CS Úřední věstník Evropské unie C 72/5

Žaloba podaná dne 9. prosince 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

(Věc C-574/10)

2011/C 72/08

Jednací jazyk: němčina

Účastnice řízení

Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms a C. Zadra, zmocněnci)

Žalovaná: Spolková republika Německo

Návrhová žádání žalobkyně

— určit, že žalovaná tím, že obec Niedernhausen zadala architektonickou zakázku týkající se rekonstrukce víceúčelové haly Autalhalle, aniž byl dodržen postup pro zadávání veřejných zakázek v rámci EU, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2, článku 9 a článku 20 ve spojení s články 23 až 55 směrnice 2004/18/ES (1);

— uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

Žalobní důvody a hlavní argumenty

Předmětem této žaloby jsou smlouvy o poskytování služeb za úplatu týkající se architektonické zakázky, které uzavřela obec Niedernhausen jakožto zadavatel veřejné zakázky s konkrétní projektovou kanceláří. Ačkoli se všechny dotyčné architektonické zakázky týkají jednoho stavebního projektu, totiž rekonstrukce Autalhalle, byly zadány stejné projektové kanceláři jakožto plánovací činnosti odděleně pro jednotlivé části budovy, aniž byl dodržen postup pro zadávání veřejných zakázek v rámci EU. Hodnoty zakázek byly v souladu s tím rovněž stanoveny odděleně pro jednotlivé zakázky.

Uvedené smlouvy o architektonické dílo jsou smlouvy o poskytování služeb za úplatu ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. d) směrnice 2004/18/ES. Služby architektů jsou prioritními službami ve smyslu přílohy II A, kategorie 12 směrnice.

Komise zastává stanovisko, že se u dotyčných projektových služeb jedná o jednotný zadávací postup, pro jehož rozdělení do samostatných zvláštních zakázek nejsou zřejmé objektivní důvody. Jedná se o částečná plnění rekonstrukce jediné budovy navržené, schválené a provedené jako společný projekt. Tato částečná plnění sloužila jednotnému cíli v úzké prostorové, hospodářské a funkční souvislosti. Z tohoto důvodu měla být hodnota zakázky stanovena na základě celkové hodnoty služeb architektů poskytnutých v rámci rekonstrukce. V tomto případě by cena zakázky přesáhla hranici uvedenou v čl. 7 písm. b) směrnice 2004/18/ES a architektonická zakázka měla být tudíž předmětem postupu pro zadávání veřejných zakázek v rámci EU.

V rámci stavební rekonstrukce samotné Autalhalle se jednalo o jednotnou stavební zakázku ve smyslu evropských právních předpisů o zadávání veřejných zakázek. Přinejmenším to představuje silné vodítko pro tvrzení, že i relevantní plánování je třeba považovat za jednotný projekt získání zakázky. Pokud služby architektů, tak jako tomu je v projednávaném případě, navazují na jednotnou stavební zakázku a pokud je její obsah určen plánovaným stavebním objektem, není zjevného důvodu pro volbu jiného způsobu výpočtu. Služby architektů jsou v určitém smyslu akcesorické ke stavební zakázce. Odpověď na otázku, proč by měla jednotná stavební zakázka vyžadovat nejednotnou architektonickou zakázku, není podle názoru Komise zřejmá.

Soudní dvůr shledává jednotnou hospodářskou a technickou funkci jednotlivých součástí zakázky za vodítko pro existenci jediného zadávacího postupu. Uvedené kritérium funkčního přístupu bylo sice vytvořeno pro stavební zakázky, Komise nicméně zastává stanovisko, že uvedené platí i pro zakázky na služby. Kritérium technické a hospodářské jednotnosti projektové služby pro jednotlivé části budovy bylo v projednávaném případě splněno, neboť se jedná o rekonstrukci jediné budovy.

Takřka libovolné rozdělení zakázek by bylo v rozporu s užitečným účinkem směrnice. Vedlo by totiž často k umělému získání hodnot, které nepřesahují hranici danou směrnicí, a tím k omezení její oblasti působnosti. Soudní dvůr v ustálené judikatuře zdůrazňuje význam směrnic o zadávání veřejných zakázek pro volný pohyb služeb a pro spravedlivou hospodářskou soutěž na úrovni Unie. Svévolné a nevhodné „rozdělení” jednotných zakázek na služby by tyto cíle podkopalo.

Rozpočtové důvody rozdělení do stavebních fází rovněž nemohou odůvodnit umělé rozdělení jednotné hodnoty zakázky. Bylo by v rozporu s účelem evropských směrnic v oblasti zadávání veřejných zakázek pohlížet na jednotný projekt veřejné zakázky, který probíhá z čistě rozpočtových důvodů v několika etapách, pouze z tohoto důvodu jako na několik samostatných zakázek a tím je vyjmout z působnosti směrnice. Článek 9 odst. 3 směrnice naopak zakazuje takové umělé rozdělení jednotného projektu veřejné zakázky.

Celkově je třeba konstatovat, že se v případě sporných zakázek jedná o jednotný zadávací postup, jehož hodnota by v okamžiku zadání zakázky překročila hranici stanovenou ve směrnici. Zakázka tudíž měla být předmětem postupu pro zadávání veřejných zakázek v rámci EU v souladu se směrnicí. K tomu však nedošlo, a žalovaná tudíž porušila směrnici 2004/18/ES.

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).