikosti jednotlivých trhů s dotyčnými vitaminovými výrobky. I kdyby však Komise ve svém Rozhodnutí dospěla k závěru, že se jedná o jediné souhrnné protiprávní jednání zahrnující všechny dotčené trhy s vitaminovými výrobky, mohla by v souladu s kritériem uvedeným v bodě 675 odůvodnění Rozhodnutí zohlednit při stanovení výše výchozí částky jediné ukládané pokuty úhrnnou hodnotu těchto trhů. Výchozí částka by tak byla za běžných okolností stanovena na úrovni mnohem vyšší než 20 milionů eur, která představuje orientační minimální prahovou hodnotu pro velmi závažné protiprávní jednání.

69 Vzhledem k tomu, že částka 20 milionů eur uvedená orientačně v pokynech pro velmi závažná protiprávní jednání je „minimální“ a nikoli „maximální“, nic nenasvědčuje tomu, že kdyby Komise v Rozhodnutí dospěla k závěru, že se jedná o jediné protiprávní jednání, musela by nutně stanovit pro jedinou pokutu uloženou žalobkyni výchozí částku nižší, než je součet výchozích částek skutečně stanovených pro oněch osm pokut uložených žalobkyni.

70 Kvalifikace určitých protiprávních skutků jako jedno a totéž protiprávní jednání, nebo jako více odlišných protiprávních jednání, není v zásadě bez dopadu na sankci, kterou lze uložit, neboť shledání více odlišných protiprávních jednání může vést k uložení několika různých pokut, a to vždy v rámci mezí stanovených v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 (rozsudek Soudu ze dne 15. června 2005, Tokai Carbon a další v. Komise, T‑71/03, T‑74/03, T‑87/03 a T‑91/03, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 118), tedy při dodržení maximální výše 10 % obratu dosaženého v hospodářském roce předcházejícím přijetí rozhodnutí.

71 Je však třeba konstatovat, že v projednávané věci skutečnost, že Komise kvalifikovala zjištěné skutky jako více odlišných protiprávních jednání, nehrála z hlediska použití této maximální výše žádnou roli. Součet pokut uložených žalobkyni, a dokonce i jejich součet uvažovaný před použitím sdělení o spolupráci (592,32 milionů eur), totiž zůstává daleko pod hranicí 10 %, která je považována za hranici vztahující se k celkovému obratu (rozsudek Musique diffusion française a další v. Komise, bod 48 výše, bod 119), jelikož žalobkyně v roce předcházejícím přijetí Rozhodnutí, tedy v roce 2000, dosáhla celkového obratu 35 946 milionů eur (viz první tabulka v bodě 123 odůvodnění Rozhodnutí).

72 Dále je třeba dodat, že kdyby Komise dospěla k závěru, že v projednávaném případě jde o jediné protiprávní jednání zahrnující veškeré vitaminové výrobky uvedené v Rozhodnutí, pravděpodobně by mohla pro účely výpočtu pokuty ukládané žalobkyni vzít v úvahu také její tajné postupy v souvislosti s vitaminy B1 a H, od jejichž sankcionování však orgán ve svém Rozhodnutí upustil s tím, že se jedná o odlišná protiprávní jednání, v jejichž případě došlo ve vztahu k její pravomoci ukládat sankce k promlčení v souladu s nařízením č. 2988/74.

73 Předchozí úvahy, jejichž cílem je poskytnout úplný a objektivní náhled na argumentaci žalobkyně, však nepostačuje k tomu, aby bylo možné vyloučit, že posouzení Komise, podle nějž se v projednávané věci jednalo o více odlišných protiprávních jednání, mohlo mít jakýkoli vliv na úroveň pokut uložených žalobkyni. Je tedy třeba zkoumat, zda bylo žalobkyni umožněno vyjádřit se v odpovědi na oznámení námitek k otázce, zda skutky, které jí jsou v oznámení námitek vytýkány, zakládají jediné protiprávní jednání, anebo více protiprávních jednání.

74 Je nutno připustit, že Komise sice v oznámení námitek řádně zjistila a podrobně popsala skutky vytýkané podnikům, jimž bylo toto oznámení určeno, a označila ustanovení (článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP), o nichž se domnívala, že mohla být těmito skutky porušena, nezaujala však k dané otázce jednoznačné stanovisko.

75 Žalobkyně tedy správně poukazuje na jisté skutečnosti v oznámení námitek, které mohou naznačovat, že Komise pokládala dotčené protisoutěžní chování za jediné protiprávní jednání.

