PŘÍLOHA

1. ÚVOD

Směrnice 2010/31/EU (dále jen „směrnice o energetické náročnosti budov“) po členských státech požaduje, aby přijaly dlouhodobé strategie renovací a stanovily minimální požadavky na energetickou náročnost nově postavených budov a stávajících budov procházejících větší renovací.

Směrnice 2012/27/EU (dále jen „směrnice o energetické účinnosti“) obsahuje ustanovení o renovaci budov a dlouhodobých strategiích za účelem uvolnění investic do renovací vnitrostátních fondů budov.

Směrnice o energetické náročnosti budov a směrnice o energetické účinnosti byly pozměněny směrnicí (EU) 2018/844, která vstoupila v platnost dne 9. července 2018. Směrnice o energetické náročnosti budov v článku 2a stanoví rámec pro dlouhodobé strategie renovací, které mají podpořit renovace vnitrostátních fondů budov tak, aby disponovaly vysoce energeticky- účinnými budovami bez emisí uhlíku do roku 2050, čímž podpoří nákladově efektivní transformaci stávajících budov na budovy s téměř nulovou spotřebou energie. V souladu s uvedenou směrnicí budou tyto strategie podpořeny finančními mechanismy na mobilizaci investic do renovací budov, které jsou k dosažení těchto cílů zapotřebí.

Podle článku 10 směrnice o energetické náročnosti budov musí politiky a opatření:

a) provázat finanční opatření v oblasti energeticky úsporných renovací budov se zamýšlenými nebo již dosaženými úsporami energie;

b) umožnit sběr údajů o měřené nebo vypočtené spotřebě energie některých budov; a

c) zpřístupnit souhrnné, anonymizované údaje.

Podle článku 20 směrnice o energetické náročnosti budov musí být vlastníci nebo nájemci budov nebo ucelených částí budov informováni prostřednictvím přístupných a transparentních nástrojů pro poradenství.

Směrnice o energetické náročnosti budov stanoví společný obecný rámec pro určování energetické náročnosti budov včetně ukazatelů a metodiky výpočtů. Tyto pokyny podpoří správné provádění ve vnitrostátních a regionálních regulačních rámcích. Odráží mínění Komise. Nemění právní účinky směrnice o energetické náročnosti budov a není jimi dotčen závazný výklad článků 2a, 10 a 20 a přílohy I uvedené směrnice poskytnutý Soudním dvorem Evropské unie.

2. DLOUHODOBÉ STRATEGIE RENOVACÍ

2.1. Cíl

Povinnost členských států zavést dlouhodobé strategie renovací vnitrostátních fondů budov byla ze směrnice o energetické účinnosti přesunuta do směrnice o energetické náročnosti budov. Článek 1 směrnice (EU) 2018/844 do směrnice o energetické náročnosti budov vložil nový článek 2a o dlouhodobých strategiích renovací a zrušil článek 4 směrnice o energetické účinnosti, který členským státům ukládal povinnost zavést dlouhodobou strategii na mobilizaci investic do renovace vnitrostátních fondů budov.

Směrnice o energetické náročnosti budov nyní obsahuje:

a) důraznější odkaz na energetickou chudobu; a

b) nově také odkazy na: i) zdraví, bezpečnost a kvalitu vzduchu; ii) iniciativy na podporu inteligentních technologií, dovedností a vzdělávání; iii) politiky zaměřené na energeticky nejnáročnější segmenty vnitrostátních fondů budov; iv) problémy rozdílných motivací (1); v) selhání trhu; a vi) veřejné budovy.

Solidní dlouhodobé strategie renovací mají zrychlit nákladově efektivní renovace stávajících budov, jejichž renovace v současné době probíhají pouze v omezené míře, a zajistit nárůst množství rozsáhlých renovací. Strategie není cílem sama o sobě, nýbrž výchozím bodem pro intenzivnější činnost.

