ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS Úřední věstník Evropské unie C 26/8

Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 20. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon v. Utopia SARL

(Věc C-40/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Celní unie a společný celní sazebník - Osvobození od dovozního cla - Zvířata speciálně připravená pro laboratorní účely - Veřejné nebo veřejně prospěšné zařízení nebo schválené soukromé zařízení - Dovozce, jehož zákazníky jsou taková zařízení - Obaly - Klece sloužící k přepravě zvířat“)

(2015/C 026/10)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Cour de cassation

Účastníci původního řízení

Navrhovatelé: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon

Odpůrkyně: Utopia SARL

Výrok

1) Článek 60 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla, ve znění Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jsou zvířata speciálně připravená pro laboratorní účely, která dovozce doveze na území Evropské unie, určena veřejným nebo veřejně prospěšným zařízením nebo schváleným soukromým zařízením, jejichž hlavní činností je vzdělávání nebo vědecký výzkum, může tento dovozce využít osvobození od dovozního cla stanoveného v tomto článku pro tento druh zboží, přestože sám takovým zařízením není.

2) Všeobecné pravidlo 5 b) kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, musí být vykládáno v tom smyslu, že klece sloužící k přepravě živých zvířat určených k laboratornímu výzkumu nespadají do kategorie obalů, které se zařazují se zbožím, které obsahují.

(1) Úř. věst. C 102, 7.4.2014.
CS Úřední věstník Evropské unie C 213/8

Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 30. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW) a B. Wilson v. WW Realisation 1 Ltd, v likvidaci, Ethel Austin Ltd a Secretary of State for Business, Innovation and Skills

(Věc C-80/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Hromadné propouštění - Směrnice 98/59/ES - Článek 1 odst. 1 první pododstavec písm. a) - Pojem ‚závod‘ - Způsoby určení počtu propuštěných pracovníků“)

(2015/C 213/12)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Účastnice původního řízení

Žalobci: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW) a B. Wilson

Žalovaní: WW Realisation 1 Ltd, v likvidaci, Ethel Austin Ltd a Secretary of State for Business, Innovation and Skills

Výrok

Pojem „závod“ uvedený v čl. 1 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) bodě ii) směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění musí být vykládán týmž způsobem jako pojem „závod“ uvedený v písm. a) bodě i) téhož pododstavce.

Článek 1 odst. 1 první pododstavec písm. a) bod ii) směrnice 98/59 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví informační a konzultační povinnost ve vztahu k zaměstnancům v případě propouštění, k němuž dochází u alespoň 20 zaměstnanců v období 90 dnů v jenom konkrétním závodu podniku, a nikoliv v případě, kdy je tohoto počtu 20 nebo více zaměstnanců během stejného období dosaženo ve všech závodech podniku dohromady nebo v jejich části.

(1) Úř. věst. C 151, 19.5.2014.
CS Úřední věstník Evropské unie C 205/12

Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 23. dubna 2015 – LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd v. Evropská komise

(Věc C-227/14 P) (1)

(„Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP - Celosvětový trh s obrazovkami z tekutých krystalů (LCD) - Stanovení cen - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut (2006) - Bod 13 - Určení hodnoty tržeb - Společný podnik - Zohlednění prodejů mateřským společnostem - Oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (2002) - Bod 23 písm. b) poslední pododstavec - Částečná ochrana před pokutou - Důkazy, které se vztahují ke skutečnostem, které předtím nebyly Komisi známy“)

(2015/C 205/17)

Jednací jazyk: angličtina

Účastnice řízení

Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd (zástupci: A. Winckler a F.-C. Laprévote, advokáti)

Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Ronkes Agerbeek a P. Van Nuffel, zmocněnci)

Výrok

1) Kasační opravný prostředek se zamítá.