76 Nejprve je třeba odkázat na bod 206 třetí pododstavec oznámení námitek, kde Komise uvedla následující:

„Bez ohledu na počet výrobců, na obměny v účasti na schůzkách a na různorodost jejich sortimentu výrobků představoval soubor tajných dohod v praxi a ve skutečnosti souhrnný koordinovaný mechanismus, jehož účelem bylo kontrolovat světový trh v celém sortimentu vitaminových výrobků, přičemž [Roche] stála v samém středu sítě dohod a ujednání.“

(„Notwithstanding the number of producers, the variation in the participation in the meetings and the diversity of their product ranges, the complex of collusive arrangements, in practice and in effect, constituted an overall coordinated scheme to control the world market across the whole range of vitamin products with [Roche] at the centre of the network of agreements and arrangements.“)

77 Především je třeba zmínit bod 212 druhý pododstavec oznámení námitek, kde Komise uvedla:

„Vzhledem ke kontinuitě a podobnosti metody má Komise za to, že je vhodné se zabývat souborem dohod zahrnujících jednotlivé vitaminy v rámci jednoho a téhož řízení. Komise bude toto považovat za jednotnou souhrnnou kartelovou dohodu v oblasti vitaminů, kde [Roche], BASF a Rhône‑Poulenc tvoří hlavní ,skupinu‘ a ostatní výrobci ke kartelu přistupují nebo tvoří jeho část, pokud se jedná o konkrétní jimi vyráběné vitaminy.“

(„Given the continuity and similarity of method, the Commission considers it appropriate to treat in one and the same procedure the complex of agreements covering the different vitamins. The Commission will consider this as one single overarching vitamin cartel with [Roche], BASF and Rhône‑Poulenc forming the main ‚mass‘ and the other producers adhering to, and forming a subset of, the cartel for the particular vitamins which they produce.“)

78 V bodě 225 třetím a čtvrtém pododstavci oznámení námitek Komise zdůraznila, že nelze s jistotou tvrdit, že „protiprávní jednání“ bylo zcela ukončeno, a že je nutné od podniků, jimž je oznámení určeno, požadovat, aby „protiprávní jednání“ ukončily.

79 Žalovaná dále správně poukazuje na další skutečnosti v oznámení námitek, které mohou naopak svědčit o tom, že Komise měla v úmyslu konstatovat, že se jedná o více protiprávních jednání.

80 V tomto ohledu je třeba zmínit, že v bodě 212 třetím pododstavci oznámení námitek Komise převzala formulaci z rozsudku Soudního dvora ze dne 16. prosince 1975, Suiker Unie a další v. Komise (40/73 až 48/73, 50/73, 54/73 až 56/73, 111/73, 113/73 a 114/73, Recueil, s. 1663, bod 111), a zejména tedy uvedla následující:

„Komisi nic nebrání v tom, aby jediným rozhodnutím rozhodla o více protiprávních jednáních, přestože některých podniků, kterým je rozhodnutí určeno, se některá z protiprávních jednání netýkají, ovšem za předpokladu, že rozhodnutí umožní každému adresátovi přesně zjistit námitky, které jsou proti němu namířeny […] Jakmile je případně uvažováno o pokutě, Komise plně přihlédne k úloze, jakou hrál každý z účastníků, a k velikosti trhu s konkrétním dotyčným vitaminem.“

(„There is no reason at all why the Commission should not make a single decision covering several infringements, even if some of the undertakings to which it is addressed are unconnected with some of these infringements, provided that the decision permits each addressee to obtain a clear picture of the complaints made against it. […] When and if any penalty is to be assessed, the Commission will take full account of the part played by each of the participants and the size of the market for the particular vitamin concerned.“)

81 V bodě 212 prvním pododstavci oznámení námitek se uvádí:

„Komise má za to, že soubor protiprávních jednání, která jsou předmětem projednávané věci, vykazuje všechny znaky plné dohody ve smyslu článku 81 [ES].“

(„The Commission considers that the complex of infringements in this case present all the characteristics of a full agreement in the sense of Article 81.“)

82 V bodě 225 třetím pododstavci oznámení námitek se zejména uvádí:

„Protiprávní jednání pokračovala u většiny výrobků dlouho po zahájení šetření.“

(„The infringements continued for most products long after the start of the investigations.“)

83 V bodě 226 čtvrtém pododstavci oznámení námitek Komise upřesnila, že co se týče použití sdělení o spolupráci, vezme v úvahu veškerou spolupráci poskytnutou výrobci „pro každý výrobek zvlášť“ (in relation to each product separately).