2.2. Oblast působnosti

Směrnice o energetické náročnosti budov rozšiřuje oblast působnosti dlouhodobých strategií členských států pro renovace. Stejně jako strategie vypracované podle článku 4 směrnice o energetické účinnosti se dlouhodobé strategie renovací vztahují na vnitrostátní fond veřejných i soukromých, obytných budov i jiných než -obytných budov. Aktuální znění směrnice o energetické náročnosti budov ovšem zavádí nové, obecnější závazky a určuje nové oblasti politiky a činnosti, které mají být do dlouhodobých strategií renovace zahrnuty.

Podle článku 2a směrnice o energetické náročnosti budov musí členské státy mimo jiné:

a) zavést komplexní strategii zaměřenou na dosažení vysoce účinného fondu budov bez emisí uhlíku do roku 2050 a nákladově efektivní transformaci stávajících budov na budovy s téměř nulovou spotřebou energie;

b) vypracovat plán s opatřeními, měřitelnými ukazateli pokroku a orientačními dílčími cíli pro roky 2030, 2040 a 2050;

c) provést veřejnou konzultaci týkající se jejich strategie před tím, než ji předloží Komisi, a zavést ujednání pro další inkluzivní konzultace v průběhu provádění;

d) zprostředkovat přístup k mechanismům prostřednictvím inteligentního financování s cílem podpořit mobilizaci investic; a

e) předložit svou strategii jako součást svého konečného (2) integrovaného vnitrostátního plánu v oblasti energetiky a klimatu (3) a ve svých integrovaných vnitrostátních zprávách o pokroku v oblasti energetiky a klimatu informovat o jeho provádění.

2.3. Povinnost zavést komplexní strategii zaměřenou na dosažení fondu budov bez emisí uhlíku do roku 2050

2.3.1. Povinné prvky dlouhodobé strategie renovací

Dlouhodobé strategie renovací vypracované členskými státy by měly zahrnovat stávající prvky (viz článek 4 směrnice o energetické účinnosti) a nové prvky (viz článek 2a směrnice o energetické náročnosti budov). Každá dlouhodobá strategie renovací musí nyní zahrnovat níže uvedené prvky.

2.3.1.1. Přehled vnitrostátního fondu budov – čl. 2a odst. 1 písm. a) směrnice o energetické náročnosti budov

Již čl. 4 písm. a) směrnice o energetické účinnosti určil, že výchozím bodem dlouhodobých strategií renovací bude přehled vnitrostátního fondu budov.

Čl. 2a odst. 1 písm. a) směrnice o energetické náročnosti budov stanoví, že každá dlouhodobá strategie renovací „zahrnuje přehled vnitrostátního fondu budov vycházející podle potřeby ze statistického vzorku a očekávaného podílu renovovaných budov v roce 2020“.

Očekávaný podíl renovovaných budov lze vyjádřit různými způsoby, například:

a) jako procentní podíl (%);

b) jako absolutní číslo; nebo

c) v m2 renovovaného prostoru pro každý typ budov.

Pro větší přesnost lze rovněž použít rozsah renovace (např. „málo rozsáhlá“, „středně rozsáhlá“ a „rozsáhlá“). Dalším ukazatelem by mohla být transformace na budovy s téměř nulovou spotřebou energie (4). Obecněji řečeno, výsledkem „rozsáhlé renovace“ by měla být jak energetická účinnost, tak účinnost z hlediska skleníkových plynů.

„Očekávaný podíl“ nemá být závazným cílem, ale spíše číslem, které realisticky představuje pravděpodobnou míru dokončených renovací budov v roce 2020. Členské státy rovněž mohou zmínit očekávaný podíl dokončených renovací pro roky 2030, 2040 a 2050 v souladu s požadavkem na poskytnutí orientačních dílčích cílů pro tyto roky.

2.3.1.2. Nákladově efektivní přístupy k renovacím – čl. 2a odst. 1 písm. b) směrnice o energetické náročnosti budov

Již čl. 4 písm. b) směrnice o energetické účinnosti ukládal členským státům povinnost, aby ve svých dlouhodobých strategiích renovací stanovili nákladově efektivní přístupy k renovacím podle typu budovy a klimatického pásma.

Čl. 2a odst. 1 písm. b) směrnice o energetické náročnosti budov stanoví, že každá dlouhodobá strategie renovací „zahrnuje stanovení nákladově efektivních přístupů k renovacím podle typu budovy a klimatického pásma, případně se zohledněním potenciálních relevantních aktivačních momentů v průběhu doby životnosti budovy“.