2) Společnostem LG Display Co. Ltd a LG Display Taiwan Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

(1) Úř. věst. C 303, 8.9.2014.
Věc C-51/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Německo) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung „Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Společná organizace trhů – Cukr – Proplacení nákladů na skladování – Nařízení (EHS) č. 1998/78 – Článek 14 odst. 3 – Nařízení (EHS) č. 2670/81 – Článek 2 odst. 2 – Záměna cukru C při vývozu – Podmínky – Materiální výměna cukru C a cukru použitého k záměně – Záměna pouze za cukr, který byl vyroben výrobcem usazeným na území téhož členského státu – Platnost z hlediska článků 34 SFEU a 35 SFEU“

Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen – Německo) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

(Věc C-51/14) ( 1 )

„„Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Společná organizace trhů — Cukr — Proplacení nákladů na skladování — Nařízení (EHS) č. 1998/78 — Článek 14 odst. 3 — Nařízení (EHS) č. 2670/81 — Článek 2 odst. 2 — Záměna cukru C při vývozu — Podmínky — Materiální výměna cukru C a cukru použitého k záměně — Záměna pouze za cukr, který byl vyroben výrobcem usazeným na území téhož členského státu — Platnost z hlediska článků 34 SFEU a 35 SFEU““

Předkládající soud

Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

Žalovaný: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

Výrok

1) Článek 14 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 1998/78 ze dne 18. srpna 1978, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vyrovnání nákladů na skladování v odvětví cukru, ve znění nařízení Komise (EHS) č. 1714/88 ze dne 13. června 1988, ve spojení s čl. 2 odst. 2 druhým pododstavcem nařízení Komise (EHS) č. 2670/81 ze dne 14. září 1981, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výrobu cukru nad rámec kvóty, ve znění nařízení Komise (EHS) č. 3892/88 ze dne 14. prosince 1988, musí být vykládány v tom smyslu, že pokud jde o takovou situaci, jako je situace v původním řízení, kdy chce výrobce při vývozu nahradit množství cukru C odpovídajícím množstvím cukru podléhajícího kvótě, které vyrobil jiný výrobce, je třeba v rámci proplácení nákladů na skladování zohlednit podmínky uvedené v posledně uvedeném ustanovení. Tyto podmínky zahrnují mimo jiné požadavek, aby byl cukr použitý k záměně vyroben jiným výrobcem usazeným na území téhož členského státu. Přezkum položených otázek neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost téhož ustanovení.

2) Článek 14 odst. 3 nařízení č. 1998/78 a čl. 2 odst. 2 druhý pododstavec nařízení č. 2670/81 musí být vykládány v tom smyslu, že jako podmínku pro řádné nahrazení cukru při vývozu nevyžadují, aby původní množství cukru C a množství cukru použitého k záměně byla výrobcem fyzicky zaměněna.

( 1 ) – Úř. věst. C 142, 12.5.2014.
CS Úřední věstník Evropské unie C 302/9

Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland – Irsko) – Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly v. Minister for Justice and Equality

(Věc C-218/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/38/ES - Článek 13 odst. 2 první pododstavec písm. a) - Právo pobytu rodinných příslušníků občana Unie - Manželství mezi občanem Unie a státním příslušníkem třetí země - Zachování práva pobytu státního příslušníka třetí země po odjezdu občana Unie z hostitelského členského státu a následném rozvodu - Článek 7 odst. 1 písm. b) - Dostatečné prostředky - Zohlednění prostředků manžela, který je státním příslušníkem třetí země - Právo státních příslušníků třetí země pracovat v hostitelském členském státě za účelem přispění k získání dostatečných prostředků“)

(2015/C 302/11)

Jednací jazyk: angličtina

Předkládající soud

High Court of Ireland

Účastníci původního řízení

Žalobci: Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly

Žalovaný: Minister for Justice and Equality

za přítomnosti: Immigrant Council of Ireland

Výrok

1) Článek 13 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že státní příslušník třetí země rozvedený s občanem Unie, jejichž manželství trvalo před zahájením řízení o rozvodu alespoň tři roky, z toho nejméně jeden rok v hostitelském členském státě, nemůže mít na základě tohoto ustanovení nárok na zachování práva pobytu v tomto členském státě, pokud zahájení řízení o rozvodu předcházel odjezd manžela či manželky, který je občanem Unie, z tohoto členského státu.

