CS Úřední věstník Evropské unie L 334/1

NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1737/2006

ze dne 7. listopadu 2006,

kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2152/2003 o monitorování lesů a environmentálních interakcí ve Společenství

KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,

s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2152/2003 ze dne 17. listopadu 2003 o monitorování lesů a environmentálních interakcí ve Společenství (1), a zejména na čl. 4 odst. 2, čl. 5 odst. 5, čl. 6 odst. 4, čl. 7 odst. 3, čl. 8 odst. 6, čl. 9 odst. 6, čl. 10 odst. 2, čl. 14 odst. 5 a čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,

vzhledem k těmto důvodům:

(1) S účinkem od 1. ledna 2003 stanoví nařízení (ES) č. 2152/2003, za použití integrovaného systému, základ pro pokračování a další rozvoj opatření již provedených v rámci nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 ze dne 17. listopadu 1986 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší (2) a nařízení Rady (EHS) č. 2158/92 ze dne 23. července 1992 o ochraně lesů Společenství před požáry (3). Nařízení (ES) č. 2152/2003 rovněž umožňuje zabývat se v budoucnosti novými záležitostmi životního prostředí, které jsou pro Společenství významné.

(2) V současnosti se používají tato nařízení: nařízení Komise (EHS) č. 1696/87 ze dne 10. června 1987, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší (4), nařízení Komise (ES) č. 804/94 ze dne 11. dubna 1994, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2158/92, pokud jde o informační systémy o lesních požárech (5), nařízení Komise (ES) č. 1091/94 ze dne 29. dubna 1994, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší (6), nařízení Komise (ES) č. 1727/1999 ze dne 28. července 1999, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2158/92 o ochraně lesů Společenství před požáry (7), nařízení Komise (ES) č. 2278/1999 ze dne 21. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší (8). Za účelem provedení nařízení (ES) č. 2152/2003 by se nadále měla používat některá ustanovení následujících prováděcích nařízení, další by měla být změněna. V zájmu účinnosti, jasnosti a účelnosti by tato nařízení měla být nahrazena jediným textem, do něhož by měla být začleněna ustanovení, která jsou stále relevantní.

(3) Monitorování vlivů znečištění ovzduší na lesy by mělo nadále probíhat na základě systematické sítě pozorovacích bodů a sítě pozorovacích zkusných ploch pro intenzivní a trvalý dohled, zřízených a provedených v rámci nařízení (EHS) č. 3528/86 a nařízení (EHS) č. 1696/87 a (ES) č. 1091/94.

(4) Vývoj nových monitorovacích činností by měl být omezen na pilotní fázi při provádění studií, pokusů a demonstračních projektů, aby bylo možné určit možnosti zavedení takových nových monitorovacích činností.

(5) V období 2003 až 2006 nejsou nezbytná prováděcí pravidla a pokyny k čl. 6 odst. 3 a čl. 16. odst. 3 nařízení (ES) č. 2152/2003, pokud jde o zavedení nových monitorovacích činností a podávání zpráv o výsledcích těchto nových činností, protože v tomto období se s prováděním takových monitorovacích činností nepočítá.

(6) Příručka definující parametry, monitorovací metody a formáty údajů uvedené v článku 10 nařízení (ES) č. 2152/2003 vychází z ustanovení o monitorování podle příloh nařízení (EHS) č. 1696/87, (ES) č. 804/94 a (ES) č. 1091/94. S ohledem na současný technický pokrok je však nutné tato ustanovení přezkoumat. Především je třeba sloučit metodiku šetření stavu koruny v systematické síti pozorovacích bodů a síť pozorovacích zkusných ploch pro intenzivní monitorování. Příručka by měla obsahovat rovněž metodiku doplňujících monitorovacích činností v oblastech, jako je např. fenologie, kvalita vnějšího ovzduší, škody způsobené ozonem a opad.

(7) Mělo by pokračovat monitorování lesních požárů, které má být prováděno na základě Evropského systému informací o lesních požárech (EFFIS, European Forest Fire Information System). EFFIS vychází z výsledků systému informací Společenství o lesních požárech zřízeného a provedeného nařízením (EHS) č. 2158/92 a nařízením (ES) č. 804/94 a zahrnuje dodatečné informace shromážděné Společným výzkumným centrem v rámci Evropského systému předvídání nebezpečí lesních požárů (EFFRFS, European Forest Fire Risk Forecasting System) a Evropského systému posuzování škod způsobených lesními požáry (EFFDAS, European Forest Fire Damage Assessment System).

(8) Preventivní opatření proti lesním požárům by měla vycházet z výsledků nařízení (EHS) č. 2158/92, pokud tato opatření nepodporuje nařízení Rady (ES) č. 1257/99 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (9) a pokud nejsou zahrnuta do programů rozvoje venkova navržených členskými státy. Toto nařízení by mělo zavést společné minimum údajů, které mají členské státy předložit v případě lesních požárů na svém území, a rovněž technická upřesnění týkající se dodání takových údajů.

(9) Za účelem zajištění provázanosti s dalšími činnostmi financovanými Společenstvím a aby nedošlo duplicitě a dvojímu financování, by Komise měla na základě konkrétních kritérií zhodnotit návrhy studií, experimentů a demonstračních projektů předložených členskými státy v souladu s články 5, 6 a 7 nařízení (ES) č. 2152/2003.

(10) Aby se zajistilo, že tyto studie, experimenty a demonstrační projekty jsou přizpůsobeny současným problémů a reagují na skutečné potřeby v oblasti monitorování lesů, bude v rámci těchto činností nezbytné definovat priority pro udělení finanční pomoci Společenství.

(11) Vzhledem k zavedení národních programů a k souvisejícím finančním hlediskům by se mělo zohlednit zejména nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (10), a nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (11).

(12) Je třeba zavést pravidla způsobilosti, a definovat tak rozsah nákladů považovaných za způsobilé k částečnému financování ze strany Společenství.

(13) Vědecká poradní skupina, která má být zřízena podle čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 2152/2003, by měla radit Stálému lesnickému výboru v technických věcech monitorovacího systému.

(14) V zájmu zajištění souladu s požadavky řádného finančního řízení a plného respektování zásad nediskriminace a transparentnosti by měl každý členský stát na základě kritérií zavedených základním aktem v souladu s čl. 54 odst. 2 písm. c) nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 určit příslušný subjekt. Členské státy, které by měly mít právní a finanční odpovědnost za provádění schváleného národního programu, by měly být odpovědné za veškeré nesrovnalosti, nedbalost nebo podvod příslušného subjektu.

(15) S ohledem na decentralizované administrativní organizační struktury Belgie, Německa a Portugalska by těmto zemím mělo být umožněno jmenovat více než jeden příslušný subjekt.

(16) Údaje předané členskými státy v rámci nařízení (ES) č. 2152/2003 Komisi by měly být považovány za dokumenty ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (12).

(17) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého lesnického výboru zřízeného rozhodnutím Rady 89/367/EHS (13),

PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:

KAPITOLA I

PŘEDMĚT

Článek 1

Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k článku 4, čl. 5 odst. 1 a 2, čl. 6 odst. 1 a 2, čl. 7 odst. 1 a 2, článku 8, čl. 9 odst. 3, článkům 10 a 14 a čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 2152/2003.

KAPITOLA II

MONITOROVÁNÍ VLIVŮ ZNEČIŠTĚNÍ OVZDUŠÍ

ODDÍL 1

SÍŤ POZOROVACÍCH BODŮ

(čl. 4 odst. 1 písm. a) a čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 2

Systematická síť pozorovacích bodů a monitorování

1. K ročnímu šetření stavu korun se použije systematická síť pozorovacích bodů, dále jen „pozorovací body úrovně I“, ve tvaru šachovnice složené z jednotek o rozměrech 16 × 16 km, která zahrnuje celé území každého členského státu, dále jen „síť“.

Tato šetření se provedou pomocí metod stanovených v kapitole 2 přílohy I.

2. Pozorování se provádí na průsečíku bodů, který leží na zalesněném území.

3. Členské státy mohou použít hustší síť než pozorovací body úrovně I, je-li to nezbytné k přípravě výročních zpráv v souladu s čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 2152/2003, a k získání reprezentativních údajů na vnitrostátní a místní úrovni.

Článek 3

Výjimky z hustoty sítě

1. Pro inventuru vztahující se na jiné než zalesněné plochy lze použít podvzorek sítě složený z jednotek o rozměrech 32 × 32 km.

2. Pro inventuru vztahující se na rozsáhlé jednolité lesnaté oblasti ve Finsku severně od 65° 30′ zeměpisné šířky a ve Švédsku severně od 59° zeměpisné šířky lze použít podvzorek sítě složený z jednotek o rozměrech 32 × 32 km.

Článek 4

Předávání údajů

1. Do 15. prosince každého roku předloží každý členský stát Komisi údaje shromážděné během předcházejícího roku pro každý pozorovací bod úrovně I a použije k tomu metody a formuláře stanovené v kapitole 14 přílohy I.

Kromě těchto údajů předloží členské státy průvodní zprávu, která uvádí základní údaje o použitých monitorovacích metodách. Zpráva se vypracuje v souladu s kapitolou 13 a bodem IV.1 kapitoly 14 přílohy I.

K předání údajů shromážděných v souladu s prvním pododstavcem se použijí instrukce a kódy uvedené v kapitole 15 přílohy I.

2. Údaje související se soukromě vlastněnou plochou se georeferenčně přiřadí podle zeměpisné šířky a délky vyjádřené minimálně ve stupních a minutách. Ostatní údaje se georeferenčně přiřadí podle zeměpisné šířky a délky vyjádřené ve stupních, minutách a sekundách.

3. Dokud se tyto metody nezmění, zůstane část průvodní zprávy s popisem monitorovací metody v platnosti.

ODDÍL 2

SÍŤ POZOROVACÍCH ZKUSNÝCH PLOCH

(čl. 4 odst. 1 písm. b) a čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 5

Zřízení pozorovacích zkusných ploch pro intenzivní monitorování

1. Pro intenzivní a trvalé monitorování vlivů znečištění ovzduší na lesní ekosystémy se použije síť stálých pozorovacích zkusných ploch zřízená členskými státy, dále jen „zkusné plochy úrovně II“. Počet zkusných ploch úrovně II, které mají být pro síť vybrány, je 15 pro každý členský stát.

Členské státy však mohou zvolit větší počet zkusných ploch úrovně II za podmínky, že počet nepřekročí 20 % počtu vnitrostátních pozorovacích bodů úrovně I.

2. Jakmile se zavede nová nebo další zkusná plocha úrovně II, předají členské státy Komisi ve standardizované podobě spolu s prvním předáním údajů o této ploše i soupis kritérií výběru a souhrnný seznam všech zkusných ploch včetně základních informací, jako např. o umístění, tj. zeměpisná šířka, délka a nadmořská výška, a druhu, a rovněž obecné informace o každé zavedené zkusné ploše úrovně II.

3. Zkusné plochy úrovně II budou vybrány pomocí společných metod stanovených v kapitole 1 přílohy I.

Článek 6

Monitorování

Intenzivní a trvalé monitorování lesních ekosystémů zahrnuje:

a) stálou inventarizace stavu koruny, měření chemického složení listů a změn růstu na každé pozorovací zkusné ploše úrovně II v souladu s kapitolami 2, 3 a 4 přílohy I;

b) měření chemického složení depozic, meteorologická měření a chemické složení půdního roztoku a rovněž posouzení přízemní vegetace alespoň na 10 % pozorovacích zkusných ploch úrovně II v souladu s kapitolami 5 až 8 přílohy I;

c) případně další monitorovací činnosti, jako je posuzování kvality vnějšího ovzduší, viditelných škod způsobených ozonem a opadu a fenologická pozorování v souladu s kapitolami 9 až 12 přílohy I.

Článek 7

Předávání údajů

1. Do 15. prosince každého roku předloží členské státy Komisi údaje změřené během předcházejícího roku pro každou zkusnou plochu úrovně II a použije k tomu metody a formáty stanovené v kapitole 14 přílohy I.

Kromě těchto údajů předloží členské státy průvodní zprávu, která uvádí základní údaje o použitých monitorovacích metodách. Zpráva se vypracuje v souladu s kapitolou 13 a bodem IV.1 kapitoly 14 přílohy I.

K předání údajů shromážděných v souladu s prvním pododstavcem se použijí instrukce a kódy uvedené v kapitole 15 přílohy I.

2. Údaje související se soukromě vlastněnou plochou se georeferenčně přiřadí podle zeměpisné šířky a délky vyjádřené minimálně ve stupních a minutách. Ostatní údaje se georeferenčně přiřadí podle zeměpisné šířky a délky vyjádřené ve stupních, minutách a sekundách.

3. Dokud se tyto metody nezmění, zůstane část průvodní zprávy s popisem monitorovací metody v platnosti.

KAPITOLA III

EVROPSKÝ SYSTÉM INFORMACÍ O LESNÍCH POŽÁRECH

(čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 8

Zahrnuté informace

1. Evropský systém informací o lesních požárech (EFFIS) je řízen Společným výzkumným střediskem Komise.

2. Do EFFIS se zaznamenávají tyto údaje:

a) společné minimum údajů předložené v souladu s článkem 9;

b) doplňující údaje o lesních požárech, které zasáhly plochu nejméně 50 hektarů, předložené v souladu s článkem 10;

c) informace Společného výzkumného střediska o předpovědích týkajících se nebezpečí požáru v rámci Evropského systému předvídání nebezpečí lesních požárů (EFFRFS) a o mapování a hodnocení škod způsobených požárem, který zasáhl plochu nejméně 50 hektarů, v rámci Evropského systému posuzování škod způsobených lesními požáry (EFFDAS).