12. bod odůvodnění směrnice (EU) 2018/844 upřesňuje, že „aktivačním momentem“ se rozumí „příhodný okamžik v průběhu doby životnosti budovy, například z hlediska nákladové účinnosti nebo narušení provozu, k provedení energeticky úsporných renovací“.

Aktivačním momentem může být:

a) transakce (např. prodej, pronájem (5) nebo nájem, refinancování nebo změna způsobu užívání budovy);

b) renovace (např. již naplánovaná obecnější renovace nesouvisející s energetickou náročností) (6); nebo

Na některé budovy se aktivační momenty nemusí vztahovat, proto byla zahrnuta formulace „v příslušných případech“.

Provázání energeticky účinné renovace s aktivačními momenty by mělo zajistit, aby nebyla opatření související s energiemi v pozdější fázi životnosti budovy zanedbávána nebo opomíjena. Díky zaměření na energetickou účinnost v aktivačních momentech by se mělo snížit riziko promeškání příležitostí k renovaci a ke zvýšení možných synergií s jinými činnostmi.

Aktivační momenty mohou díky úsporám z rozsahu, kterých lze dosáhnout tehdy, pokud je renovace týkající se energetické účinnosti prováděna ve stejné době jako jiné nezbytné práce nebo plánované renovace, vést k nákladově efektivním renovacím.

2.3.1.3. Politiky a opatření v oblasti rozsáhlých renovací – čl. 2a odst. 1 písm. c) směrnice o energetické náročnosti budov

Již čl. 4 písm. c) směrnice o energetické účinnosti ukládal členským státům povinnost zajistit, aby dlouhodobé strategie renovací zahrnovaly politiky a opatření na podporu nákladově efektivních rozsáhlých renovací budov, včetně rozsáhlých renovací prováděných v několika fázích.

Čl. 2a odst. 1 písm. c) směrnice o energetické náročnosti budov stanoví, že každá dlouhodobá strategie renovací „zahrnuje politiky a opatření na podporu nákladově efektivních rozsáhlých renovací budov, včetně rozsáhlých renovací prováděných v několika fázích, a na podporu cílených nákladově úsporných opatření a renovací, například prostřednictvím zavedení dobrovolného režimu pasportů pro renovace budov“.

Rozsáhlé renovace jsou takové renovace, jejichž výsledkem je rekonstrukce, díky níž dojde ke snížení dodávané energie i konečné spotřeby energie budovy o významný procentní podíl ve srovnání s úrovní před renovací, díky čemuž bude dosaženo velmi nízké energetické náročnosti (8). Podle pracovního dokumentu útvarů Komise přiloženého ke zprávě Komise z roku 2013 o tématu Finanční podpora energetické účinnosti budov (9) lze „rozsáhlou renovaci“ považovat za renovaci, která vede k významnému zlepšení účinnosti (zpravidla více než 60 %).

Směrnice o energetické náročnosti budov odkazuje na pasporty pro renovaci budov coby příklad opatření, kterým mohou členské státy podpořit cílené nákladově efektivní renovace a rozsáhlé renovace prováděné v několika fázích. Směrnice o energetické náročnosti budov podrobně neuvádí, čím je tvořen pasport pro renovaci budov, nicméně v jiných zdrojích lze najít řadu společných prvků (10), které lze použít jako příklady: jedná se o elektronický nebo papírový dokument, který nastiňuje dlouhodobý (15–20 let) postupný plán renovací (ideálně s co nejmenším počtem fází) pro konkrétní budovu, jež může vycházet z energetického auditu provedeného přímo na místě, který splňuje konkrétní kritéria kvality a uvádí příslušná opatření a renovace, které by mohly energetickou náročnost budovy snížit (11).

2.3.1.4. Politiky a opatření zaměřené na energeticky nejnáročnější budovy a na energetickou chudobu – čl. 2a odst. 1 písm. d) směrnice o energetické náročnosti budov

Podle čl. 2a odst. 1 písm. d) směrnice o energetické náročnosti budov musí každá dlouhodobá strategie renovací zahrnovat „přehled politik a opatření zaměřených na energeticky nejnáročnější segmenty vnitrostátního fondu budov, problém rozdílných motivací a selhání trhu, jakož i nástin příslušných vnitrostátních kroků přispívajících ke zmírnění energetické chudoby“.

