ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Usnesení Soudu (čtvrtého senátu) ze dne 11. června 2008 – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals a další v. Komise

(Věc T-209/06)

„Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Článek 230 čtvrtý pododstavec ES — Fyzické a právnické osoby — Sdružení — Rozhodnutí 2006/522/EHS — Osobní dotčení — Veterinární a hygienický dozor — Ochranná opatření související s influenzou ptáků“

1. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Akty týkající se jich bezprostředně a osobně — Rozhodnutí Komise týkající se ochranných opatření souvisejících s influenzou ptáků ovlivňující dovoz ptáků pocházejících ze třetích zemí do Společenství (Čl. 230 čtvrtý pododstavec ES; rozhodnutí Komise 2006/522) (viz body 28–34)

2. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Akty týkající se jich bezprostředně a osobně — Rozhodnutí Komise týkající se ochranných opatření souvisejících s influenzou ptáků ovlivňující dovoz ptáků pocházejících ze třetích zemí do Společenství (Čl. 230 čtvrtý pododstavec ES; rozhodnutí Komise 2006/522) (viz bod 36)

Předmět

Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/522/ES ze dne 25. července 2006, kterým se mění rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků a přesun některých živých ptáků do Společenství (Úř. věst. L 205, s. 28)

Výrok

1) Žaloba se zamítá.

2) Žalobkyním se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžných opatřeních.

Usnesení Soudu (čtvrtého senátu) ze dne 11. června 2008 – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals a další v. Komise

(Věc T-209/06)

„Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Článek 230 čtvrtý pododstavec ES — Fyzické a právnické osoby — Sdružení — Rozhodnutí 2006/522/EHS — Osobní dotčení — Veterinární a hygienický dozor — Ochranná opatření související s influenzou ptáků“

1. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Akty týkající se jich bezprostředně a osobně — Rozhodnutí Komise týkající se ochranných opatření souvisejících s influenzou ptáků ovlivňující dovoz ptáků pocházejících ze třetích zemí do Společenství (Čl. 230 čtvrtý pododstavec ES; rozhodnutí Komise 2006/522) (viz body 28–34)

2. Žaloba na neplatnost — Fyzické nebo právnické osoby — Akty týkající se jich bezprostředně a osobně — Rozhodnutí Komise týkající se ochranných opatření souvisejících s influenzou ptáků ovlivňující dovoz ptáků pocházejících ze třetích zemí do Společenství (Čl. 230 čtvrtý pododstavec ES; rozhodnutí Komise 2006/522) (viz bod 36)

Předmět

Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/522/ES ze dne 25. července 2006, kterým se mění rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků a přesun některých živých ptáků do Společenství (Úř. věst. L 205, s. 28)

Výrok

1) Žaloba se zamítá.
Předmětem čl. 101 prvního pododstavce nařízení č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, je úprava, v případě upuštění od zakázky nebo zrušení zadávacího řízení zadavatelem, střetu mezi soukromými zájmy uchazečů a osoby, které byla zakázka přidělena, na straně jedné, a obecným zájmem, v rámci kterého má zadavatel jednat, na straně druhé. V rámci použití tohoto ustanovení je totiž třeba rozlišovat dvě fáze.

Zaprvé, před podpisem smlouvy s vybraným uchazečem není zadavatel vázán, a může tak v rámci plnění svých úkolů veřejného zájmu svobodně od zakázky upustit nebo zadávací řízení zrušit. Článek 101 uvedeného nařízení vylučuje v takovém případě jakýkoliv nárok na odškodnění zájemců nebo uchazečů z důvodu takového upuštění nebo zrušení.

Zadruhé, po podepsání smlouvy je zadavatel vůči vybranému uchazeči smluvně zavázán. V zásadě tedy již nemůže od zakázky upustit nebo zadávací řízení jednostranně zrušit. Jinak by tomu mohlo být pouze na základě takových výjimečných okolností, kdy se smluvní strany na základě společného souhlasu rozhodly od smlouvy odstoupit.

