PŘÍLOHA

PŘÍRUČKA PRO POLICEJNÍ A BEZPEČNOSTNÍ ORGÁNY TÝKAJÍCÍ SE SPOLUPRÁCE PŘI VÝZNAMNÝCH AKCÍCH MEZINÁRODNÍHO ROZMĚRU

I. ÚVOD

I.1 Účel

I.2 Základní zásady

II. SPRÁVA INFORMACÍ

II.1 Kontaktní místa

II.1.1 STálá Kontaktní Místa

II.1.2 Dočasná kontaktní místa pro akce

II.2 Výměna informací

II.3 Posouzení hrozeb a analýza rizik

III. ŘÍZENÍ AKCE

III.1 Povinnosti zúčastněných orgánů a služeb v pořádajícím členském státě

III.2 Udržování veřejného pořádku a bezpečnosti

III.2.1 Veřejný pořádek a bezpečnost

III.2.2 Boj s trestnou činností

III.2.3 Teroristické hrozby

III.3 Operativní spolupráce s jinými členskými státy

III 3.1 Přeshraniční spolupráce

III.3.2 Operativní podpora

III.3.3 Styční důstojníci

III.3.4 Pozorovatelé

III.3.5 Finanční ujednání a vybavení

III.3.6 Komunikační plán

III.4 Mediální strategie

III.5 pokyny, odborná příprava a výcvik

IV. HODNOCENÍ

IV.1 Hodnocení ve vztahu k akci

IV.2 Strategické hodnocení

PŘÍLOHA A Jednotný formulář žádosti pro styčné důstojníky nebo pracovníky k poskytování jiných druhů operativní podpory

PŘÍLOHA B Analýza rizik souvisejících s možnými demonstranty a jinými seskupeními

PŘÍLOHA C Jednotný formulář pro výměnu informací o jednotlivcích představujících teroristickou hrozbu

PŘÍLOHA D Jednotný formulář pro výměnu informací o skupinách představujících teroristickou hrozbu

PŘÍLOHA E Referenční dokumenty

PŘÍLOHA F Stálá kontaktní místa pro oblast veřejného pořádku

I. ÚVOD

I.1 Účel

Účelem této příručky je sloužit jako praktický nástroj poskytující pokyny a podněty donucovacím orgánům v Evropě odpovědným za bezpečnost při významných akcích mezinárodního rozměru (jako jsou olympijské hry nebo jiné významné sportovní akce (1),významné společenské akce či politická setkání na vysoké úrovni, například summit G8). Proto by se zásady stanovené v této příručce měly použít pouze v případech, v nichž je to vhodné a užitečné, a v plném souladu s vnitrostátními právními předpisy. Tyto zásady by rovněž neměly předjímat žádná ujednání stanovená v dvoustranných dohodách nebo memorandech o porozumění.

Tato příručka je dokumentem podléhajícím aktualizaci, jejž je možno měnit a upravovat podle nových zkušeností a vývoje osvědčených postupů (viz kapitola IV.2 Strategické hodnocení).

Bezpečnostní příručka pro použití policejními orgány a službami při mezinárodních akcích, jako jsou zasedání Evropské rady a Příručka pro spolupráci mezi členskými státy, jejímž cílem je zabránit teroristickým činům na olympijských hrách a při jiných srovnatelných sportovních akcích byly začleněny do stávajícího znění této příručky. Donucovací orgány podílející se na významné akci mezinárodního rozměru musí zajistit bezpečnost akce z hlediska veřejného pořádku a boje proti terorismu. V závislosti na povaze akce (politická, sportovní, společenská, kulturní nebo jiná akce) může být jedno hledisko důležitější než druhé a mohou se jím zabývat jiné orgány, ale je třeba zohlednit obě dvě.

I.2 Základní zásady

Prosazování veřejného pořádku by se mělo řídit zásadami zákonnosti, přiměřenosti a umírněnosti a upřednostňovat méně rušivý přístup. Pokud možno, je třeba vždy volit zklidňující přístup policie založený na dialogu, předem dohodnutém řízení veřejného prostoru a partnerství.

Donucovací orgány členských států odpovědné za bezpečnost při významných akcích mezinárodního rozměru, zejména během politických akcí, se musí snažit zajistit, aby byla v plné míře dodržována lidská práva, zejména právo na svobodné vyjádření názorů a na pokojné shromažďování v souladu s Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod. V nejvyšší možné míře je třeba předejít rušivému vlivu osob nebo skupin, jejichž cíle nebo jiné činnosti zahrnují násilí nebo jiné činy trestní povahy.