Článek 9

Společné minimum údajů

1. Do 1. července každého roku předloží každý členský stát Komisi společné minimum údajů pro každý lesní požár, k němuž došlo na jejich území v předchozím roce. Společné minimum údajů zahrnuje minimálně následující informace o každém lesním požáru předložené takovým způsobem, aby byly na úrovni Společenství srovnatelné:

a) datum a místní čas vyhlášení prvního stupně pohotovosti;

b) datum a místní čas prvního zásahu;

c) datum a místní čas uhašení požáru;

d) místo vypuknutí požáru na úrovni obce (společný kód);

e) celkovou vypálenou plochu;

f) rozdělení vypálené plochy na lesní a jinou zalesněnou půdu a nezalesněnou plochu;

g) předpokládanou příčinu.

2. Pro účely zaznamenání společného minima údajů podle odstavce 1 se použijí technické specifikace stanovené v příloze II.

Článek 10

Doplňující informace

K lesním požárům, které zasáhly plochu minimálně 50 hektarů, mohou členské státy Komisi kromě společného minima informací podle článku 9 poskytnout i doplňující informace.

Tyto doplňující informace případně zahrnují úroveň škody, tj. zda je malá, střední či velká, a místo.

KAPITOLA IV

STUDIE, EXPERIMENTY A DEMONSTRAČNÍ PROJEKTY

(čl. 5 odst. 2, čl. 6 odst. 2 a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 11

Hodnocení návrhů projektu

Návrhy studií, experimentů a demonstračních projektů a zkoušení na základně pilotní fáze předložené členskými státy podle čl. 5 odst. 2, čl. 6 odst. 2 a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 2152/2003, dále jen „návrhy projektů“, zhodnotí Komise na základě kritérií uvedených v příloze III.

Článek 12

Rozhodnutí o klasifikaci návrhů projektů

Komise zavede klasifikaci priorit pro udělování podpory Společenství návrhům projektů.

KAPITOLA V

PŘÍSLUŠNÉ SUBJEKTY

(článek 14 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 13

Příslušné subjekty

1. Příslušný subjekt, který má členský stát jmenovat podle článku 14 nařízení (ES) č. 2152/2003, dále jen „příslušný subjekt“, je pro Komisi kontaktním místem.

2. Belgie, Německo a Portugalsko mohou jmenovat více než jeden příslušný subjekt.

Článek 14

Kritéria výběru

1. Příslušné subjekty vyhoví pravidlům stanoveným v nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 a (ES, Euratom) č. 2342/2002 a rovněž ustanovením tohoto nařízení.

2. Příslušné subjekty musí splňovat alespoň tato kritéria:

a) jedná se o veřejné vnitrostátní subjekty nebo soukromoprávní subjekty pověřené veřejnou službou v působnosti právního řádu jednoho členského státu;

b) musí poskytnout přiměřené finanční záruky, které vydá orgán veřejné moci, zejména pokud jde o plné navrácení částek dlužných Komisi;

c) musí být provozovány v souladu s požadavky řádného finančního řízení;

d) musí zajistit průhlednost operací uskutečňovaných v souladu s čl. 56 odst. 1 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002;

Článek 15

Doplňující podmínky pro soukromoprávní subjekty

Pokud členské státy jmenují soukromoprávní subjekty podle článku 14, musí tyto subjekty získat schválení Komise a za tímto účelem prokázat:

a) technickou a profesní způsobilost na základě písemného doložení vzdělání a profesní kvalifikace členů vedení;

b) ekonomickou a finanční způsobilost na základě státních záruk poskytnutých v souladu s čl. 14 odst. 3 písm. e) nařízení (ES) č. 2152/2003 a příslušných prohlášení bank nebo důkazem o pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo rozvah či výpisů z rozvah za nejméně dva poslední uzavřené rozpočtové roky, pokud je zveřejnění rozvahy předepsáno právem obchodních společností členského státu, ve kterém je subjekt usazen;

c) pravomoc dle vnitrostátního práva plnit rozpočtové úkoly dokladovanou například písemnými doklady o zápisu v profesních či obchodních rejstřících, anebo čestným prohlášením či osvědčením, členstvím v konkrétních organizacích, výslovným oprávněním či evidencí plátce DPH;

d) že se nenacházejí v žádné situaci uvedené v článcích 93 a 94 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.

e) že souhlasí s auditem Účetního dvora.

Článek 16

Dohoda

Komise uzavře dohodu s příslušnými subjekty v souladu s článkem 56 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 a články 35 a 41 nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002.

Článek 17

Úkoly příslušných subjektů

Příslušné subjekty provádějí tyto úkoly:

a) provádějí pravidelné kontroly, aby zajistily, že činnosti, které mají být financovány v rámci nařízení (ES) č. 2152/2003, jsou prováděny správně;

b) přijímají příslušná opatření, aby předešly nesrovnalostem a podvodům, a případně zahájí stíhání za účelem zpětného získání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých prostředků;

c) na žádost Komise poskytují informace;

d) působí jako zprostředkovatel, jemuž je vyplácen příspěvek Komise;

e) vedou účty a doklady o příjmech a platbách tohoto příspěvku na podporu národního programu, včetně veškerých faktur a dokumentů s rovnocennou důkazní hodnotou, aby se podpořila evidence přímých a nepřímých nákladů programu.

Článek 18

Kontroly Komise

Komise může provádět kontroly dokumentů a kontroly na místě, aby ověřila existenci, náležitost a řádné fungování příslušného subjektu v souladu s pravidly řádného finančního řízení.

KAPITOLA VI

NÁRODNÍ PROGRAMY A PŘIZPŮSOBENÍ

ODDÍL 1

NÁRODNÍ PROGRAMY

(čl. 7 odst. 2 a čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 19

Obsah

1. Národní programy a přizpůsobení těchto programů v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 2152/2003 obsahují informace a doklady uvedené v příloze IV.

Pro předložení národních programů a souvisejících úprav Komisi použijí členské státy formuláře uvedené ve zmíněné příloze, a to v tištěné a elektronické podobě.

2. Všechny činnosti stanovené v článcích 4 a 5, čl. 6 odst. 2 a 3 a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 2152/2003, na něž je požadován finanční příspěvek Komise, jsou zahrnuty do národního programu jako individuální žádosti.

Článek 20

Podprogramy

Národní programy Belgie, Německa a Portugalska mohou sestávat z podprogramů dodaných příslušnými orgány.

ODDÍL 2

PŘIZPŮSOBENÍ

(čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 21

Přizpůsobení

1. Přizpůsobení národních programů se týká pouze studií, experimentů, demonstračních projektů a zkušebních fází monitorování v souladu s čl. 5 odst. 2, čl. 6 odst. 2 a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 2152/2003.

2. Žádosti o přizpůsobení národního programu se předkládají Komisi na formulářích uvedených v příloze IV.

3. Žádosti o přizpůsobení národního programu pro období 2005–2006 se Komisi předloží nejpozději do 31. října 2005, aby mohly být vzaty v úvahu pro následující rok.

KAPITOLA VII

FINANČNÍ ŘÍZENÍ A MONITOROVÁNÍ

ODDÍL 1

NÁKLADY

Článek 22

Definice způsobilých nákladů

Způsobilými náklady se rozumějí náklady, které lze přímo a zcela přiřadit národnímu programu schválenému Komisí.

Ke stanovení způsobilých nákladů mohou členské státy uplatnit přísnější vnitrostátní pravidla.

Článek 23

Odůvodnění výdajů

Výdaje musí být doloženy příslušnými původními doklady, jako jsou faktury, nebo doklady se stejnou průkazní hodnotou.

Původní doklady se k prohlášení o výdajích nepřikládají. Příslušný subjekt však na žádost Komisi poskytne veškeré podrobnosti, včetně faktur, které mohou být zapotření ke zhodnocení výdajů.

Článek 24

Náklady považované za způsobilé

1. Aby byly náklady považovány za způsobilé, musí být stanoveny ve schváleném národním programu a musí s prováděním programu přímo souviset nebo pro něj být nezbytné.

2. Náklady musí být přiměřené a splňovat zásady řádného finančního řízení, zejména pokud jde o ekonomickou výhodnost a efektivitu nákladů.

3. Musí jít o náklady, které vznikly v období způsobilosti stanoveném v rozhodnutí Komise o schválení národního programu. Náklady se považují za vzniklé v období způsobilosti, pokud:

a) právní závazek zaplatit náklady byl smluvně zaznamenán po začátku období způsobilosti a před jeho koncem;

b) provádění činnosti, s níž náklady souvisejí, začalo po začátku období způsobilosti a skončilo před koncem tohoto období.

4. Náklady musí být plně zaplaceny před předložením závěrečných podkladů a závěrečného výkazu výdajů a příjmů.

Článek 25

Náklady na zaměstnance

Náklady na zaměstnance lze považovat za způsobilé přímé náklady, pokud jde o skutečný čas věnovaný národnímu programu. Vypočítají se na základě skutečného hrubého platu nebo mzdy s povinnými sociálními odvody, ale bez jakýchkoli jiných nákladů.

Pracovní doba každého zaměstnance, včetně vnitrostátních státních zaměstnanců a zaměstnanců vládních agentur pracujících v národním programu, bude zaregistrována pomocí pracovních výkazů nebo zpráv v systému zaznamenávání pracovní doby, který zavedl a ověřil příslušný subjekt a jeho případní partneři.

Článek 26

Cestovní výdaje

Cestovní výdaje lze považovat za způsobilé náklady, pokud je lze přímo a zcela přiřadit schválenému národnímu programu. Cestovní výdaje se vypočítávají v souladu s vnitřními pravidly příslušného subjektu.

Článek 27

Režijní náklady

1. Režijní náklady, které jsou určeny na úhradu obecných nepřímých nákladů potřebných pro zaměstnání, řízení, ubytování a k přímé či nepřímé podpoře zaměstnanců pracujících na národním programu nebo souvisejících s infrastrukturou a vybavením na místě, jsou způsobilé, pokud jsou skutečné, prokazatelné a nezahrnují náklady spadající pod jinou položku rozpočtu.

2. Režijní náklady jsou způsobilé do výše 70 % celkové částky způsobilých přímých nákladů.

3. Režijní náklady pro národní program se vypočítají v souladu se schválenou politikou výpočtu nákladů příslušného subjektu.

Článek 28

Náklady na kapitál

Pokud náklady zahrnují devalvaci investovaného kapitálu s životností delší než jeden rok a cenou více než 500 EUR, považují se tyto náklady na devalvaci za způsobilé, jestliže se vztahují výhradně k národnímu programu a období způsobilosti příslušné fáze programu za předpokladu, že v případě investic do výstavby a infrastruktury se tyto náklady odepisují formou lineárního odpisu po dobu 10 let a v případě dalšího zařízení, včetně vybavení pro informatiku, se tyto náklady odepisují formou přímé metody pod dobu 5 let.

Článek 29

Náklady na nákup použitého vybavení

Náklady na nákup použitého vybavení jsou způsobilými náklady za těchto tří podmínek:

a) prodejce vybavení poskytne prohlášení o jeho původu a potvrdí, že v průběhu předchozích sedmi let nebylo nakoupeno s pomocí podpory členského státu nebo podpory Společenství;

b) cena vybavení nepřekročí jeho tržní hodnotu a bude nižší než náklady na nové vybavení podobného druhu, a

c) zařízení má technické parametry požadované pro danou činnost a vyhovuje použitelným normám a standardům.

Článek 30

Subdodávky

Výdaje týkající se smluv na subdodávky se zprostředkovateli nebo konzultanty musí být založeny na skutečných nákladech a podloženy příslušnými fakturami a dalšími podklady. Ve výjimečných případech, jsou-li náklady definovány jako procento z celkových nákladů na operaci, lze tyto výdaje považovat za způsobilé, pokud je příslušný subjekt může odůvodnit odkazem na skutečnou hodnotu práce nebo poskytnutých služeb.

Článek 31

Daň z přidané hodnoty

Daň z přidané hodnoty (DPH) se považuje za způsobilé náklady, pokud příslušný subjekt nemůže získat zpět DPH, kterou zaplatil v rámci národního programu.

Příslušný orgán poskytne prohlášení příslušných vnitrostátních orgánů, že DPH za aktiva a služby požadované v rámci opatření prováděných v působnosti národního programu nelze získat zpět.

Článek 32

Nezpůsobilé náklady

1. Za způsobilé náklady se nepovažují:

a) veškeré náklady vynaložené na akce, na něž je poskytnuta podpora z jiných finančních nástrojů Společenství;

b) kurzové ztráty;

c) nepotřebné nebo nehospodárné výdaje;

d) výdaje na distribuci, marketing a reklamu určené k propagaci produktů nebo obchodních činností;

e) veškeré rezervy pro případ možných budoucích ztrát nebo závazků;

f) veškeré úroky z dluhů a úroky ze zapůjčeného kapitálu;

g) nedobytné pohledávky.

Některé náklady uvedené v písmeni d) lze však po souhlasu Komise považovat za způsobilé.

2. Nezpůsobilé náklady uvedené v odstavci 1 Komise nezapočítává do celkových nákladů na program.

Článek 33

Směnný kurz

1. Pro přepočet mezi eurem a národními měnami se použije denní směnný kurz eura zveřejněný v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.

2. Kurz, který se použije pro převod mezi eurem a národními měnami, je směnný kurz zveřejněný poslední pracovní den měsíce před měsícem, v němž byl národní program nebo, v případě plateb finanční zpráva a žádost o platbu, podepsán a předložen Komisi.

ODDÍL 2

PLATBA

(čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 34

Rozhodnutí o finančním příspěvku

Komise rozhodne o finančních příspěvcích na způsobilé náklady národních programů ve dvou fázích, jedno rozhodnutí pro každý programový rok, dále jen „rozhodnutí Komise“. Rozhodnutí Komise je určeno členským státům.