2) Článek 7 odst. 1 písm. b) směrnice 2004/38 musí být vykládán v tom smyslu, že občan Unie má pro sebe a své rodinné příslušníky dostatečné prostředky, aby se po dobu svého pobytu nestal zátěží pro systém sociální pomoci hostitelského členského státu, i pokud uvedené prostředky částečně pocházejí z prostředků jeho manžela či manželky, který je státním příslušníkem třetí země.

(1) Úř. věst. C 223, 14.7.2014.
CS Úřední věstník Evropské unie C 302/11

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Den Haag – Nizozemsko) – TOP Logistics BV, Van Caem International BV v. Bacardi & Company Ltd, Bacardi International Ltd a Bacardi & Company Ltd, Bacardi International Ltd v. TOP Logistics BV, Van Caem International BV

(Věc C-379/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Článek 5 - Zboží označené ochrannou známkou, které je bez souhlasu majitele ochranné známky propuštěno do volného oběhu a do režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně - Právo tohoto majitele bránit tomuto propuštění - Pojem ‚užívání v obchodním styku‘“)

(2015/C 302/14)

Jednací jazyk: nizozemština

Předkládající soud

Gerechtshof Den Haag

Účastnice původního řízení

Odvolatelky: TOP Logistics BV, Van Caem International BV, Bacardi & Company Ltd, Bacardi International Ltd

Odpůrkyně: Bacardi & Company Ltd, Bacardi International Ltd, TOP Logistics BV, Van Caem International BV

Výrok

Článek 5 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky zapsané v jednom nebo několika členských státech může bránit tomu, aby třetí osoba propustila zboží označené touto ochrannou známkou do režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně poté, co jej bez souhlasu tohoto majitele dovezla do EHP a propustila do volného oběhu.

(1) Úř. věst. C 388, 3.11.2014.
CS Úřední věstník Evropské unie C 302/5

Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – řízení zahájené na návrh Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG)

(Věc C-39/15) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Článek 107 odst. 1 SFEU - Prodej zemědělských pozemků veřejnými orgány - Vnitrostátní ustanovení umožňující příslušným orgánům zabránit prodeji zemědělského pozemku, je-li sjednaná cena ‚v hrubém nepoměru‘ k tržní hodnotě pozemku - Zvýhodnění určitých podniků nebo určitých odvětví výroby - Kritérium soukromého investora - Určení ‚tržní hodnoty‘“)

(2015/C 302/05)

Jednací jazyk: němčina

Předkládající soud

Bundesgerichtshof

Účastníci původního řízení

Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (BVVG)

Za přítomnosti: Thomas Erbs, Ursula Erbs, Landkreis Jerichower Land

Výrok

Článek 107 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že takové pravidlo vnitrostátního práva, jaké je dotčeno ve věci v původním řízení a které za účelem ochrany zájmů zemědělských podniků zakazuje státem zřízené instituci prodat v rámci veřejné nabídky zemědělský pozemek tomu, kdo předloží nejvyšší nabídku, pokud má místně příslušný orgán za to, že tato nabídka je v hrubém nepoměru k odhadované hodnotě uvedeného pozemku, nemůže být kvalifikováno jako „státní podpora“, pokud uplatnění uvedeného pravidla umožní dospět k ceně, která by se co nejvíce blížila tržní hodnotě dotčeného pozemku, což přísluší předkládajícímu soudu ověřit.

(1) Úř. věst. C 102, 7.4.2014
1)

Článek 17 odst. 2 a 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2006/69/ES ze dne 24. července 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že: — na výdaje holdingové společnosti spojené s nabytím účastí v jejích dceřiných společnostech, na jejichž řízení se tato holdingová společnost podílí, a která v tomto ohledu vykonává hospodářskou činnost, je třeba pohlížet tak, že jsou součástí jejích režijních výdajů a že daň z přidané hodnoty zaplacená z těchto výdajů musí být v zásadě odečtena v plné výši, ledaže by určitá hospodářská plnění uskutečněná na výstupu byla na základě šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2006/69, osvobozena od daně z přidané hodnoty, přičemž v takovém případě by se nárok na odpočet daně mohl uplatnit pouze v souladu s pravidly stanovenými v čl. 17 odst. 5 této směrnice; — na výdaje holdingové společnosti spojené s nabytím účastí v dceřiných společnostech této holdingové společnosti, která se podílí na řízení pouze některých z těchto společností a ve vztahu k ostatním z těchto společností naopak nevykonává hospodářskou činnost, je třeba pohlížet tak, že jsou součástí jejích režijních výdajů pouze částečně, takže daň z přidané hodnoty zaplacená z těchto výdajů může být odečtena pouze poměrně, a to z výdajů, které připadají na hospodářskou činnost, v souladu s kritérii pro rozdělení vymezenými členskými státy, které při výkonu této pravomoci musí zohlednit – což přísluší ověřit vnitrostátním soudům – účel a systematiku šesté směrnice a stanovit v tomto ohledu způsob výpočtu, který objektivně odráží podíl vstupních výdajů, který skutečně připadá na hospodářskou a nehospodářskou činnost.
CS Úřední věstník Evropské unie C 363/17

