ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Věc T‑320/10

(zveřejnění formou výňatků)

Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell

v.

Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

„Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství CASTEL — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Přípustnost — Absolutní důvod pro zamítnutí neuplatněný před odvolacím senátem — Zkoumání skutečností z úřední moci — Článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“

Shrnutí – rozsudek Tribunálu (šestého senátu) ze dne 13. září 2013

Ochranná známka Společenství – Procesní ustanovení – Zkoumání skutečností z úřední moci – Řízení o prohlášení neplatnosti týkající se absolutních důvodů pro zamítnutí – Přezkum omezený na dovolávané důvody

(Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1, články 52 a 55 a čl. 76. odst. 1)

Podle čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství při zkoumání absolutních důvodů pro zamítnutí musejí průzkumoví referenti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), a na základě odvolání odvolací senáty Úřadu zkoumat skutečnosti z moci úřední za účelem určení, zda ochranná známka, jejíž zápis je požadován, spadá pod jeden z důvodů pro zamítnutí zápisu uvedených v článku 7 téhož nařízení, či nikoliv. Z toho vyplývá, že příslušné orgány Úřadu mohou být vedeny k tomu, aby založily svá rozhodnutí na skutečnostech, které nebyly přihlašovatelem uplatněny. Úřad je povinen zkoumat z moci úřední relevantní skutečnosti, které by jej mohly vést k uplatnění absolutního důvodu pro zamítnutí.

V rámci řízení o prohlášení neplatnosti však nelze Úřad donutit k tomu, aby znovu provedl z moci úřední přezkum relevantních skutečností, které by jej mohly vést k uplatnění absolutních důvodů pro zamítnutí, provedený průzkumovým referentem. Z ustanovení článků 52 a 55 nařízení č. 207/2009 vyplývá, že se ochranná známka Společenství považuje za platnou do okamžiku, kdy ji Úřad v návaznosti na řízení o prohlášení neplatnosti prohlásí za neplatnou. Vztahuje se tedy na ni domněnka platnosti, která představuje logický důsledek kontroly, kterou provádí Úřad v rámci průzkumu přihlášky k zápisu.

Tato domněnka platnosti omezuje povinnost Úřadu, uvedenou v čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009, aby relevantní skutečnosti, které by jej mohly vést k uplatnění absolutních důvodů pro zamítnutí, zkoumal z moci úřední, na průzkum přihlášky ochranné známky Společenství provedený průzkumovými referenty Úřadu, a na základě odvolání odvolacími senáty při řízení o zápisu uvedené ochranné známky. Jelikož se přitom v rámci řízení o prohlášení neplatnosti má za to, že zapsaná ochranná známka Společenství je platná, přísluší osobě, která podala návrh na prohlášení neplatnosti, aby u Úřadu uplatnila konkrétní skutečnosti, které by její platnost zpochybnily.

(viz body 26–28)
V případě škody, která může vznikat průběžně, se promlčecí lhůta pěti let stanovená v článku 46 statutu Soudního dvora uplatní v závislosti na datu úkonu, kterým bylo promlčení přerušeno, na období předcházející o více než pět let tomuto datu, aniž by tím byly dotčeny nároky vzniklé během následujících období.

(viz bod 52)
2)

Společnost Fruit of the Loom, Inc. ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené OHIM.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Ochranná známka Společenství

–

Definice a nabytí ochranné známky Společenství

–

Absolutní důvody pro zamítnutí

–

Označení, která jsou tvořena výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku

–

Pojem [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii)] (viz body 26

–

28)

Subject of the case

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2010 (věc R 1235/2008‑1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Pi‑Design AG, Bodum France a Bodum Logistics A/S na jedné straně a Yoshida Metal Industry Co. Ltd. na druhé straně

Výrok

Výrok

1) Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. května 2010 (věc R 1235/2008‑1) se zrušuje.

2) OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Yoshida Metal Industry Co. Ltd.

3) Pi‑Design AG, Bodum France a Bodum Logistics A/S ponesou vlastní náklady řízení.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Ochranná známka Společenství

–

Definice a nabytí ochranné známky Společenství

–

Absolutní důvody pro zamítnutí

–

Označení tvořená výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku

–

Pojem [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii)] (viz body 26

–

28)

Subject of the case

Předmět

Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2010 (věc R 1237/2008‑1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Pi‑Design AG, Bodum France a Bodum Logistics A/S na jedné straně a Yoshida Metal Industry Co. Ltd. na druhé straně

Výrok

Výrok

1) Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. května 2010 (věc R 1237/2008‑1) se zrušuje.

2) OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Yoshida Metal Industry Co. Ltd.

3) Pi‑Design AG, Bodum France a Bodum Logistics A/S ponesou vlastní náklady řízení.
5.

Podpory poskytované státy — Rozhodnutí Komise, kterým je podpora shledána neslučitelnou se společným trhem a je nařízeno její vrácení — Rozhodnutí Komise přijaté poté, co bylo první rozhodnutí zrušeno pro nedostatek odůvodnění — Zásada ne bis in idem — Porušení — Neexistence (Článek 107 SFEU) (viz bod 41)
2.

Společná obchodní politika — Obrana proti dumpingovým praktikám — Dumpingové rozpětí — Určení běžné hodnoty — Dovozy pocházející ze země, která nemá tržního hospodářství — Přiznání postavení podniku působícího v tržním hospodářství — Podmínky — Kumulativní charakter — Důkazní břemeno, které nesou výrobci — Hodnocení důkazů orgány — Soudní přezkum — Meze [Nařízení Rady č. 384/96, čl. 2 odst. 7 písm. a), b) a c), a č. 1225/2009, čl. 2 odst. 7 písm. a), b) a c)] (viz body 37–40)
15.

Žaloba na neplatnost — Zrušující rozsudek — Účinky — Povinnost přijmout opatření k výkonu rozsudku — Dosah — Zohlednění jak odůvodnění, tak výroku rozsudku — Povinnost omezená na to, co je naprosto nezbytné pro zajištění výkonu zrušovacího rozsudku — Přijetí nového aktu na základě starších platných přípravných aktů — Přípustnost — Rozhodnutí týkající se schválení účetní závěrky ve vztahu k výdajům financovaným z EZOZF — Uložení finanční opravy obdobné opravě uložené dřívějším rozhodnutím, jež bylo zrušeno rozsudkem Soudního dvora — Soulad se zrušujícím rozsudkem (Článek 266 odst. 1 SFEU) (viz body 476–482, 486–488)
Rozsudek Tribunálu (prvního senátu) ze dne 2. října 2012 – ELE.SI.A v. Komise

(Věc T-312/10)

„Rozhodčí doložka — Šestý víceletý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002-2006) — Smlouva o uskutečnění projektu ‚I-Way, Intelligent, co operative system in cars for road safety‘ — Ukončení smlouvy — Návrh na vrácení vyplaceného finančního příspěvku — Úroky z prodlení — Žaloba směřující k získání celého požadovaného finančního příspěvku a zpochybnění návrhu na vrácení příspěvku — Vzájemná žaloba“

1. Soudní řízení — Návrh na zahájení řízení — Formální požadavky — Stručný popis dovolávaných žalobních důvodů — Žalobní důvod, který není provázen žádným upřesněním umožňujícím posoudit jeho opodstatněnost — Nepřípustnost [Jednací řád Tribunálu, čl. 44 odst. 1 písm. c)] (viz bod 76)

2. Rozpočet Evropské unie — Finanční pomoc Unie — Povinnost příjemce dodržet podmínky udělení pomoci — Smlouva uzavřená v rámci zvláštního programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace — Postup ověřování pochybení — Audit, který se týká účetních a řídících zásad, uskutečněný společně zaměstnanci Komise a externími poradci — Povinnost zajistit vyslýchaným zaměstnancům asistenci překladatele — Neexistence — Audit, který nespadá do působnosti nařízení č. 2185/96 (Nařízení Rady č. 2185/96) (viz body 77–93)

3. Soudní řízení — Předložení věci Tribunálu na základě rozhodčí doložky — Smlouva uzavřená v rámci zvláštního programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace — Vypovězení smlouvy z důvodu pochybení ze strany smluvního partnera — Žádosti o vrácení vyplaceného finančního příspěvku a úroků z prodlení — Žaloba znějící na získání požadovaného finančního příspěvku v plném rozsahu a na zpochybnění žádosti o vrácení — Protinávrh — Konstatování nedodržení podmínek vyplývajících ze smlouvy — Právo Komise na vrácení zálohy zvýšené o úroky (Článek 27 SFEU) (viz body 103–123, 153–158)