Článek 35

Předběžné financování

Příslušné subjekty mohou požádat o předběžné financování národního programu ve výši 50 % roční podpory Společenství, jak je uvedeno v národním programu, nejdříve tři měsíce po dni oznámení rozhodnutí Komise. Na předběžné financování se vztahuje uzavření smlouvy podle článku 16.

Článek 36

Výkazy

1. Příslušné subjekty předloží Komisi výkazy plateb provedených v rámci národního programu, a to prostřednictvím vzorů stanovených v příloze V. K těmto výkazům je připojen výkaz týkající se pokroku činností uskutečněných v rámci národního programu. Výkazy se předloží nejpozději 15 měsíců po dni oznámení rozhodnutí Komise a vztahují se na výdaje uskutečněné v předcházejícím roce.

2. Způsobilé výdaje, které jsou v souladu s oddílem 1 této kapitoly a jsou uvedeny v ročním výkazu, Komise vyrovná předběžným financováním na účet členských států v rámci národního programu.

Pokud výkazy překročí související předběžné financování, Komise provede průběžnou platbu.

Takové průběžné platby nesmějí za žádných okolností překročit 30 % roční pomoci Společenství na národní program.

Článek 37

Technické a finanční provádění

1. Obě fáze uvedené v článku 34 musí být z technického a finančního hlediska plně provedeny v souladu s požadavky nařízení (ES) č. 2152/2003 a tohoto nařízení nejpozději do dvou let od oznámení rozhodnutí Komise.

Příslušné subjekty předloží žádost o platbu zůstatku způsobilých nákladů nejpozději do 27 měsíců po dni oznámení rozhodnutí Komise.

2. Zůstatek pro každou fázi se vyplatí poté, co Komise obdrží žádost o závěrečnou platbu pro každou fázi a zkontroluje finanční výkaz, který je přiložen k žádosti o platbu.

Článek 38

Koordinace žádostí o platbu

V souladu s vnitrostátním právním řádem členské státy zajistí, aby žádosti o platby ze strany příslušných subjektů byly koordinovány a v souladu s rozhodnutím Komise.

Článek 39

Žádosti o předběžné financování a platby

Příslušné subjekty předloží Komisi žádost o předběžné financování a platby pomocí vzorů stanovených v přílohách VI, VII a VIII.

ODDÍL 3

NESROVNALOSTI

(čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 40

Nesrovnalosti

1. Veškeré částky ztracené v důsledku nesrovnalostí či nedbalosti získá členský stát zpět a vrátí Společenství.

2. Zjistí-li Komise během pěti let od vyplacení konečné platby zůstatku závěrečného roku národního programu jakoukoli nesrovnalost v operaci financované Společenstvím a pokud příslušná částka nebyla podle odstavce 1 vrácena Společenství, uvědomí o tom členský stát a poskytne mu možnost se vyjádřit.

3. Jestliže na základě rozboru situace a vyjádření členského státu Komise potvrdí, že došlo k nesrovnalosti, členský stát příslušné částky vrátí.

ODDÍL 4

KONTROLY, AUDITY A TECHNICKÉ NÁVŠTĚVY

(čl. 14 odst. 4 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 41

Finanční audit provedený Komisí

1. Komise nebo jí oprávnění zástupci mohou provést audit příslušných subjektů, smluvních stran nebo subdodavatelů odpovědných za detailní provádění opatření uskutečněných v rámci národního programu, a to kdykoli v průběhu smlouvy a do pěti let po konečné platbě příspěvku Společenství pro národní program.

2. Komise nebo jakýkoli oprávněný zástupce má přístup k dokumentaci požadované ke zjištění způsobilosti nákladů účastníků národního programu, jako jsou faktury a výpisy z výplatních pásek.

3. Audit je důvěrný. Komise přijme příslušná opatření, aby zajistila, že její oprávnění zástupci zachovají důvěrnost údajů, k nimž mají přístup nebo které jsou jim poskytnuty.

Komise může ověřit, jak příslušné subjekty, smluvní strany nebo subdodavatelé odpovědní za detailní provádění opatření uskutečněných v rámci národního programu finanční příspěvek Společenství využívají.

4. Příslušným orgánů, smluvním stranám a subdodavatelům bude zaslána zpráva o zjištěních auditu týkajícího se příslušných subjektů a jiných stran odpovědných za provádění opatření národního programu. Ti mohou do jednoho měsíce od obdržení zprávy zaslat Komisi své připomínky. Komise se může rozhodnout, že nebude přihlížet k připomínkám sděleným po této lhůtě.

5. Na základě výsledků auditu přijme Komise veškerá opatření, která považuje za nezbytná, včetně vydání inkasního příkazu ve výši veškerých plateb, které uskutečnila, nebo jejich části.

Článek 42

Kontroly a technické návštěvy

Příslušné subjekty umožní zaměstnancům Komise a Komisí pověřeným osobám přístup na místa nebo do prostor, kde se provádějí opatření v rámci národního programu, a k veškerým dokladům, které se týkají technického a finančního řízení operace. V případě přístupu osob pověřených Komisí se mohou Komise a příslušný subjekt dohodnout na podmínkách zachování důvěrnosti.

Kontroly mohou být zahájeny v období programu a jsou důvěrné.

Příslušné subjekty a strany odpovědné za provádění opatření v rámci národního programu poskytnou Komisi a osobám jí pověřeným odpovídající pomoc.

Článek 43

Hodnocení

(čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 2152/2003)

1. Členské státy provedou hodnocení předem (ex-ante), přezkoumání v polovině období a následné hodnocení (ex-post) národních programů v souladu s přílohou IX.

2. Hodnocení předem zahrnuje detailní ověření relevance, proveditelnosti a udržitelnosti činností stanovených v národním programu a rovněž přezkum očekávaných výsledků. Výsledky hodnocení předem se předají Komisi společně s národními programy.

3. Přezkoumání v polovině období a následné hodnocení zahrnuje posouzení stavu provádění a účinnost monitorovacích činností provedených v rámci nařízení (ES) č. 2152/2003. Výsledky přezkoumání v polovině období se předají Komisi do 1. července 2006 a výsledky následného hodnocení se předají Komisie do 1. července 2007.

KAPITOLA VIII

VĚDECKÁ PORADNÍ SKUPINA

(čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 44

Úkoly

1. Vědecká poradní skupina, která má být zřízena podle čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 2152/2003, radí Stálému lesnickému výboru v těchto věcech:

a) potřeba provést specifické studie nebo analýzy;

b) potřeba ustavit pro specifická témata pracovní skupiny ad hoc;

c) zlepšení organizace a struktury monitorovacího systému;

d) vědecko-politické rozhraní.

2. Vědecká poradní skupina může poskytnout stanovisko k:

a) návrhům studií;

b) výsledkům získaným v rámci studií, např. relevanci a kvalitě údajů, a obecněji v rámci zpráv, které předkládají výsledky z monitorování;

c) návrhům projektů.

3. Mandát Vědecké poradní skupiny je omezený na období výkonu programu uvedené v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 2152/2003.

KAPITOLA IX

PŘÍSTUP K ÚDAJŮM

(čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 2152/2003)

Článek 45

Přístup k údajům

Pokud jde o uskutečnění činností na základě čl. 9 odst. 5 a čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 2152/2003, přístup k informacím uvedeným v čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení se umožňuje Evropské agentuře pro životní prostředí a Mezinárodnímu programu spolupráce pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy, který působí v rámci Evropského hospodářské komise OSN (ICP Forests).

KAPITOLA X

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 46

Zrušení

Zrušuje se nařízení (EHS) č. 1696/87 a nařízení (ES) č. 804/94, (ES) č. 1091/94, (ES) č. 1727/1999 a (ES) č. 2278/1999.

Článek 47

Vstup v platnost

Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne 7. listopadu 2006. Za Komisi Stavros DIMAS člen Komise

(1) Úř. věst. L 324, 11.12.2003, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 788/2004 (Úř. věst. L 138, 30.4.2004, s. 17).

(2) Úř. věst. L 326, 21.11.1986, s. 2. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 804/2002 (Úř. věst. L 132, 17.5.2002, s. 1).

(3) Úř. věst. L 217, 31.7.1992, s. 3. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2002 (Úř. věst. L 132, 17.5.2002, s. 3).

(4) Úř. věst. L 161, 22.6.1987, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2278/1999 (Úř. věst. L 279, 29.10.1999, s. 3).

(5) Úř. věst. L 93, 12.4.1994, s. 11.

(6) Úř. věst. L 125, 18.5.1994, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2278/1999.

(7) Úř. věst. L 203, 3.8.1999, s. 41. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 2121/2004 (Úř. věst. L 367, 14.12.2004, s. 17).

(8) Úř. věst. L 279, 29.10.1999, s. 3. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 2121/2004.

(9) Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 80. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1698/2005 (Úř. věst. L 277, 21.10.2005, s. 1).

(10) Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

(11) Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES, Euratom) č. 1248/2006 (Úř. věst. L 227, 19.8.2006, s. 3).

(12) Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43.

(13) Úř. věst. L 165, 15.6.1989, s. 14.

PŘÍLOHA I

Příručka, kterou se stanoví parametry, monitorovací metody a formát údajů pro harmonizované monitorování vlivů znečištění ovzduší na lesy

Obsah příručky

Tato příručka se skládá z těchto 15 kapitol:

Kapitola 1 SPOLEČNÉ METODY VÝBĚRU ZKUSNÝCH PLOCH ÚROVNĚ II Kapitola 2 SPOLEČNÉ METODY ŠETŘENÍ STAVU KORUNY NA POZOROVACÍCH BODECH ÚROVNĚ I A ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II Kapitola 3 SPOLEČNÉ METODY MĚŘENÍ CHEMICKÉHO SLOŽENÍ LISTŮ NA POZOROVACÍCH ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II Kapitola 4 SPOLEČNÉ METODY MĚŘENÍ ZMĚN RŮSTU NA POZOROVACÍCH ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II Kapitola 5 SPOLEČNÉ METODY MĚŘENÍ DEPOZICE NA POZOROVACÍCH ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II Kapitola 6 SPOLEČNÉ METODY METEOROLOGICKÝCH MĚŘENÍ NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II Kapitola 7 SPOLEČNÉ METODY MONITOROVÁNÍ PŮDNÍHO ROZTOKU NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II Kapitola 8 SPOLEČNÉ METODY POSOUZENÍ PŘÍZEMNÍ VEGETACE NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II Kapitola 9 SPOLEČNÉ METODY POSOUZENÍ PROCESU OPADU NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II Kapitola 10 SPOLEČNÉ METODY POSOUZENÍ KVALITY VNĚJŠÍHO OVZDUŠÍ NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II Kapitola 11 SPOLEČNÉ METODY POSOUZENÍ VIDITELNÉHO POŠKOZENÍ VEGETACE OZONEM NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II Kapitola 12 SPOLEČNÉ METODY FENOLOGICKÉHO POZOROVÁNÍ NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II Kapitola 13 PODROBNÉ ÚDAJE PRO PŘEDKLÁDÁNÍ ZÁKLADNÍCH INFORMACÍ O POUŽITÝCH MONITOROVACÍCH METODÁCH A O VÝSLEDCÍCH HODNOCENÍ/INTERPRETACE ZÍSKANÝCH NA VNITROSTÁTNÍ ÚROVNI Kapitola 14 SPOLEČNÉ POKYNY PRO OZNAMOVÁNÍ VÝSLEDKŮ A FORMÁTY ÚDAJŮ Kapitola 15 SEZNAM KÓDŮ A VYSVĚTLIVEK PLATNÝCH PRO ÚDAJE ZE ŠETŘENÍ NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ I A II

Konkrétní ustanovení uvedená v jednotlivých kapitolách vycházejí z technických doporučení expertních skupin Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests). Činí se rozdíl mezi povinným a nepovinným monitorováním (parametry, metody atd.).

Kapitoly 1 až 8 a 14 a 15 vycházejí z technického popisu uvedeného v přílohách nařízení Komise (ES) č. 1091/94 a mimo to z příslušných kapitol příruček o procesu opadu, kvalitě vnějšího ovzduší, viditelném poškození ozonem a fenologickém posouzení, na které se výše uvedené nařízení nevztahuje.

V kapitole 2 je uveden podrobný technický popis monitorování stavu koruny na pozorovacích bodech úrovně I i na zkusných plochách úrovně II, protože toto je jediné šetření, které se provádí pravidelně v rámci obou sítí. Mimo to se předkládání údajů a formátu údajů pro úroveň I i pro úroveň II týkají jen dvě kapitoly (kapitoly 14 a 15).

KAPITOLA 1

SPOLEČNÉ METODY VÝBĚRU ZKUSNÝCH PLOCH ÚROVNĚ II

I. Výběr zkusných ploch úrovně II

Výběr zkusných ploch spadá do pravomoci členských států, které však musejí dodržovat následující kritéria výběru:

— minimální velikost zkusné plochy je 0,25 hektaru, měřeno ve vodorovné poloze,

— zkusná plocha je obklopena nárazníkovou zónou, aby vliv činností odvíjejících se v okolí byl co nejmenší. Skutečná velikost této zóny závisí na typu a stáří lesa. Pokud je rozloha zkusné plochy a obklopující zóny stejná z hlediska velikosti a věkové struktury, pak může být šířka nárazníkové zóny jen 5 nebo 10 metrů. Pokud se na ploše lesa, na níž se nachází zkusná plocha, vyskytuje smíšený porost, různé druhy nebo rozdílné věkové struktury, pak bude nárazníková zóna rozšířena až na pětinásobek možné maximální výšky stromů na zkusné ploše,

— ke zkusným plochám musí být vždy snadný přístup, aniž by přístupu a odběru vzorků bránila jakákoli překážka,

— obhospodařování zkusné plochy, nárazníkové zóny a okolního lesa musí být stejné,

— veškerá narušení způsobená monitorováním musí být omezena na minimum,

— je třeba vyloučit jakékoli přímé znečištění vyvolané místními známými zdroji,

— zkusné plochy musejí být dostatečně vzdáleny od okraje lesa, až do pětinásobku možné maximální výšky stromů na zkusné ploše.

