1)

Příloha I kapitoly 5 se mění takto: a) body 2.2 až 2.2.1.2.2. se nahrazují tímto: „2.2 Popis zkoušek 2.2.1 S vozidlem kategorie L1e, L2e nebo L6e splňujícím emisní normu Euro 3 se musí vykonat zkoušky typu I a II, jak jsou popsány dále. 2.2.1.1 Zkouška typu I (průměrné emise plynných znečišťujících látek v hustém městském provozu po studeném startu) 2.2.1.1.1 Zkoušené vozidlo se umístí na vozidlový dynamometr vybavený brzdou a setrvačníkem. Provede se tento zkušební postup: 2.2.1.1.1.1 Bez přerušení se vykoná studená zkušební fáze 1, která trvá 448 sekund a která obsahuje čtyři základní cykly. 2.2.1.1.1.2 Neprodleně po studené zkušební fázi 1 následuje teplá zkušební fáze 2, která trvá 448 sekund a která obsahuje čtyři základní cykly. Teplá zkušební fáze 2 se vykoná bez přerušení. 2.2.1.1.1.3 Každý základní cyklus ve studené zkušební fázi 1 nebo v teplé zkušební fázi 2 se skládá ze sedmi operací (volnoběh, zrychlování, konstantní rychlost, zpomalování, ustálený stav, zpomalování, volnoběh). Během studené i teplé zkušební fáze jsou výfukové plyny ředěny čerstvým vzduchem, aby byl objemový průtok směsi konstantní. 2.2.1.1.1.4 Při zkoušce typu I: 2.2.1.1.1.4.1 Během studené fáze 1 se při konstantním průtokovém množství shromažďují vzorky směsi výfukového plynu a ředicího vzduchu do vaku č. 1. Během teplé fáze 2 se při konstantním průtokovém množství shromažďují vzorky směsi výfukových plynů a ředicího vzduchu do samostatného vaku č. 2. Postupně se stanoví koncentrace oxidu uhelnatého, celkového množství uhlovodíků, oxidů dusíku a oxidu uhličitého ve vaku č. 1 a ve vaku č. 2, a to pro každý vak zvlášť. 2.2.1.1.1.4.2 Celkový objem směsi v každém vaku se změří a sečte pro získání celkového objemu obou vaků. 2.2.1.1.1.4.3 Po skončení každé zkušební fáze se stanoví skutečně ujetá vzdálenost z údaje kumulativního počitadla otáček poháněného válcem. 2.2.1.1.2 Zkouška se provede metodou popsanou v dodatku 1. Plyny se odebírají a analyzují předepsanými metodami. 2.2.1.1.3 S výhradou bodu 2.2.1.1.4 se zkouška provede třikrát. Celková hmotnost oxidu uhelnatého, uhlovodíků a oxidů dusíku zjištěná při každé zkoušce musí být menší, než jsou mezní hodnoty Euro 3 v následující tabulce. 2.2.1.1.3.1 Tabulka 1 Mezní hodnoty emisí Euro 3 pro vozidla kategorie L1e, L2e a L6e Schválení typu konstrukční části a shodnost výroby CO (g/km) HC + NOx (g/km) L1 L2 1 (1) 1,2 2.2.1.1.3.2 Jeden ze tří výsledků pro každou z výše uvedených znečišťujících látek však může překročit mezní hodnotu předepsanou pro daný moped nejvýše o 10 %, pokud je aritmetický průměr všech tří výsledků menší než předepsaná mezní hodnota. Jsou-li stanovené mezní hodnoty překročeny pro více než jednu znečišťující látku, není podstatné, zda k tomu došlo při téže zkoušce nebo při různých zkouškách. 2.2.1.1.4 Počet zkoušek stanovený v bodě 2.2.1.1.3 se sníží za níže stanovených podmínek, přičemž V1 je výsledkem první zkoušky a V2 výsledkem druhé zkoušky pro každou ze znečišťujících látek uvedených v daném bodě. 2.2.1.1.4.1 Pokud je V1 ≤ 0,70 L pro všechny dotyčné znečišťující látky, je požadována pouze jedna zkouška. 