STANOVISKO GENERÁLNÍ ADVOKÁTKY

ELEANOR SHARPSTON

přednesené dne 8. března 2007( )

Věc C‑430/05

Ntionik Anonymi Etaireia Emporias H/Y, Logismikou kai Parochis Ypiresion Michanografisis

Ioannis Michail Pikoulas

proti

Epitropi Kefalaiagoras

„Cenné papíry – Prospekt cenného papíru – Zahrnutí nepřesné informace – Pravomoc členského státu uložit sankce“

1. Právní předpisy Společenství ukládají, aby přijetí cenných papírů společnosti ke kotování na burze cenných papírů bylo podmíněno zveřejněním prospektu cenných papírů obsahujícího určité informace včetně skutečností týkajících se fyzických nebo právnických osob odpovědných za jejich zveřejnění. Projednávaná žádost Symvoulio tis Epikrateias (Státní rada), Řecko, o rozhodnutí o předběžné otázce se týká pravomoci členských států uložit sankci společnosti a jednomu z jejích členů představenstva za to, že prospekt cenných papírů obsahuje nepřesné informace, přičemž ani společnost, ani člen představenstva nejsou uvedeni jako odpovědné osoby.

Příslušné právní předpisy Společenství

2. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny( ) kodifikuje inter alia směrnici Rady 79/279/EHS ze dne 5. března 1979 o koordinaci podmínek pro přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů (neoficiální překlad)( ) a směrnici Rady 80/390/EHS ze dne 17. března 1980 o koordinaci požadavků na sestavení, kontrolu a šíření prospektů cenných papírů, které mají být zveřejněny pro přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů (neoficiální překlad)( ).

3. Směrnice 79/279 a 80/390 byly první a druhou směrnicí ze čtyř směrnic harmonizujících podmínky, které mají být splněny při přijímání a po přijetí ke kotování( ).

4. Směrnice 79/279 stanovila podmínky, které mají být splněny společností usilující o přijetí svých cenných papírů ke kotování na burze v členském státě; společnost například musí v souladu s vnitrostátními právními předpisy předložit své roční účetní závěrky za tři účetní období předcházející podání žádosti o přijetí cenných papírů ke kotování; předpokládaná tržní kapitalizace akcií, které jsou předmětem žádosti o přijetí, musí přesahovat minimální částku; akcie musí být veřejně obchodovatelné a přinejmenším 25 % druhu dotčených akcií musí být vlastněno veřejností.

5. Směrnice 80/390 stanovila požadavky týkající se obsahu, formy, schválení a zveřejnění dokumentů, které mají být zveřejněny při přijetí cenných papírů ke kotování (v angličtině „listing particulars“, ve francouzštině „prospectus“( )).

6. Jak již bylo uvedeno, směrnice 2001/34 kodifikuje směrnice 79/279 a 80/390( ).

7. Preambule směrnice 2001/34 stanoví:

„5) V první etapě by koordinace podmínek pro přijetí cenných papírů ke kotování měla být dostatečně pružná, aby bylo možné brát v úvahu stávající rozdíly ve struktuře trhů cenných papírů v členských státech a aby bylo členským státům umožněno přihlížet k zvláštním situacím, se kterými se mohou setkat.

6) Z tohoto důvodu by měla být koordinace nejprve omezena na stanovení minimálních podmínek pro přijetí cenných papírů ke kotování na burzách cenných papírů se sídlem nebo činných v členských státech, aniž by emitenti měli na kotování právní nárok.

7) Tato částečná koordinace podmínek pro přijetí cenných papírů ke kotování představuje první krok k budoucímu těsnějšímu sblížení předpisů členských států v této oblasti.

[…]

9) Ve většině členských států jsou od podniků nabízejících své cenné papíry veřejnosti buď při jejich vydání, nebo při jejich přijetí ke kotování na burze cenných papírů vyžadovány záruky ochrany zájmů současných a možných budoucích investorů do těchto cenných papírů. Tyto záruky zahrnují poskytnutí dostatečných a co nejobjektivnějších informací o finanční situaci emitenta a podrobností o cenných papírech, jež jsou předmětem žádosti o přijetí ke kotování. Tyto informace jsou zpravidla požadovány v podobě zveřejnění prospektu cenného papíru.

10) Požadované záruky se mezi členskými státy liší jak co do obsahu a formy prospektu cenného papíru, tak co do účinnosti, způsobu a okamžiku kontroly informací v nich obsažených. Tyto rozdíly nejen ztěžují podnikům přijetí jejich cenných papírů ke kotování na burzách cenných papírů více členských států, ale rovněž brání investorům nacházejícím se v jednom členském státě v nákupu cenných papírů kotovaných na burzách cenných papírů v jiných členských státech, a tím znemožňují financování podniků a investice v celém Společenství.