II. Zřízení a dokumentace zkusných ploch

Každá nová zkusná plocha musí být podrobně popsána. Obecné údaje o nových nebo dodatečných zkusných plochách musí být určeny a musí o nich být podána zpráva Komisi v rámci nejbližšího pravidelného překládání údajů. Podrobný popis zkusné plochy musí obsahovat: přesné umístění zkusné plochy (umístění středu a rohů zkusné plochy), kartografický náčrt se stálým označením rohů a/nebo zkusné plochy, počet stromů na ploše a všechny další významné prvky trvalého charakteru na zkusné ploše nebo v jejím sousedství (např. přístupové cesty, řeky, příkopy, vysoké stromy). Umístění zařízení na odběr vzorků a míst odběru vzorků (např. zařízení na odběr vzorků depozic nebo půdní sondy) musí být stanoveno (pomocí GPS nebo pomocí vzdáleností a směrů od středu zkusné plochy) a zaznamenáno i na tomto náčrtku.

III. Definice podplochy

Pro účely posouzení stromů patří do vzorku v zásadě všechny stromy na celé zkusné ploše (např. inventarizace koruny, posouzení růstu). Pokud je na zkusné ploše mnoho stromů (tj. hustý porost), lze pro účely těchto šetření vymezit podplochu. Velikost podplochy v okamžiku zřízení zkusné plochy by měla být dostatečná, aby pro tato šetření poskytovala spolehlivé odhady po dobu nejméně 20 let, a pokud možno po celou dobu života porostu. Během tohoto období by mělo být na podploše k dispozici nejméně 20 stromů.

IV. Obecné údaje o jednotlivých zkusných plochách

Při zřízení nové zkusné plochy a během prvních šetření je v zájmu intenzivního a trvalého monitorování třeba získat o jednotlivých trvalých pozorovacích zkusných plochách tyto obecné údaje:

Zřízení První šetření — Popisný kód Země Číslo pozorovací zkusné plochy Skutečná zeměpisná šířka a délka — Údaje o stanovišti Nadmořská výška Expozice Velikost zkusné plochy celkem Počet stromů na zkusné ploše Podplochy (pokud jsou stanoveny) Dostupnost vody pro hlavní druh dřeviny Typ humusu Typ půdy (odhad) — Údaje o porostu Průměrné stáří hlavního etáže porostu Hlavní druhy dřevin Výnos (odhad) — Další pozorování Historie zkusné plochy Další monitorovací stanice umístěné v okolí

Při zřízení dodatečných zkusných ploch s cílem doplnění národního programu intenzivního monitorování jsou členské státy povinny zaslat Evropské komisi za každou zkusnou plochu údaje shromážděné při zřízení zkusné plochy prostřednictvím souboru údajů a zpráv (do konce roku, kdy byla zkusná plocha zřízena).

Veškeré změny, ke kterým došlo v jednotlivých letech a které se týkají systému monitorování, stejně jako další důležité informace (např. lesní práce, výskyt bouří a škůdců) se oznamují každoročně.

V. Nahrazení zničených a dodatečných pozorovacích zkusných ploch

Zničené a dodatečné pozorovací zkusné plochy by měly být vybírány mezi stávajícími zkusnými plochami úrovně I. na základě kritérií výběru uvedených v této kapitole. Obnovené a dodatečné zkusné plochy dostanou nová čísla. Členské státy předloží Komisi současně s následující pravidelnou zprávou odůvodnění nahrazení zkusné plochy nebo potřeby zřízení dalších zkusných ploch, výsledky posledních uskutečněných pozorování/měření a kritéria použitá při výběru nových zkusných ploch.

VI. Předávání údajů

Členské státy použijí při předávání údajů podle této kapitoly týkajících se jednotlivých zkusných ploch úrovně II Komisi formáty uvedené ve formulářích 1 a 2 v kapitole 14.

KAPITOLA 2

SPOLEČNÉ METODY ŠETŘENÍ STAVU KORUNY NA POZOROVACÍCH BODECH ÚROVNĚ I A ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II

I. Obecné poznámky

Šetření stavu koruny v souladu s článkem 2 a s čl. 6 písm. a) je povinné a musí se provádět na všech pozorovacích bodech úrovně I a na všech pozorovacích zkusných plochách úrovně II, a to každoročně. Níže uvedená ustanovení vycházejí z technických doporučení expertní skupiny pro stav koruny Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests).

II. Výběr vzorníků

II.1 Výběr vzorníků na pozorovacích bodech úrovně I

V každém místě odběru vzorků jsou vzorníky vybírány podle přísně definovaných, objektivních a nestranných statistických postupů (např. čtyřbodový křížový klastr orientovaný ve směru hlavních světových stran s rohovými body ve vzdálenosti 25 metrů od bodu sítě s použitím postupu šesti stromů na každé podploše nebo vzorník vybraný spirálovitě od středu zkusné plochy). U mladších hustých porostů, kde není možné hodnotit jednotlivé koruny, se výběr vzorníků provádí na základě stanoveného geometrického postupu. Tento postup se opakuje do té doby, dokud není nalezen dostatečný počet dobře pozorovatelných stromů. Je třeba vzít v úvahu tato kritéria výběru:

— členské státy mohou rozhodnout, jaký počet stromů bude v jednotlivých bodech posuzován, avšak tento vzorek nesmí mít méně než 20 a více než 30 stromů a jejich počet musí zůstat zachován,

— do posouzení musí být zahrnuty všechny druhy stromů. Vzorníky musejí být alespoň 60 cm vysoké. Pro posouzení stavu koruny mohou být jako vzorníky použity pouze stromy předrůstavé, nadúrovňové a úrovňové, které ve stejném pořadí odpovídají 1., 2. a 3. třídě Kraftovy klasifikace stromů. Stromy z těchto sociálních skupin, které mají ulomený vršek, však nemohou být použity jako vzorníky,

— stromy pokácené v rámci lesních prací, polomy (např. stromy povalené větrem nebo zlomené) a mrtvé stromy musí být nahrazeny novými vzorníky vybranými podle nezaujatého postupu. Strom je považován za mrtvý, pokud odumřely všechny vodivé tkáně v kmeni. Mrtvé stromy je třeba evidovat, ale jen jednou. V případě holosečí přestane dané místo odběru vzorků existovat, dokud není založen nový porost,

— střed místa odběru vzorků musí být označen pro případ nového posouzení při následných inventarizacích. Vzorníky by mělo být možné identifikovat pro případ posouzení v následujícím roce, pokud možno bez použití trvalých štítků.

II.2 Výběr vzorníků na zkusných plochách úrovně II

Na celé ploše je třeba posoudit všechny předrůstavé, nadúrovňové a úrovňové stromy, které ve stejném pořadí odpovídají 1., 2. a 3. třídě Kraftovy klasifikace stromů. Pokud je na zkusné ploše velký počet stromů (např. hustý porost), lze počet vzorníků pro posouzení stavu koruny snížit pomocí použití podplochy. V případě vymezení podplochy je třeba posuzovat všechny předrůstavé, nadúrovňové a úrovňové stromy, které ve stejném pořadí odpovídají 1., 2. a 3. třídě Kraftovy klasifikace stromů na podploše, jež má být monitorována. V některých případech lze povolit použití jiného, ale objektivního a nezaujatého systému, aby se snížil nebo vybral počet stromů určených pro odběr vzorků. Každoročně se musí používat stejné metody a v rámci každého šetření musí být použito nejméně 20 stromů.

III. Datum posouzení

Inventarizace se provádí mezi koncem období tvorby nového jehličí a listů a začátkem podzimního zbarvování listí.

IV. Základní obecné údaje

V pozorovacích bodech úrovně I se musí posoudit tyto parametry zkusné plochy a stromů:

— v rámci každé zkusné plochy: — popisný kód: — stát, — datum pozorování, — číslo pozorovacího bodu, — skutečná zeměpisná šířka a délka, — dostupnost vody pro hlavní druh dřevin, — typ humusu, — nadmořská výška, — expozice, — údaje o porostu, — průměrné stáří hlavní etáže porostu, — údaje o půdě: — typ půdy, — další informace o zkusné ploše pro daný rok (provoz, události),

— pro každý strom na zkusné ploše: — číslo zkusné plochy, — údaje o vzorníku, — číslo stromu, — druh stromu, — míra odlistění, — stupeň změny barvy, — škody způsobené snadno zjistitelnými příčinami (hmyz, houby, abiotické činitele…), — označení druhu poškození, — zjištění ohledně stromu na zkusné ploše.

Na zkusných plochách úrovně II se o zkusné ploše a stromech shromažďují tyto informace:

— země,

— číslo zkusné plochy,

— datum posouzení,

— počet stromů,

— druhy stromů,

— expozice,

— údaje o mýcení a mortalitě,

— expozice,

— sociální postavení,

— zastínění koruny,

— viditelnost.

V. Posouzení vzorníků

V.1 Vizuální posouzení odlistění

Odlistění se hodnotí v pětiprocentních stupních v poměru ke stromu s plným olistěním v místních podmínkách. Zařazení stromů podle stupňů odlistění se provádí během pozorování a zaeviduje se v pětiprocentních stupních.

Strom s mírou odlistění mezi 95 % a 100 %, který stále ještě žije, se ocení známkou 99. Známka 100 je vyhrazena pro odumřelé stromy.

Třída Stupeň odlistění Procento ztráty jehličí nebo listů 0 Žádné odlistění 0–10 1 Mírné odlistění 11–25 2 Střední odlistění 26–60 3 Závažné odlistění 61–99 4 Odumřelý strom 100

V.2 Vizuální posouzení změny barvy

Je nutno provést zařazení stromů podle stupně změny barvy.

Stupně změny barvy jsou stanoveny takto:

Třída Stupeň změny barvy Procento udávající změnu barvy jehličí nebo listů 0 Žádná nebo zanedbatelná 0–10 1 Nepatrná 11–25 2 Mírná 26–60 3 Výrazná > 60

Pokud jsou navíc spojeny třídy odlistění a změny barvy, použijí se tyto kombinované třídy poškození:

Třída odlistění Třída změna barvy 1 2 3 Výsledná třída poškození 0 0 I II 1 I II II 2 II III III 3 III III III 4 IV IV IV 0 = žádné poškození, I = mírné poškození, II = střední poškození, III = závažné poškození, IV = odumřelý strom

VI. Posouzení příčin poškození

VI.1 Výběr vzorníků

Posouzení příčin poškození je nepovinnou činností jako doplněk každoročního hodnocení stavu koruny.

VI.2 Četnost a termíny

Úroveň I + úroveň II: posouzení příčin poškození se provádí během obvyklého hodnocení stavu koruny v létě.

Na zkusných plochách úrovně II, kde se provádí celkový program, tzv. „klíčové zkusné plochy“, se uskuteční dodatečné posouzení, pokud je mimo období hodnocení stavu koruny zjištěno nějaké jiné závažné poškození. Pozorování pracovníků, kteří mají na starosti shromažďování vzorků depozic nebo fenologická pozorování, může sloužit jako systém včasného varování. Toto mimořádné hodnocení se uskuteční v době, kdy se má za to, že příčina poškození působí nejvíce (např. na jaře, pokud jde o činitele odlistění).

VI.3 Posuzované parametry

V následující tabulce je uveden přehled parametrů v pozorovacích bodech úrovně I a na pozorovacích zkusných plochách úrovně II.

Příznak Popis zasažených částí Příznak Popis příznaku Umístění v koruně 1.1 Příčina 1.2 Rozsah

VII. Předávání údajů

Členské státy použijí při předávání údajů o každé zkusné ploše Komisi formuláře 3–8 v kapitole 14.

KAPITOLA 3

SPOLEČNÉ METODY MĚŘENÍ CHEMICKÉHO SLOŽENÍ LISTŮ NA POZOROVACÍCH ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II

I. Obecné poznámky

Inventarizace chemického složení listů v souladu s čl. 6 písm. a) se provádí na všech zkusných plochách úrovně II a opakuje se na každé ploše jednou za dva roky. Níže uvedená ustanovení vycházejí z technických doporučení expertní pracovní skupiny pro chemické složení listů Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests).

II. Metoda inventarizace

II.1 Termín odběru vzorků

Dřeviny s opadavými listy a modřín: odběr vzorků se provede, když jsou mladé listy zcela vyvinuté, ale dosud se neobjevily známky podzimního žloutnutí a stárnutí.

Dřeviny s neopadavými listy: odběr vzorků se provede během období vegetativního klidu. Je třeba, aby členské státy stanovily pro každý region i uvnitř něj nejvhodnější období pro odběr vzorků a analýzu různých dřevin v nížinných nebo horských oblastech, a musí toto období dodržovat.

Inventarizace olistění se provede pro dřeviny s opadavými listy a modřín v létě 2005 a pro dřeviny s neopadavými listy v zimě 2005/06. Inventarizace se opakuje na každé jednotlivé ploše jednou za dva roky.

II.2 Výběr stromů

Vzorky se odebírají jednou za dva roky nejméně z pěti stromů hlavních dřevin zastoupených na zkusné ploše.