Předmět

Návrh na zaplacení finančního příspěvku, na který má žalobkyně údajně nárok na základě smlouvy č. 27195 uzavřené dne 13. prosince 2005 mezi Komisí a žalobkyní o uskutečnění projektu „I-Way, Intelligent co-operative system in cars for road safety“, jakož i vzájemná žaloba na vrácení části vyplaceného finančního příspěvku a zaplacení úroků z prodlení

Výrok

1) Žaloba podaná společností Elettronica e sistemi per automazione (ELE.SI.A) SpA se zamítá.

2) Společnosti ELE.SI.A se ukládá, aby Evropské komisi zaplatila částku 184129,74 eur zvýšenou o úroky z prodlení ode dne 18. května 2010, jakož i částku 7344,46 EUR zvýšenou o úroky z prodlení ode dne 18. června 2010.
1)

O žalobě již není třeba rozhodnout v rozsahu, v němž směřuje proti rozhodnutím Komise C (2010) 2204 a C (2010) 2208 ze dne 29. března 2010, a proti rozhodnutím Komise C (2010) 6429 a C (2010) 6436 ze dne 16. září 2010.
7.

Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Relativní důvody pro zamítnutí — Námitky majitele starší totožné nebo podobné ochranné známky zapsané pro totožné nebo podobné výrobky nebo služby — Podobnost dotčených výrobků nebo služeb — Komplementarita výrobků — Oděvy, obuv a kloboučnické výrobky náležející do třídy 25 ve smyslu Niceské dohody a oděvní doplňky z kůže a z imitace kůže náležející do třídy 18 ve smyslu uvedené dohody [Nařízení Rady č. 207/2009, čl. 8 odst. 1 písm. b)] (viz body 68 až 70)
6.

Společná obchodní politika — Ochrana proti dumpingovým praktikám — Přezkum pro nového vývozce — Dumpingové rozpětí — Určení běžné hodnoty — Ziskové rozpětí — Výpočet prodejních, správních a režijních nákladů — Uplatnění metody použití v původním řízení [Nařízení Rady č. 384/96, čl. 2 odst. 6 písm. c) a čl. 11 odst. 9, a nařízení Rady č. 1225/2009, čl. 2 odst. 6 písm. c) a čl. 11 odst. 9] (viz body 111, 112, 115, 116, 121–123)
CS
Sbí rkasoudníchroz hodnutí
ECLI:EU:T:2012 :362 1INFORMACEONEZVEŘEJNĚNÝCHROZHODNU TÍCH
Rozsudek T r ibunálu (osmého senátu) ze dne 1 1. čer vence 2 0 1 2  – 
Laboratoire Garnier v. OHIM (natural beauty)
(Věc T-5 5 9 / 1 0 )
„Ochranná známka S polečenství — Přihláška o brazové ochranné známky S polečenství ‚natural 
beauty‘ — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) 
nařízení (ES) č. 207/2009 “
Ochranná známka Společenství — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Absolutní důvody 
pro zamítnutí — Ochranné známky tvořené výlučně oz načeními nebo údaji, které mo hou sloužit 
k označení vlastností výrobku — Obrazová ochranná známka n atural beauty [Nařízení Rady 
č. 207/2009 , čl. 7 odst. 1 písm. c)] (viz body 19–23, 26–28)
Předmět
Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu O HIM z e dne 23. září 2010 ( věc 
R 971/2010 -1) týkajícímu se zápisu obrazového označení natural beauty jakožto ochranné známky 
Společenství
Výrok
1) Žaloba se zamítá.
2) Laboratoire Garnier a Cie se ukládá n áhrada n ákladů řízení.
1.

Hospodářská, sociální a územní soudržnost — Strukturální pomoc — Financování z prostředků Unie — Povinnost členských států zavést systémy řízení a kontroly — Závažné nedostatky, jež by mohly vést k systémovým nesrovnalostem — Důsledek — Snížení finanční pomoci [Článek 317 SFEU; nařízení Rady č. 1260/1999, čl. 38 odst. 1 a čl. 39 odst. 2 písm. c) a článek 3; nařízení Komise č. 438/2001, články 4 a 10] (viz body 50, 51, 91, 92)
Zásada dodržování práva na obhajobu vyžaduje, aby byly dotyčnému subjektu sděleny skutečnosti, na jejichž základě má být vůči němu vydán akt nepříznivě zasahující do jeho právního postavení. A dále mu musí být umožněno účelně vyjádřit své stanovisko k těmto skutečnostem.