11) Tyto rozdíly by měly být odstraněny koordinací právních předpisů, aniž by však musely být zcela sjednoceny, aby byla dosažena dostatečná rovnocennost záruk požadovaných v jednotlivých členských státech k zajištění toho, že současní a možní budoucí držitelé cenných papírů budou informováni dostatečně a co nejobjektivněji( ).

[…]“

8. Článek 20 směrnice 2001/34 vyžaduje, aby členské státy zajistily, aby bylo přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů podmíněno zveřejněním prospektu.

9. Hlavní požadavky na obsah prospektu nyní ukládá čl. 21 odst. 1 směrnice 2001/34, který stanoví:

„Prospekt cenného papíru musí obsahovat údaje, které jsou s ohledem na konkrétní poměry emitenta a cenných papírů, jež jsou předmětem žádosti o přijetí ke kotování, nezbytné k tomu, aby investoři a jejich investiční poradci mohli zasvěceně zhodnotit majetek a závazky, finanční situaci, hospodářský výsledek a finanční vyhlídky emitenta a práva spojená s danými cennými papíry.“

10. Článek 21 odst. 2 směrnice 2001/34 stanoví:

„Členské státy zajistí, aby povinnost uvedenou v odstavci 1 měly osoby odpovědné za prospekt uvedené v příloze [I] v bodě 1.1 programů A a B.“

11. Program A přílohy I stanoví „Program pro prospekt pro přijetí akcií ke kotování na burze cenných papírů“; program B stanoví ekvivalentní program pro přijetí dluhových cenných papírů.

12. Bod 1.1 programu A uvádí mezi dalšími informacemi, které mají být poskytnuty, „jméno a funkci fyzických osob a název a sídlo právnických osob odpovědných za prospekt […]“

13. Článek 100 směrnice 2001/34 stanoví:

„O každé významné nové skutečnosti, která může mít vliv na hodnocení cenného papíru a která nastala v době mezi sestavením prospektu a počátkem kotování na burze cenných papírů, je třeba vyhotovit dodatek k prospektu, který je kontrolován stejným způsobem jako prospekt a který se zveřejňuje v souladu s postupem stanoveným příslušnými orgány.“

14. Článek 105 odst. 1 směrnice 2001/34 vyžaduje, aby členské státy určily jeden nebo více příslušných orgánů.

15. Směrnice 2001/34 byla od rozhodné doby v původním řízení pozměněna směrnicí 2003/71( ). Konkrétně článek 21 směrnice 2001/34 byl zrušen a nahrazen čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 směrnice 2003/71.

16. Článek 5 odst. 1 směrnice 2003/71 stanoví:

„Aniž je dotčen čl. 8 odst. 2, obsahuje prospekt všechny údaje, které jsou podle konkrétní povahy emitenta a veřejně nabízených cenných papírů nebo cenných papírů přijatých k obchodování na regulovaném trhu nutné k tomu, aby investoři mohli podloženě zhodnotit majetek a závazky, finanční situaci, zisky a ztráty a finanční vyhlídky emitenta a kteréhokoli ručitele a práva spojená s danými cennými papíry. Tyto údaje musí být uvedeny srozumitelně a umožňovat snadnou analýzu.“

17. Článek 6 směrnice 2003/71 stanoví:

„1. Členské státy zajistí, aby odpovědnost za údaje uvedené v prospektu nesl alespoň emitent nebo jeho správní, řídící či dozorové orgány, předkladatel nabídky nebo osoba, která žádá o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, nebo ručitel. Odpovědné osoby jsou jasně určeny v prospektu jménem a funkcí nebo v případě právnických osob jménem a sídlem; prospekt musí rovněž obsahovat jejich prohlášení, že podle jejich nejlepšího vědomí jsou údaje obsažené v prospektu jsou správné a že v něm nebyly zamlčeny žádné skutečnosti, které by mohly změnit význam prospektu.

2. Členské státy zajistí, aby se jejich právní a správní předpisy týkající se občanskoprávní odpovědnosti vztahovaly na osoby odpovědné za údaje uvedené v prospektu.