Ačkoliv za zajištění bezpečnosti během akce nese primární odpovědnost hostitelský členský stát, vzhledem k mezinárodní povaze této akce jsou za poskytnutí pomoci a podpory při zajišťování bezpečnosti odpovědné příslušné subjekty všech ostatních členských států i Evropské unie (EU).

II. SPRÁVA INFORMACÍ

II.1 Kontaktní místa

II.1.1 Stálá kontaktní místa

Každý členský stát musí podle společné akce 97/339/SVV ze dne 26. května 1997 o spolupráci v oblasti veřejného pořádku a bezpečnosti (2) zřídit alespoň jedno stálé kontaktní místo.

Podrobnosti o kontaktu a jiné důležité informace o stálém kontaktním místě (stálých kontaktních místech) by měly být poskytnuty Generálnímu sekretariátu Rady (jehož e-mailová adresa je uvedena v příloze F), aby je mohl předat členským státům. Všechny důležité změny týkající se stálého kontaktního místa (stálých kontaktních míst) členského státu by měly být sděleny stejným způsobem.

Každé stálé kontaktní místo by mělo být schopno splňovat tyto normy:

— dostupnost 24 hodin (v nezbytném rozsahu před akcí, během ní a po ní),

— pracovníci s dostatečnými jazykovými znalostmi alespoň jednoho dalšího jazyka orgánů EU,

— trvale provozuschopná komunikační spojení a informační struktura, včetně telefonu, faxu a e-mailu, podle potřeby zabezpečené prostřednictvím kódování, a přístup k internetu,

— dostatečné překladatelské kapacity pro výměnu informací.

II.1.2 Dočasná kontaktní místa pro akce

Pro každou významnou akci mezinárodního rozměru by každý členský stát měl určit jedno nebo více kontaktních míst pro akci. V závislosti na vnitrostátních právních předpisech nebo strukturách může být toto kontaktní místo stejné, jako stálé kontaktní místo (stálá kontaktní místa). Každé kontaktní místo pro akci by mělo splňovat výše uvedené normy.

Pořádající členský stát sdělí stálým kontaktním místům ostatních členských států (viz příloha D) podrobnosti o kontaktním místě (kontaktních místech) pro akci. Každý členský stát pak informuje pořádající členský stát o svém vlastním kontaktním místě (kontaktních místech) pro akci.

Mezi úkoly kontaktního místa (kontaktních míst) pro akci by mohlo patřit usnadnění:

— sběru a analýzy informací na vnitrostátní úrovni, jakož i informací z dalších členských států, třetích zemí, příslušných orgánů EU a jiných zdrojů informací;

— kontroly kvality vztahující se k formě a obsahu

— vytvoření spolehlivých a účinných komunikačních spojení s příslušnými klíčovými subjekty na vnitrostátní a mezinárodní úrovni, přičemž se upřednostňují zabezpečená spojení;

— výměny informací prostřednictvím stávajících zabezpečených komunikačních spojení;

— výměny informací ve spolupráci s jinými členskými státy, třetími zeměmi, příslušnými subjekty EU a jinými mezinárodními institucemi;

— podle potřeby šíření zpracovaných informací příslušným bezpečnostním službám, policejním orgánům a jiným službám, jako jsou služby pořádajícího státu, jakož i orgány a služby v jiných členských státech a příslušné subjekty EU;

— poskytování posouzení hrozeb a analýzy rizik pro pořádající členský stát ze strany možných demonstrantů a jiných seskupení;

— sledování a hodnocení akce a navazující činnosti.

II.2 Výměna informací

Členský stát by měl informace, které jeho vnitrostátní orgány považují za důležité pro bezpečnost akce v jiném členském státě, neprodleně předat svému protějšku v tomto státě. Členské státy by si při předávání informací měly být vědomy svých povinností ohledně důvěrnosti těchto informací.

Výměna informací by měla být provedena prostřednictvím stávajících komunikačních kanálů a struktur. Výměna informací, včetně osobních údajů, by měla být provedena v přísném souladu s ustanoveními vnitrostátních i mezinárodních právních předpisů a smluv použitelných v každém případě. (3)

Výměnu by měla usnadňovat kontaktní místa zúčastněných členských států.

Shromážděné informace by měly být po zpracování podle potřeby předány příslušným orgánům a službám. Příslušná kontaktní místa mohou koordinovat a v případě potřeby organizovat kontakty mezi bezpečnostními službami, policejními orgány a službami v různých členských státech.