Výklad čl. 101 prvního pododstavce uvedeného nařízení, podle kterého již zadavatel, jakmile podepíše smlouvu s vybraným uchazečem, nemá pravomoc zadávací řízení na zakázku zrušit, i když se vybraný uchazeč vzdá svého smluvního postavení, by mohl v případě, kdy zadavatel po podepsání smlouvy shledal případné nedostatky v zadávacím řízení, uvést smluvní strany do bezvýchodné situace. Jednak by je plnění smlouvy vystavovalo v takovém případě nebezpečí, že jim bude uloženo její plnění odložit nebo že bude rozhodnutí o přidělení zakázky zrušeno na základě žaloby podané jedním z neúspěšných uchazečů k Soudu. Dále by zadavatel nemohl řízení zrušit nebo od zakázky upustit, i když by byl vybraný uchazeč připraven od smlouvy odstoupit. Přitom článek 101 uvedeného nařízení nelze vykládat tak, že brání společné vůli smluvních stran smlouvu zrušit ještě před začátkem jejího plnění. Za takové situace tedy musí mít zadavatel právo zadávací řízení zrušit.

(viz body 58–61)
Věc T-236/06

Landtag Schleswig-Holstein

v.

Komise Evropských společenství

„Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Zemský parlament — Nedostatek způsobilosti vystupovat před soudem — Nepřípustnost“

Usnesení Soudu (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2008 II - 463

Shrnutí usnesení

Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Žaloba regionálního orgánu

(Článek 230 čtvrtý pododstavec ES)

V případě žalob podaných vnitrostátními územními útvary posuzuje Soud existenci právní subjektivity žalobce podle vnitrostátního veřejného práva. Právo Společenství totiž nemůže zasahovat do ústavní samostatnosti členských států tím, že bude rozhodovat o existenci právní subjektivity vnitrostátních veřejnoprávních útvarů, což by mohlo vést k tomu, že těmto útvarům by byla přiznána na úrovni Společenství práva, která nemají na vnitrostátní úrovni.

Z toho vyplývá, že zemský parlament, který nemá podle vnitrostátního práva právní způsobilost, nemá způsobilost vystupovat před soudem Společenství. Jeho žaloba je tudíž nepřípustná.

(viz body 22, 30–31)
Věc T-82/06

Apple Computer International

v.

Komise Evropských společenství

„Žaloba na neplatnost — Společný celní sazebník — Zařazení do kombinované nomenklatury — Osoba, která není osobně dotčena — Nepřípustnost“

Usnesení Soudu (pátého senátu) ze dne 19. února 2008 II - 281

Shrnutí usnesení

Žaloba na neplatnost – Fyzické nebo právnické osoby – Akty týkající se jich bezprostředně a osobně

(Článek 230 čtvrtý pododstavec ES a čl. 249 druhý pododstavec ES; nařízení Komise č. 2171/2005)

Žaloba na neplatnost společnosti, která dováží a distribuuje barevné monitory na bázi tekutých krystalů, podaná proti nařízení č. 2171/2005 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury je nepřípustná, jelikož se toto nařízení jeví jako opatření s obecnou působností ve smyslu čl. 249 druhého pododstavce ES, které se vztahuje na objektivně určenou situaci a má právní účinky ohledně kategorií osob nahlížených obecně a abstraktně, a zejména dovozců výrobků, které popisuje.

Okolnosti, že určité zařazení do kombinované nomenklatury bylo zahájeno na základě žádosti o závazné informace o sazebním zařazení zboží („ZISZ“) ze strany žalobkyně, že žádný jiný podobný výrobek nebyl předmětem předvedení před výborem pro nomenklaturu a že na základě předvedení fungování dotčeného výrobku byl v členských státech zveřejněn návrh nařízení o sazebním zařazení zboží odkazující na dotčené monitory, nejsou takové povahy, aby mohly žalobkyni individualizovat tak, aby se žaloba mohla stát přípustnou. Žalobce totiž může být uznán za osobně dotčeného nařízením o sazebním zařazení zboží, ve smyslu čl. 230 čtvrtého pododstavce ES, pouze za zcela mimořádných okolností. Takové okolnosti nezávisí na možnosti určit s větší či menší přesností počet, nebo dokonce totožnost právních subjektů, které spadají do osobní působnosti opatření, pokud se použije na základě objektivní právní nebo faktické situace, kterou definuje, ani na pouhé okolnosti, že žalobkyně je jediným autorizovaným dovozcem dotčeného výrobku do Společenství.