Členské státy však zajistí, aby občanskoprávní odpovědnost nenesla žádná osoba výhradně na základě souhrnu nebo jeho překladů, pokud tyto údaje nejsou zavádějící, nepřesné ani nejsou v rozporu s ostatními částmi prospektu.“

18. Článek 25 směrnice 2003/71, nazvaný „Sankce“, stanoví:

„1. Aniž je dotčeno právo členských států ukládat trestní sankce a aniž je dotčen jejich systém občanskoprávní odpovědnosti, zajistí členské státy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, aby bylo možné přijmout vhodná správní opatření nebo uplatnit správní sankce vůči odpovědným osobám v případě, že nebudou dodrženy předpisy přijaté k provedení této směrnice. Členské státy zajistí, aby tato opatření byla účinná, přiměřená a odrazující.

2. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán mohl zveřejnit každé opatření nebo sankci uložené za porušení předpisů přijatých na základě této směrnice, pokud zveřejnění vážně neohrozí finanční trhy nebo nezpůsobí zúčastněným osobám neúměrnou škodu.“

Příslušné vnitrostátní právní předpisy

19. Směrnice 80/390 byla v Řecku provedena nařízením prezidenta 348/1985( ), jehož článek 24 provádí článek 23 směrnice 80/390 (nyní článek 100 směrnice 2001/34) tak, ze doslovně přejímá jeho znění.

20. Článek 72 odst. 2 zákona 1969/1991 v pozměněném znění v rozhodné době stanovil( ):

„Komise pro kapitálový trh uloží pokutu ve výši až pět set milionů (500 000 000) GRD fyzickým nebo právnickým osobám, které zveřejní nebo jakýmkoli způsobem rozšíří nepřesné nebo zavádějící informace o cenných papírech přijímaných ke kotování na burze cenných papírů nebo již kotovaných na burze cenných papírů, které mohou svou povahou ovlivnit cenu nebo obchodování s těmito cennými papíry […]. Toto ustanovení se použije rovněž na členy představenstva společností žádajících o přijetí jejich cenných papírů ke kotování na uznávané burze cenných papírů, jsou-li nepřesné nebo zavádějící informace obsaženy v prospektech cenných papírů vyžadovaných pro účely výše uvedeného přijetí nebo jsou-li jakýmkoli způsobem zveřejněny nebo rozšířeny.“

Původní řízení a předložená otázka

21. Skutkové okolnosti uvedené v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – a opakované v některých písemných vyjádřeních – jsou popsány velmi podrobně. Pro účely odpovědi na předloženou otázku nicméně mohou být podle mého názoru shrnuty následovně.

22. Žalobci jsou Ntionik Anonymi Etaireia Emporias H/Y, Logismikou kai Parochis Ypiresion Michanografisis, akciová společnost (dále jen „Ntionik AE“), jejíž akcie jsou kotovány na paralelním trhu Burzy cenných papírů v Aténách, a Ioannis Michail Pikoulas, jeden z členů představenstva Ntionik AE. Zpochybňují dvě rozhodnutí Epitropi Kefalaiagoras (Komise pro kapitálový trh, „příslušný orgán“ v Řecku pro účely směrnice 2001/34) o uložení pokut i) (v obou případech) podle čl. 72 odst. 2 zákona 1969/1991 a ii) (v případě Ntionik AE navíc) za porušení článku 24 nařízení prezidenta 348/1985.

23. Komise pro kapitálový trh pokuty uložila, protože se domnívala, že prospekty cenných papírů vydané Ntionik AE v souvislosti se zvýšením základního kapitálu v roce 2001 obsahovaly nepřesné a zavádějící informace týkající se jejích zisků a ztrát za hospodářský rok 2000, které již ze své povahy mohly ovlivnit cenu nebo obchodování s cennými papíry Ntionik AE.

24. Ani Ntionik AE, ani I.M. Pikoulas nebyli uvedeni v prospektu cenného papíru jako osoby „odpovědné za prospekt cenných papírů“ v souladu s bodem 1.1 programu A přílohy I směrnice 2001/34.

25. Věc byla předložena Státní radě. Tento soud se domnívá, že členské státy mohou podle článku 21 směrnice 2001/34 stanovit, ukáží-li se informace uvedené v prospektech cenných papírů jako nepřesné nebo zavádějící, správní sankce jen vůči emitentovi a osobám výslovně uvedeným v prospektu cenných papírů jako odpovědné osoby. V důsledku toho je čl. 72 odst. 2 zákona 1969/1991 slučitelný s článkem 21 směrnice v rozsahu, v němž umožňuje uložení pokuty emitentovi. V rozsahu, v němž však čl. 72 odst. 2 stanoví uložení pokuty členům představenstva emitenta bez ohledu na to, zda byli označeni v příslušném prospektu cenných papírů jako osoby odpovědné za přesnost v něm obsažených informací, se zdá, že je toto ustanovení v rozporu s článkem 21 směrnice. Jelikož se nicméně Státní rada domnívala, že výklad článku 21 směrnice 2001/34 není zcela jasný, položila následující předběžnou otázku:

„Je vnitrostátní zákonodárce ve světle ustanovení článku 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny (Úř. věst. L 184, 6.7.2001, s. 1; Zvl. vyd. 06/04, s. 24), oprávněn stanovit pro případ, že se informace uvedené v prospektu cenného papíru ukáží jako nepřesné nebo zavádějící, správní sankce ukládané nejen osobám výslovně uvedeným v takovém prospektu jako odpovědné osoby, nýbrž rovněž emitentovi cenných papírů, které jsou přijímány ke kotování, a bez rozlišení členům jeho představenstva bez ohledu na to, zda byli označeni jako odpovědné osoby ve výše uvedeném smyslu?“

26. Ntionik AE, řecká, italská a portugalská vláda a Komise předložily písemná vyjádření. Ntionik AE, řecká vláda a Komise byly zastoupeny na jednání.

Přípustnost

27. Italská vláda tvrdí, že otázka je nepřípustná, jelikož z žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce není jasné, že se použije článek 21 směrnice 2001/34. Zdá se, že Ntionik AE již byla kotovaná a že se pouze rozhodla vydat více akcií k navýšení svého kapitálu. Článek 64 směrnice stanoví, že v takovém případě se prospekt nevyžaduje (ačkoliv členské státy mohou, na základě čl. 8 odst. 2 směrnice, takový požadavek uložit).

28. Tento argument mě nepřesvědčil. Zdá se, že Itálie má za to, že jelikož Ntionik AE již byla kotovaná, navýšení jejího kapitálu nevyžadovalo žádost o přijetí ke kotování. Nicméně kotují se cenné papíry, nikoliv společnosti (ačkoliv se vhodnou zkratkou odkazuje na „kotované společnosti“). Připouštím, že směrnice 2001/34 stanoví v řadě případů částečné nebo úplné výjimky z povinnosti zveřejnit prospekt cenných papírů (článek 23) a umožňuje vynechání určitých informací z prospektu v jiných případech (články 24 až 34). Nicméně nic nenasvědčuje tomu, že by v tomto případě účinek některého z těchto ustanovení byl, že Ntionik AE buď neměla povinnost vydat prospekt vůbec, nebo vynechat informace požadované na základě bodu 1.1 programu A. Krom toho Ntionik AE potvrdila na jednání, že dotčené akcie nebyly „přijaty bez dalšího“ ve smyslu článku 64, že navýšení kapitálu bylo nabídkou veřejnosti podléhající předkupním právům existujících akcionářů, a že bod 1.1 programu A byl tudíž použitelný.

Posouzení

29. Ntionik AE má za to, že na předloženou otázku by mělo být odpovězeno záporně. Všechny tři vlády a Komise jsou opačného názoru.

30. Ntionik AE tvrdí, že směrnice 2001/34 jasně a přesně stanoví omezení prostoru pro uvážení ponechaného vnitrostátním orgánům při jejím provádění. Článek 21 odst. 2 jasně ukazuje, že prostor pro uvážení je omezen na volbu mechanismu pro uložení sankcí. Doslovný výklad čl. 21 odst. 2 jasně ukazuje, že jakékoliv sankce z porušení práva při sepsání prospektu se uloží výlučně osobám, které jsou za něj odpovědné, a nikoliv členům představenstva či emitentovi. Pokud by směrnice opravdu spěla k rozšíření odpovědnosti za obsah prospektu na všechny členy představenstva a na samotnou společnost, nevyžadovala by, aby v příloze I byly poskytnuty informace o osobách odpovědných za prospekt.

31. Nesouhlasím.

32. Jak uvádějí zaprvé řecká a portugalská vláda a Komise, z preambule směrnice 2001/34 jasně vyplývá, že cílem právního předpisu je stanovit minimální standardy. Bod 11 odůvodnění zejména stanoví, že rozdíly mezi zárukami požadovanými v jednotlivých členských státech k zajištění toho, že současní a možní budoucí držitelé cenných papírů budou informováni dostatečně a co nejobjektivněji, „by měly být odstraněny koordinací právních předpisů, aniž by však musely být zcela sjednoceny, aby byla dosažena dostatečná rovnocennost“( ).