Počet stromů nezbytných k odběru vzorků se zvolí tak, aby:

— to byly jiné stromy, než které se použily při posouzení stavu koruny, aby se zabránilo ztrátě listů způsobené opakovanými odběry,

— pokud se hodnocení životaschopnosti stromů provádí jen na podploše, vzorníky olistění se vybraly ze zbývající části zkusné plochy. Pokud nebyla vymezena podplocha, vyberou se vzorníky v nárazníkové zóně. V takovém případě se stromům v nárazníkové zóně přidělí zvláštní číslo,

— stromy náležely do předrůstavé a nadúrovňové třídy (les s uzavřeným zápojem porostu) nebo mezi stromy o průměrné výšce ±20 % (les s otevřeným zápojem porostu),

— stromy rostly v blízkosti míst oděru vzorků půdy k analýze; je přitom třeba dbát na to, aby hlavní kořeny vzorníků nebyly při odběru vzorků půdy poškozeny,

— stromy vypovídaly o průměrném stupni odlistění zkusné plochy (±5 % průměrného odlistění),

— stromy odpovídaly zdravotnímu stavu zkusné plochy.

V průběhu let se musí používat tytéž vzorníky; stromy musí být očíslovány. Aby se zabránilo poškození vzorníků, lze podle potřeby střídavě používat dva soubory pěti stromů. Každý soubor musí splňovat výše uvedené podmínky.

Odběr vzorků se provádí jen u hlavních druhů dřevin (viz příloha I, kapitola 15, bod 16).

U stromů vybraných k odběru vzorků listů se provede posouzení stavu koruny na základě stávajících nebo zvlášť přidělených čísel.

II.3 Základní údaje

Shromažďují se tyto údaje:

— číslo zkusné plochy,

— údaje o odběru vzorků a analýze,

— druhy stromů.

II.4 Výběr a množství vzorků listů a jehličí

Na zkusné ploše se nesmějí kácet stromy, protože by to ovlivnilo metodu odběru vzorků listů a jehličí. Je důležité, aby se odebrané listy a jehličí vyvinuly na plném světle.

Vzorky listů a jehličí se odebírají z horní třetiny koruny, ale nikoli z úplně prvních přeslenů větví jehličnanů.

V případě dřevin s opadavými listy se vzorky odeberou z letošních listů nebo jehličí.

Pokud jde o dřeviny s neopadavými listy, jako vzorky se odebere jehličí nebo listy jak z nových letorostů, tak z předchozího roku (běžný rok + 1).

U všech druhů je třeba dbát na to, aby byly vzorky listů nebo jehličí již dospělé, zvláště v případě dřevin, které přirůstají několikrát v jednom roce (např. Pinus Halepensis, Pseudotsuga menziesii, Eucalyptus sp. Quercus sp.). V případě druhů Larix sp. a Cedrus sp. se vzorky odebírají z krátkých větviček z předchozího roku.

Obecně se odběr vzorků provádí tak, aby byly ve vzorníku zastoupeny všechny expozice. V případě potřeby lze odebírat vzorky různých expozic z každého stromu v souboru vzorníků. Na zvláštních místech, kde je viditelný vliv jedné expozice (např. příkré svahy nebo silné převládající větry) se odběr vzorků týká jen jediné expozice, a to vždy téže. V těchto případech je nezbytné tuto polohu zdokumentovat.

Pokud jde o analýzu hlavních prvků a Fe, Mn, Zn, Cu, doporučuje se použít množství 30 gramů čerstvých jehlic nebo listů na každou věkovou tříd, z níž se vzorky odebírají.

Každá země se může rozhodnout, že pro potřeby vlastních metod analýzy nebo z důvodu uchování vzorků pro budoucnost se odebere větší množství listového materiálu.

II.5 Způsoby odběru vzorků

Jelikož nelze stromy porážet, je možný jakýkoli vhodný způsob odběru vzorků, který přihlíží k jejich druhu a velikosti porostu atd., za předpokladu, že to nepovede ke kontaminaci vzorku, závažnému poškození stromů ani to nepředstavuje riziko pro pracovníky, kteří odběr vzorků provádějí.

II.6 Předběžné zpracování před jejich odesláním do laboratoře k analýze

Vzorky se odebírají nejméně z pěti stromů, které patří k hlavním dřevinám na zkusné ploše, přičemž těchto pět vzorků se skladuje samostatně v sáčcích; pro účely analýzy se smícháním stejného množství z každého z těchto pěti vzorků vytvoří vzorek složený (pokud je těchto pět stromů analyzováno samostatně, pro každý prvek se vypočítá střední hodnota).

Před jejich odesláním k laboratorní analýze je třeba věnovat velkou pozornost označení jednotlivých vzorků (les, číslo zkusné plochy, druh, stáří jehlic atd.). Označení se uvede na vnější straně sáčku (přímo na sáčku pomocí nesmazatelné barvy nebo na štítku připevněném na sáček).

II.7 Ošetření před analýzou

Pro účely intenzivního a trvalého dohledu na trvalých pozorovacích zkusných plochách sledování ročních přírůstků se zjišťuje množství 100 listů nebo 1 000 jehlic a množství přírůstků.

Není nutno odstraňovat řapíky listů, ale u složených listů se doporučuje oddělit malé lístky od osy, pokud to nebylo provedeno již v lese. Pro zabránění kontaminace vzorku se nesmějí používat plastové rukavice ošetřené práškem.

Není nezbytné systematicky vzorky omývat, ale v oblastech s vysokou úrovní znečištění ovzduší nebo v blízkosti moře se to doporučuje. Vzorky se perou ve vodě bez jakýchkoli přísad.

Teplota během sušení v sušičce po dobu minimálně 24 hodin nesmí překročit 80 °C. Jehlice se odstraňují z větviček se stejnou opatrností jako při oddělování lístků od jejich osy.

II.8 Chemická analýza

Zjišťuje se jen celková koncentrace prvků.

Jednotlivé státy mohou používat vlastní metody. Celkové koncentrace získané pomocí metod jednotlivých států však musejí být porovnány s koncentracemi ověřenými na normalizovaných referenčních vzorcích. Při inventarizaci listů se rozlišuje mezi povinnými a nepovinnými parametry (viz následující tabulka).

Povinné parametry Nepovinné parametry Dusík (N) Zinek (Zn) Síra (S) Mangan (Mn) Fosfor (P) Železo (Fe) Vápník (Ca) Měď (Cu) Hořčík (Mg) Olovo (Pb) Draslík (K) Bor (B)

III. Předávání údajů

Členské státy používají při předávání údajů týkajících se jednotlivých zkusných ploch Komisi formáty uvedené ve formulářích 9, 10 a 11 v kapitole 14.

KAPITOLA 4

SPOLEČNÉ METODY MĚŘENÍ ZMĚN RŮSTU NA POZOROVACÍCH ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II

I. Obecné poznámky

Měření změn růstu v souladu s čl. 6 písm. a) se provádí na všech zkusných plochách v době vegetačního klidu. Referenčním obdobím pro první inventarizaci v souladu s nařízením (ES) č. 2152/2003 je období vegetačního klidu v zimě 2004/05 a opakuje se jednou za pět let.

Níže uvedená ustanovení vycházejí z technických doporučení expertní skupiny pro růst lesa Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests). Měření růstu se rozděluje na dvě části:

— periodická měření na parametrech stromů (povinné v pětiletých intervalech),

— analýza letokruhů pomocí přírůstkových vývrtů a kmenových disků (nepovinné).

Zde popsané metody nejsou vhodné pro makchii a vegetaci podobného typu.

Členské státy mohou kromě pravidelných měření na parametrech stromů provádět trvalé měření obvodu.

II. Metody inventarizace

II.1 Datum měření

Měření se provádí během období vegetačního klidu.

II.2 Výběr vzorníků

V zásadě se monitorují všechny stromy na celé ploše. Pokud je na zkusné ploše velký počet stromů (např. husté porosty), lze pro posuzování stromů vymezit podplochu. V tomto případě se monitorují stromy na podploše. Velikost podplochy při inventarizaci musí být dostatečná, aby bylo možno učinit spolehlivé odhady růstu porostu za celé období měření. Je třeba stanovit a ohlásit přesnou velikost podplochy.

Čísly se označují všechny stromy, jejichž průměr přes kůru činí alespoň 5 cm.

II.3 Obecné údaje

Shromažďují se tyto údaje:

— číslo zkusné plochy,

— datum odběru vzorků a analýzy,

— číslo stromu.

II.4 Měřené parametry

Povinné parametry Nepovinné parametry Periodická měření Dřevina Kůra Průměr ve výši hrudi (DBH) Výška stromu (u všech stromů) Výška stromu Výška koruny (u všech stromů) Výška k základně koruny u podvzorku stromů na zkusné ploše Šířka koruny Údaje o provádění lesních prací Odhady objemu Analýza letokruhů Šířka letokruhů Popis vývoje průměru stromu pod kůrou v pětiletých intervalech Výpočetní základna a odhad objemu

III. Předávání údajů

Členské státy používají při předávání údajů týkajících se jednotlivých zkusných ploch Komisi formuláře 12 až 16 v kapitole 14.

KAPITOLA 5

SPOLEČNÉ METODY MĚŘENÍ DEPOZICE NA POZOROVACÍCH ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II

I. Obecné poznámky

Měření depozice v souladu s čl. 6 písm. b) se provádí nejméně na 10 % zkusných ploch úrovně II.

Níže uvedená ustanovení vycházejí z technických doporučení expertní skupiny pro depozice Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests).

II. Metody monitorování

Jednotlivé zkusné plochy depozice musí být podrobně popsány. Některé údaje jsou již součástí popisu lesních monitorovacích ploch (zeměpisná délka, zeměpisná šířka, nadmořská výška, vystavení, dřeviny atd.). Další údaje je třeba zdokumentovat se zvláštním ohledem na stav depozic (vystavení místním zdrojům emisí a místní využití půdy, umístění vzhledem ke kraji lesa atd.). Pro interpretaci a pochopení procesů depozice jsou užitečné informace o činitelích, jako je nerovnost zápoje, index plochy listů atd.

II.1 Monitorování průniku srážek zápojem

Monitorování depozic musí být specifické pro dané stanoviště. Měření se provádějí tak, aby prostorově pokrývala celou zemi, pokud je to nutné, na všech zkusných plochách úrovně II. Měření depozice průniku srážek zápojem se provádí na vlastní zkusné ploše. Není-li to možné, provádí se měření blízko zkusné plochy a ve stejném porostu. Měření nesmějí za žádných okolností ovlivňovat měření půdy a vegetace. Je třeba vyvarovat se jakéhokoli poškození lesní zkusné plochy.

II.2 Monitorování na volné ploše v lese

V lokalitě v blízkosti skutečné zkusné plochy (do vzdálenosti 2 km) se umístí kolektory mokré a/nebo objemové depozice. Lokalita se zvolí tak, aby okolní objekty nebyly blíže, než kolik činí dvojnásobek jejich výšky.

II.3 Monitorování znečištění ovzduší

Měření znečištění ovzduší musí být specifické pro daná stanoviště, ale z praktických důvodů nebo kvůli koordinaci s jinými projekty je lze uskutečnit v určité vzdálenosti. Místo měření nesmí být ovlivněno místními zdroji emisí.

II.4 Období měření

Měření se provádí jednou za čtyři týdny, týdně nebo v intervalech, které závisejí hlavně na klimatických podmínkách dané zkusné plochy.

Je-li během roku nutné používat různé intervaly měření (např. týdenní v létě a měsíční v zimě), vyznačí se to jako dva různé intervaly monitorování a výsledky se oznamují zvlášť. V rámci jednoho monitorovacího období je délka období měření konstantní. Pro monitorování pod lesním zápojem i pro monitorování na volné ploše se použije stejné období měření.

II.5 Odběr vzorků, nakládání se vzorky

Na shromažďování vzorků se použijí čisté měřicí přístroje a nádoby. K omývání zařízení se používá deionizovaná voda. Je důležité, aby nádoby byly během odběru vzorků a jejich přepravy uloženy v temnu a v chladu. Za slunečného a teplého počasí lze k zamezení růstu řas přidávat konzervační prostředek. V tomto případě by se měly používat jen takové konzervační látky, které nemají vliv na analýzu podstatných iontů.

II.6 Předběžná úprava vzorků, přeprava a skladování

Musí být stanoven objem každého odebraného vzorku z jednotlivých průniků srážek zápojem, stoků srážek po kmeni nebo kolektorech na volných plochách. Vzorky lze analyzovat samostatně nebo je lze sdružovat se vzorky odebranými na téže ploše a v témže intervalu. Vzorky podkorunových srážek, vody stékající po kmenech nebo z otevřených ploch se analyzují samostatně. Vzorky z měření stoku srážek po kmeni lze sdružovat jen v případě stromů stejného druhu a podobné velikosti a dominance.

Vzorky z krátkých období lze analyzovat tak, jak jsou, nebo je lze před analýzou přidávat do měsíčních vzorků. Pokud dochází ke směšování vzorků, měly by být smíšeny v poměru k celkovému objemu vzorků.

Vzorky se přepravují do laboratoře co nejdříve (pokud možno v chladicích boxech) a až do provedení analýzy se ukládají v chladu (4 °C) a v temnu.

II.7 Obecné údaje

Shromaždují se tyto údaje:

— číslo zkusné plochy,

— kód zařízení na odběr vzorků,

— první den monitorovacího období,

— poslední den monitorovacího období,

— počet (stejných) období měření v monitorovacím období.

Lze shromažďovat i další nepovinné údaje, pokud je to užitečné pro interpretaci výsledků, např. nerovnost zápoje, index plochy listů atd.