Proto v případě prvního aktu, kterým se určitému subjektu zmrazují finanční prostředky, musí být tomuto subjektu skutečnosti zohledněné v jeho neprospěch sděleny současně s přijetím daného aktu nebo co možná nejdříve po jeho přijetí, ledaže tomu brání bezpečnostní imperativy Unie nebo členských států nebo důvody spojené s jejich mezinárodními vztahy. Na základě vlastní žádosti má dotyčný subjekt rovněž právo vyjádřit stanovisko k těmto skutečnostem po přijetí aktu. S týmiž výhradami musí být v zásadě před každým následným rozhodnutím, jímž se zmrazují finanční prostředky, sděleny dotyčnému subjektu nové skutečnosti zohledněné v jeho neprospěch a musí mu být znovu umožněno vyjádřit stanovisko.

Poskytnutí návrhu na přijetí omezujících opatření spočívajících ve zmrazení finančních prostředků dotyčné osobě po uplynutí lhůty, která je této osobě stanovena k předložení vyjádření, tak neumožňuje včasný přístup k jejímu spisu, a tudíž vede k porušení práva na obhajobu.

Pokud jde dále o zásadu účinné soudní ochrany, účinnost soudního přezkumu znamená, že příslušný unijní orgán má povinnost sdělit důvody omezujícího opatření dotčenému subjektu v nejširším možném rozsahu, a to buď v okamžiku, kdy je uvedené opatření přijato, nebo alespoň co nejdříve poté, aby bylo dotčenému subjektu umožněno využít v příslušných lhůtách práva takové opatření napadnout. Dodržení této povinnosti sdělit uvedené důvody je totiž nezbytné jak k tomu, aby adresátům omezujících opatření bylo umožněno hájit svá práva za co nejpříznivějších podmínek a rozhodnout se s plnou znalostí věci, zda je účelné obrátit se na unijní soud, tak i k tomu, aby byl unijní soud plně schopen přezkoumat legalitu dotčeného aktu, tak jak mu to přísluší.

Neurčitost odůvodnění přijetí rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků a opožděné poskytnutí návrhu na přijetí tohoto rozhodnutí jsou tak porušením práva adresáta tohoto rozhodnutí na účinnou soudní ochranu.

(viz body 51, 52, 54, 79, 90, 99)
I když podstatnou otázkou při opětovném přezkoumání je, zda se od doby, kdy byla dotyčná osoba zapsána na seznam týkající se zmrazení finančních prostředků, nebo od doby předchozího opětovného přezkumu faktická situace změnila natolik, že již neumožňuje učinit stejný závěr o zapojení této osoby do teroristických činností, s tím důsledkem, že Rada může případně v rámci široké posuzovací pravomoci rozhodnout o ponechání osoby na seznamu týkajícím se zmrazení finančních prostředků, pokud se faktická situace nezměnila, nic to nemění na tom, že každý nový teroristický čin, který Rada vloží do svého odůvodnění během tohoto opětovného přezkoumání, aby odůvodnila ponechání dotyčné osoby na seznamu týkajícím se zmrazení finančních prostředků, musí být ve dvoustupňovém rozhodovacím systému společného postoje 2001/931 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu a z důvodu neexistence vyšetřovacích prostředků, kterými by disponovala Rada, předmětem přezkumu a rozhodnutí příslušného orgánu ve smyslu tohoto společného postoje. Povinnost Rady založit rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků v oblasti terorismu na skutkovém základě vycházejícím z rozhodnutí příslušných orgánů přímo vyplývá z dvoustupňového systému zavedeného společným postojem 2001/931. Tato povinnost tudíž není podmíněna chováním dotyčné osoby nebo skupiny. Rada musí na základě povinnosti uvést odůvodnění, jež je podstatnou formální náležitostí, v odůvodnění svých rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků uvést rozhodnutí příslušných vnitrostátních orgánů, která konkrétně přezkoumala a konstatovala teroristické činy, a která použije jako skutkový základ pro vlastní rozhodnutí.