Kontaktní místo (kontaktní místa) v pořádajícím členském státě by mělo usnadnit sběr, analýzu a výměnu příslušných informací o akci s jinými členskými státy, třetími zeměmi a příslušnými subjekty EU nebo jinými mezinárodními institucemi. Tyto informace by mohly mimo jiné zahrnovat:

— informace a zprávy získané před akcí, jež mohou případně ovlivnit průběh akce nebo udržování veřejného pořádku a bezpečnosti obecně,

— osoby podílející se na činnosti teroristických organizací, teroristických činech nebo jiných závažných trestných činnostech, jež mohou mít nepřímou souvislost s terorismem;

— stupeň ohrožení činitelů (hlav států a vlád, poslanců parlamentu, dalších významných osob atd.), sportovců, návštěvníků, diváků a míst konání. Kromě hostitelského členského státu, jenž nese hlavní odpovědnost, by měly nezávisle přispět všechny ostatní členské státy důležitými informacemi o těchto osobách;

— další informace o cílech a zájmech členských států EU nebo třetích zemí v pořádající zemi za účelem jejich lepší ochrany;

— informace a zprávy týkající se možných demonstrantů a jiných seskupení;

— informace získané nebo požadované během akce o osobách podezřelých ze spáchání trestného činu, včetně jejich jmen, dat narození, míst bydliště, základních informací, okolností zatčení nebo přesného popisu spáchaného trestného činu,

— informace o použitelných právních předpisech a politice policie týkající se prosazování práva (v jiných členských státech nebo třetích zemích),

— zprávy o incidentu a hodnocení a příspěvky k nim.

II.3 Posouzení hrozeb a analýza rizik

Pokud se týče bezpečnosti, má zásadní význam odpovídající a včasné posouzení hrozeb (souvisejících s terorismem, veřejným pořádkem, organizovaným zločinem a jinými záležitostmi), jimž je mezinárodní akce vystavena. Kromě konkrétního posouzení příslušné hrozby by měla být vypracována analýza zabývající se sběrem, hodnocením a šířením informací důležitých pro bezpečnost souvisejících s danou konkrétní situací.

Kromě zpráv dostupných pořádajícímu státu samotnému budou základem pro analýzu informace a posouzení poskytnuté jinými členskými státy. Co nejdříve před mezinárodní akcí by mělo každé kontaktní místo poskytnout svému protějšku v pořádajícím státě posouzení stálých hrozeb, tj. o jednotlivcích nebo skupinách, u nichž se předpokládá, že na akci pojedou a že představují možné nebezpečí pro udržování veřejného pořádku nebo bezpečnosti (jako například známí možní demonstranti nebo jiná seskupení). Toto posouzení by mělo být předáno pořádajícímu členskému státu, jakož i jiným dotčeným státům, tj. tranzitním nebo sousedním zemím.

Tuto analýzu je možno strukturovat podle rámcové analýzy uvedené v přílohách B, C a D. Pokud není taková informace k dispozici, pořádající stát by o tom měl být informován. Členské státy by měly informace zaslat co nejdříve pořádajícímu státu za použití odpovídajících prostředků a stávajících zabezpečených komunikačních spojení.

V souladu s mandátem Europolu a Úmluvou o zřízení Evropského policejního úřadu (Úmluva o Europolu) (4), může Europol poskytnout příslušné informace a analýzu, jakož i vypracovat obecné posouzení hrozeb na základě příspěvků členských států. Tyto informace by měly být k dispozici co nejdříve. Pokud nejsou takové informace k dispozici, je o tom možno pořádající stát odpovídajícím způsobem informovat.

Výběr vhodných, nezbytných a odpovídajících bezpečnostních opatření by měl vycházet z posouzení hrozeb zaměřeného na pravděpodobnost případné škody a z analýzy rizik.

Proto by měl odpovědný pořádající stát, podporovaný podle potřeby jinými členskými státy a příslušnými subjekty EU, vypracovat nejpozději šest měsíců před příslušnou akcí aktualizované posouzení hrozeb a analýzu rizik. S blížícím se konáním akce by měly být informace pravidelně aktualizovány. Během tří měsíců před akcí by měla být předávána analýza každý měsíc a v případě potřeby každý týden před akcí. Tato posouzení a analýzy by měly být sdíleny všemi přispívajícími státy a subjekty.