2.2.1.1.4.2 Pokud je V1 ≤ 0,85 L pro všechny dotyčné znečišťující látky a pokud pro nejméně jednu ze znečišťujících látek V1 > 0,70 L, jsou požadovány jen dvě zkoušky. Navíc pro každou z dotyčných znečišťujících látek musí být V2 takové, aby platilo V1 + V2 < 1,70 L a V2 < L. 2.2.1.1.5 Vozidlo kategorie L1e, L2e nebo L6e, které splňuje mezní hodnoty zkoušky typu I Euro 3 stanovené v bodě 2.2.1.1.3.1. a požadavky zkoušky typu I stanovené v této příloze, se schválí jako splňující požadavky Euro 3. 2.2.1.2 Zkouška typu II (ověření emisí oxidu uhelnatého a nespálených uhlovodíků při volnoběhu). 2.2.1.2.1 Změří se hmotnost oxidu uhelnatého a hmotnost nespálených uhlovodíků emitovaných za volnoběhu motoru během jedné minuty. 2.2.1.2.2 Zkouší se metodou popsanou v dodatku 2.“ b) v dodatku 1 se body 4.2 až 4.2.3 nahrazují tímto: „4.2 Zařízení k jímání výfukových plynů Zařízení k jímání plynů se skládá z následujících částí (viz poddodatky 2 a 3): 4.2.1 Zařízení k jímání veškerých výfukových plynů vznikajících při zkoušce: toto zařízení musí zachovávat atmosférický tlak v ústí (ústích) výfukového systému mopedu. 4.2.2 Spojovací potrubí mezi zařízením k jímání výfukových plynů a systémem pro odběr vzorků plynu: toto spojovací potrubí i zařízení k jímání musí být zhotoveno z nerezavějící oceli nebo z jiného materiálu neovlivňujícího složení jímaných plynů a odolávajícího jejich teplotám. 4.2.3 Zařízení pro sání zředěné výfukové směsi. toto zařízení musí zaručovat konstantní průtok dostatečně velkého objemu, aby bylo zajištěno, že se nasávají všechny výfukové plyny.“ c) v dodatku 1 se body 4.2.4 až 4.2.8 nahrazují tímto: 4.2.4 Odběrná sonda uložená vně zařízení k jímání plynů, která může prostřednictvím čerpadla, filtru a průtokoměru odebírat konstantní vzorek ředicího vzduchu po celou dobu trvání zkoušky. 4.2.5 Odběrná sonda směřující proti proudu zředěných plynů k odběru vzorku směsi po celou dobu trvání zkoušky, s konstantním průtokem, v případě potřeby s užitím filtru, průtokoměru a čerpadla. Minimální průtok proudění plynů do obou výše zmíněných vzorkovacích systémů musí být nejméně 150 litrů/h. 4.2.6 Trojcestné ventily ve výše uvedených jímacích okruzích, k řízení proudění vzorků buď do ovzduší, nebo do příslušných vaků k jímání vzorků po celou dobu trvání zkoušky. 4.2.7 Nepropustné vaky k jímání směsi výfukových plynů a ředicího vzduchu. Nesmí na ně působit příslušné znečišťující látky a musí mít dostatečný objem, aby nebylo nutno přerušovat normální průběh odebírání vzorků. Musí být alespoň jeden samostatný vak pro jímání vzorků (vak č. 1) pro studenou zkušební fázi 1 a jeden samostatný vak pro jímání vzorků (vak č. 2) pro teplou zkušební fázi 2. 4.2.7.1 Tyto vaky k jímání vzorků musí mít samočinný těsnicí uzávěr, který musí být možné uzavřít rychle a těsně, a to buď v jímacím okruhu, nebo v okruhu analýzy na konci zkoušky. 