84 Strany projednávaného sporu uvádějí řadu dalších odkazů na text oznámení námitek, které dle jejich názoru potvrzují jejich vlastní výklad tohoto aktu, pokud jde o otázku, zda se jednalo o jedno jediné, anebo o více odlišných protiprávních jednání. Tyto odkazy zejména na použití slov jako „ujednání“, „dohoda“ nebo „kartel“ skloňovaných buď v jednotném, anebo v množném čísle, se jeví méně významné.

85 Žalovaná tak zejména zdůrazňuje, že výrazy „soubor dohod“ („complex of agreements“), „soubor dohod a ujednání“ („complex of agreements and arrangements“), „kartelové dohody“ („cartel agreements“), „tajné dohody“ („collusive agreements“), použité v oznámení námitek, ukazují, že Komise měla skutečně za to, že se v projednávané věci jedná o více odlišných protiprávních jednání.

86 Tyto výrazy stejně jako slovní spojení „tajné dohody“ („collusive arrangements“), které je taktéž obsaženo v oznámení námitek, však nelze vykládat tak, že nutně znamenají přesnou právní kvalifikaci co do mnohosti protiprávních jednání. Z judikatury totiž vyplývá, že soubor úkonů, které mají tentýž protisoutěžní cíl a z nichž každý zvlášť spadá pod pojem „dohoda“, „jednání ve vzájemné shodě“ nebo „rozhodnutí sdružení podniků“ ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES, může představovat různé projevy jednoho a téhož protiprávního jednání porušujícího tento článek (rozsudek Soudního dvora ze dne 8. července 1999, Komise v. Anic Partecipazioni, C‑49/92 P, Recueil, s. I‑4125, bod 113).

87 Žalobkyně dále poukazuje na řadu úryvků z oznámení námitek, kde Komise užila termínu „kartel“, aniž se zmínila o konkrétním vitaminu, zejména když v bodě 195 tohoto oznámení pro účely potvrzení své pravomoci v projednávané věci uvedla, že „kartel“ měl značný dopad na obchod mezi členskými státy ES a na hospodářskou soutěž na společném trhu“ (the cartel had an appreciable effect on trade between EC Member States and competition in the Common Market).

88 Použití termínu „kartel“ však zaprvé nutně neznamená, že se uvažuje o existenci jediné kartelové dohody ve smyslu článku 81 ES. Tento termín totiž může označovat kartelovou dohodu horizontálního typu, může však být rovněž v obecnější rovině použit pro vyjádření struktury či organizace odpovědné za protiprávní jednání ve vztahu k pravidlům hospodářské soutěže. Nelze tedy vyloučit, že v oznámení námitek byl termín „kartel“ použit pro označení celkové organizace zavedené výrobci vitaminů, aniž by to mělo jakýkoli vliv na případný závěr o existenci více kartelových dohod, a tedy i více protiprávních jednání. Zadruhé některá tvrzení uvedená v oznámení námitek ve vztahu ke „kartelu“, jako například tvrzení týkající se jeho dopadu na obchod mezi členskými státy, obsažené v bodě 195, či tvrzení týkající se jeho povahy jakožto úmyslného protiprávního jednání porušujícího články 81 ES a 53 Dohody o EHP, obsažené v bodě 227, lze také vykládat v tom smyslu, že ve skutečnosti mají za cíl popsat charakteristické rysy společné všem kartelovým dohodám, které jsou předmětem oznámení námitek, aby bylo možné se tak vyhnout zbytečnému opakování popisu těchto charakteristickým rysů pro jednotlivé kartelové dohody.

89 Pokud jde o strukturu oznámení námitek, o niž se žalovaná opírá, ta je uspořádána tak, že v části C nadepsané „kartel“ je proveden konkrétní a podrobný popis tajných dohod týkajících se každého vitaminu zvlášť, ovšem s výhradou společného posouzení vitaminů A a E, které jsou krom toho považovány za náležející k různým trhům. S takto podrobněji rozlišenou výhradou Komise v každém bodě této části C posoudila daný vitaminový výrobek, jeho charakteristiky, výrobce a s ním související trh (považovaný za odlišný trh), původ, délku trvání, základní mechanismus, schůzky a fungování kartelu týkajícího se daného vitaminu, jakož i jeho účastníky. Nehledě na nadpis uvedený v jednotném čísle („the cartel“) tedy část C oznámení námitek jasně naznačovala, že se jedná o více různých kartelových dohod.