Během akce by měly být vydávány denní zprávy o situaci. Tyto zprávy by měly vycházet z informací poskytnutých hostitelským státem, jinými členskými státy a příslušnými subjekty EU. Posouzení míry rizika by mělo vycházet z nejnovějších informací poskytnutých hostující policií nebo kontaktními místy pro akci. Zprávy by měly být vyčerpávající v míře, v níž to dovolují dostupné informace.

III. ŘÍZENÍ AKCE

III.1 Povinnosti zúčastněných orgánů a služeb v pořádajícím státě

Příslušný orgán pořádajícího členského státu by měl navrhnout celkový operativní plán, na jehož základě budou vypracovány všechny další podrobné plány. Rovněž by měl stanovit soubor plánů vztahujících se na politickou úroveň (strategický), jakož i na celkovou operativní úroveň (operativní) a skutečnou úroveň rozmístění v terénu (taktický). Plánování by mělo začít co nejdříve.

Pořádající členský stát by měl před akcí zajistit, aby byly jasně stanoveny úkoly zúčastněných orgánů a služeb a aby jejich příslušné povinnosti byly sděleny všem příslušným stranám.

Pořádající stát by mohl vytvořit celkovou šablonu pro zachycení všech zahrnutých procesů a klíčových činitelů (např. pořádání zasedání, bezpečnostní opatření, udržování veřejného pořádku, soudnictví, sociální a preventivní služby, zdravotnické služby, otázky veřejné dopravy a další infrastruktury). Tento „návrh“ by mohl být užitečným nástrojem pro zviditelnění rámce pro plánování a pro zajištění toho, aby byly pokryty všechny nezbytné procesy.

Je možno zřídit koordinační projektovou skupinu akce sestávající ze zástupců všech zúčastněných orgánů a služeb. Skupina by se měla před akcí, během ní a po ní pravidelně scházet s cílem zajistit, aby se rozhodnutí činila jednotně a koordinovaně. Hlavní povinností skupiny by mělo být zajištění účinného komunikačního spojení mezi všemi orgány a službami.

Odpovědné orgány a služby by měly zajistit přítomnost materiálních, technických a personálních zdrojů, jež jsou požadovány pro plnění přidělených povinností s nezbytnou účinností, kvalitou a tempem. Databáze všech dostupných zdrojů a odpovídajících kontaktních míst by byla pro pořádající členské státy velmi užitečným nástrojem.

Policejní orgány pořádajících členských států by měly zajistit, aby ohledně policejní práce byly s konkrétním pořadatelem akce uzavřeny nezbytné dohody a nezbytná ujednání. Pořadatel nese za akci primární odpovědnost a podle povahy akce je třeba vypracovat seznam požadavků, jež je třeba splnit. Ujednání by mohla mimo jiné zahrnovat:

— místa při akci, kde by nemělo dojít k veřejným výtržnostem (prostory ke schůzím, hotely),

— kontrolu u vchodu a případné vnější zabezpečení a odpovědnost za ně,

— bezpečnostní opatření, jež má provést pořadatel, tj. sledování prostřednictvím interních videokamer,

— úplnou a stále aktualizovanou výměnu informací o delegátech a jiných účastnících akce (jméno, funkce, délka pobytu, ubytování, doprava atd.),

— ujednání ohledně bezpečnosti významných osob (VIP) a bezpečnosti v hotelu.

III.2 Udržování veřejného pořádku a bezpečnosti

III.2.1 Veřejný pořádek a bezpečnost

V souladu se základními zásadami uvedenými v části I.2 by měly příslušné orgány pořádajícího členského státu stanovit jasnou obecnou politiku pro postup policie během mezinárodních akcí. Obecná politika by mohla zahrnovat tyto politiky:

— povahou policejních akcí je záruka ochrany pokojných demonstrací;

— policie by měla prostřednictvím dialogu a věrohodného stavu připravenosti zachovávat iniciativní přístup, a tím omezovat nepokoje či větší výtržnosti nebo jim předcházet,

— podle svého uvážení a pokud je to vhodné by policie neměla být příliš viditelná a měla by být velmi tolerantní k pokojnému shromažďování a demonstracím,

— zatýkání by měla probíhat za účelem trestního stíhání nebo dočasného zadržení atd. v souladu s vnitrostátními právními předpisy,

— policejní práce by se měla obecně soustřeďovat na seskupení, jež plánují vyvolání nepokoje nebo dávají najevo, že mají v úmyslu tak učinit,

— v příslušných oblastech, jako jsou hranice, by měla být podporována spolupráce s jinými členskými státy, třetími zeměmi, institucemi EU a mezinárodními institucemi.