(viz body 47, 49–53)
76

Vedle prima facie málo přesvědčivého charakteru argumentace Komise ohledně rychlosti tisku, neboť při jejím použití, pokud by se skutečně jednalo o nejnižší hodnotu, čím pomalejší by tiskárna byla, tím více by splňovala specifikace v zadávací dokumentaci, je nutno konstatovat, že zadávací dokumentace stanovila, že rychlost tisku měla být 26 vteřin. Krom toho rozmezí, o kterém se Komise zmiňuje, není v zadávací dokumentaci výslovně vyjádřeno a prima facie se nezdá, že by hodnotící výbor měl k dispozici jakýkoli právní základ, který by mu umožňoval se domnívat, že byl oprávněn odchýlit se od technických specifikací obsažených v téže zadávací dokumentaci. Zdá se tudíž, že na soulad nabídky IGN se v tomto bodě přinejmenším nelze spolehnout, jelikož široký prostor pro uvážení, který má Komise, pokud jde o skutečnosti, které vezme v úvahu za účelem rozhodnutí o zadání zakázky v nabídkovém řízení, totiž Komisi prima facie neumožňuje odchýlit se od kritérií, které si sama striktně definovala, neboť jinak by porušila rovné zacházení s uchazeči.
Keywords

Subject of the case

Výrok



Keywords

Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Předběžná opatření – Podmínky přiznání – Fumus boni juris – Naléhavost – Vážná a nenapravitelná újma – Kumulativní charakter – Zvážení všech dotčených zájmů – Pořadí přezkumu a způsob ověření – Posuzovací pravomoc soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních (Článek 256 odst. 1 SFEU, články 278 SFEU a 279 SFEU; jednací řád Tribunálu, čl. 104 odst. 2) (viz body 14–17)

2. Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Podmínky přiznání – Naléhavost – Vážná a nenapravitelná újma – Důkazní břemeno – Finanční újma – Situace, která by mohla ohrozit existenci žalující společnosti – Posouzení z hlediska stavu skupiny, do níž podnik patří – Veřejný zájem na vykonání rozhodnutí přijatých orgány Unie přesahující osobní zájem akcionářů žalující společnosti (Článek 278 SFEU) (viz body 20–21, 29–31)

3. Řízení o předběžných opatřeních – Podmínky přípustnosti – Žaloba – Formální požadavky – Popis žalobních důvodů odůvodňujících na první pohled přiznání požadovaných opatření (Články 278 SFEU a 279 SFEU; jednací řád Tribunálu, čl. 104 odst. 2) (viz body 22–23)

4. Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Podmínky přiznání – Naléhavost – Vážná a nenapravitelná újma – Mimořádné okolnosti – Zohlednění finanční situace skupiny, do níž patří žalující společnost – Posouzení případ od případu – Situace plné hospodářské kontroly uvnitř skupiny – Dopad (Článek 278 SFEU) (viz body 34–37, 40–41)

5. Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Podmínky přiznání – Vážná a nenapravitelná újma – Finanční újma – Újma, kterou lze nahradit pozdějším podáním žaloby na náhradu škody – Újma, která nemůže být považována za nenapravitelnou (Články 268 SFEU, 278 SFEU a 340 SFEU) (viz bod 46)

6. Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Podmínky přiznání – Vážná a nenapravitelná újma – Posouzení vážnosti újmy soudcem příslušným pro rozhodování o předběžných opatřeních – Porušení práva na účinnou soudní ochranu – Nedostatek – Porušení práva na spravedlivý procese – Nedostatek (Článek 278 SFEU) (viz body 51–55)

Subject of the case

Předmět

Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005 o osvobození od spotřební daně pro minerální oleje používané jako palivo pro výrobu hliníku v regionu Gardanne, regionu Shannon a na Sardinii, zavedeném Francií, Irskem a Itálií (Úř. věst. L 119, s. 12) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně

Výrok

Výrok

1) Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

2) O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
Věc T-107/06

Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE (Inet Hellas)

v.

Evropská komise

„Žaloba na neplatnost — Zavedení domény nejvyšší úrovně .eu — Registrace domény .co jako domény druhého stupně — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

Usnesení Tribunálu (pátého senátu) ze dne 15. prosince 2009 II ‐ 4593

Shrnutí usnesení

Žaloba na neplatnost – Akty napadnutelné žalobou – Pojem – Akt vyvolávající závazné právní účinky

(Článek 230 ES; nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 733/2002)

Žaloba na neplatnost rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise ve věci zamítnutí žádosti žalobkyně o registraci domény .co jako domény druhého stupně subjektem pověřeným vytvářením, přidělováním a správou domény nejvyšší úrovně .eu je nepřípustná. Nelze mít totiž za to, že stanovisko vyjádřené Komisí v napadeném aktu má povahu rozhodnutí, které by mohlo vyvolat závazné právní účinky, v důsledku kterých by mohly být dotčeny zájmy žalobce tím, že by podstatným způsobem měnily jeho právní postavení. Aby mohl být dopis kvalifikován jako rozhodnutí napadnutelné žalobou na neplatnost, nepostačuje, aby jej orgán Unie zaslal osobě, které je tento dopis určen a na jejíž žádost tímto dopisem odpovídá.

