Bývalý seniorní poradce pro bezpečnostní otázky náčelníka generálního štábu ozbrojených sil. Velitel íránské národní policie (od roku 2005 do začátku roku 2015). Od ledna 2011 do začátku roku 2015 ředitel íránského policejního útvaru pro počítačovou trestnou činnost (subjekt uvedený na seznamu). Jednotky pod jeho velením prováděly brutální útoky na účastníky pokojných protestů; 15. června 2009 v noci tvrdě zasáhly na kolejích teheránské univerzity. V současnosti vedoucí íránského ústředí na podporu jemenského lidu.

Zástupce velitele milicí Basídž, velitel jednotek Sejjed aš-Šoháda Islámských revolučních gard (do února 2010). Jednotky Sejjed aš-Šoháda jsou pověřeny zajištěním bezpečnosti v provincii Teherán a v roce 2009 sehrály klíčovou úlohu při brutálních represích namířených proti protestujícím.

Dříve řídil centrum pro strategická studia íránského donucovacího orgánu, subjektu napojeného na národní policii. Ředitel policejního střediska strategických studií, zástupce velitele íránské národní policie (do června 2014). Jako náměstek velitele národní policie (od roku 2008) byl Radan odpovědný za bití, vraždění a svévolné zatýkání a zadržování protestujících, jež prováděly policejní jednotky. V současnosti velitel Islámských revolučních gard odpovědný za výcvik iráckých „protiteroristických“ sil.

Bývalý ředitel teheránské organizace pro zmírňování katastrof (TDMO). Ve funkci velitele teheránské policie (do ledna 2010) byl odpovědný za násilné útoky policie namířené proti protestujícím a studentům. Jako velitel donucovacích orgánů v aglomeraci Teheránu byl Azizollah Rajabzadeh nejvýše postavenou osobou, která byla obviněna v souvislosti s týráním ve vazebním zařízení v Kahrízaku v prosinci 2009.

Ředitel zpravodajské služby Islámských revolučních gard (od října 2009). Velitel jednotek Basídž (do října 2009). Jednotky pod jeho velením se účastnily hromadného bití, vražd, zatýkání a mučení pokojných protestujících.

Poradce a člen 28. sekce Nejvyššího soudu. Předseda soudu v Mašhadu (do září 2014). Soudní procesy se pod jeho dohledem konaly ve zkráceném řízení, bez účasti veřejnosti, aniž by byla dodržována základní práva obviněných, s použitím přiznání získaných pod nátlakem a mučením. Vzhledem k tomu, že rozsudky o popravách byly vydávány hromadně, při udělování trestu smrti nebyla dodržována pravidla spravedlivého procesu.

Člen Rady expertů a zástupce Nejvyššího vůdce v provincii Markazí („centrální“ provincie) a předseda Nejvyššího správního soudu. Generální prokurátor Íránu (do září 2009) a rovněž bývalý ministr zpravodajských služeb za prezidenta Chatámího. Jako íránský generální prokurátor nařídil exemplární procesy, které se odehrály po prvních povolebních protestech a při nichž byla obviněným odpírána jejich práva a možnost využít obhájce; na tyto procesy zároveň dohlížel.

Vedoucí představitel Organizace pro šíření islámu v provincii Chorásán-Razaví. Soudce revolučního soudu v Mašhadu (do roku 2013). Procesy v jeho pravomoci byly vedeny exemplárně, na uzavřených zasedáních, aniž by byla dodržována základní práva obviněných. Vzhledem k tomu, že rozsudky o popravách byly vydávány hromadně, při udělování trestu smrti nebyla dodržována pravidla spravedlivého procesu.

Bývalý soudce teheránského revolučního soudu. Účastnil se procesů s protestujícími. Byl justicí vyslýchán ohledně násilností v Kahrízaku. Zásadním způsobem se podílel na vydávání příkazů k zadržení za účelem umísťování zadržených do nápravného zařízení v Kahrízaku v roce 2009. Íránské orgány v listopadu roku 2014 oficiálně uznaly jeho úlohu při úmrtích zadržených.

Teheránský generální prokurátor (do srpna roku 2009). Jako teheránský generální prokurátor vydal paušální příkaz, na jehož základě byly zatčeny stovky aktivistů, novinářů a studentů. V lednu roku 2010 byl na základě parlamentního vyšetřování označen jako přímo odpovědný za zadržení tří vězňů, kteří následně ve vazbě zemřeli. V srpnu roku 2010 byl dočasně postaven mimo službu poté, co íránská justice vyšetřovala, jakou hrál roli v případě úmrtí tří mužů zadržených po volbách na jeho příkaz. Íránské orgány v listopadu roku 2014 jeho roli v případě úmrtí zadržených oficiálně uznaly. V bodech souvisejících s mučením a smrtí tří mladých mužů v roce 2009 ve vazebním zařízení v Kahrízaku jej dne 19. srpna 2015 íránský soud zprostil obvinění.

