ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 161/45

Žaloba podaná dne 13. dubna 2010 — Niki Luftfahrt v. Komise

(Věc T-162/10)

(2010/C 161/72)

Jednací jazyk: němčina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Niki Luftfahrt GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: H. Asenbauer, advokát)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání žalobkyně

— zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. srpna 2009, COMP/M.5440 — Lufthansa v. Austrian Airlines na základě čl. 264 odst. 1 SFEU (čl. 231 odst. 1 ES);

— uložit Evropské komisi, aby žalobkyni podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu nahradila náklady nezbytné pro řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobkyně se obrací proti rozhodnutí Komise K(2009) 6690 v konečném znění ze dne 28. srpna 2009, kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines). V tomto rozhodnutí zastává Komise názor, že získání výlučné kontroly společností Deutsche Lufthansa AG nad podnikem Austrian Airlines — s výhradou provedení závazků nabídnutých společností Deutsche Lufthansa AG — je slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP.

Žalobkyně, která provozuje podnik letecké přepravy financovaný ze soukromých zdrojů k odůvodnění své žaloby na neplatnost zaprvé tvrdí, že Komise porušila Smlouvu o ES (resp. SFEU) a právní přepisy, které je nutné použít za účelem jejího provádění. V této souvislosti se vytýká, že Komise vycházela při přijímání svého rozhodnutí z definice trhu, která brání posouzení všech účinků spojení, které mají negativní dopad na hospodářskou soutěž. Krom toho žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně posoudila účinky spojení zejména na letecké linky do východní Evropy, takže do té míry došlo v každém případě k závažnému a zjevnému nesprávnému posouzení. Dále nedodržela Pokyny pro posuzování horizontálních spojování podle nařízení Rady o kontrole spojování podniků (1). Komise zejména podle názoru žalobkyně nevzala v úvahu skutečnost, že sporné spojení má negativní účinky na hospodářskou soutěž na společném trhu, neboť je tím omezena konkurenceschopnost zbývajících soutěžitelů na dotčených trzích, nastal by nedostatek alternativních poskytovatelů na dotčených trzích a přístup na dotčené trhy není dostatečně snadný. Dále žalobkyně tvrdí, že závazky společnosti Deutsche Lufthansa AG, které přijala Komise, nejsou způsobilé k tomu, aby zabránily podstatnému omezení účinné hospodářské soutěže.

Zadruhé žalobkyně vytýká porušení článku 253 ES (článek 296 SFEU), neboť Komise napadené rozhodnutí řádně neodůvodnila do té míry, že neuvedla, na základě jakých konkrétních argumentů má být vyloučeno narušení hospodářské soutěže na leteckých linkách do východní Evropy. Dále se vytýká nedostatečné zjištění skutkového stavu.

Zatřetí žalobkyně Komisi vytýká zneužití posuzovací pravomoci.

(1) Úř. věst. 2004, C 31, s. 5.
Žaloba podaná dne 2. dubna 2010 — Francie v. Komise

(Věc T-154/10)

(2010/C 161/69)

Jednací jazyk: francouzština

Účastnice řízení

Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha a J. Gstalter, zmocněnci)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhová žádání žalobkyně

— zrušit napadené rozhodnutí v celém rozsahu;

— uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 133 v konečném znění ze dne 26. ledna 2010, kterým se za státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem prohlašuje neomezená implicitní záruka ve prospěch La Poste vyplývající z ustanovení francouzského práva o právních následcích jejího statusu právnické osoby veřejného práva, která se považuje za veřejný subjekt s průmyslovým a obchodním zaměřením (Státní podpora C 56/07 (ex C 49/07, ex E 15/05).

Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí tři žalobní důvody vycházející:

— z nesprávného právního posouzení, neboť Komise neprokázala právně dostatečným způsobem existenci státní podpory. Komise údajně nedodržela pravidla, jimiž se řídí dokazování v oblasti státní podpory jak pokud jde o důkazní břemeno, tak o úroveň důkazů;

— z nesprávného skutkového a právního posouzení, neboť Komise konstatovala existenci neomezené implicitní záruky ve prospěch La Poste;
Dále žalovaná porušila čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu Společenství ve spojení s článkem 236 celního kodexu Společenství, jelikož — žalovaná měla nesprávně za to, že antidumpingové předpisy přijaté proti dovozům z třetích zemí se automaticky uplatní na zboží ve volném oběhu v celní unii EU-Turecko; — žalovaná neinformovala účastníky hospodářského styku, že se nařízení Rady (ES) č. 2584/98 (2) použije též na zboží ve volném oběhu v celní unii EU-Turecko; — alternativně žalovaná měla nesprávně za to, že se příslušné orgány nedopustily nesprávného posouzení, jelikož turecké orgány nesprávně potvrdily, že se antidumpingová cla ukládaná na zboží ze třetích zemí neuplatní na zboží ve volném oběhu v celní unii EU-Turecko; — žalovaná se nesprávně domnívala, že se příslušné orgány nedopustily nesprávného posouzení, jelikož španělské celní orgány měly nesprávně za to, že zboží s osvědčením původu nepodléhá dalším clům nebo ochranným obchodním opatřením, a tudíž neinformovaly hospodářské subjekty, že jejich dovozy z Turecka mohou podléhat obchodním opatřením i tehdy, jestliže se takovéto zboží nachází ve volném oběhu.
CS Úřední věstník Evropské unie C 148/43

Žaloba podaná dne 26. března 2010 — Telefónica O2 Germany v. OHIM — Loopia (LOOPIA)

(Věc T-150/10)

2010/C 148/71

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Fottner a M. Müller, advokáti)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Loopia AB (Västeras, Švédsko)

Návrhová žádání žalobkyně

— zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. ledna 2010 ve věci R 1812/2008-1; a

— uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů spojených s odvolacím řízením.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „LOOPIA“ pro služby zařazené do třídy 42

Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápisy německé slovní ochranné známky „LOOP“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42; zápis slovní ochranné známky Společenství „LOOP“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 38 a 42; zápis slovní ochranné známky Společenství „LOOPY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42

Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce ohledně všech sporných výrobků

Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení sporného rozhodnutí, zamítnutí námitky a vyhovění návrhu

Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně rozhodl, že neexistuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami.
—

zrušit čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise ze dne 28. října 2009 (státní podpora C 45/2007, ex NN 51/2007, ex CP 9/2007) o daňových odpisech goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 2 Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (TRLIS) (zákon o dani z příjmu právnických osob) obsahuje prvky státní podpory,
Nakonec se pak orgány Unie dopustily zjevně nesprávného posouzení, porušily zásady náležité péče a řádné správy a zákazu diskriminace a nesprávně použily čl. 2 odst. 7 písm. b) a čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 tím, že odmítly přiznat společnosti Greenwood Houseware (Zhuhai) Ltd. postavení společnosti působící v tržním hospodářství. Rozhodnutí orgánů Unie, kterým bylo odmítnuto poskytnutí tržně hospodářského zacházení společnosti Greenwood Houseware (Zhuhai) Ltd. bylo založeno na chybném posouzení skutkového stavu a předložených důkazů. Dále pak orgány Unie při posouzení všech relevantních aspektů týkajících se kritérií 2 a 3 čl. 2 odst. 7 písm. c) uvedeného nařízení nesplnily povinnost náležité a řádné péče.
CS Úřední věstník Evropské unie C 209/41

Žaloba podaná dne 17. května 2010 — Association Belge des Consommateurs Tests-Achats v. Komise

(Věc T-224/10)

()

2010/C 209/63

Jednací jazyk: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Association Belge des Consommateurs Tests-Achats ASBL/Belgische Verbruikersunie Test-Aankoop VZW (Brusel, Belgie) (zástupci: F. Filpo a A. Fratini, advokáti)

Žalovaná: Evropská komise

Návrhové žádání žalobkyně

— zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 9059 a K(2009) 8954, obě ze dne 12. listopadu 2009 ve věci COMP/M.5549 — EDF/SEGEBEL, a

— uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Žalobkyně se touto žalobou domáhá zrušení napadených rozhodnutí na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v němž Komise rozhodla, že Belgian Competition Authority (belgický úřad pro hospodářskou soutěž) nepostoupí spojení mezi Electricité de France S.A. a Segebel na základě článku 9 nařízení č. 139/2004 (1) [nařízení (ES) o spojování podniků] a prohlásila spojení za neslučitelné se společným trhem, s výhradou závazků, podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení o spojování podniků, aniž by zahájila řízení podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení o spojování podniků.

Na podporu svých návrhů předkládá žalobkyně tyto žalobní důvody:

Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí není řádně odůvodněno, porušuje čl. 6 odst. 2 nařízení o spojování podniků a je sníženo zjevně nesprávným posouzením v rozsahu, v němž Komise řádně nezohlednila soutěžní vztah mezi spojující se entitou a povinným subjektem GDF Suez.

Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že Komise porušila její procesní právo účastnit se řízení.

Svým třetím žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že Komise neměla přesvědčivé a věrohodné důkazy k tomu, aby dospěla k závěru, že transakce nepovede k vážným pochybám ohledně její slučitelnosti se společným trhem, aniž by zahájila řízení podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení o spojování podniků. Krom toho žalobkyně tvrdí, že tato pochybení rovněž mají dopad na rozhodnutí nepostoupit případ Belgian Competition Authority vzhledem k tomu, že Komise neměla k dispozici dostatečné důkazy k prokázání, zda je nejvhodnějším orgánem k rozhodování o oznámené transakci či nikoli.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 24, s. 1.
CS Úřední věstník Evropské unie C 195/25

Žaloba podaná dne 10. května 2010 — Monster Cable Products v. OHIM — Live Nation (Music) UK Ltd (MONSTER ROCK)

(Věc T-216/10)

2010/C 195/39

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Monster Cable Products, Inc. (Brisbane, USA) (zástupci: O. Günzel a W. von der Osten-Sacken, advokáti)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Live Nation (Music) UK Ltd (Londýn, Spojené království)

Návrhová žádání žalobkyně

— zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. února 2010 ve věci R 216/2009-1 v rozsahu, v němž bylo zamítnuto odvolání;

— zamítnout námitku č. B 754335 proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 3333804 „Monster Rock“ jako celek; a

— uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MONSTER ROCK“ pro výrobky zařazené do třídy 9

Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Spojeného království „MONSTERS OF ROCK“ pro výrobky zařazené do třídy 16 zapsaná pod č. 1313176; slovní ochranná známka Spojeného království „MONSTERS OF ROCK“ pro výrobky zařazené do třídy 25 zapsaná pod č. 1313177; slovní ochranná známka Spojeného království „MONSTERS OF ROCK“ pro výrobky zařazené do třídy 26 zapsaná pod č. 1313178; slovní ochranná známka Spojeného království „MONSTERS OF ROCK“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 9, 16, 25, 41 a 43 zapsaná pod č. 2299141; ochranná známka „MONSTERS OF ROCK“ všeobecně známá (ve smyslu článku 6bis Pařížské úmluvy) v 15 starých členských státech; nezapssaná ochranná známka „MONSTERS OF ROCK“ užívaná v obchodním styku v 15 starých členských státech; obchodní firma „MONSTERS OF ROCK“ užívaná v obchodním styku v 15 starých členských státech

Rozhodnutí námitkového oddělení: Potvrdilo námitku ve vztahu ke všem sporným výrobkům a zamítlo přihlášku jako celek

Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, protože odvolací senát: i) nesprávně posoudil totožnost/podobnost výrobků, ii) nevzal v úvahu rozdíly mezi ochrannými známkami, a to zejména jejich koncepční rozdíly a iii) nepodařilo se mu zjistit rozsah ochrany staršího označení
CS Úřední věstník Evropské unie C 195/26

Žaloba podaná dne 12. května 2010 — DHL International v. OHIM — Service Point Solutions (SERVICEPOINT)

(Věc T-218/10)

2010/C 195/41

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

Účastníci řízení

Žalobkyně: DHL International GmbH (Bonn, Německo) (zástupce: K.-U. Jonas, advokát)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Service Point Solutions, SA (Barcelona, Španělsko)

Návrhová žádání žalobkyně

— zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. února 2010 ve věci R 62/2009-2;

— uložit žalovanému a případně další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „SERVICEPOINT“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 20, 35 a 39

Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Service Point Solutions S.A.

Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Service Point“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 8, 9, 16, 20, 35, 38, 39 a 42, obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „service point“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 16 a obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „service point“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 42

Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) 207/2009 (1), jelikož mezi spornými ochrannými známkami neexistovalo nebezpečí záměny, jakož i porušení čl. 76 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 207/2009 jelikož odvolací senát neoprávněně nevzal v úvahu různé podklady.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).
—

zrušit nařízení Komise (EU) č. 271/2010 v rozsahu, v němž pozměňuje nařízení (ES) č. 889/2008 v tom smyslu, že v jeho příloze XI části A bodu 9 ohledně loga EU pro ekologickou produkci podle čl. 57 právně závazně nařízeno, že jeho užití musí být „v souladu s pravidly doprovázejícími jeho registraci […] na Úřadu Beneluxu pro ochranu duševního vlastnictví“, zejména pokud tato ustanovení (stanov kolektivních ochranných známek) nařizují — v čl. 2 odst. 4, že nikdo, ani žalobce, nemůže používat logo EU pro ekologickou produkci „without empowerment from the Bodies designed or recognised in accordance with the Community Regulations“, tedy bez zmocnění k používání loga EU pro ekologickou produkci kontrolními orgány či subjekty, které byly zřízeny podle právních předpisů Unie nebo byly uznány za jim odpovídající; — vyloučení ručení stanovené v článku 4, podle něhož Evropská unie neručí za to, že logo EU pro ekologickou produkci smí být používáno v Evropské unii, s výjimkou vlastní právní existence Evropské unie a jejího oprávnění užívat logo EU pro ekologickou produkci „except to the extent of its corporate existence and of its underlying entitlement to the Organic Farming Mark“, tedy omezení odpovědnosti Evropské unie pouze na právní existenci Evropské unie a právo Evropské unie na provedený zápis ochranné známky; — v čl. 7 odst. 2 obsažené ustanovení o přípustnosti koexistence ustanovení stanov kolektivní ochranné známky o používání a správě loga EU pro ekologickou produkci s právními předpisy Evropské unie a vnitrostátními zákony, že však v případě konfliktu ohledně používání loga EU pro ekologickou produkci mají přednost stanovy kolektivní ochranné známky a musí být použity, že tedy „in case of conflict concerning the use of the Organic Farming Mark“ se použijí „provisions of the present Regulations on use and management“, a ostatní pravidla, zejména ta, jež jsou obsažena v nařízení (EU) č. 271/2010, se neuplatní; — v čl. 9 bodu 3, že logo EU pro ekologickou produkci nesmí být použito žádným způsobem, který se vyjadřuje opovržlivě nebo kriticky k Evropské unii nebo ohledně stanov kolektivní ochranné známky, které byly stanoveny na Úřadu Beneluxu pro ochranu duševního vlastnictví; — v čl. 12 odst. 1, že si Evropská unie vyhrazuje právo přímo kontrolovat výrobky a reklamní materiály, které nesou logo EU pro ekologickou produkci a pravidelně vyžadovat příklady jejich použití; — v čl. 15 odst. 1, že výklad ustanovení stanov kolektivní ochranné známky Evropské unie je tudíž vyhrazen jejímu zákonnému zástupci, Evropské komisi, a proto nepodléhá výkladu soudních orgánů Evropské unie; — v čl. 15 odst. 2, že se pravidla pro používání a správu loga EU pro ekologickou produkci řídí belgickým právem;
CS Úřední věstník Evropské unie C 221/54