(viz body 127, 129, 130)
(viz body 28, 29)

Viz znění rozhodnutí.

(viz bod 33)

Viz znění rozhodnutí.

Jiné subjekty než adresáti rozhodnutí mohou tvrdit, že jsou rozhodnutím osobně dotčeny ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce ES, pouze pokud je toto rozhodnutí zasahuje z důvodu určitých vlastností, které jsou pro ně zvláštní, nebo faktické situace, která je vymezuje vzhledem ke všem ostatním osobám, a tím je individualizuje způsobem obdobným tomu, jakým by byl individualizován adresát rozhodnutí.

Tak je tomu zejména v případě, kdy se jedná o žalobu na neplatnost rozhodnutí prohlašujícího podporu, za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud by postavení žalujícího podniku na trhu bylo podstatně ovlivněno podporou – jejímž příjemcem uvedený podnik není – která je předmětem dotčeného rozhodnutí. Žalujícímu podniku tedy přísluší pouze uvést relevantním způsobem důvody, pro něž může rozhodnutí Komise poškodit jeho legitimní zájmy tím, že se podstatným způsobem dotkne jeho postavení na předmětném trhu. Pokud jde o určení toho, zda došlo k podstatnému zásahu, žalující podnik se nemůže dovolávat pouze svého postavení konkurenta ve vztahu k podniku – příjemci podpory, ale musí kromě toho prokázat s ohledem na stupeň své případné účasti na řízení a význam zásahu do svého postavení na trhu, že se nachází ve faktické situaci, která jej individualizuje způsobem obdobným tomu, jakým by byla individualizována osoba, jíž je takové rozhodnutí určeno.

V důsledku toho pokud žalující podnik neprokáže, že jeho soutěžní postavení bylo podstatným způsobem ovlivněno rozhodnutím prohlašujícím podporu za slučitelnou s vnitřním trhem, není aktivně legitimován k podání žaloby proti tomuto rozhodnutí za účelem zpochybnění jeho opodstatněnosti.

(viz body 36, 37, 51, 58, 59)
1)

Rozhodnutí Komise C (2010) 4758, C (2010) 4748, C (2010) 4757, C (2010) 4751, C (2010) 4764, C (2010) 4750, C (2010) 4761, C (2010) 4767, C (2010) 4754, C (2010) 4753 a C (2010) 4752 ze dne 13. července 2010, kterými se zamítá žádost Irska o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zohlednění zvýšení bezpečnosti plavidel patřících žalobcům, se zrušují.
(viz bod 106)

Viz znění rozhodnutí.

(viz body 135–137)

Viz znění rozhodnutí.

V oblasti hospodářské soutěže může porušení zásady přiměřené lhůty při provádění správních řízení mít dva druhy důsledků.

Zaprvé, pokud má porušení požadavku přiměřené lhůty vliv na výsledek řízení, může vést ke zrušení napadeného rozhodnutí. V tomto ohledu, co se týče aplikace pravidel hospodářské soutěže, překročení přiměřené lhůty může být důvodem zrušení pouze v případě rozhodnutí, kterými se konstatují protiprávní jednání, a za podmínky, že bylo prokázáno, že porušení této zásady zasáhlo do práva dotčených podniků na obhajobu. Kromě tohoto zvláštního případu nemá nedodržení povinnosti rozhodnout v přiměřené lhůtě vliv na platnost správního řízení podle nařízení č. 17. Jelikož má však dodržování práva na obhajobu ve správních řízeních v oblasti hospodářské soutěže klíčový význam, je třeba zabránit tomu, aby toto právo mohlo být nenapravitelně narušeno z důvodu nadměrné délky vyšetřovací fáze a tato délka mohla být na překážku provádění důkazů, které mají vyvrátit existenci jednání, jež mohou zakládat odpovědnost dotčených podniků. Z tohoto důvodu nesmí být přezkum případné překážky výkonu práva na obhajobu omezen na samotnou fázi, během níž se tato práva naplno projevují, a sice na druhou fázi správního řízení, která probíhá od oznámení námitek do přijetí konečného rozhodnutí. Posouzení zdroje případného oslabení účinnosti práva na obhajobu se musí vztahovat na toto řízení jako celek a vzít v potaz celou dobu jeho trvání.