MORTAZAVI Said

Náměstek vedoucího oddělení pro sociální věci a předcházení trestné činnosti v rámci soudnictví v provincii Chorásán-Razaví. Náměstek státního zástupce v Mašhadu (minimálně do roku 2015). Soudní procesy se v jeho pravomoci konaly ve zkráceném řízení, bez účasti veřejnosti, aniž by byla dodržována základní práva obviněných. Vzhledem k tomu, že rozsudky o popravách byly vydávány hromadně, při udělování trestu smrti nebyla dodržována pravidla spravedlivého procesu.

Soudce nejvyššího soudu, ředitel 44. sekce. Náměstek výkonného ředitele nadace Setad-e Dieh. Vrchní soudce revolučního soudu v Mašhadu (2001–2011). Procesy v jeho pravomoci byly vedeny exemplárně, na uzavřených zasedáních, aniž byla dodržována základní práva obviněných. Vzhledem k tomu, že rozsudky o popravách byly vydávány hromadně (v období od léta 2009 do léta 2011 jich bylo vyneseno až 550), při udělování trestu smrti nebyla dodržována pravidla spravedlivého procesu.

Pomocný tajemník Generální správy věznic v Teheránu. Velitel věznice Evín v Teheránu (do října roku 2010), v době jeho působení ve funkci docházelo k mučení. Působil jako člen vězeňské služby a v řadě případů vězňům vyhrožoval a vyvíjel na ně nátlak,

Dozorce na oddělení č. 1 věznice Radžaj-Šahr ve městě Karadž (do července roku 2010). Několik bývalých vězňů vypovědělo, že používal mučení a že na základě jeho rozkazů nebyla vězňům poskytována lékařská pomoc. Podle záznamu výpovědi jednoho z uvedených vězňů ve věznici Radžaj-Šahr jej všichni dozorci tvrdě bili, a to s plným vědomím Hassana Akhariana. Existuje rovněž nejméně jeden ohlášený případ trýznivého zacházení a následného úmrtí zadržovaného (Mohsen Beikvand), k němuž došlo v době Akharianovy služby. Mohsen Beikvand zemřel v září roku 2010. Podle důvěryhodných výpovědí spoluvězňů byl zabit na příkaz Hassana Akhariana.

Ministr spravedlnosti. Bývalý ředitel zvláštního vyšetřovacího úřadu. Do července roku 2016 náměstek ministra vnitra a vedoucí veřejného registru. Od dubna roku 2014 poradce disciplinárního soudu pro soudce. Bývalý předseda teheránského soudu. Jako předseda teheránského soudu je odpovědný za porušování lidských práv, svévolné zatýkání, porušování práv vězňů a vysoký počet poprav.

Vedoucí oddělení 22 odvolacího soudu v Šírázu (od listopadu roku 2011). Prokurátor v Šírázu (do října roku 2011). Prokurátor v případu bombového útoku spáchaného v roce 2008 v Šírázu, jejž režim využil k tomu, aby odsoudil k trestu smrti další osoby, které do incidentu nebyly nijak zapojeny. Vynášel rozsudky smrti a další přísné tresty nad příslušníky menšin, čímž mimo jiné porušoval jejich lidská práva, právo na spravedlivý proces a právo nebýt svévolně zadržován.

Generální prokurátor v Kummu (2008–2017), nyní stojí v čele generálního ředitelství věznic. Byl odpovědný za svévolné zatčení desítek pachatelů ve městě Kumm a za špatné zacházení s těmito osobami. Byl spoluodpovědný za hrubé porušování práva na spravedlivý proces, a přispíval tak k nadměrnému a stále častějšímu používání trestu smrti a k prudkému nárůstu počtu poprav v období let 2009 a 2010.

Vedoucí úřadu ministerstva spravedlnosti v Jazdu. Bývalý zástupce prokurátora v Isfahánu. Zapojen do řízení, v jejichž rámci bylo porušeno právo obžalovaných na spravedlivý proces – například v případě Abdolláha Fathího, jenž byl popraven v květnu roku 2011 poté, co Mohammad Rezá Habíbí během soudního procesu v březnu roku 2010 ignoroval jeho právo na slyšení a jeho problémy plynoucí z duševní nemoci. Byl spoluodpovědný za hrubé porušování práva na spravedlivý proces, a přispěl tak k prudkému nárůstu počtu poprav v roce 2011.

51.

SALARKIA Mahmoud

Bývalý ředitel teheránského fotbalového klubu „Persepolis“

Bývalý vedoucí komise pro ropu a dopravu města Teheránu. Zástupce generálního prokurátora Teheránu pro záležitosti vězeňství během zásahů v roce 2009. Jakožto zástupce generálního prokurátora Teheránu pro záležitosti vězeňství byl přímo odpovědný za vydání mnoha zatykačů na nevinné pokojné demonstranty a aktivisty. Řada zpráv od obránců lidských práv dokládá, že prakticky všichni zadržení byli na základě jeho pokynů po různě dlouhou dobu drženi v izolaci, aniž by měli přístup ke svému právníkovi či rodinám a aniž by proti nim bylo vzneseno obvinění, a to často za podmínek, které se rovnají nedobrovolnému zmizení. Jejich rodiny často nebyly o jejich zatčení informovány.