V tomto ohledu pravomoc zamítnout registraci domény druhého stupně svěřuje rejstříku nařízení č. 733/2002 o zavádění domény nejvyšší úrovně .eu a nejedná se tedy o pravomoc, kterou by na rejstřík delegovala Komise.

Mimoto nelze předpokládat, že Komise má pravomoc udělovat rejstříku závazné pokyny týkající se zápisu domény druhého stupně, neexistuje-li zvláštní ustanovení obsažené ve Smlouvě nebo v závazných aktech orgánů. Ustanovení, které by Komisi takovou pravomoc přiznávalo, přitom není obsaženo ani v uvedeném nařízení č. 733/2002, ani v nařízení č. 874/2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně .eu a zásady, jimiž se řídí registrace.

(viz body 55, 63, 65–66, 75)
Je nepřípustná žaloba na neplatnost podaná dovozcem bezpečnostních zařízení umožňujících přístup k záznamům uloženým v automatickém zařízení pro zpracování dat proti nařízení č. 888/2006 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury, který taková zařízení zařazuje do podpoložky 85438997 do kombinované nomenklatury.

Toto nařízení se totiž jako opatření s obecnou působností ve smyslu čl. 249 druhého pododstavce ES vztahuje na objektivně určenou situaci a má právní účinky ohledně kategorií osob nahlížených obecně a abstraktně, a zejména na situaci dovozců výrobků, které popisuje. Samotná okolnost, že akt s obecnou působností může mít odlišné konkrétní účinky na různé právní subjekty, na které se vztahuje, je nemůže vymezovat vzhledem ke všem ostatním dotčeným subjektům, pokud se použití tohoto aktu uskutečňuje na základě objektivně určené situace.

Kromě toho možnost více či méně přesně určit počet, nebo dokonce i totožnost právních subjektů, na něž se opatření použije, nikterak neznamená, že tyto subjekty musí být považovány za osobně dotčené tímto opatřením, pokud se toto použití uskutečňuje na základě objektivní právní nebo faktické situace definované dotčeným aktem. Mimoto k tomu, aby byly považovány za osobně dotčené uvedeným aktem, nestačí, že určité subjekty jsou ekonomicky více dotčené aktem nežli jiné subjekty v témže odvětví.

Okolnosti, že určité zařazení do kombinované nomenklatury bylo zahájeno na základě žádosti o závazné informace o sazebním zařazení zboží (ZISZ) ze strany žalobkyně, že žalobkyně je jediným podnikem, jemuž svědčí určité celní zařazení, a že právě s ohledem na její výrobek byla vedena správní řízení, nejsou takové povahy, aby mohly žalobkyni individualizovat tak, aby se žaloba mohla stát přípustnou. V tomto ohledu skutečnost, že soud členského státu rozhodne ZISZ zrušit a daný výrobek nově zařadit do určitého čísla kombinované nomenklatury, přitom nemůže sama o sobě individualizovat právní postavení subjektu, který by se jej mohl dovolávat. I když totiž takové rozhodnutí zavazuje celní orgány téhož státu, neznamená to, že toto rozhodnutí zakládá právo na dovoz zboží pod určitým kódem KN, který by jako takový stačil pro individualizaci žalobkyně.

Konečně pouze za mimořádných okolností lze žalobkyni považovat za osobně dotčenou nařízením o celním zařazení ve smyslu čl. 230 čtvrtého pododstavce ES.