33. Tento přístup není dle mého názoru překvapující. Jak jsem uvedla, směrnice 2001/34 kodifikuje směrnici 80/390. Návrh směrnice 80/390 pochází z roku 1972( ). Bod 11 odůvodnění v preambuli směrnice 2001/34 přímo navazuje na tento návrh( ). V roce 1972 se úroveň zveřejnění požadovaná při přijetí cenných papírů ke kotování značně lišila( ). Na tomto základě by bylo příliš ambiciózní, aby Komise ve svém prvním legislativním kroku usilovala o pokročilý stupeň harmonizace.

34. Toto bylo uznáno v Počáteční zprávě výboru odborníků na právní úpravu evropských trhů s cennými papíry (Lamfalussyho zpráva( )), která v prvním odstavci kapitoly III, nazvaném „Hlavní nedostatky současné evropské právní úpravy“, uvádí, že „současný legislativní rámec EU pro trhy s cennými papíry […] se zakládá na minimální harmonizaci“( ).

35. Zdá se mi, že – jak uvádí italská vláda – doslovný výklad čl. 21 odst. 2 směrnice 2001/34 také vede k tomu, že tento právní předpis se snaží o zavedení minimálních standardů spíše než celkové harmonizace. Článek 21 odst. 2 vyžaduje, aby členské zajistily, aby odpovědnost za přesnost informací v prospektu „měly osoby odpovědné za prospekt uvedené v příloze I v bodě 1.1 programů A a B“. Bod 1.1 těchto programů vyžaduje, aby informace týkající se těchto osob odpovědných za prospekt v něm byly uvedeny. Nechápu, jak by spojený účinek těchto ustanovení členskému státu mohl bránit v tom, aby určil kategorie osob odpovědných za tyto informace. Požadavek v bodě 1.1, že odpovědné osoby by měly být uvedeny v prospektu, je zjevně určen k ochraně investorů, kteří na tyto informace spoléhají( ), a nikoli k tomu, aby chránil před odpovědností osoby jasně definované jako odpovědné ve vnitrostátním právu, které nejsou z jakéhokoliv důvodu uvedeny v prospektu.

36. Krom toho dle mého názoru ve směrnici 2001/34 není nic, co by nasvědčovalo tomu, že členský stát, který definoval určité kategorie osob jako odpovědné za nepřesné nebo zavádějící informace v prospektu, nemůže uložit trestní či správní sankce, jako ty, o které se jedná v tomto případě, těmto osobám, pokud jsou zveřejněny nepřesné nebo neúplné informace.

37. Konečně bych měla poznamenat, že článek 21 směrnice 2001/34 byl od doby, kdy došlo ke skutečnostem v původním řízení v této věci, nahrazen čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 směrnice 2003/71( ). Řecká i italská vláda přisuzují směrnici 2003/71 určitý význam. Řecká vláda tvrdí, že tato směrnice, která zjevně sleduje cíl nejvyšší možné úrovně harmonizace, nicméně neupravuje jednotně otázku odpovědnosti za informace poskytnuté v prospektu, ale nechává ji na členském státě. Krom toho směrnice 2003/71 nestanoví vyčerpávajícím způsobem odpovědné osoby, ale pouze vyžaduje, aby odpovědnost „nesly alespoň“( ) uvedené osoby. Italská vláda tvrdí, že systém správních sankcí byl zaveden až článkem 25 směrnice 2003/71, který zjevně neomezuje použití takových sankcí na osoby formálně „odpovědné“ za prospekt.

38. Je tomu vskutku tak, že čl. 6 odst. 1 směrnice 2003/71 výslovně uvádí, že členský stát může uložit odpovědnost za informace uvedené v prospektu širší skupině osob než těm, které jsou v něm uvedeny, a že čl. 25 odst. 1 je také pojat široce. Nicméně jelikož ani jedno z těchto ustanovení není v tomto případě přímo dotčeno, nehodlám se dále zaobírat jejich možným výkladem.

Závěry

39. S přihlédnutím k výše uvedenému mám za to, že na otázku předloženou Symvoulio tis Epikrateias by mělo být odpovězeno následovně:

„Článek 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny, nevylučuje, aby vnitrostátní právní předpisy stanovily pro případy, kde se informace uvedené v prospektu ukážou jako nepřesné či zavádějící, správní sankce, které mohou být uloženy nejen osobám výslovně uvedeným v těchto prospektech jako odpovědné osoby, ale také emitentovi, jehož cenné papíry jsou připouštěny ke kotování na burze cenných papírů, a rovněž členům jeho představenstva bez ohledu na to, zda tito členové představenstva byli označeni jako odpovědné osoby ve výše uvedeném smyslu.“