Členský stát pořádající na svém území více než jednu akci by měl zajistit, aby politika policie ohledně prosazování práva byla při různých akcích v nejširším možném rozsahu harmonizována. Pokud je to považováno za vhodné, je možno politiku rovněž koordinovat s jinými členskými státy.

Příslušné orgány v pořádajícím členském státě by měly během ranné fáze iniciovat dialog s jednotlivci a skupinami (včetně skupin aktivistů a demonstrantů), místními orgány, příslušnými službami v oblasti infrastruktury, místním obyvatelstvem a jinými klíčovými činiteli, aby se zajistilo, že shromažďování a zákonné demonstrace probíhají pokojně. Tento dialog by měl být založen na sdílené odpovědnosti. Měl by začít v ranné přípravné fázi a měl by být využit jako nástroj před akcí, během ní a po ní.

Vytvoření konstruktivní a vzájemně respektované sítě poslouží k zabránění možných výtržností, a rovněž bude sloužit jako nástroj pro zmírnění konfrontační situace.

Na vnitrostátní úrovni by měly být vytvořeny struktury dialogu nebo týmy a při jejich přípravě a provádění jejich úkolu by měly být vzaty v úvahu různé kultury v různých členských státech. (5)

Měly by být vytvořeny komunikační kanály mezi příslušnými orgány a různými organizacemi, občanskými sdruženími a zástupci demonstrantů. Pořadatelé demonstrací a všechny příslušné strany mohou být informováni o:

— praktických záležitostech – tj. ubytování a logistice,

— příslušných platných právních předpisech týkajících se demonstrací, svobody slova, občanské neposlušnosti atd.,

— politice policie v otázkách prosazování práva, kdy policie může postupovat dle vlastního uvážení, a o pokynech ohledně využití sil policie,

— kontaktních místech v rámci policie a dalších příslušných orgánů.

Je třeba zvážit opatření na šíření výše uvedených informací v různých jazycích (např. prostřednictvím letáků či internetových stránek). Informace mohou být dodávány zahraničním návštěvníkům prostřednictvím příslušných kontaktních míst.

III.2.2 Boj s trestnou činností

Donucovací orgány členských států by se měly v souladu s platnými právními předpisy a stanovenými politikami zaměřit na systematické vyšetřování trestných činů spáchaných v souvislosti s násilnými demonstracemi nebo jinými nepokoji během významné akce.

Všechny stanovené a doložitelné trestné činy by měly mít v zásadě a v plném souladu s vnitrostátními právními předpisy za následek trestní stíhání v pořádající zemi nebo příslušnými právními orgány v jiné zemi. Pokud okamžitý postup za účelem prosazení práva v pořádající zemi není možný, ostatní členské státy by měly udělat vše pro to, aby zjistily totožnost svých vlastních státních příslušníků a stíhaly je v souladu s vnitrostátními právními předpisy, podle předložených důkazů a podle okolností každého případu.

Pořádající členský stát by měl provést opatření k zajištění toho, aby byly k dispozici dostatečné zdroje pro zatýkání a pro vyšetřování trestných činů a aby byla k dispozici dostatečná zařízení pro zadržení a uvalení vazby. Doporučuje se plánovat postup pro nejméně příznivý případ s větším počtem pachatelů.

Proto by měly být donucovací orgány připraveny tak, aby byly schopny řešit větší množství práce a měly odpovídající kapacity:

— k rychlým rozhodnutím o uvalení vazby,

— k rychlým rozhodnutím o vyšetřovacích opatřeních vyžadujících rozhodnutí od soudního dvora,

— k rozsouzení většího počtu trestních případů,

— k odpovědi na právní požadavky jiných členských států.

III.2.3 Teroristické hrozby

Vzhledem ke skutečnosti, že EU a některé z jejích členských států jsou důležitými subjekty mezinárodní politiky, EU a její členské státy mohou být cílem politicky nebo nábožensky motivovaných mezinárodních teroristů. Kromě mezinárodních teroristů napadajících EU nebo její členské státy během významných akcí může dojít k útokům ze strany teroristických skupin nebo organizací umístěných v rámci EU nebo jejích členských států.

Cílem takových teroristických útoků by mohla být akce sama, významné osoby (VIP), politici Evropské unie, národní delegace členských států nebo veřejnost účastnící se akce. Přítomnost mezinárodních sdělovacích prostředků je z pohledu pachatele důležitým aspektem, protože nabízí prostor pro prezentaci ideologie skupiny nebo organizace.