(viz body 58–63, 65, 77)
Slovní ochranná známka „Epican Forte“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 30 a 32 (přihláška č. 2 525 251)

Namítaná ochranná známka nebo označení:
Usnesení předsedy Soudu ze dne 26. října 2006 – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals a další v. Komise

(Věc T‑209/06 R)

„Řízení o předběžných opatřeních – Návrh na předběžná opatření a odklad vykonatelnosti rozhodnutí – Přípustnost – Naléhavost – Neexistence“

Řízení o předběžných opatřeních – Odklad vykonatelnosti – Předběžná opatření – Podmínky nařízení – Vážná a nenapravitelná újma – Pojem (Články 242 ES a 243 ES; jednací řád Soudu, čl. 104, odst. 2) (viz body 32, 34–35)

Předmět

Návrh jednak na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2006/522/ES ze dne 25. července 2006, kterým se mění rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní ptačí chřipkou a přesun některých živých ptáků do Společenství (Úř. věst. L 205, s. 28), a jednak na nařízení všech ostatních nezbytných předběžných opatření.

Výrok

1) Návrh na předběžná opatření se zamítá.

2) O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
95

Zaprvé je třeba uvést, že co se týče údajné újmy, kterou představují náklady na účast ve zrušeném řízení o zadání veřejné zakázky, žalobkyně neprokázala příčinnou souvislost mezi jednáním, které vytýká Parlamentu, to znamená údajnými protiprávnostmi, kterých se dopustil v rámci řízení o zadání sporné zakázky, na straně jedné a újmou, kterou představují náklady na účast v tomto řízení, na straně druhé. I za předpokladu, že by totiž řízení, které vedlo k rozhodnutím ze dne 14. září a 1. prosince 2006, jakož i samotná tato rozhodnutí byly postiženy protiprávností, takže by žalobkyně mohla i nadále využívat účinků rozhodnutí ze dne 7. srpna 2006, kterým jí byla původně zakázka přidělena, jí toto rozhodnutí neposkytovalo žádný nárok na uzavření smlouvy. Naopak, rozhodnutí ze dne 7. srpna 2006 výslovně specifikovalo v souladu s čl. 149 odst. 3 druhým pododstavcem prováděcího nařízení, že neobsahuje žádný závazek ze strany Parlamentu a že Parlament má, jakožto zadavatel, možnost zadávací řízení až do okamžiku podepsání smlouvy zrušit, aniž by žalobkyně měla nárok na jakoukoliv náhradu škody. Přitom tato možnost se v projednávaném případě stala skutečností ve formě rozhodnutí ze dne 31. ledna 2007. Za těchto podmínek je nutno konstatovat, že neexistuje žádná příčinná souvislost mezi jednáním, které je Parlamentu vytýkáno, a újmou, kterou žalobkyně uplatňuje.
22

Nejdříve je třeba uvést, jak připouštějí účastníci probíhajícího řízení, že v případě žalob podaných vnitrostátními územními útvary posuzuje Soud existenci právní subjektivity žalobce podle vnitrostátního veřejného práva (viz v tomto smyslu rozsudek Soudu ze dne 30. dubna 1998, Vlaams Gewest v. Komise, T-214/95, Recueil, s. II-717, bod 28; usnesení Soudu ze dne 16. června 1998, Comunidad Autónoma de Cantabria v. Rada, T-238/97, Recueil, s. II-2271, bod 43, a rozsudek Soudu ze dne 15. prosince 1999, Freistaat Sachsen a další v. Komise, T-132/96 a T-143/96, Recueil, s. II-3663, bod 81). Proto musí být existence právní subjektivity žalobce přezkoumána ve vztahu k německému vnitrostátnímu právu. Právo Společenství totiž nemůže zasahovat do ústavní samostatnosti členských států tím, že bude rozhodovat o existenci právní subjektivity vnitrostátních veřejnoprávních útvarů, což by mohlo vést k tomu, že těmto útvarům by byla přiznána na úrovni Společenství práva, která nemají na vnitrostátní úrovni. Z toho vyplývá, že žalobce nemůže argumentovat výše uvedeným usnesením Lassalle v. Parlament, neboť ve věci, ve které bylo vydáno toto usnesení, se dotčený útvar, a sice výbor zaměstnanců Evropského parlamentu, řídil výlučně právem Společenství.
53