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Bruxelles – Belgie) – Aliny Wojciechowski v. Office national des pensions (ONP)

(Věc C-408/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Úředník Evropské unie v důchodu, který před nástupem do služebního poměru byl zaměstnaný v členském státě, v němž pak pracoval i jako úředník - Nárok na důchod podle vnitrostátního důchodového systému zaměstnanců - Maximální počet odpracovaných let - Odmítnutí vyplácet starobní důchod zaměstnance - Zásada loajální spolupráce“)

(2015/C 363/20)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Tribunal du travail de Bruxelles

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Aliny Wojciechowski

Žalovaný: Office national des pensions (ONP)

Výrok

Článek 4 odst. 3 SEU, ve spojení se služebním řádem úředníků Evropské unie, zavedeným nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a zvláštní opatření dočasně použitelná na úředníky Komise, ve znění naposledy změněném nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1080/2010 ze dne 24. listopadu 2010, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení a která může mít za následek zamítnutí výplaty starobního důchodu bývalému zaměstnanci, státnímu příslušníkovi dotčeného členského státu, na který má tento nárok na základě příspěvků odvedených v souladu s právními předpisy tohoto členského státu, nebo snížení jeho výše, jestliže celkový počet let odpracovaných tímto pracovníkem jako zaměstnancem v uvedeném členském státě a jako úředníkem Evropské unie vykonávajícím svoji funkci tamtéž přesahuje maximální počet 45 odpracovaných let stanovený uvedenou právní úpravou, jelikož na základě způsobu stanovení podílu vyjadřujícího rozsah starobního důchodu vypláceného Unií je toto snížení větší než v případě, pokud by uvedený pracovník celou dobu pracoval jako zaměstnanec v dotčeném členském státě.

(1) Úř. věst. C 421, 24. 11. 2014.
—

takové opatření by mohlo být objektivně odůvodněno snahou zajistit bezpečnost elektrické sítě a řádnou evidenci spotřebované elektřiny pouze za podmínky, že uvedené opatření nepřekračuje meze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení těchto legitimních cílů, a že způsobené nepříznivé následky nejsou nepřiměřené vzhledem k uvedeným cílům. Tak tomu není tehdy, je-li zjištěno, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, že existují jiné přiměřené a méně omezující prostředky umožňující dosáhnout uvedených cílů, nebo že při neexistenci takových jiných prostředků uvedené opatření nadměrně zasahuje do oprávněného zájmu konečných uživatelů elektřiny, kteří bydlí v dotyčné čtvrti, jež je obydlena především osobami romského původu, na tom, aby měli přístup k dodávkám elektřiny za podmínek, které nemají urážlivý nebo stigmatizující účinek a které jim umožní pravidelně kontrolovat jejich spotřebu elektřiny.
1)