Pro předcházení teroristickým útokům jsou důležité informace a zprávy o teroristických skupinách a organizacích a měly by být neustále k dispozici. Proto je pro pořádající členský stát a jeho donucovací orgány důležité obecně a v souladu s akcí sdílet informace a zprávy. Donucovací orgány by měly rozhodnout, které teroristické skupiny, organizace a jednotlivci by mohli být důležité, a zkontrolovat svou vlastní databázi ve vztahu k dané akci. Dále by měly všechny další členské státy nezávisle přispět důležitými informacemi o těchto skupinách, organizacích a jednotlivcích.

Výběr vhodných, nezbytných a odpovídajících bezpečnostních opatření by měl vycházet z posouzení hrozeb a z analýzy rizik.

III.3 Operativní spolupráce s jinými členskými státy

III.3.1 Přeshraniční spolupráce

Přeshraniční spolupráce bude nezbytná v případech, kdy pořádající členský stát a zúčastněné země budou zavádět pružný a společný režim na státní hranici, zvyšující intenzitu policejní práce v hraničních regionech upravené podle konkrétní situace nebo hrozby. Bude-li to vhodné, měly by být prováděny společné nebo koordinované preventivní hlídky a kontroly.

Pro členské státy uplatňující příslušné části schengenského acquis mohou být užitečným nástrojem články 23 až 31 Schengenského hraničního kodexu (6) týkající se znovuzavedení ochrany vnitřcích hranic, aby se v cestě do místa akce zabránilo jednotlivcům nebo skupinám, které jsou považovány za možné nebezpečí pro udržování veřejného pořádku nebo bezpečnosti.

Proto je třeba připravit nezbytná ujednání pro rychlé a účinné provedení možných vyhoštění.

III.3.2 Operativní podpora

Pořádající členský stát může, v souladu s vnitrostátními právními předpisy (7), požadovat vyslání policistů nebo zpravodajských důstojníků za účelem operativní podpory z jiného členského státu při konkrétní akci. Podrobná žádost o operativní podporu, včetně zdůvodnění žádosti, by měla být učiněna co nejdříve. Za tímto účelem je k tomuto dokumentu připojen v příloze A jednotný formulář.

V závislosti na druhu požadované podpory by měl mít určený pracovník (pracovníci) nezbytné znalosti a zkušenosti důležité pro přidělené úkoly.

Jakákoliv operativní podpora poskytovaná zahraničními pracovníky by měla být zahrnuta do operativních plánů příslušných orgánů pořádajícího státu. V souladu s tím by zahraniční pracovníci měli:

— být v nejvyšší možné míře zapojeni do operativní informační struktury;

— být informováni o operativních plánech a důležitých politikách, včetně pokynů k použití síly atd. v jednom z jejich pracovních jazyků;

— mít příležitost seznámit se před akcí s místem konání a rozmístěnými policejními silami atd.;

— navštívit všechny důležité informační schůzky (tzn. ty, jež jsou důležité pro jejich úkol, a pokud jsou v jazyce, kterému rozumí);

— být podle potřeby aktivně zapojeni do rozmístění policie v terénu.

Příslušné orgány pořádající země jsou odpovědné za fyzickou bezpečnost zahraničních pracovníků. Je povinností zahraničních pracovníků zajistit, aby jejich kroky nezpůsobily zbytečný konflikt, nebezpečí nebo neodůvodněná rizika.

Při rozmístění v terénu by zahraniční pracovníci měli vždy podléhat pracovníkům příslušných orgánů hostitelské země a být zpravidla pod dozorem těchto orgánů, jež jsou řádně informovány o operativním plánu a jsou schopny komunikovat v jazyce, jemuž zahraniční pracovník rozumí. Komunikační spojení mezi zahraničními pracovníky, hostitelským kontaktním pracovníkem (kontaktními pracovníky), vedením nasazených policejních sil a dalšími klíčovými subjekty by měla být účinná a plně funkční jak během akce, tak v nezbytné míře rovněž před akcí i po ní.

III.3.3 Styční důstojníci (8)

Na žádost pořádajícího členského státu může každý členský stát nebo EU či jiná příslušná organizace jmenovat v případě potřeby styčné důstojníky pro akci. Žádost o styčné důstojníky by měla být podána co nejdříve a pokud možno nejpozději 6 týdnů před akcí. Za tímto účelem je k tomuto dokumentu připojen jednotný formulář (příloha A).

