Články 56 ES a 58 ES nebrání takovým právním předpisům členského státu, jež omezují kompenzaci, která má být poskytnuta daňovému subjektu kolektivního investování usazenému na území tohoto členského státu k zohlednění srážkové daně odvedené u zdroje v jiném členském státě z dividend vyplacených tomuto subjektu, na částku, kterou by si na základě dohody o zamezení dvojího zdanění uzavřené s tímto druhým členským státem mohla z důvodu podobnosti daní započíst fyzická osoba s bydlištěm na území prvního členského státu.

Takovéto právní předpisy tím, že vylučují z poskytnutí kompenzace zdanění dividend vyplácených v zahraničí srážkou u zdroje dividendy pocházející z některých členských států, sice činí investice do těchto členských států méně atraktivními než investice do členských států, jejichž zdanění dividend vede k poskytnutí této kompenzace. Takové právní předpisy proto mohou odrazovat subjekt kolektivního investování od investování do členských států, jejichž zdanění dividend nevede k poskytnutí kompenzace, takže představují omezení pohybu kapitálu v zásadě zakázané článkem 56 ES..

Avšak takovéto právní předpisy směřují k co možná největšímu sblížení daňového zacházení s dividendami, které jsou vyplaceny podílníkovi realizujícímu přímou investici, a daňového zacházení s dividendami, které jsou vyplaceny podílníkovi, který investoval prostřednictvím daňového subjektu kolektivního investování, aby nebyly zahraniční investice uskutečněné takovým subjektem považovány za méně atraktivní než přímá investice. Přitom s ohledem na uvedené právní předpisy je situace daňového subjektu kolektivního investování, pokud jsou mu vyplaceny dividendy z členských států, se kterými členský stát, v němž je usazen, uzavřel dohodu stanovující nárok podílníků-fyzických osob na započtení daně z dividend odvedené v těchto členských státech proti dani z příjmů, jejímiž jsou ve členském státu usazení poplatníky, odlišná od situace, ve které se tento subjekt nachází, jsou-li mu vyplaceny dividendy z členských států, se kterými takováto dohoda nebyla uzavřena, u kterých není tento nárok stanoven. Rozhodnutí investovat prostřednictvím daňového subjektu kolektivního investování by totiž pro podílníka-fyzickou osobu mohlo být při neexistenci stanovené kompenzace méně výhodné než přímá investice, pouze pokud jde o investice v členských státech, se kterými byla uzavřena takováto dvoustranná daňová dohoda. Naopak, co se týče členských států, se kterými členský stát usazení takovéhoto subjektu takovou dohodu neuzavřel, rozhodnutí fyzické osoby investovat prostřednictvím takového subjektu s sebou nepřináší nebezpečí ztráty zvýhodnění, na které by měla nárok, kdyby se rozhodla pro přímou investici v uvedených členských státech. V důsledku toho není tato situace objektivně srovnatelná se situací, kdy členský stát usazení tohoto subjektu takovou daňovou dohodu uzavřel.

Z toho plyne, že v případě právních předpisů, prostřednictvím kterých se členský stát za účelem co největšího sblížení daňového zacházení s přímými investicemi a investicemi uskutečněnými prostřednictvím subjektů kolektivního investování rozhodl těmto subjektům poskytnout kompenzaci daňových srážek u zdroje uskutečněných u dividend z členských států, vůči nimž se v rámci dvoustranných dohod zavázal umožnit fyzickým osobám započíst uvedené srážky proti dani z příjmů, jejímiž poplatníky podle jeho vnitrostátního práva jsou, nebrání články 56 ES a 58 ES tomu, aby členský stát tuto kompenzaci vyloučil u dividend pocházejících z jiných členských států, se kterými neuzavřel daňové dohody obsahující taková ustanovení, jelikož se nejedná o objektivně srovnatelné situace.

(viz body 56, 60–65, výrok 1)