90 Celkové zohlednění oznámení námitek tak naznačuje, že Komise v tomto aktu zjevně váhala ohledně přesné právní kvalifikace vytýkaných skutků, pokud jde o jednotu či mnohost protiprávních jednání, a to přesto, že jednoznačně shledala jejich rozpor s čl. 81 odst. 1 ES a s čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP. Z oznámení námitek tedy jasně nevyplývalo, zda Komise hodlá učinit závěr o existenci jednoho či více protiprávních jednání.

91 Toto konstatování nicméně neznamená, že Komise za těchto podmínek porušila práva obhajoby žalobkyně, když v Rozhodnutí vycházela z existence různých protiprávních jednání pro každý vitamin.

92 Je pravdou, že ve svém rozsudku ze dne 3. července 1991, AKZO v. Komise (C‑62/86, Recueil, s. I‑3359, bod 29), jehož se dovolává žalobkyně, Soudní dvůr uvedl, že „[v] oznámení námitek musejí být jasně uvedeny skutečnosti, o něž se Komise opírá, jakož i jejich kvalifikace“.

93 Přitom je však užitečné také připomenout, že podle judikatury nemusí být rozhodnutí, kterým je shledáno protiprávní jednání, nutně přesnou kopií oznámení námitek. Komise musí být totiž schopna v tomto rozhodnutí přihlédnout k odpovědím dotyčných podniků na oznámení námitek. V tomto ohledu musí být schopna nejen přijmout či odmítnout argumenty dotyčných podniků, ale také provést vlastní analýzu skutečností uplatňovaných těmito podniky a na jejím základě pak buď upustit od některých námitek, které se ukážou být neopodstatněné, anebo upravit či doplnit po skutkové či právní stránce svou argumentaci na podporu vznesených námitek (rozsudky Soudního dvora ACF Chemiefarma v. Komise, bod 47 výše, body 91 a 92; Suiker Unie a další v. Komise, bod 80 výše, body 437 a 438, a ze dne 29. října 1980, Van Landewyck a další v. Komise, 209/78 až 215/78 a 218/78, Recueil, s. 3125, bod 68).

94 Zejména je třeba uvážit, že posouzení skutkových okolností je součástí samotného rozhodovacího aktu a že právo být vyslechnut zahrnuje veškeré skutkové a právní okolnosti, které tvoří základ rozhodovacího aktu, avšak nikoli konečné stanovisko, které správní orgán hodlá zaujmout (viz v tomto smyslu rozsudky Soudu ze dne 21. ledna 1999, Neue Maxhütte Stahlwerke a Lech‑Stahlwerke v. Komise, T‑129/95, T‑2/96 a T‑97/96, Recueil, s. II‑17, bod 231, a ze dne 3. prosince 2003, Audi v. OHIM, T‑16/02, Recueil, s. II‑5167, bod 75).

95 Práva obhajoby jsou v případě nesouladu mezi oznámením námitek a konečným rozhodnutím porušena pouze za předpokladu, že námitka obsažená v konečném rozhodnutí nebyla v oznámení námitek dostatečně objasněna tak, aby se její adresáti mohli hájit. Dále pak právní kvalifikace skutkového stavu provedená v oznámení námitek již pojmově může být pouze předběžná a pozdější rozhodnutí Komise nemůže být zrušeno pouze z toho důvodu, že konečné závěry vyvozené z tohoto skutkového stavu se přesně neshodují s touto předběžnou kvalifikací. Komise totiž musí adresáty oznámení námitek vyslechnout a popřípadě vzít v úvahu jejich připomínky, jimiž odpovídají na vznesené námitky, a změnit přitom svou analýzu, a to právě proto, aby byla dodržena jejich práva obhajoby (rozsudek Soudu ze dne 8. července 2004, Mannesmannröhren-Werke v. Komise, T‑44/00, Sb. rozh. s. II‑2223, body 98 až 100).

96 V projednávané věci je třeba mít za to, že Komise v Rozhodnutí toliko poupravila a právně objasnila argumentaci, na níž založila uplatněné námitky, a že tedy žalobkyni nebránila vyjádřit se k těmto námitkám před přijetím Rozhodnutí (viz v tomto smyslu rozsudek Soudu ze dne 10. března 1992, Hüls v. Komise, T‑9/89, Recueil, s. II‑499, body 59 až 65). Žalobkyně si měla při četbě oznámení námitek uvědomit, že Komise nevylučuje závěr, že se jedná o více odlišných protiprávních jednání. Komise se zajisté mohla vyhnout politováníhodným nejasnostem a rozporům, jimiž se vyznačuje právní posouzení obsažené v oznámení námitek, pokud jde o otázku, zda se jednalo o jedno, nebo o více protiprávních jednání, přičemž stačilo, aby jasněji uvedla alternativu, která se v tomto ohledu nabízela a o níž by se vyslovila v konečném rozhodnutí. Tyto nejasnosti a rozpory však žalobkyni nebránily v tom, aby se k této otázce vyjádřila ve své odpovědi na oznámení námitek.