Zadruhé, pokud porušení požadavku přiměřené lhůty nemá vliv na výsledek řízení, unijní soud může na základě takového porušení v rámci výkonu pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci odpovídajícím způsobem napravit porušení plynoucí z překročení přiměřené délky správního řízení tím, že případně sníží výši uložené pokuty.

V tomto ohledu je pro vysvětlení délky správního řízení v oblasti kartelových dohod třeba vzít v potaz zejména dobu trvání kartelové dohody, její velký zeměpisný rozsah, organizaci kartelové dohody na zeměpisné úrovni a v čase, počet setkání, která se konala v rámci kartelové dohody, počet dotčených podniků, počet žádostí o shovívavost a obzvláště velké množství dokumentů, které byly v tomto rámci poskytnuty nebo získány v průběhu kontrol a byly vyhotoveny v různých jazycích, jež Komise musela posoudit, dále různé žádosti o doplňující informace, počet subjektů, kterým bylo zasláno oznámení námitek, počet jednacích jazyků, jakož i různé žádosti týkající se platební schopnosti.

(viz body 151–155, 168, 169)
Pokud Komise uloží pokutu za porušení pravidel hospodářské soutěže, aniž by byl dotčený podnik vyslechnut a měl přístup ke spisu, rozhodnutí musí být zrušeno, jestliže uvedený podnik dostatečně prokázal nikoli, že by napadené rozhodnutí mělo bez těchto procesních vad, tedy kdyby byl vyslechnut a měl přístup ke spisu, odlišný obsah, nýbrž že by svou obhajobu mohl zajistit lépe, kdyby k uvedeným vadám nedošlo. Za tímto účelem je třeba se vrátit do doby konání správního řízení, které vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí.

V tomto ohledu, v kontextu rozhodnutí Komise, kterým byla několika společnostem, které tvoří jediný podnik ve smyslu článku 101 SFEU, uložena povinnost zaplatit solidárně pokutu, může dotčená mateřská společnost napadnout skutečnost, že neměla prospěch ze snížení pokuty, které bylo přiznáno druhým rozhodnutím přijatým, aniž by byla vyslechnuta a byl ji poskytnut přístup ke spisu, jedné ze solidárně odpovědných dceřiných společností. Za těchto okolností, dotčená mateřská společnost totiž může lépe zajistit svou obhajobu projednáním otázky, jaké povinnosti přísluší Komisi, pokud jde o určení podílu různých společností na částkách, jejichž solidární zaplacení jim bylo uloženo, což je otázka, která nebyla v okamžiku správního řízení judikaturou vyřešena.

Krom toho, pokud se pokuta uložená uvedené mateřské společnosti ukáže jako vyšší než pokuta uložená jejím dceřiným společnostem, ačkoliv její odpovědnost je zcela odvozena z odpovědnosti těchto dceřiných společností, může zpochybnit výši pokuty, která ji měla být uložena.

(viz body 72–74, 76, 80, 83)
V oblasti hospodářské soutěže Komise ve svém sdělení o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (z roku 2002) vymezila podmínky, za kterých mohou být podniky, jež s ní v průběhu šetření kartelové dohody spolupracují, osvobozeny od pokut nebo být oprávněny ke snížení pokuty, kterou by jinak musely zaplatit. Uvedené sdělení nahradilo první sdělení Komise o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod (z roku 1996) s cílem umožnit Komisi přizpůsobit její politiku v této oblasti s ohledem na zkušenosti, které získala za pět let provádění. Komise měla zejména za to, že i když byla potvrzena platnost zásad, kterými se řídí sdělení z roku 1996, zkušenost ukázala, že účinnost tohoto sdělení by se zlepšila zvýšením transparentnosti a jistoty podmínek, za nichž se udělují jakákoli snížení pokut. Komise uvedla, že účinnost by zvýšilo také sblížení úrovně snížení pokut a hodnoty příspěvku podniku ke zjištění protiprávního jednání.

Tribunálu přísluší, aby tento vývoj, který měla Komise na mysli, když nahradila sdělení z roku 1996 sdělením z roku 2002, zohlednil.

(viz body 77–79)