Žaloba podaná dne 8. června 2010 — Conceria Kara v. OHIM — Dima (KARRA)

(Věc T-270/10)

()

2010/C 221/87

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

Účastníci řízení

Žalobkyně: Conceria Kara Srl (Trezzano sul Naviglio, Itálie) (zástupce: P. Picciolini, advokát)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dima — Gida Tekstil Deri Insaat Maden Turizm Orman Urünleri Sanayi Ve Ticaret Ltd Sti

Návrhové žádání žalobkyně

— zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 29. března 2010 o odvolání podaném proti rozhodnutí OHIM týkajícímu se námitkového řízení č. B 1171453 zahájeného na návrh Conceria Kara proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 5346457

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přihlašovatel ochranné známky Společenství: DIMA — TEKSTIL DERI INSAAT MADEM TURIZM ORMAN URÜNLERE SANAYI VE TICARET LTD. STI.

Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „KARRA“ pro výrobky a služby tříd 3, 9, 18, 20, 24, 25 a 35.

Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

Namítaná ochranná známka nebo označení: Italské obrazové ochranné známky „KARA“ (č. 765 532 pro výrobky náležející do třídy 35 a č. 761 972 pro výrobky a služby náležející do tříd 18 a 25), obrazová ochranná známka Společenství č. 887 810 („Kara“) pro výrobky náležející zejména do tříd 18 a 25 a obchodní firma italské společnosti „CONCERIA KARA S.R.L.“, jejíž užívání je uplatňováno pro téže výrobky a služby jako starší ochranné známky.

Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

Dovolávané žalobní důvody: nedostatek odůvodnění; nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.
CS Úřední věstník Evropské unie C 221/56

Žaloba podaná dne 21. června 2010 — Wesergold Getränkeindustrie v. OHIM — Lidl Stiftung (WESTERN GOLD)

(Věc T-278/10)

()

2010/C 221/90

Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

Účastníci řízení

Žalobkyně: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG (Rinteln, Německo) (zástupci: P. Goldenbaum, I. Rohr a T. Melchert, advokáti)

Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo)

Návrhová žádání žalobkyně

— Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. března 2010 ve věci R 770/2009-1;

— uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Lidl Stiftung & Co KG

Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka WESTERN GOLD pro výrobky zařazené do třídy 33

Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství WeserGold pro výrobky zařazené do tříd 29, 31 a 32; národní a mezinárodní slovní ochranná známka Wesergold pro výrobky zařazené do tříd 29, 31 a 32 a národní slovní ochranná známka WESERGOLD pro výrobky zařazené do třídy 32

Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek

Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1), jelikož mezi dotčenými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny; porušení čl. 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009 tím, že odvolací senát nejenže zamítl odvolání, ale ani neprozkoumal opodstatněnost námitek; porušení čl. 75 druhé věty nařízení č. 207/2009 vycházející z porušení práva žalobkyně na obhajobu a porušení čl. 75 první věty nařízení č. 207/2009 vycházející z chybějícího odůvodnění rozhodnutí odvolacího senátu.

(1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).
Pátý žalobní důvod. Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a čl. 1 odst. 1 písm. d) a článku 2 nařízení ES č.1998/2006. Porušení právní moci. Kontradiktorní charakter. Italská republika má za to, že předmětné podpory spadají do působnosti nařízení č. 1998/2006 o podporách de minimis, neboť za období tří let nepřesáhly 200 000 eur. Proto tyto podpory nejsou státními podporami, a tudíž nemusely být oznámeny. Toto nařízení bylo použitelné, neboť bylo pravomocně rozhodnuto o tom, že se nejedná o podpory vývozu.
—

Porušení čl. 91 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 1083/2006 (1) ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti, neboť Komise napadeným rozhodnutím přerušila běh lhůty pro vyplacení průběžné platby na základě žádosti podané Španělskem, aniž by existovala zpráva auditního subjektu členského státu nebo Společenství, která by ukazovala na možné významné nedostatky ve fungování řídicích a kontrolních systémů, a aniž by takové nedostatky existovaly.