97 Jak již žalovaná správně zdůraznila, z této odpovědi mimoto vyplývá, že sama žalobkyně si byla přinejmenším vědoma skutečnosti, že se správní řízení mohlo týkat více protiprávních jednání. Na straně 5 této odpovědi, hned za popisem opatření, jež přijala, aby u ní již v budoucnu nedocházelo k porušování práva hospodářské soutěže, totiž žalobkyně uvedla, že „okamžitě ustala v protiprávních jednáních, která jsou předmětem probíhajícího řízení“ (immediately brought to an end the infringements which are subject of this proceedings). Skutečnost, na niž poukazuje žalobkyně, že tato poznámka byla učiněna v souvislosti s úvahami, které měly Komisi přesvědčit, aby ve prospěch žalobkyně uznala existenci polehčujících okolností, nijak nevylučuje možnost dovodit, že si žalobkyně byla v tomto stadiu správního řízení vědoma skutečnosti, že v závěru tohoto řízení může být shledáno, že se dopustila více protiprávních jednání.

98 Žalovaná krom toho správně poukazuje na skutečnost, že na rozdíl od žalobkyně se Roche, jíž bylo určeno stejné oznámení námitek, ve své odpovědi na toto oznámení vyjádřila k otázce, zda se jednalo o jediné, nebo o více protiprávních jednání. V tomto ohledu přitom není důležité, že Roche chtěla upřesnit, že podle jejího mínění měla Komise vyslovit závěr, že se jedná o více samostatných protiprávních jednání. Na rozdíl od tvrzení žalobkyně nelze ze směru, jakým se tyto připomínky Roche ubírají, vyvodit, že tento podnik pochopil oznámení námitek tak, že jeho adresátům byla vytýkána jediná souhrnná kartelová dohoda. V každém případě se však nelze zabývat otázkou, jakým způsobem si Roche vyložila oznámení námitek, protože relevantní je pouze objektivní obsah tohoto oznámení. Žalobkyně v této souvislosti neprávem tvrdí, že jí byla v oznámení námitek vytýkána účast v jediné souhrnné kartelové dohodě. Oznámení námitek obsahovalo vedle údajů mířících tímto směrem také celou řadu údajů, které mířily směrem, k němuž se nakonec Komise přiklonila ve svém Rozhodnutí.

99 Za těchto podmínek se žalobkyně mohla pokusit, tak jak to učinila Roche, nasměrovat právní analýzu Komise, kam potřebovala, poněvadž tato analýza patrně zůstávala ještě otevřená, pokud se jednalo o otázku, zda vytýkané chování zakládalo jedno, či více protiprávních jednání. Nejasnosti obsažené v oznámení námitek jí v tom nijak nebránily. Skutečnost, že žalobkyně ve své odpovědi na oznámení námitek neuplatnila k této otázce žádné argumenty, tedy závisela zcela na její volbě.

100 Komise tudíž neporušila právo žalobkyně být vyslechnuta, když zaujala jasné a úplné konečné stanovisko, pokud jde o právní kvalifikaci vytýkaných protiprávních skutků, a žalobkyni tak přiřkla tolik protiprávních jednání porušujících čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP, kolik vitaminů bylo těmito skutky dotčeno.

101 Z výše uvedeného vyplývá, že první a druhý žalobní důvod je třeba zamítnout.

102 Konečně, jestliže žalobkyně na jednání formou závěrečné poznámky po vyslovení argumentů na podporu prvního žalobního důvodu naznačila, že otázka, kterou tento žalobní důvod nastoluje, není pouze otázkou procesní, a podotkla, že pokyny nestanoví, že by v případě kartelové dohody zahrnující více výrobků mohla Komise vynásobit pokuty počtem těchto výrobků, je třeba konstatovat, že má‑li být touto poznámkou Komisi vytýkáno také to, že porušila pokyny, když v Rozhodnutí dospěla k závěru, že se jedná o tolik protiprávních jednání, kolik vitaminových výrobků je zde dotčeno, a uložila žalobkyni takovýto počet pokut, pak tato výtka zcela zjevně překračuje dosah uvedeného žalobního důvodu a představuje nový žalobní důvod, který je podle čl. 48 odst. 2 jednacího řádu nepřípustný, jelikož se nezakládá na sebemenší právní či skutkové okolnosti zjištěné v průběhu soudního řízení.