Zúčastněné členské státy mohou požádat o pozvání k vyslání styčného důstojníka do pořádajícího členského státu.

Styčné důstojníky je možno vyměnit v souladu s dvoustrannými ujednáními mezi pořádajícím státem a jinými zúčastněnými členskými státy.

Styčný důstojník by měl být určen nejpozději dva týdny před akcí a v této době by měla začít spolupráce. Pořádající stát by měl v těsné spolupráci s jinými členskými státy rozhodnout o určení a úkolech styčných důstojníků prostřednictvím jejich příslušných kontaktních míst.

Styčný důstojník může být podle svých dovedností přidělen (kterémukoliv) hostujícímu kontaktnímu místu (kontaktním místům), aby zajistil komunikaci s domovským státem, přičemž odpovídající komunikační prostředky by měl v daném případě stanovit pořádající členský stát.

Styční důstojníci by měli plnit poradenskou a pomocnou roli. Zahraniční styční důstojníci by neměli být ozbrojení a v hostitelské zemi by neměli mít žádnou oficiální policejní pravomoc. (9) V závislosti na svém zvláštním úkole by styční důstojníci měli mít odpovídající zkušenost s udržováním veřejného pořádku nebo zkušenost v oblasti boje proti terorismu, zejména:

— důkladné znalosti jejich vnitrostátní organizace a orgánů;

— zkušenosti s udržováním veřejného pořádku při vysoce sledovaných akcích;

— přístup ke všem užitečným informačním zdrojům v jejich domovském státě, a to i k informacím o extremismu a jiných důležitých uskupeních, od policie, jakož i z jiných důležitých zdrojů;

— schopnost organizovat zpravodajskou práci na vnitrostátní úrovni před akcí a během ní a analyzovat příslušné informace;

— dobré znalosti v pracovním jazyce (pracovních jazycích) stanoveném pořádajícím členským státem;

Styční důstojníci by měli ihned po svém příjezdu podat jim určenému kontaktnímu místu zprávu s cílem objasnit jejich přidělené úkoly a mandát. Pořádající členský stát tento akreditační postup zařídí.

III.3.4 Pozorovatelé

Členské státy mohou se souhlasem pořádajícího členského státu vyslat pozorovatele za účelem získání zkušeností v oblasti bezpečnosti a udržování veřejného pořádku při mezinárodních akcích pro budoucí akce v jejich domácích zemích. Pokud je to požadováno, pozorovatel může poskytnout vstupní informace pro vyhodnocení provedené pořádajícím členským státem.

Pozorovatelům by měla být v největším možném rozsahu dovolena účast na plánovacích, informačních a koordinačních schůzkách, na operativních rozmístěních a dalších činnostech tak, aby jejich návštěva měla co největší užitek. Pozorovatelé by se měli ihned po svém příletu na letiště ohlásit určenému kontaktnímu místu. Pořádající členský stát tento akreditační postup zařídí.

III.3.5 Finanční ujednání a vybavení

Pořádající členský stát by měl za běžných okolností uhradit ubytování a náklady na pobyt pro pozvané zahraniční pracovníky, kteří přijedou na jeho území. Cestovní náklady za běžných okolností hradí domovská země.

Všechny výdaje spojené s pozorovateli vyslanými do pořádajícího členského státu by měl hradit vysílající stát. Pořádající členský stát by mohl, pokud je to možné, poskytnout nezbytné komunikační prostředky a jiná zařízení pro pozorovatele.

Pořádající členský stát může zařídit podporu od jiných členských států, pokud je to možné, ohledně přechodného poskytnutí vybavení nebo jiných zdrojů, s to prostřednictvím dvoustranných či mnohostranných dohod.

III.3.6 Komunikační plán

Prostřednictvím podrobného komunikačního plánu by měl být zajištěn odpovídající tok informací mezi policejními orgány a jinými službami. Všechny zúčastněné strany v rámci pořádajícího členského státu by měly pokud možno vytvořit společnou komunikační strategii pro zabránění překrývání informací nebo šíření neúplných informací.

Aby se zabránilo nedostatkům ve znalostech (například jazyků), je třeba do komunikačního plánu začlenit styčné důstojníky a jiné pracovníky.

Do komunikačního plánu by měly být začleněny rovněž jiné síly (například hasiči, záchranné služby)

III.4 Mediální strategie

Aby se zajistilo přesné a včasné mediální pokrytí mezinárodních akcí, měla by být před akcí, během ní a po ní stanovena strategie pro vztahy se sdělovacími prostředky.