4.2.7.1.1 Těsnicí uzávěr na vaku č. 1 se uzavře po 448 sekundách po zahájení zkoušky typu I. 4.2.7.1.2 Těsnicí uzávěr na vaku č. 2 se otevře neprodleně po uzavření vaku č. 1 a opět se uzavře po 896 sekundách po zahájení zkoušky typu I. 4.2.8 Musí se použít metoda ke stanovení celkového objemu zředěných plynů procházejících systémem pro odběr vzorků během zkoušky. Systém ředění výfukových plynů musí splňovat požadavky dodatku 2 kapitoly 6 přílohy I předpisu EHK OSN č. 83. Obrázek 1 Odběr vzorků emisí znečišťujících látek pro Euro 3 v porovnání s Euro 2 u vozidel kategorií L1e, L2e nebo L6e L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. Měření znečištění Euro 3 Studená fáze (30%) 896 s. Teplá fáze (70%) Měření znečištění Euro 2 112 s. 448 s. Rychlost vozidla (km/h) 60 50 40 30 20 10 0 0 100 200 300 400 500 600 700 800 900“ Délka zkoušky [s] d) v dodatku 1 se vkládá nový bod 4.3.3, který zní: „4.3.3 Analytické zařízení musí být schopno nezávisle změřit vzorek směsi výfukových plynů a ředicího vzduchu zachycený ve vacích č. 1 a 2.“ e) v dodatku 1 se body 5.4 až 5.4.3 nahrazují tímto: „5.4 Stabilizace zkoušeného vozidla 5.4.1 Tlak pneumatiky zkoušeného vozidla musí mít hodnotu udanou výrobcem pro běžné použití na silnici. Je-li však průměr válců menší než 500 mm, může se tlak v pneumatikách zvýšit o 30 až 50 %. 5.4.2 Palivové nádrže se vypouštějí prostřednictvím výpustí k tomu určených a plní se zkušebním palivem uvedeným v příloze IV. 5.4.3 Zkoušené vozidlo se přistaví do zkušebního úseku a provedou se tyto úkony:“ f) v dodatku 1 se vkládají nové body 5.4.3.1 až 5.4.3.5, které znějí: „5.4.3.1 Zkoušené vozidlo se zaveze nebo dotlačí na vozidlový dynamometr a je v chodu během zkušebního cyklu uvedeného v bodě 2.1. Zkoušené vozidlo nemusí být studené a může být použito k nastavení výkonu dynamometru. 5.4.3.2 Zatížení hnacího kola musí odpovídat s dovolenou odchylkou ± 3 kg hodnotě zatížení vozidla v normálním silničním provozu, s řidičem o hmotnosti 75 ± 5 kg sedícím ve vzpřímené poloze. 5.4.3.3 Postup, který probíhá během zkušebního cyklu stanoveného v bodě 2.1, se může provést ve zkušebních bodech, pokud se neodebírá vzorek emisí, aby se určil minimální nastavení škrticí klapky potřebné k udržení vhodného poměru rychlost – čas. 5.4.3.4 Než se zkoušené vozidlo umístí na odstavném místě, musí projít čtyřmi po sobě následujícími provozními cykly uvedenými v bodě 2.1, z nichž každý trvá 112 sekund. Tento stabilizační zkušební cyklus se provede s nastavením dynamometru stanoveným v bodech 5.1 a 5.2. U tohoto stabilizačního zkušebního cyklu se měření výfukových emisí nepožaduje. 5.4.3.5 Do pěti minut po dokončení stabilizace se zkoušené vozidlo odstraní z dynamometru a zaveze se nebo dotlačí na odstavné místo, kde se zaparkuje. Okolní teplota v odstavném místě se udržuje na 298 ± 5 K. Vozidlo se odstaví po dobu nejméně šesti hodin, ale ne více než 36 hodin před zkouškou typu I se studeným startem, nebo dokud teplota motorového oleje TOil, teplota chladiva TCoolant nebo teplota otvoru pro zašroubování/těsnění zapalovací svíčky TSP (pouze u motorů chlazených vzduchem) neodpovídá teplotě vzduchu v odstavném místě. Ve zkušebním protokolu se uvede, které z kritérií bylo vybráno.“ g) v dodatku 1 se body 7.1 až 7.1.3 nahrazují tímto: „7.1 Odběr vzorků 7.1.1 Odběr vzorků začíná ihned při zahájení zkoušky podle bodu 6.2.2. 