II.8 Chemická analýza

V této tabulce jsou uvedeny povinné a nepovinné parametry analyzovaných vzorků objemových depozic, průniku srážek zápojem, stoku srážek po kmeni a mlhy:

Druh vzorku Povinné parametry Nepovinné parametry Objemové depozice, průnik srážek zápojem, stok srážek po kmeni Množství srážek pH a vodivost při teplotě 25 °C Na, K, Mg, Ca, NH4 Al, Mn, Fe, a další těžké kovy, např. Cu, Zn, Hg, Pb, Cd, Co, Mo Cl, NO3 SO4 Celkový P, PO4 Celková alkaličnost. Povinný parametr pro jednotlivá zařízení na odběr vzorků, pokud pH >5 DOC, celkový N (Celkový N není povinný parametr pro objemové depozice, ale velmi se doporučuje) Celkový S, HCO3 HCO3 lze získat výpočtem (z pH, celkové alkaličnosti, teploty a iontové intenzity) nebo měřením Mlha, zmrzlá mlha (jinovatka) pH, vodivost Na, K, Mg, Ca, NH4 Cl, NO3, SO4, celkový P Alkaličnost Al, Mn, Fe, a další těžké kovy, např. Cu, Zn, Hg, Pb, Cd, Co, Mo DOC = rozpuštěný organický uhlík (dissolved organic carbon) a celkový N = celkový dusík.

III. Předávání údajů

Členské státy používají při předávání údajů týkajících se jednotlivých zkusných ploch Komisi formuláře 17 až 19 uvedené v kapitole 14.

KAPITOLA 6

SPOLEČNÉ METODY METEOROLOGICKÝCH MĚŘENÍ NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II

I. Obecné poznámky

Meteorologická měření v souladu s čl. 6 písm. b) se provádějí nejméně na 10 % zkusných ploch. Níže uvedená ustanovení vycházejí z technických doporučení expertní skupiny pro meteorologii a fenologii Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests).

II. Metody inventarizace

II.1 Umístění zařízení na odběr vzorků

Měření se musí uskutečňovat uvnitř příslušné lesní plochy, aby odráželo specifické klimatické podmínky lesních porostů. Obecně řečeno lze měření (kromě měření teploty půdy, vlhkosti půdy a srážek v porostu) uskutečňovat buď nad zápojem lesního porostu na zkusné ploše, nebo na stanovišti na otevřené ploše uvnitř zalesněné oblasti v těsné blízkosti porostu zkusné plochy (obvykle max. do vzdálenosti 2 km). Vzdálenost bodu měření na stanovišti na otevřené ploše k okolnímu porostu nebo jiným překážkám musí činit nejméně dvojnásobek výšky dospělého stromu/překážky. Měření teploty půdy, vlhkosti půdy a srážek v porostu se provádí v porostu na stálé pozorovací zkusné ploše.

Kdykoli je to možné, používá se i kombinace se zařízením na odběr depozic. Aby se zabránilo poškození kořenů a stavu půdy, zařízení se umístí tak, aby se ho dalo dosáhnout a udržovat jej, aniž by bylo nutno procházet přes zkusnou plochu.

II.2 Metody měření skutečné meteorologické situace na zkusné ploše nebo v její blízkosti

Počasí se průběžně monitoruje prostřednictvím meteorologické stanice vybudované na otevřeném prostranství poblíž zkusné plochy nebo věže umístěné v porostu v blízkosti zkusné plochy. Technické vybavení, čidla a jejich umístění musí odpovídat mezinárodním meteorologickým normám. Je třeba získávat tyto proměnné údaje.

Povinné Nepovinné Srážky Ultrafialové záření Teplota vzduchu Teplota půdy Vlhkost vzduchu Vlhkost půdy Rychlost větru (maticový potenciál, obsah vody) Směr větru Srážky v porostu (množství propadu srážek zápojem a stok srážek po kmeni) Sluneční záření

II.3 Shromažďování, seskupení, ukládání a předkládání údajů

Údaje se před předáním seskupí do denních hodnot (součet nebo průměr, minimální i maximální hodnoty).

O zkusných plochách se shromažďují a předkládají tyto údaje:

— země,

— číslo zkusné plochy,

— přesný popis použitého zařízení,

— poloha plochy (zeměpisná délka, zeměpisná šířka, nadmořská výška) a zařízení (ve vztahu k ploše),

— počáteční a konečné datum měření,

— četnost (počet období).

SEZNAM PARAMETRŮ

Parametr Jednotka Průměr Součet Minimum Maximum Poznámky Srážky (mm) * Srážky celkem (včetně sněhových atd.) Teplota vzduchu (°C) * * * Relativní vlhkost (%) Rychlost větru (m/s) * * Směr větru (°) * Převládající směr větru Sluneční záření (W/m2) * Ultrafialové záření (W/m2) * Teplota půdy (°C) * * * Vlhkost půdy: (maticový potenciál v půdě) (hPa) Vlhkost půdy: obsah vody v půdě (% objemových) * * * Srážky v porostu (propad a stok srážek po kmeni) (mm) * Ostatní Bude popsáno v průvodní zprávě * = k předložení.

III. Předávání údajů

Členské státy používají při předávání údajů týkajících se jednotlivých zkusných ploch Komisi formáty uvedené ve formulářích 20 až 23 v kapitole 14.

KAPITOLA 7

SPOLEČNÉ METODY MONITOROVÁNÍ PŮDNÍHO ROZTOKU NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II

I. Obecné poznámky

Monitorování půdního roztoku v souladu s čl. 6 písm. b) se provádí nejméně na 10 % zkusných ploch úrovně II.

Níže uvedená ustanovení vycházejí z technických doporučení expertní skupiny pro půdu Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests).

II. Metody inventarizace

II.1 Volba umístění zařízení na odběr vzorků

Zařízení na odběr vzorků půdního roztoku se umístí v blízkosti míst, kde se provádí posouzení stavu koruny. Lysimetry lze rozmisťovat náhodně nebo systematicky po celé ploše, i když jejich rozmístění může být limitováno kameny nebo kmeny (není stanovena vzdálenost od stromů). Vzhledem k jejich vlivu na půdu se ve střední části zkusné plochy, kde se monitorují parametry stromů, neumisťují lysimetry s nulovou tenzí. Z praktických důvodů lze využívat reprezentativní podplochy. Lysimetry, které již byly nainstalovány, mohou být používány i nadále, ale jejich nové umístění by mělo odpovídat výše uvedenému návrhu.

II.2 Hloubka odběru vzorků

Lysimetry se umísťují v pevně dané hloubce, ale je možná i instalace vodorovná.

— kolektory půdního roztoku

Pokud je to vhodné, umísťují se lysimetry nejméně ve dvou hloubkách, tj. v kořenovém prostoru (doporučená hloubka činí 10 až 20 cm), aby se získaly údaje o koncentraci živin a toxických prvků v blízkosti jemných kořínků (1. cíl), a pod kořenovým prostorem (doporučená hloubka činí 40 až 80 cm), aby bylo možno odhadnout výslednou hodnotu prvků (2. cíl). Třetí lysimetr lze umístit přímo pod vrstvu humusu.

II.3 Četnost odběru vzorků

Na zkusných plochách, kde probíhají jiné intenzivní monitorovací programy, např. měření depozice a meteorologická měření, se odebírají vzorky půdního roztoku jednou nebo dvakrát za měsíc. Odběr vzorků se provádí v témže měsíci v roce.

II.4 Přeprava, ukládání a příprava

Vzorky musí být přepravovány a ukládány tak, aby se minimalizovaly chemické změny.

U vzorků půdního roztoku uložených v chladném (4 °C) a temném místě v lysimetru se sníží jeho biologická aktivita. V řadě případů, a zvláště během chladnějších období stačí uchovávat láhev v temnu. Mohou se používat organické a anorganické konzervační látky, ale ty by mohly ovlivnit analýzu. V zájmu snížení případných změn vzorků by měly být půdní roztoky odebrány co nejdříve po jejich nasátí.

Postupy přepravy a skladování (včetně čekací doby) se musí oznamovat. Pokud to připadá v úvahu, podrobně se hlásí se i nedostatky a odchylky od těchto postupů.

Při zjišťování stopových kovů se poměrná část vzorku dopraví do laboratoře v lahvi vymyté kyselinou.

Po odběru vzorků půdy musí být vzorky uloženy v chladu v plastických nebo polyethylenových sáčcích a skladovány při teplotě 4 °C až do odstředění nebo do přípravy saturačního výtažku. Odstředění nebo extrakce se musí uskutečnit téhož dne (do 18–30 hodin) jako odběr vzorků půdy.

II.5 Obecné údaje

Shromažďují se tyto údaje:

— země,

— číslo zkusné plochy,

— informace o vzorkovači (typ, hloubka),

— první den monitorovacího období,

— poslední den monitorovacího období,

— počet (stejných) období měření v období sledování.

II.6 Metody analýzy

Při inventarizaci monitorování lesního půdního roztoku se rozlišují povinné a nepovinné parametry (viz následující tabulka).

SEZNAM PARAMETRŮ

Parametr Jednotka Povinný/nepovinný Vodivost μS/cm nepov. pH pov. Alkaličnost μmolc/l nepov. (při pH > 5) DOC mg/l pov. Sodík (Na) mg/l nepov (1) Draslík (K) mg/l pov. Vápník (Ca) mg/l pov. Hořčík (Mg) mg/l pov. Hliník (celkový) mg/l pov. (při pH < 5) Hliník (nestálý) mg/l nepov. Železo (Fe) mg/l nepov. Mangan (Mn) mg/l nepov. Celkový fosfor (P) mg/l nepov. NO3-N mg/l pov. SO4-S mg/l pov. NH4-N mg/l nepov (2) Chlor (Cl) mg/l nepov (1) Chrom (Cr) μg/l nepov. Nikl (Ni) μg/l nepov. Zinek (Zn) μg/l nepov (3) Měď (Cu) μg/l nepov (3) Olovo (Pb) μg/l nepov. Kadmium (Cd) μg/l nepov. Křemík (Si) mg/l nepov. pov. = povinný nepov. = nepovinný

III. Předávání údajů

Členské státy používají při předávání údajů týkajících se jednotlivých zkusných ploch Komisi formáty uvedené ve formulářích 24, 25 a 26 v kapitole 14.

KAPITOLA 8

SPOLEČNÉ METODY POSOUZENÍ PŘÍZEMNÍ VEGETACE NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II

I. Obecné poznámky

Inventarizace přízemní vegetace v souladu s čl. 6 písm. b) se provádí nejméně na 10 % ploch úrovně II.

Níže uvedená ustanovení vycházejí z technických doporučení expertní skupiny pro podmínky přízemní vegetace Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests).

II. Metody inventarizace

II.1 Koncepce odběru vzorků

Lze použít dvě různé koncepce odběru vzorků, které vedou buď ke kvalitativnější, nebo ke kvantitativnější charakterizaci:

— v prvním případě se posuzuje dynamika pomocí monitorování změn ve složení druhů na velkém území, při použití vzorkovacích jednotek přesahujících plochu 100 m2, s nízkou až střední přesností odhadu změn pokryvu u každého tohoto druhu,

— v druhém případě se studium soustředí na dynamiku populace (expanzi nebo regresi) na menším území. Pro přesnější odhad pokryvu druhy se používají malé vzorkovací jednotky (obvykle menší než 10 m2).

Oblast zvolená pro posouzení vegetace musí být reprezentativní pro zkusnou plochu, aby bylo možné srovnání s ostatními parametry zaznamenanými na téže ploše. V zájmu zajištění statistického opakování se použije několik vzorkovacích jednotek.

V souladu s fytosociologickou praxí je minimálním požadavkem mapovat druhy na zkusné ploše. V zájmu srovnatelnosti výsledků mezi státy se povinně používá společná oblast odběru vzorků (Common Sampling Area – CSA) o velikosti 400 m2, která je reprezentativní, pokud jde o přízemní vegetaci zkusné plochy úrovně II. Tuto oblast lze získat jako součet menších podploch v rámci zkusné plochy úrovně II. Údaje se předkládají pro celou CSA, nikoli pro podplochy (souhrnné údaje). Členské státy uloží výsledky týkající se jednotlivých podploch ve svých vnitrostátních databázích.

Státy si mohou samy zvolit počet a tvar vzorkovacích jednotek.

Pokud vzorkovací jednotky spolu nesousedí, musí být umístěny co nejdále od sebe v rámci zkusné plochy úrovně II nebo do její nárazníkové zóny, aby se minimalizovala prostorová korelace mezi jednotlivými vzorkovacími jednotkami v rámci zkusné plochy. Také je třeba vyloučit významné rozdíly v jakékoli míře výběru vzorků (balvany a útesy, pěšinky a cesty, ohniště, potoky a rybníky, příkopy a kanály a rašeliniště).

Pro vzorkovací jednotky je třeba vytvořit jednotný systém značení.

II.2 Obecné údaje

Shromažďují se tyto obecné údaje:

— země,

— číslo zkusné plochy,

— datum odběru vzorků a analýzy,

— oplocení,

— celková oblast, z níž byly vzorky odebrány,

— informace o úrovni (krytu) veškeré přízemní vegetace, o úrovni (krytu a průměrné výšce) keřů a bylin a o úrovni (krytu) mechu.

II.3 Měření druhové hojnosti nebo souvislosti

Členské státy mohou při posouzení používat vlastní stupnice, pokud je lze přímo převádět na procentní pokryv v rozmezí 0,01 % (velmi řídký) až 100 % (úplný porost).

II.4 Druhy

V úvahu se vezmou veškeré jevnosnubné rostliny, vaskulární tajnosnubné rostliny, pozemní mechorosty a lišejníky. Seznam těchto druhů musí být úplný. Druhy, které nerostou na zemi, a houby lze uvést dodatečně, ale v ideálním případě by jim mělo být věnováno samostatné šetření. Neznámé druhy je třeba takto uvést, a pokud není jejich výskyt ve vzorkovacích jednotkách jen velmi řídký, měl by od nich být odebrán vzorek a uschován v herbáři pro následné určení.

Druhy, které se vyskytují jen na zvláštních místech (např. na kamenech, pahýlech stromů, pěšinkách a cestičkách, na odumřelých stromech atd.) je třeba uvést samostatně.