B – Ke třetímu žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení zásad proporcionality a rovného zacházení při stanovení výchozích částek některých pokut uložených žalobkyni

1. Argumenty účastnic řízení

103 Žalobkyně zpochybňuje výchozí částky pokut, které jí byly stanoveny Komisí na základě závažnosti protiprávních jednání a které jsou podle jejího názoru svévolné, nepřiměřené a v rozporu se zásadou rovného zacházení.

104 Připomíná, že v bodech 680 a 681 odůvodnění Rozhodnutí se jasně uvádí, že při výpočtu výchozí částky pokut bylo u každého podniku přihlédnuto k jeho relativnímu významu na každém z trhů s relevantními výrobky, a konkrétněji k jeho světovému obratu u každého vitaminu. Komise však toto kritérium nedodržela a při výpočtu výchozích částek pokut postupovala nekonzistentně, a to ve dvou hlavních aspektech.

105 Zaprvé, výchozí částky některých pokut uložených žalobkyni jsou nepřiměřené ve vztahu k těm, které byly stanoveny ostatním účastníkům stejných kartelových dohod. Žalobkyně tak zdůrazňuje, že v případě protiprávních jednání týkajících se vitaminů B5, C a E, betakarotenu a karotenoidů je výchozí částka pokuty uložené žalobkyni, vyjádřená jako procentní podíl světového obratu podniku pro dotyčný vitamin, mnohem vyšší než výchozí částka stanovená Roche, a to nehledě na skutečnost, že tržní podíl Roche byl ve všech případech znatelně větší než tržní podíl žalobkyně a že i podle Komise se vedoucí úloha Roche v některých kartelových dohodách podstatně lišila od vedoucí úlohy žalobkyně.

106 Zadruhé, výchozí částky některých pokut uložených žalobkyni se u jednotlivých protiprávních jednání nepřiměřeně liší, přestože byly tržní podíly žalobkyně u jednotlivých dotyčných vitaminů velmi podobné. Žalobkyně tak uvádí, že v případě vitaminů A a B2 byla zařazena do druhé kategorie (za Roche), protože její tržní podíly činily 32, respektive 29 %, kdežto v případě vitaminu E byla zařazena do první kategorie (spolu s Roche), i když její tržní podíl (29 %) byl roven či nižší než její tržní podíl v případě vitaminů A a B2 a přes podobnosti ve struktuře těchto tří trhů. Žalobkyně z toto dovozuje, že měla být zařazena do druhé kategorie pro všechna protiprávní jednání a že toto nerovné zacházení, pro něž Komise nepodala žádné vysvětlení, je neodůvodněné.

107 Žalovaná oponuje, že výchozí částky pokut uložených žalobkyni se nacházejí v rozpětí částek, jaké může uložit na základě své diskreční pravomoci, a že jsou objektivně odůvodněné.

108 Při definování kategorií pro každé protiprávní jednání žalovaná pro účely vhodného poměrného zvážení pokut uvažovala v řádech, namísto aby vycházela z aritmetických vzorců. Z bodů 685, 689 a 691 odůvodnění Rozhodnutí zejména vyplývá, že podniky byly zařazeny do druhé kategorie za Roche, pokud byly jejich tržní podíly podstatně menší než tržní podíly Roche, což byl i případ žalobkyně u protiprávních jednání týkajících se vitaminů B5 a C.

109 Ovšem u protiprávních jednání týkajících se betakarotenu a karotenoidů bylo s ohledem na charakteristické rysy těchto dvou trhů ovládaných především BASF a Roche rozhodnuto, že tyto podniky mají ve fungování kartelu stejnou specifickou váhu a že rozdíl v podílech na těchto trzích není právoplatným ukazatelem role, jakou každý z podniků hrál v protiprávním jednání, ani jejich celkové velikosti. Z tohoto důvodu pak nebyla pro tato protiprávní jednání vytvořena žádná zvláštní kategorie a výchozí částka pokut byla stanovena pouze s ohledem na rozsah trhu.