7.1.2 Vaky č. 1 a 2 se musí hermeticky uzavřít, přičemž je třeba dodržet postup uzavírání uvedený v bodě 4.2.7.1. Během studené zkušební fáze 1 nebo teplé zkušební fáze 2 nesmějí být spojeny. 7.1.3 Na konci posledního cyklu se uzavře zařízení k jímání zředěných výfukových plynů a ředicího vzduchu a plyny vyprodukované motorem se vypustí do atmosféry.“ h) v dodatku 1 se bod 7.2.4 nahrazuje tímto: „7.2.4 Koncentrace HC, CO a NO x a CO 2 ve vzorcích zředěného výfukového plynu a ve vacích, do nichž byl odebrán ředicí vzduch, se stanoví z údajů na stupnici měřicího přístroje nebo z jeho záznamů s užitím příslušných kalibračních křivek.“ i) v dodatku 1 se body 8 až 8.4.1 nahrazují tímto: „8. STANOVENÍ MNOŽSTVÍ EMITOVANÝCH PLYNNÝCH ZNEČIŠŤUJÍCÍCH LÁTEK. 8.1 Hmotnost CO 2 a plynných znečišťujících látek CO, HC a NO x se pro vaky č. 1 a 2 stanoví odděleně v souladu s body 8.2 až 8.6. 8.2 Hmotnost oxidu uhelnatého emitovaného během zkoušky se stanoví podle vzorce: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: 8.2.1 COm je hmotnost oxidu uhelnatého emitovaného v průběhu zkoušky vyjádřená v g/km, která se vypočítá pro každou fázi zvlášť; 8.2.2 SX je skutečně ujetá vzdálenost vyjádřená v km, jež se získá násobením obvodu válce celkovým počtem otáček udaných jejich počítadlem, kde: X = 1 pro studenou fázi 1; X = 2 pro teplou fázi 2. 8.2.3 d CO je hustota oxidu uhelnatého při teplotě 273,2 K (0 °C) a tlaku L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. ; 8.2.4 COc je objemová koncentrace oxidu uhelnatého ve zředěných plynech vyjádřená v ppm (tisícinách promile) a korigovaná s ohledem na množství znečišťujících látek v ředicím vzduchu: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: 8.2.4.1 COe je koncentrace oxidu uhelnatého ve vzorku zředěných plynů odebraných do vaku Sa, vyjádřená v ppm. 8.2.4.2 COd je koncentrace oxidu uhelnatého ve vzorku zředěných plynů odebraných do vaku Sb, vyjádřená v ppm. 8.2.4.3 DF je koeficient uvedený v bodě 8.6. 8.2.5 V je objem zředěných plynů, vyjádřený v m3/fáze, při referenční teplotě 273,2 K (0 °C) a referenčním tlaku 101,3 kPa: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: 8.2.5.1 V0 je objem plynu dopravený čerpadlem P1 za jednu otáčku, vyjádřený v m3/otáčka. Tento objem je funkcí tlakových rozdílů v sání a výtlaku čerpadla samého; 8.2.5.2 N je počet otáček čerpadla P1 v průběhu čtyř základních cyklů zkoušky každé fáze; 8.2.5.3 Pa je atmosférický tlak vyjádřený v kPa; 8.2.5.4 Pi je střední hodnota podtlaku ve vstupní sekci čerpadla P1 za dobu zkoušky vyjádřená v kPa; 8.2.5.5 Tp (°C) je teplota zředěných plynů měřená ve vstupní sekci čerpadla P1. 