Sdělovacím prostředkům by měla být při pokrytí akce poskytnuta nejvyšší možná míra svobody, čímž se zajistí právo na svobodné vyjádření názorů v souladu s Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod. Mediální strategie by se měla zaměřit na otevřenost a transparentnost.

Pro zajištění mediálního pokrytí se doporučuje určit jedno kontaktní místo pro sdělovací prostředky. Pořádající členský stát by měl dostatečně včas před akcí stanovit celkovou mediální strategii upravující mimo jiné:

— určení kontaktního místa pro média, které sdělovací prostředky odkáže na příslušné mluvčí,

— určení oblasti působnosti každého z mluvčích

— informace pro veřejnost o policejních opatřeních a krocích, jež budou přijaty v případě výtržností.

III.5 Pokyny, odborná příprava a výcvik

Rozvoj programu pokynů, odborné přípravy a výcviku vychází z mezinárodních strategických dohod a společně vypracovaných postupů a pracovních metod. Účastí na činnostech pokynů, odborné přípravy a výcviku se mohou činitelé, týmy, organizace a země připravit na takové akce, jež jsou popsány v této příručce (10).

Významné akce, jak jsou definovány v této příručce, zahrnují mezinárodní a přeshraniční aspekty a vyžadují:

— výměnu informací mezi členskými státy ohledně akce; správu informací;

— znalosti organizace policie v pořádajícím členském státě;

— získávání zkušeností o významných akcích a výměnu takto získaných informací; semináře o získaných ponaučeních a případové studie.

Výše uvedené prvky je pak možno použít jako vstup umožňující průběžnou aktualizaci a zlepšování této příručky.

Evropská policejní akademie (EPA) musí hrát roli při vypracovávání, návrhu a využití pokynů, odborné přípravy a výcviku. Činnosti v rámci pokynů, odborné přípravy a výcviku by měly být začleněny do stávajících postupů a produktů EPA.

IV. HODNOCENÍ

IV.1 Hodnocení ve vztahu k akci

Pořádající členský stát by měl zahájit hodnocení činnosti v oblasti bezpečnosti během akce a dalších významných faktorů. Všichni klíčoví pracovníci by měli být vyzváni, aby přispěli k hodnocení, jež by mělo vycházet z plánování předcházejícího akci. V průběhu postupu hodnocení pořádající členský stát může využít hodnocení z jiných členských států, avšak to je třeba dohodnout předem.

Pořádající stát by měl hodnotící zprávu sestavit co nejdříve po skončení akce. Pokud došlo k incidentům jakéhokoliv druhu, hodnotící zpráva by rovněž měla zahrnovat zprávu o incidentu.

Po akci by měla být uspořádána porada a měla by být vypracována obecná hodnotící zpráva týkající se důležitých bezpečnostních aspektů. Ve zprávě by mělo být zvláště zmíněno narušení veřejného pořádku (nebo že k němu nedošlo), teroristické hrozby a incidenty, trestné činy, zúčastněné skupiny a získaná ponaučení.

Zpráva nebo získaná ponaučení by měly tvořit základ pro zpracování pokynů, odborné přípravy a výcviku (viz bod III.5). EPA by měla zajistit, aby ponaučení mezinárodního rozsahu získaná během programu pokynů, odborné přípravy a výcviku byla využita. Za jejich využití na vnitrostátní úrovni jsou odpovědné jednotlivé členské státy. Zprávu EPA rozešle jednotlivým vnitrostátním policejním akademiím.

Tato zpráva by měla být šířena prostřednictvím kontaktního místa pro akci (kontaktních míst pro akci) příslušným subjektům EU a jiným zúčastněným nebo jinak zainteresovaným zemím nebo subjektům s cílem zajistit, aby bylo budoucím organizátorům významné akce mezinárodního rozměru poskytnuto získané ponaučení nebo doporučení.

IV.2 Strategické hodnocení

Za účelem sdílení zkušeností a osvědčených postupů by se mělo v případě potřeby konat setkání odborníků, které uspořádá příslušná pracovní skupina Rady.

Účastníci by měli být vyšší policejní důstojníci se zkušenostmi s udržováním veřejného pořádku při významných akcích mezinárodního rozměru. Jedním z témat tohoto setkání odborníků by mělo být další rozvíjení a úprava této příručky s ohledem na zkušenosti z nedávných akcí.