Věc C‑344/15

National Roads Authority

proti

The Revenue Commissioners

(žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Appeal Commissioners)

„Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty – Směrnice 2006/112/ES – Článek 13 odst. 1 druhý pododstavec – Činnost spočívající ve správě a zpřístupnění silniční infrastruktury proti zaplacení mýtného – Činnosti, při nichž veřejnoprávní subjekt vystupuje jako orgán veřejné moci – Přítomnost soukromých subjektů – Výrazné narušení hospodářské soutěže – Existence aktuální či potenciální hospodářské soutěže“

Shrnutí – rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. ledna 2017

Harmonizace daňových právních předpisů – Společný systém daně z přidané hodnoty – Osoby povinné k dani – Veřejnoprávní subjekty – Nezdanění činností vykonávaných v postavení orgánu veřejné moci – Výjimky – Zdanění v případě výrazného narušení hospodářské soutěže – Rozsah – Činnost spočívající ve správě a zpřístupnění silniční infrastruktury proti zaplacení mýtného – Přítomnost soukromých subjektů – Vyloučení

(Směrnice Rady 2006/112, čl. 2 odst. 1, článek 9 a čl. 13 odst. 1 první a druhý pododstavec)

Článek 13 odst. 1 druhý pododstavec směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že nelze mít za to, že v takové situaci, o jakou jde v původním řízení, veřejnoprávní subjekt, který vykonává činnost spočívající ve zpřístupnění silnice proti zaplacení mýtného, konkuruje soukromým subjektům, které vybírají mýtné na jiných zpoplatněných silnicích na základě dohody uzavřené s dotyčným veřejnoprávním subjektem podle vnitrostátních právních předpisů.

Je třeba připomenout, že čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec této směrnice stanoví omezení pravidla uvedeného v čl. 13 odst. 1 prvním pododstavci dané směrnice, podle kterého je s veřejnoprávními subjekty v souvislosti s činnostmi nebo plněními, při nichž vystupují jako orgány veřejné moci, zacházeno jako s osobami nepovinnými k DPH. Toto první ustanovení má znovu nastolit obecné pravidlo uvedené v čl. 2 odst. 1 a článku 9 téže směrnice, podle kterého je každá hospodářská činnost v zásadě předmětem DPH, a nemůže být tedy vykládáno restriktivně (obdobně viz rozsudek ze dne 4. června 2009, SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft, C‑102/08, EU:C:2009:345, body 67 a 68). To však nemůže znamenat, že čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec směrnice o DPH by měl být vykládán takovým způsobem, aby vynětí veřejnoprávních subjektů vystupujících jako orgány veřejné moci z povinnosti platit DPH, jež je upraveno v čl. 13 odst. 1 prvním pododstavci této směrnice, bylo zbaveno svého užitečného účinku (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 20. listopadu 2003, Taksatorringen, C‑8/01, EU:C:2003:621, body 61 a 62, a rozsudek ze dne 25. března 2010, Komise v. Nizozemsko, C‑79/09, nezveřejněný, EU:C:2010:171, bod 49).

Jak vyplývá ze znění čl. 13 odst. 1 druhého pododstavce směrnice o DPH a judikatury týkající se tohoto ustanovení, jeho použití předpokládá, že dotčené činnosti aktuálně či potenciálně konkuruje činnost uskutečňovaná soukromými subjekty a že rozdílné zacházení s oběma činnostmi v oblasti DPH vede k výraznému narušení hospodářské soutěže, jež musí být posouzeno s ohledem na hospodářské okolnosti. Z toho plyne, že pouhá přítomnost soukromých subjektů na trhu nemůže bez zohlednění skutkových okolností, objektivních indicií a analýzy tohoto trhu prokazovat existenci aktuální či potenciální hospodářské soutěže ani výrazného narušení hospodářské soutěže.

(viz body 36, 37, 43, 44, 51 a výrok)