8.3 Hmotnost nespálených uhlovodíků emitovaných výfukem mopedu v průběhu zkoušky se vypočte z následujícího vzorce: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: 8.3.1 HCm je hmotnost uhlovodíků emitovaných v průběhu zkoušky vyjádřená v g, která se vypočítá pro každou fázi zvlášť; 8.3.2 SX je vzdálenost uvedená v bodě 8.2.2; 8.3.3 dHC je hustota uhlovodíků při teplotě 273,2 K (0 °C) a tlaku 101,3 kPa (v případě benzinu (E5) (C1H1.89O0.016)) (= 631 g/m3); 8.3.4 HCc je koncentrace zředěných plynů vyjádřená v ppm uhlíkového ekvivalentu a korigovaná s ohledem na ředicí vzduch: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: 8.3.4.1 HCe je koncentrace uhlovodíků ve vzorku zředěných plynů odebraných do vaku Sa, vyjádřená v ppm uhlíkového ekvivalentu; 8.3.4.2 HCd je koncentrace uhlovodíků ve vzorku ředicího vzduchu odebraného do vaku Sb, vyjádřená v ppm uhlíkového ekvivalentu; 8.3.4.3 DF je koeficient uvedený v bodě 8.6. 8.3.5 V je objem uvedený v bodě 8.2.5. 8.4 Hmotnost oxidů dusíku emitovaných výfukem mopedu během zkoušky se vypočte podle následujícího vzorce: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: 8.4.1 NOxm je hmotnost oxidů dusíku emitovaných v průběhu zkoušky vyjádřená v g, která se vypočítá pro každou fázi zvlášť;“ j) v dodatku 1 se vkládají nové body 8.4.2 až 8.6.3, které znějí: „8.4.2 SX je vzdálenost uvedená v bodě 8.2.2; 8.4.3 dNO2 je hustota oxidů dusíku ve výfukových plynech při teplotě 273,2 K (0 °C) a tlaku 101,3 kPa (= 2,050 103 g/m3), vyjádřená ekvivalentem NO2; 8.4.4 NOxc je koncentrace oxidů dusíku ve zředěných plynech korigovaná s ohledem na jejich obsah v ředicím vzduchu a vyjádřená v ppm: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: 8.4.4.1 NOxe je koncentrace oxidů dusíku ve vzorku zředěných plynů odebraných do vaku Sa, vyjádřená v ppm; 8.4.4.2 NOxd je koncentrace oxidů dusíku ve vzorku ředicího vzduchu odebraného do vaku Sb, vyjádřená v ppm; 8.4.4.3 DF je koeficient uvedený v bodě 8.6. 8.4.5 Kh je korekční faktor vlhkosti L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: 8.4.5.1 H je absolutní vlhkost vyjádřená v gramech vody na kilogram suchého vzduchu (v g/kg) L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: 8.4.5.1.1 U je relativní vlhkost vyjádřená v procentech; 8.4.5.1.2 Pd je tlak nasycené vodní páry při teplotě zkoušky vyjádřený v kPa; 8.4.5.1.3 Pa je atmosférický tlak v kPa. 8.4.6 V je objem uvedený v bodě 8.2.5. 8.5 Oxid uhličitý (CO2) Hmotnost oxidu uhličitého emitovaného výfukem vozidla v průběhu zkoušky se vypočte podle tohoto vzorce: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: 8.5.1 CO2 m je hmotnost oxidu uhličitého emitovaného v průběhu zkoušky vyjádřená v g, která se vypočítá pro každou fázi zvlášť; 8.5.2 SX je vzdálenost uvedená v bodě 8.2.2; 8.5.3 V je objem uvedený v bodě 8.2.5; 8.5.4 d CO 2 je hustota oxidu uhličitého při teplotě 273,2 K (0 °C) a tlaku 101,3 kPa, L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. ; 8.5.5 CO2c je koncentrace zředěných plynů vyjádřená v procentním ekvivalentu oxidu uhličitého a korigovaná s ohledem na ředicí vzduch podle této rovnice: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: 8.5.5.1 CO2e je koncentrace oxidu uhličitého ve vzorku zředěných plynů odebraných do vaku/vaků SA vyjádřená v procentech; 8.5.5.2 CO2d je koncentrace oxidu uhličitého ve vzorku ředicího vzduchu odebraného do vaku/vaků SB vyjádřená v procentech; 8.5.5.3 DF je koeficient uvedený v bodě 8.6. 