Je třeba ostatně upřesnit, že pouhá okolnost, že žalobkyně je, nebo není autorizovaným dovozcem dotyčného výrobku do Společenství, je rozhodnou skutečností při posouzení osobního dotčení žalobkyně pouze „s ohledem na ostatní skutečnosti uvedené výše“, avšak nemůže sama o sobě postačovat k prokázání, že je žalobkyně napadeným nařízením osobně dotčena (viz v tomto smyslu výše citovaný rozsudek Sony Computer Entertainment Europe v. Komise, bod 75). V tomto ohledu žalobkyně netvrdí, že je výlučným dovozcem dotčených monitorů LCD a neuvádí žádné právo, které by jí umožňovalo zakázat dovozy těchto výrobků do Evropského hospodářského prostoru. Žalobkyně je napadeným nařízením dotčena pouze ve svém objektivním postavení skutečného nebo potenciálního dovozce monitorů LCD 20”.
5

Článek 7 směrnice 2002/21, nazvaný „Upevnění vnitřního trhu elektronických komunikací“, stanoví: „1. Při plnění svých úkolů podle této směrnice […] [VRO] v nejvyšší míře zohlední cíle, které stanoví článek 8, též pokud se týkají fungování vnitřního trhu. 2. [VRO] přispívají k rozvoji vnitřního trhu tím, že průhledným způsobem spolupracují mezi sebou navzájem a s Komisí, aby zajistily jednotné uplatňování ustanovení této směrnice […] ve všech členských státech. Za tímto účelem usilují zejména o to, aby se shodly na nástrojích a nápravných opatřeních, které nejlépe vyhovují při zvládání konkrétních situací na trhu. 3. Vedle konzultace uvedené v článku 6 dá [VRO], pokud má v úmyslu přijmout opatření, která: a) spadají do oblasti působnosti článků 15 nebo 16 této směrnice […], a b) mají dopad na obchod mezi členskými státy, Komisi a [VRO] v ostatních členských státech [k dispozici] zároveň návrh opatření společně s odůvodněním, z něhož opatření vychází […] a informuje o tom Komisi a ostatní [VRO]. [VRO] a Komise mohou předložit připomínky dotyčnému [VRO] pouze do jednoho měsíce nebo ve lhůtě uvedené v článku 6, je-li tato lhůta delší. Lhůta jednoho měsíce nesmí být prodloužena. 4. Je-li cílem zamýšleného opatření podle odstavce 3: a) vymezit relevantní trh, který se liší od trhů, které jsou vymezeny v doporučení v souladu s čl. 15 odst. 1, nebo b) rozhodnout, zda označit, či neoznačit podnik jako mající buď samostatně, nebo společně s jinými významnou tržní sílu podle čl. 16 odst. […] 4 nebo 5, a opatření by mělo dopad na obchod mezi členskými státy a Komise naznačila [VRO], že soudí, že návrh opatření by vytvořil překážku pro jednotný trh, nebo má-li Komise vážné pochybnosti o jeho slučitelnosti s právem Společenství, a zejména s cíli uvedenými v článku 8, pak nebude návrh opatření přijat po dobu dalších dvou měsíců. Tato lhůta nesmí být prodloužena. Během této lhůty může Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2 přijmout rozhodnutí, kterým požaduje, aby dotyčný [VRO] návrh opatření vzal zpět. K tomuto rozhodnutí připojí Komise podrobnou a objektivní analýzu, v níž předloží důvody pro svůj názor, že by návrh opatření neměl být přijat, a připojí konkrétní návrhy na změnu návrhu opatření. 5. Dotyčný [VRO] v co nejvyšší míře zohlední připomínky ostatních [VRO] a Komise a s výjimkou případů podle odstavce 4 může přijmout konečný návrh opatření; v takovém případě jej sdělí Komisi. 6. Za výjimečných okolností, jestliže se [VRO] domnívá, že je naléhavá potřeba jednat odchylně od postupu stanoveného v odstavci 3 a 4 v zájmu zajištění hospodářské soutěže a ochrany zájmů uživatelů, může ihned přijmout přiměřená a předběžná opatření. Tato opatření neprodleně sdělí s plným odůvodněním Komisi a ostatním [VRO]. Rozhodnutí [VRO] učinit taková opatření trvalými nebo prodloužit dobu jejich použitelnosti podléhá ustanovením odstavců 3 a 4.“
Není namístě rozhodnout o návrzích Rani, SA, Estación de servicio Lazarza, SL, Melón, SA, Estación de servicio Ahigal, SL, Els Garrafons, SL, Estación de servicio Azpeitia-Azkoitia, SL, Red Azul, SA, Sucesores de Narciso Chiva, SL, Pablo Rada Combustibles, SL, et Promotores Internacional, SA, de la Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio et de Repsol Comercial de Productos Petrolíferos, SA na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.