II.5 Četnost a doba posuzování

Každých pět let je nutno provést studii vegetace alespoň na 10 % zkusných ploch. V případě sezónního komplexního složení vegetace bude případně nutné druhé posouzení v průběhu roku, aby bylo možno ohodnotit celý porost vegetací. Následné posouzení přízemní vegetace se uskuteční přibližně v téže roční době.

II.6 Analýza

Provede se shrnutí posouzení vzorkovacích jednotek na úrovni zkusné plochy.

III. Předávání údajů

Členské státy používají při předávání údajů týkajících se výsledků posouzení přízemní vegetace Komisi formáty uvedené ve formulářích 27 a 28 v kapitole 14.

KAPITOLA 9

SPOLEČNÉ METODY POSOUZENÍ PROCESU OPADU NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II

I. Obecné poznámky

Monitorování opadu v souladu s čl. 6 písm. c) se provádí nepovinně na zkusných plochách úrovně II počínaje rokem 2005. Při monitorování opadu se použijí následující ustanovení.

Tato ustanovení vycházejí z technických doporučení pracovní skupiny ad hoc pro opad Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests).

II. Metody inventarizace

II.1 Odběr vzorků

Pro všechny účely posuzování opadu se doporučuje, aby plán odběru vzorků ze zkusných ploch zahrnoval širokou škálu půd, klimatu a struktury porostu daných druhů.

Posuzování opadu se uskuteční jen na pozorovacích zkusných plochách úrovně II, kde současně probíhá intenzivní monitorování meteorologických podmínek, depozic, půdní vody a fenologie.

II.2 Umístění a počet kolektorů pro zachycování opadu

Kolektory pro zachycování opadu se umístí tak, aby to umožňovalo srovnání s výsledky týkajícími se depozic a půdní vody. Kolektory jsou upevněné a mohou být umístěny namátkově nebo systematicky, např. v pravidelných rozestupech a v dostatečném počtu, aby pokrývaly celou plochu a nejen dominantní druhy stromů.

Kolektory pro zachycování opadu by měly být rozmístěny po celé ploše. Vzorky opadu se odebírají nejméně z 10 kolektorů na zkusnou plochu nebo až z 20 kolektorů v závislosti na velikosti zkusné plochy a na druzích stromů, jichž se posouzení týká.

Státy mohou rozhodnout, jaký druh kolektorů pro monitorování opadu použijí.

II.3 Četnost odběru vzorků

Opad se sbírá alespoň jednou měsíčně a v případě velkého opadu i dvakrát měsíčně. Vzorky mohou být pro chemickou analýzu sdružovány do pravidelných vzorků. V oblastech, kde je v zimě sníh a mráz, a v odlehlých oblastech asi bude nutné nechat kolektory přes zimu v lese. Opad pak lze sbírat jednou před začátkem zimního období a jednou poté, až sníh roztaje, protože mráz zpomaluje odvodňování a rozklad opadu.

II.4 Parametry a analýza

Posouzení opadu rozlišuje povinné a nepovinné parametry (viz následující tabulka).

SEZNAM PARAMETRŮ

Povinné parametry Nepovinné parametry Ca, K, Mg, C, N, P, S Na, Zn, Mn, Fe, Cu, Pb, Al, B

Pro chemickou analýzu se vzorky opadu suší na konstantní hmotnost v peci při maximální teplotě 80 °C, lépe však 65 °C. Po tomto sušení se při 105 °C určí objem 100 listů nebo 1 000 jehlic. Když je známo procento vlhkosti v dílčích vzorcích, lze převést celkové množství každého zlomku na sušenou hmotnost při 80 °C. Vzorky sušené při maximální teplotě 80 °C se rozdrtí na homogenní prášek. Chemická analýza opadu probíhá podobně jako chemická analýza listů. Výsledky chemické analýzy opadu se uvádějí při teplotě 80 °C, podobně jako hmota opadu.

III. Předávání údajů

Členské státy používají při předávání údajů týkajících se jednotlivých zkusných ploch Komisi formáty uvedené ve formulářích 29, 30 a 31 kapitole 14.

KAPITOLA 10

SPOLEČNÉ METODY POSOUZENÍ KVALITY VNĚJŠÍHO OVZDUŠÍ NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II

I. Obecné poznámky

Posouzení kvality vnějšího ovzduší se provádí na základě nepovinných parametrů na zkusných plochách úrovně II. Při posouzení kvality vnějšího ovzduší se použijí následující ustanovení.

Tato ustanovení vycházejí z technických doporučení pracovní skupiny pro kvalitu vnějšího ovzduší Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests).

II. Volba metody a zařízení

Na místech, kde dosud neprobíhá monitorování hlavních zdrojů znečištění ovzduší pomocí aktivního zařízení na odběr vzorků, se použije metoda pasivního odběru vzorků.

Jednotlivé země si mohou zvolit, jaký druh zařízení pro pasivní odběr vzorků budou používat. Je však třeba prokázat, že zařízení na odběr vzorků i použitý postup odpovídají měření uskutečněným pomocí referenční metody (aktivní zařízení na odběr vzorků).

III. Období měření

Odběr vzorků se provádí pokud možno nejméně jednou za dva týdny. Na odlehlých místech lze období měření podle potřeby prodloužit na čtyři týdny a na místech s vysokým znečištěním zkrátit na jeden týden. Měření ozonu se v případě opadavých druhů provádí jen v období, kdy mají listy, ale v případě ostatních znečišťujících látek se provádí i po zbytek roku.

IV. Výběr zkusných ploch a jejich umístění

Monitorování kvality vnějšího ovzduší je specifické pro konkrétní stanoviště a provádí se na zkusných plochách, kde jsou k dispozici i meteorologické údaje a údaje o depozicích. Měla by být vybrána místa s proměnným rizikem, tj. kde se vedle několika pozaďových stanic očekává vysoké riziko.

Koncentrace znečištění ovzduší se měří v blízkosti lesa, nikoli však v lese, na místě, které je pro plochu reprezentativní. Monitorování lze provádět na otevřené ploše, pokud možno tam, kde jsou umístěna i zařízení na odběr vzorků pro mokré depozice a meteorologické zařízení.

V. Parametry

Následující parametry jsou součástí nepovinných parametrů monitorování kvality vnějšího ovzduší.

Složka Parametry Poznámka Plynné složky O3, SO2, NO2, NO, HNO3, HNO2, NH3, VOC Pokud jde o přímý účinek na vegetaci, nejdůležitější znečišťující látkou ve většině evropských oblastí je ozon. Částicové složky SO4 2-, NO3-, NH4+, základní kationty Při výpočtu suché depozice částicových složek by měla být měření pokud možno prováděna s ohledem na rozložení velikostí částic.





O3 NH3 NO2 SO2 Průměrná koncentrace X X X X Max (4) koncentrace X X X X Index ozonu AOT 40 (4) X

VI. Předávání údajů

Členské státy používají při předávání údajů týkajících se jednotlivých zkusných ploch Komisi formáty uvedené ve formulářích 32, 33 a 34 v kapitole 14.

KAPITOLA 11

SPOLEČNÉ METODY POSOUZENÍ VIDITELNÉHO POŠKOZENÍ VEGETACE OZONEM NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II

I. Obecné poznámky

Posouzení poškození vegetace ozonem v souladu s čl. 6 písm. c) se provádí na základě nepovinných parametrů na zkusných plochách úrovně II. Při posuzování poškození vegetace ozonem se použijí následující ustanovení.

Tato ustanovení vycházejí z technických doporučení pracovní skupiny pro kvalitu vnějšího ovzduší Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests). (Odkazuje se na příslušnou kapitolu příručky, kterou zpracovala tato pracovní skupina a kde jsou obsaženy další informace.)

II. Rozsah

Posouzení těchto příznaků viditelného poškození vegetace ozonem probíhá přednostně na zkusných plochách, kde se provádí pasivní odběr vzorků ozonu.

III. Posouzení a hodnocení

III.1 Posouzení na zkusných plochách úrovně II

Posouzení viditelného poškození hlavních druhů stromů ozonem na zkusných plochách intenzivního monitorování se provádí přinejmenším na větvích pěti stejných stromů, z nichž se prováděl odběr vzorků listů pro chemickou analýzu.

Vzorky ke zjištění poškození listí by se měly sbírat jednou za dva roky z horní části koruny vystavené slunečnímu světlu.

Doporučuje se každoroční posouzení; není však povinné.

III.2 Posouzení na místech odběru vzorků vystavených světlu (Light Exposed Sampling Site, LESS)

Místa odběru vzorků vystavená světlu (dále jen „LESS“) se vymezí blízko místa, kde je umístěno pasivní zařízení na odběr vzorků ozonu. Cílem posouzení v rámci LESS je odhad poškození listů vegetace ozonem na krajích lesa vystavených světlu v nejbližším sousedství zařízení na měření ozonu v maximálním poloměru 500 m. Doporučený způsob odběru vzorků je náhodný výběrový plán v souladu s přílohou I příslušné kapitoly příručky, kterou zpracovala pracovní skupina a kde jsou k dispozici další údaje.

Posouzení se provede na stromech, keřích, popínavých a víceletých bylinách (jednoleté byliny nejsou povinné).

Z posouzení jsou vyloučeny jen jednoděložné rostliny.

III.3 Období hodnocení

Zjišťování a kvantifikace viditelného poškození vegetace ozonem na zkusných plochách úrovně II se uskutečňuje: pro jehličnany od října do února a pro listnaté dřeviny od července do začátku září.

Zjišťování viditelného poškození vegetace ozonem u stromů, keřů a bylin v rámci LESS a u přízemní vegetace na zkusných plochách intenzivního monitorování (nepovinné parametry), se obvykle provádí nejméně jednou koncem léta (a počátkem léta, je-li to možné) před začátkem přirozené změny zbarvení listů a ještě než stárnutí a/nebo sucho způsobí opad listí.

III.4 Hodnocení hlavních druhů listnatých dřevin

Pokud jde o hlavní druhy stromů, prořeže se pět větví (co nejmenších, ale aby na nich byly listy ve všech etapách zralosti) z každého stromu z horní třetiny koruny vystavené slunci, společně s pololetním odběrem vzorků listů pro chemickou analýzu jehličí a listí, případně v souladu s místními fenologickými příznaky. Bezprostředně po odběru se prozkoumá reprezentativní počet listů z každé větvičky (tj. v případě Fagus sylvatica asi 30 listů) za nejlepších světelných podmínek a oboduje se přítomnost poškození ozonem (ano/ne).

Body Procento, definice 0 Žádné poškození, žádný list není poškozen. 1 Příznaky poškození ozonem vykazuje 1 %–5 % listů. 2 Příznaky poškození ozonem vykazuje 6 %–50 % listů. 3 Příznaky poškození ozonem vykazuje 51 %–100 % listů.

III.5 Hodnocení hlavních druhů jehličnanů

Po provedení odběru vzorků listů se vyřeže několik větví z každého stromu (pět co nejmenších větví, kde jsou ale alespoň letošní jehlice (jehlice C) a loňské jehlice (jehlice C+1)) z horní třetiny koruny vystavené slunci. Není-li tato část stromu přístupná, použije se část větví sebraných pro účely analýzy listí.

Oboduje se chlorotická skvrnitost pro každou třídu zralosti jehlic (od běžného roku (C) až po tříleté jehlice (C+2)) jako procento celkové postižené plochy pomocí zjištění všech jehlic jedné ze tříd zralosti, které tvoří povrch, a následně se podle tohoto procenta přiřadí odpovídající body (třídy) v souladu s touto tabulkou.

Body Definice 0 Není zjištěno žádné poškození. 1 Postiženo je 1 %–5 % povrchu. 2 Postiženo je 6 %–50 % povrchu. 3 Postiženo je 51 %–100 % povrchu.

Počet bodů se stanoví podle třídy; stromy (a druhy) budou proto mít samostatné počty bodů za jehlice věkových tříd C, C+1, C+2 atd. Konečný počet bodů pro jednotlivý strom bude odpovídat průměrnému procentu poškození dané roční třídy jehlic stromu (to se získá zprůměrováním procent poškození jednotlivých přeslenů jehlic dané věkové třídy stromu); konečný počet pro zkusnou plochu bude analogicky odpovídat průměru procent poškození všech vzorníků.

III.6 Zjišťování viditelného poškození ozonem (malých) stromů, keřů a trvalých druhů v rámci LESS a (nepovinně) přízemní vegetace na zkusných plochách úrovně II

Pro účely posouzení příznaků malých stromů, keřů a bylin v rámci LESS a přízemní vegetace (nepovinně) na zkusných plochách úrovně II se pro každou z náhodně vybraných vzorkovacích prostorových jednotek vyžadují tyto údaje:

— vědecký název a kód existujících (malých) stromů, keřů a bylin s uvedením, zda vykazují nějaké příznaky,

— stromy a keře se zkoumají samostatně, popínavé rostliny a byliny jako populace,

— odhady se tedy soustřeďují na četnost, průměrné hodnoty a celkové hodnoty: — četnost kvadrátů včetně rostlin s příznaky (procento postižené vegetace na okraji lesa), — četnost druhů s příznaky (procento druhů s příznaky v poměru k celkovému počtu druhů na okraji lesa), — průměrný počet druhů s příznaky, — celkový počet druhů s příznaky, — odhady by měly být oznamovány v intervalu spolehlivosti se stupněm pravděpodobnosti 95 %.

Podmínky vlhkosti půdy se zaznamenávají v rámci LESS a na nepovinných podplochách. V souladu s technickým doporučením pracovní skupiny pro kvalitu vnějšího ovzduší je třeba zajistit vzorky a zobrazení jednotlivých poškození.