110 V rámci provádění organizačních procesních opatření nařízených Soudem poskytla žalovaná jistá upřesnění, pokud jde o metodu použitou pro stanovení výchozích částek pokut uložených Rozhodnutím.

111 Žalovaná zejména uvedla, že k přizpůsobení výchozí částky odpovídající závažnosti každého protiprávního jednání jako takového v závislosti na velikosti každého trhu s vitaminovým výrobkem (dále jen „obecná výchozí částka“) použila údaje týkající se velikosti trhu na úrovni EHP za poslední ukončený rok, ve kterém došlo k protiprávnímu jednání. Tyto údaje rovněž specifikovala pro každý předmětný vitaminový výrobek a upřesnila, že tam, kde Komise provedla rozdělení do kategorií, zůstaly obecné výchozí částky spojeny s první kategorií každého protiprávního jednání.

112 V téže souvislosti žalovaná uvedla, jakým způsobem stanovila přesnou výchozí částku uplatněnou na podniky zařazené do druhé kategorie, a to pro každé z protiprávních jednání, kde účastníky kartelové dohody rozdělila do kategorií podle bodu 1 A čtvrtého a šestého pododstavce pokynů. V tomto ohledu objasnila, že výchozí částku pro druhou kategorii vypočetla podle poměru mezi průměrem světových obratů vztahujících se k výrobku (dále také „relevantní obraty“) podniků zařazených do této kategorie a průměrem relevantních obratů podniků zařazených do první kategorie, s výhradou provedeného zaokrouhlení. Údaje použité za tímto účelem byly vzaty z posledního ukončeného kalendářního roku, ve kterém došlo k protiprávnímu jednání, tak jak byly zaneseny bez závorek v prvním sloupci tabulek týkajících se různých trhů s vitaminovými výrobky obsažených v bodě 123 odůvodnění Rozhodnutí.

113 Pokud se tedy například jedná o protiprávní jednání týkající se vitaminu A, obecná výchozí částka stanovená na 30 milionů eur v závislosti na velikosti evropského trhu s tímto vitaminem v roce 1998 byla uložena Roche, zařazené do první kategorie, a byla upravena pro BASF a Aventis, zařazené do druhé kategorie, na 18 milionů eur, tedy na 60 % z 30 milionů eur, a to vzhledem k tomu, že průměr relevantních obratů posledně uvedených podniků představoval 60,64 % relevantního obratu Roche.

114 Poté, co se žalobkyně seznámila s těmito vysvětleními, která pokládá za zásadní, přičemž lituje, že nebyla obsažena v Rozhodnutí a že je od Komise neobdržela v požadovaném čase i přes řadu výzev v tomto směru učiněných před podáním projednávané žaloby, uplatnila na jednání dodatečné výtky, pokud jde o výchozí částky, které jí byly stanoveny v Rozhodnutí.

115 Zaprvé tedy žalobkyně s důrazem na skutečnost, že některé z údajů poskytnutých Komisí v rámci organizačních procesních opatření, pokud jde jak o velikost evropských trhů s vitaminovými výrobky, tak o obecné výchozí částky, neodpovídají údajům uvedeným v Rozhodnutí, poznamenala, že při přizpůsobování obecných výchozích částek podle velikosti evropských trhů s dotyčným výrobkem Komise stanovila pro trhy menšího rozsahu částku, která vyjádřena v procentním podílu na velikosti trhu je znatelně vyšší než u trhů většího rozsahu. Komisi tedy vytkla, že neuvedla žádnou skutečnost, která by tuto okolnost mohla odůvodnit.

116 Zadruhé žalobkyně uplatnila, že metoda Komise, která spočívala ve vytvoření kategorií a vypočtení výchozí částky pro druhou kategorii v závislosti na poměru mezi průměrem relevantních obratů podniků zařazených do této kategorie a průměrem relevantních obratů podniků zařazených do první kategorie, byla příčinou rozporů. Tato metoda vedla k tomu, že žalobkyni byly stanoveny za protiprávní jednání týkající se vitaminů B5, C a E výchozí částky podstatně vyšší, než k jakým by bylo možné se dopracovat na základě „klasické, jednoduché a rozumnější“ metody, podle které by tyto částky byly vypočteny přímo jako procentní podíly z výchozí částky stanovené hlavnímu subjektu na základě poměru mezi relevantním obratem žalobkyně a relevantním obratem tohoto subjektu. Podle žalobkyně je tato metoda využívající kategorií a průměrů neslučitelná s pokyny, které se nikde nezmiňují o takových průměrech, které ostatně nemohou vyjadřovat specifickou váhu a tím pádem ani skutečný dopad chování každého z podniků, které se účastnily této kartelové dohody.