Taková vnitrostátní právní úprava týkající se promlčení trestných činů, jako je úprava zakotvená článkem 160 posledním pododstavcem trestního zákoníku, ve znění zákona č. 251 ze dne 5. prosince 2005, ve spojení s článkem 161 tohoto zákoníku, která v době rozhodné z hlediska skutečností v původním řízení stanovila, že úkon, který vede k přerušení běhu lhůty a spadá do rámce trestních stíhání týkajících se závažných podvodů v oblasti daně z přidané hodnoty, má za následek prodloužení promlčecí lhůty pouze o čtvrtinu její původní délky, může ohrozit splnění závazků uložených členským státům článkem 325 odst. 1 a 2 SFEU, pokud by tato vnitrostátní právní úprava ve značném množství případů závažných podvodů ohrožujících finanční zájmy Evropské unie bránila uložení účinných a odstrašujících sankcí nebo pokud by stanovila delší promlčecí lhůty pro případy podvodů ohrožujících finanční zájmy dotyčného členského státu než pro případy podvodů ohrožujících finanční zájmy Evropské unie, ověření čehož přísluší vnitrostátnímu soudu. Vnitrostátní soud je povinen poskytnout plný účinek čl. 325 odst. 1 a 2 SFEU tak, že podle potřeby upustí od použití ustanovení vnitrostátního práva, která by dotyčnému členskému státu mohla bránit v dodržování povinností, které mu ukládá čl. 325 odst. 1 a 2 Smlouvy o FEU.
CS Úřední věstník Evropské unie C 363/12

Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB) v. Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

(Věc C-106/14) (1)

(„Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí a ochrana lidského zdraví - Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) - Článek 7 odst. 2 a článek 33 - Látky vzbuzující mimořádné obavy, které jsou obsaženy v předmětech - Oznamovací povinnost a povinnost poskytnout informace - Výpočet prahové hodnoty 0,1 % hmotnostních“)

(2015/C 363/14)

Jednací jazyk: francouzština

Předkládající soud

Conseil d'État

Účastníci původního řízení

Žalobkyně: Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)

Žalovaný: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

Výrok

1) Článek 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES, ve znění nařízení Komise (EU) č. 366/2011 ze dne 14. dubna musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely použití tohoto ustanovení přísluší výrobci určit, zda látka vzbuzující mimořádné obavy, identifikovaná v souladu s čl. 59 odst. 1 tohoto nařízení, v platném znění, je přítomna v koncentraci vyšší než 0,1 % hmotnostních v každém předmětu, jejž vyrábí, a dovozci předmětu složeného z několika předmětů přísluší, aby u každého předmětu určil, zda je taková látka přítomna v koncentraci vyšší než 0,1 % hmotnostních tohoto předmětu.

2) Článek 33 nařízení č. 1907/2006, v platném znění, musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely použití tohoto ustanovení přísluší dodavateli předmětu, jehož jeden či více předmětů, z nichž se skládá, představuje předmět obsahující látku vzbuzující mimořádné obavy, identifikovanou v souladu s čl. 59 odst. 1 tohoto nařízení, v koncentraci vyšší než 0,1 % hmotnostních tohoto předmětu, aby o přítomnosti této látky informoval příjemce, a na požádání i spotřebitele, a sdělil jim přinejmenším název dotyčné látky.

(1) Úř. věst. C 142, 12.5.2014.
2)

Článek 52 směrnice 2004/18 musí být vykládán v tom smyslu, že i když obsahuje určité požadavky ohledně stanovování podmínek pro zápis hospodářských subjektů do vnitrostátních úředních seznamů a pro osvědčení, nestanoví vyčerpávajícím způsobem podmínky pro zápis těchto hospodářských subjektů do vnitrostátních úředních seznamů či podmínky pro získání osvědčení ani související práva a povinnosti veřejnoprávních entit. Směrnice 2004/18 musí být každopádně vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž vnitrostátní orgány veřejné správy oprávněné nabízet stavební práce, výrobky nebo služby uvedené v příslušném oznámení o zakázce nemohou být zapsány do těchto seznamů nebo nemohou být takto osvědčeny, zatímco právo účastnit se daného zadávacího řízení je vyhrazeno pouze subjektům, které jsou uvedeny na těchto seznamech nebo které mají toto osvědčení.
2)

Prováděcí rozhodnutí Komise C(2012) 4391 final ze dne 2. července 2012 o povolení doplňkových vnitrostátních přímých plateb v Litvě na rok 2012 je neplatné, přičemž přezkum předběžných otázek neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 10 odst. 1 in fine a čl. 132 odst. 2 posledního pododstavce in fine nařízení č. 73/2009.