IV. Předávání údajů

Členské státy používají při předávání údajů týkajících se jednotlivých zkusných ploch Komisi formáty uvedené ve formulářích 35, 36 a 37 v kapitole 14.

KAPITOLA 12

SPOLEČNÉ METODY FENOLOGICKÉHO POZOROVÁNÍ NA ZKUSNÝCH PLOCHÁCH ÚROVNĚ II

I. Obecné poznámky

Fenologické posouzení v souladu s čl. 6 písm. c) se provádí na základě nepovinných parametrů na zkusných plochách úrovně II. Při fenologickém posuzování se použijí následující ustanovení.

Tato ustanovení vycházejí z technických doporučení expertní skupiny pro meteorologii a pro fenologii Mezinárodního programu spolupráce Evropské hospodářské komise OSN pro posuzování a monitorování vlivu znečištění ovzduší na lesy (ICP Forests). (Odkazuje se na příslušnou kapitolu příručky, kterou zpracovala tato expertní skupina a kde jsou obsaženy další informace.)

II. Rozsah

Zběžná kontrola zkusné plochy a nárazníkové zóny se provádí jen na zkusných plochách úrovně II, kde se provádí meteorologické pozorování a měření míry depozice a opadu.

III. Pozorování a evidence na úrovni zkusné plochy

Další pozaďové informace o ekologických procesech na zkusné ploše a dále i systém včasného varování ohledně událostí, které mají vliv na stav stromů, lze získat pomocí evidence nejobvyklejších účinků biotických a abiotických (škodlivých) vlivů a fenologických jevů. To má zvláštní význam pro posouzení údajů o úrovni II na vnitrostátní úrovni.

Pozorování a evidence by měly být jednoduché a snadné a měly by se omezit na:

— výskyt rašení, změny zbarvení a opad listí/jehličí,

— biotické poškození (škůdci a/nebo choroby),

— abiotické poškození (např. mráz, vítr, kroupy).

III.1 Umístění

Pozorování by se měla provádět na zkusných plochách a/nebo v nárazníkové zóně všech ploch úrovně II, kde se provádí trvalé měření.

III.2 Četnost

Data pozorování mohou být stejná jako data odběru vzorků depozic nebo půdního roztoku. Fenologické změny se musí sledovat s četností nejméně jednou za dva týdny.

III.3 Pozorování a evidence

Zajímavé jsou všechny druhy na zkusných plochách intenzivního monitorování; přednost by ale měly mít hlavní druhy stromů na zkusné ploše. Členské státy jsou oprávněny zahrnout více druhů. V takovém případě by ale měl být každý druh evidován samostatně. Měly by se zaznamenávat jen události, ke kterým došlo a/nebo jejichž četnost/intenzita se od posledního záznamu změnila. Posouzení by se mělo opakovat během jednotlivých fází fenologických činitelů až do jejich dovršení.

IV. Intenzivní fenologické monitorování na úrovni jednotlivých stromů

Fáze monitorování (jestliže platí pro jednotlivé druhy): vznik listí/jehlic, vznik jánských prýtů, druhotné rašení, kvetení, podzimní zbarvení, odumírání listí/jehlic a opad listí/jehlic.

IV.1 Výběr druhů a zkusných ploch

Je třeba upřednostňovat:

— zkusné plochy, kde se provádí (alespoň) meteorologické měření,

— nejvýznamnější druhy na zkusné ploše, které jsou již evidovány jako hlavní druhy (lze přidávat i další druhy na téže ploše).

IV.2 Kritéria pro výběr vzorníků

Kritéria pro výběr stromů:

Výběr stromů by se měl soustředit na stromy, u nichž se provádí posouzení stavu koruny. Měly by být upřednostňovány stromy dobře viditelné z místa mimo plochu, protože vysoká četnost pozorování může ovlivnit stav přízemní vegetace na zkusné ploše.

V případě nedostatečného počtu viditelných stromů s dobrým stavem koruny bude nezbytné zvolit další stromy na zkusné ploše nebo v nárazníkové zóně. V tomto případě:

— by mělo jít o předrůstavé nebo nadúrovňové stromy,

— by měly být upřednostňovány stromy, u nichž se (plánuje) provádí pravidelné měření DBH a výšky,

— se nezahrnují stromy vybrané pro odběr a analýzu vzorků listů/jehlic.

Pro odběr vzorků se vybírá deset až dvacet stromů na druh ze zkusné plochy. Všechny stromy by měly být očíslovány. Pokud jim již byla čísla přidělena (např. pro posouzení stavu koruny nebo změn), tato čísla se jim ponechají a použijí se.

Odumřelé nebo poražené stromy lze nahradit. Nově vybraným stromům by měla být přidělena nová čísla a po jejich zaevidování je třeba je ohlásit Komisi.

IV.3 Posouzení koruny

Pokud možno, měl by být z jednoho místa pozorování vidět vršek koruny. Není-li to možné, je přijatelná i střední část koruny. Pro fenologická pozorování během celého roku i v následujících letech by se měla používat tatáž část koruny.

IV.4 Směr posouzení

Pozorování jednotlivých stromů by se mělo provádět pokaždé ze stejného směru. Tento směr by se měl při výběru stromu zaznamenat pomocí osmistupňového klasifikačního systému a měl by být uveden na formuláři 12a. Je třeba evidovat a oznamovat veškeré změny směru.

IV.5 Četnost sledování

Během období od počátku do konce příslušných fenologických fází se pozorování provádí jednou týdně, a to vždy ve stejný den v týdnu.

IV.6 Monitorovací fáze

Pro fenologické monitorování jsou v zásadě zajímavé všechny fenologické fáze. Z praktického hlediska (např. finanční vstupy, snadnost a spolehlivost monitorování, srovnatelnost v rámci celé Evropy, srovnatelnost s dalšími výzkumy, jako je hodnocení stavu koruny) je ale nezbytné soustředit se na omezený soubor fází a na hlavní druhy nebo skupiny druhů.

Činí se rozdíl mezi jehličnany a listnatými dřevinami:

Jehličnany Listnaté dřeviny Vznik jehlic Vznik listů Jánské prýty Druhotné rašení Kvetení Kvetení Podzimní zbarvení Odumírání a opad listů

Ve fázi kvetení by se měl zaznamenávat jen počátek otevírání samčích květů (které jsou charakterizovány shazováním pylu), zatímco ostatní fáze se zaznamenávají kvantitativně. Mimo to je třeba evidovat i poškození jehlic, listů nebo květů způsobené pozdními mrazy na jaře, včetně jejich intenzity. Definice a stanovení jednotlivých fází jsou popsány níže.

V. Další techniky monitorování

Pomocné nebo dodatečné údaje poskytují další techniky (např. sběr opadu nebo měření obvodu).

Odběr vzorků opadu poskytuje kvantitativní údaje, např. o kvetení, vytváření semen, shazování listí/jehlic atd.

Obvodový pás: průměrné měření změn obvodu poskytuje informace o počátku a ukončení růstu a o reakci stromů na stresové faktory.

Chemická analýza průniku srážek zápojem poskytuje pomocí změn proudu živin další informace o výskytu fenologických fází.

VI. Předávání údajů

Členské státy používají při předávání údajů týkajících se jednotlivých zkusných ploch Komisi formuláře 38, 39 a 40 v kapitole 14.

KAPITOLA 13

PODROBNÉ ÚDAJE PRO PŘEDKLÁDÁNÍ ZÁKLADNÍCH INFORMACÍ O POUŽITÝCH MONITOROVACÍCH METODÁCH A O VÝSLEDCÍCH HODNOCENÍ/INTERPRETACE ZÍSKANÝCH NA VNITROSTÁTNÍ ÚROVNI

I. Obecné poznámky

Vedle předkládání údajů v souladu s čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 2152/2003 jsou členské státy povinny zpracovat a předložit Komisi dokument se základními údaji o monitorovacích metodách použitých na zkusných plochách úrovně I a II (průvodní zpráva).

Průvodní zpráva se skládá ze dvou částí: část, kde se popisují skutečně použité metody odběru vzorků, použité zařízení, posouzení, analýza atd. (podrobný popis je uveden v odstavci II.1), a část, která se věnuje výjimkám a zjištěným narušením (podrobný popis je uveden v odstavci II.2).

II. Průvodní zpráva

II.1 Část průvodní zprávy, kde se popisuje skutečně použitá metoda atd.

V této části průvodní zprávy se popisuje metoda odběru vzorků, jak byla skutečně použita, použité zařízení, posouzení, analýza atd. Uvádějí se tyto podrobnosti:

Inventarizace/metody odběru vzorků

V řadě šetření v rámci systému monitorování lesů a environmentálních interakcí ve Společenství (Forest Focus) existuje vysoká volnost, pokud jde o výběr zařízení, hloubku odběru vzorků, čas, intenzitu šetření atd. Musí být uveden podrobný popis zařízení, skutečná hloubka, čas a četnost šetření/odběru vzorků. Při každém odběru vzorků je třeba uvést podrobný popis, včetně způsobu uskladnění a přepravy vzorků.

Stručně je třeba popsat i veškerá použitá kontrolní opatření.

Metody analýzy a výpočtu výsledků

Pokud jde o analýzu vzorků, je třeba uvést podrobný popis přípravy vzorků a metody použité při analýze. Je třeba uvést přesné podrobnosti o použité metodě, včetně možností výpočtu, resp. přepočítání získaných údajů. Je třeba stručně popsat veškerá použitá kontrolní opatření (účast na analýze letokruhů atd.).

Informace poskytnuté v dotazníku k průvodní zprávě platí až do zavedení jiných metod.

Zvláštní pozornost je třeba věnovat pozorování a evidenci změn používaných metod inventarizace, přepravy a analýzy. Je třeba podrobně popsat a zdůvodnit regionální odchylky (např. použití různých analytických laboratoří).

II.2 Část průvodní zprávy, která se věnuje výjimkám a zjištěným narušením (výroční průvodní zpráva)

Vedle obecných údajů o metodách popsaných v dotazníku k průvodní zprávě je třeba popsat i konkrétní problémy, výjimky, narušení a problémy s ověřením každoročně poskytovaných údajů.

Výjimky a narušení

Je třeba oznamovat výjimečné situace a podstatná narušení obvyklého stavu. Vedle popisu metody použité při odběru vzorků, analýze atd. je v dotazníku k průvodní zprávě nutno k výjimkám, výjimečným situacím a narušením poskytnout dostatečnou dokumentaci. Tuto dokumentaci je nutno uvést ve výroční průvodní zprávě a předložit Komisi společně s příslušnými předkládanými údaji.

Ověřování, správa a kvalita údajů

Je třeba popsat postupy použité při kontrole údajů, včetně maximálních hodnot pro nepřijetí údajů (kontrola věrohodnosti), i postupy používané při kontrole důslednosti vnitrostátních souborů údajů.

Pokud nejsou údaje úplné, lze v některých případech použít odhady podle jiných zdrojů. Tyto odhady údajů musí být označeny a použité podklady pečlivě zdokumentovány.

Mimo to je třeba předložit popis metody použité v oblasti zajištění a kontroly kvality.

Komise je podle potřeby oprávněna požadovat od členských států na základě výročního dotazníku k průvodní zprávě další informace.

KAPITOLA 14

SPOLEČNÉ POKYNY PRO OZNAMOVÁNÍ VÝSLEDKŮ A FORMÁTY ÚDAJŮ

I. Obecné technické údaje pro předkládání údajů

I.1 Požadavky na hardware

Jako nosič pro předkládání údajů byly zvoleny diskety 3,5" (DSDD nebo HD) nebo CD-ROM. Pokud mají členské státy zařízení k elektronickému přenosu informací, měly by od roku 2005 používat k přenosu údajů i toto zařízení.

I.2 Požadavky na software, formát údajů

Diskety musí být formátovány na odpovídající hustotu (DSDD = nízká hustota a HD = vysoká hustota) pomocí platformy DOS 2.1 nebo vyšší a musí být 100 % kompatibilní s IBM. Veškeré informace na disketě nebo na CD-ROMu musí být uvedeny pomocí znaků ASCII v souladu se strukturou uvedenou v tabulkách pod bodem V.

I.3 Datové soubory

Každá disketa (nebo soubor disket) musí obsahovat soubory o zkusné ploše a datové soubory; soubor se souhrnnými informacemi o zkusných plochách (soubor o zkusné ploše) a soubor nebo soubory se získanými výsledky pro každý výzkum (datové soubory).

II. Ověření a správa údajů

Je třeba uvést postupy použité při kontrole kvality údajů, včetně maximálních hodnot pro nepřijetí údajů (kontrola věrohodnosti), i postupy používané při kontrole důslednosti vnitrostátních souborů údajů.

Pokud nejsou údaje úplné, lze v některých případech použít odhady podle jiných zdrojů. Tyto odhady údajů musí být označeny a použité podklady pečlivě zdokumentovány.

III. Výroční zpráva o pokroku dosaženém při interpretaci/hodnocení výsledků na vnitrostátní úrovni

V této zprávě se poskytují údaje o pokroku dosaženém při interpretaci/hodnocení výsledků na vnitrostátní úrovni. Pokud jde o interpretaci/hodnocení výsledků na vnitrostátní úrovni, uvádějí se tyto podrobnosti:

Členské státy provedou hodnocení a interpretaci údajů z monitorování na vnitrostátní úrovni.

Členské státy mohou rozhodnout, která hodnocení a interpretaci provedou na vnitrostátní úrovni a poskytnou o nich informace Komisi.

IV. Termíny pro předkládání průvodní zprávy a zprávy o pokroku dosaženém při interpretaci/hodnocení výsledků na vnitrostátní úrovni

IV.1 Termíny pro předkládání průvodní zprávy

Dotazník k průvodní zprávě musí být vyplněn a předložen Komisi společně s prvním předkládáním údajů. V případě změny metod