117 Žalovaná se na jednání k těmto dodatečným výtkám vyjádřila zejména s tím, že Rozhodnutí právně dostačujícím způsobem objasňuje, jak byly vypočteny výchozí částky pokut, že obecná výchozí částka nebyla spjata s hlavním subjektem, nýbrž s první kategorií, a tedy se všemi podniky zařazenými do této kategorie a že i když jsou možné i jiné přístupy, ten, který byl v projednávané věci použit, je racionální a konzistentní.

2. Závěry Soudu

a) Úvodní poznámky

118 Úvodem je namístě poznamenat, že z bodů 655 až 775 odůvodnění Rozhodnutí vyplývá, že pokuty uložené Komisí z důvodu protiprávních jednání stanovených v čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP se zakládaly na čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a že Komise – i když Rozhodnutí neodkazuje výslovně na pokyny – stanovila pokuty na základě metody vymezené v těchto pokynech.

119 Přitom disponuje‑li Komise za účelem stanovení částky každé pokuty posuzovací pravomocí, aniž by musela používat přesný matematický vzorec (rozsudek Soudu ze dne 6. dubna 1995, Martinelli v. Komise, T‑150/89, Recueil, s. II‑1165, bod 59), nemůže se odklonit od pravidel, které si sama stanovila (viz obdobně rozsudek Soudu ze dne 17. prosince 1991, Hercules Chemicals v. Komise, T‑7/89, Recueil, s. II‑1711, bod 53, potvrzen v rámci kasačního opravného prostředku rozsudkem Soudního dvora ze dne 8. července 1999, Hercules Chemicals v. Komise, C‑51/92 P, Recueil, s. I‑4235). Pokyny představují právní nástroj, který je při dodržování právních norem vyšší síly určený k upřesnění kritérií, jež Komise použije v rámci výkonu své posuzovací pravomoci při stanovení pokut, a Komise tak musí při stanovení výše pokut skutečně vzít v úvahu znění pokynů o metodě stanovování pokut, zvláště ty jejich prvky, které jsou stanoveny kogentně (rozsudek Soudu ze dne 8. července 2004, JFE Engineering a další v. Komise, T‑67/00, T‑68/00, T‑71/00 a T‑78/00, Sb. rozh. s. II‑2501, bod 537).

120 Podle metody vymezené v pokynech přijme Komise při stanovení výše pokut, které se ukládají dotyčným podnikům, jako výchozí bod částku stanovenou v závislosti na závažnosti protiprávního jednání. Při hodnocení závažnosti protiprávního jednání je třeba brát v úvahu jeho povahu, skutečný dopad na trh, pokud jej lze měřit, a velikost relevantního zeměpisného trhu (bod 1 A první pododstavec). V tomto rámci se protiprávní jednání zařadí do jedné ze tří kategorií, a sice „méně závažná protiprávní jednání“, pro která jsou předpokládané pokuty 1 000 eur až 1 milion eur, „závažná protiprávní jednání“, pro která jsou předpokládané pokuty 1 milion eur až 20 milionů eur, a „velmi závažná protiprávní jednání“, pro která jsou předpokládané pokuty nad 20 milionů eur (bod 1 A druhý pododstavec první až třetí odrážka). V každé z těchto kategorií navrhovaný rozsah pokut umožní, podle pokynů, aby se na podniky použilo rozdílné zacházení podle povahy protiprávního jednání, kterého se dopustily (bod 1 A třetí pododstavec). Podle pokynů je rovněž nezbytné brát v úvahu, zda původci protiprávních jednání skutečně měli hospodářskou schopnost způsobit významnou škodu jiným hospodářským subjektům, zejména pak spotřebitelům, a určit výši pokuty na úrovni, která zajistí její dostatečně odrazující účinek (bod 1 A čtvrtý pododstavec).

121 Podle pokynů by mohlo v některých případech být nezbytné poměrně zvážit částky stanovené uvnitř každé ze tří takto vymezených kategorií, aby se brala v úvahu specifická váha, a tedy skutečný dopad protiprávního jednání každého podniku na hospodářskou soutěž, zejména pokud existuje značný nepoměr ve velikosti podniků, které se dopustily protiprávního jednání stejného typu, a aby se v důsledku toho přizpůsobil výchozí bod základní částky zvláštní povaze každého podniku (bod 1 A šestý pododstavec).

122 V projednávaném případě žalobkyně nezpochybňuje ani velm