8.6 DF je koeficient vyjádřený vzorcem: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. pro benzin (E5) kde: 8.6.1 CCO2 = koncentrace CO2 ve zředěném výfukovém plynu obsaženém ve vacích pro jímání vzorků, vyjádřená v objemových %; 8.6.2 CHC = koncentrace uhlovodíků ve zředěném výfukovém plynu obsaženém ve vacích pro jímání vzorků, vyjádřená v ppm ekvivalentu uhlíku; 8.6.3 CCO = koncentrace CO ve zředěném výfukovém plynu obsaženém ve vacích pro jímání vzorků, vyjádřená v ppm.“ k) v dodatku 1 se bod 9 nahrazuje tímto: 9. Vyjádření výsledků zkoušek: (Průměrný) výsledek studené fáze se uvádí jako RX1 (v g), (průměrný) výsledek teplé fáze se uvádí jako RX2 (v g). S použitím těchto emisních výsledků se konečný výsledek zkoušky typu I RX (v g/km) vypočítá podle rovnice: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. v g/km kde: X = HC, CO, NOx nebo CO2 RHC_Cold = HCmass_cold_phase_1 (v g) a RHC_Warm = HCmass_warm_phase_2 (v g), viz vzorec v bodě 8.3. RCO_Cold = COmass_cold_phase_1 (v g) a RCO_Warm = CO mass_warm_phase_2 (v g), viz vzorec v bodě 8.2. RNOx_Cold = NOxmass_cold_phase_1 (v g) a RNOx_Warm = NOxmass_warm_phase_2 (v g), viz vzorec v bodě 8.4. RCO2_Cold = CO2mass_cold_phase_1 (v g) a RCO2_Warm = CO2 mass_warm_phase_2 (v g), viz vzorec v bodě 8.5. ST: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. skutečně ujetá zkušebním vozidlem L1e, L2e nebo L6e ve studené fázi 1 a v teplé fázi 2 během celého zkušebního cyklu.“ l) v dodatku 1 se doplňuje nový bod 10, který zní: „10. Spotřeba paliva Spotřeba paliva se vypočítá s použitím výsledků zkoušky z bodu 9 takto: L3292013CS110120131120CS0001.00014141Prohlášení KomiseKomise se domnívá, že název směrnice dostatečně nevystihuje oblast její působnosti. kde: FC = spotřeba paliva v litrech na 100 km; D = hustota zkušebního paliva v kg/l při 288,2 K (15 °C).“ m) doplňuje se nový dodatek 3, který zní: „Dodatek 3 Emise plynů z klikové skříně a interpretace výsledků zkoušky týkající se emisí CO2 a spotřeby paliva 1. Vozidlo se schválením typu kategorií L1e, L2e a L6e musí vypouštět nulové emise plynů z klikové skříně. V průběhu životnosti žádného vozidla kategorie L nesmí docházet k vypouštění emisí plynů z klikové skříně přímo do okolního ovzduší. 2. Interpretace výsledků zkoušky I týkající se emisí CO 2 a spotřeby paliva u vozidel kategorií L1e, L2e a L6e 2.1 Jako hodnoty pro schválení typu se použijí hodnoty CO 2 a spotřeby paliva udané výrobcem, jestliže nejsou překročeny hodnotami naměřenými technickou zkušebnou o více než čtyři procenta. Naměřené hodnoty mohou být nižší bez jakýchkoli omezení. 2.2 Jestliže naměřené hodnoty CO 2 a spotřeby paliva překročí hodnoty CO 2 a spotřeby paliva udané výrobcem o více než čtyři procenta, provede se na stejném vozidle další zkouška. 2.3 Jestliže průměr z výsledků obou zkoušek nepřekročí hodnotu udanou výrobcem o více než čtyři procenta, přijme se hodnota udaná výrobcem jako hodnota pro schválení typu. 2.4 Jestliže průměr z výsledků obou zkoušek stále překračuje udanou hodnotu o více než čtyři procenta, provede se na stejném vozidle konečná zkouška. Průměr z výsledků těchto tří zkoušek se použije jako hodnota pro schválení typu.“