To je nový prvek, který v článku 4 směrnice o energetické účinnosti nefiguroval. Dlouhodobé strategie členských států pro renovace nyní budou muset zahrnovat přehled politik a opatření zaměřených na:

a) energeticky nejnáročnější segmenty vnitrostátních fondů budov;

b) problém rozdílných motivací (12);

c) selhání trhu a

d) zmírňování energetické chudoby.

Přehled by měl obsahovat alespoň krátký popis každé politiky a každého opatření, jejich oblasti působnosti a délky trvání, přiděleného rozpočtu a očekávaného dopadu.

Členské státy mají nejnáročnější segmenty svého vnitrostátního fondu budov určit například těmito způsoby:

a) stanovením konkrétní hranice, např. třídy energetické náročnosti (např. nižší než „D“);

b) využitím hodnoty spotřeby primární energie (vyjádřené v kWh/m2 ročně); nebo také

c) zaměřením se na budovy postavené před konkrétním datem (např. před rokem 1980).

V oblasti „problému rozdílných motivací“ se členské státy vybízí, aby si prostudovaly zprávu Společného výzkumného střediska (JRC) z roku 2014 nazvanou Overcoming the split-incentive barrier in the building sector (Řešení problému rozdílných motivací v odvětví stavebnictví) (13).

Pojem „selhání trhu“ odkazuje na celou řadu problémů, které zpravidla způsobují zpoždění transformace fondu budov a využití potenciálu nákladově efektivních úspor energie. Může se například jednat o:

a) nedostatečné pochopení využívání energie a potenciálních úspor;

b) omezenou činnost v oblasti renovací a výstavby v období po krizi;

c) nedostatek atraktivních finančních produktů;

d) omezené informace o fondu budov; a

e) omezené přijímání účinných a inteligentních technologií (14).

Odkaz na „energetickou chudobu“ v aktuálním znění směrnice o energetické náročnosti budov není nový. Směrnice o energetické účinnosti na „energetickou chudobu“ odkazuje v článku 7 a v 53. a 49. bodě odůvodnění. Energetická chudoba je výsledkem kombinace nízkých příjmů, vysokých výdajů na energie a vysoké energetické náročnosti obydlí – účinné opatření na zmírnění energetické chudoby by proto mělo zahrnovat opatření v oblasti energetické účinnosti spolu s opatřeními sociální politiky. Ačkoli dlouhodobé strategie renovací několika členských států se již energetickou chudobou zabývají, směrnice o energetické náročnosti budov nyní požaduje, aby dlouhodobé strategie renovací uváděly „nástin příslušných vnitrostátních kroků přispívajících ke zmírnění energetické chudoby“ (15).

Čl. 2a odst. 1 písm. d) směrnice o energetické náročnosti budov a 11. bod odůvodnění směrnice (EU) 2018/844 ponechávají členským státům dostatečnou flexibilitu při provádění právních předpisů s ohledem na vnitrostátní podmínky, aniž by zasahovaly do jejich pravomocí v oblasti sociální politiky (16).

2.3.1.5. Politiky a opatření v oblasti veřejných budov – čl. 2a odst. 1 písm. e) směrnice o energetické náročnosti budov

Podle čl. 2a odst. 1 písm. e) směrnice o energetické náročnosti budov musí každá dlouhodobá strategie renovací zahrnovat „politiky a opatření zacílené na všechny veřejné budovy“.

Podle článku 4 směrnice o energetické účinnosti již do působnosti dlouhodobých strategií renovací některé veřejné budovy spadaly. Článek 2a směrnice o energetické náročnosti budov nyní ovšem požaduje, aby dlouhodobé strategie renovací zahrnovaly konkrétní politiky a opatření zacílené na všechny veřejné budovy. Pod to by měly spadat probíhající iniciativy členských států ke splnění jejich povinností vyplývajících ze směrnice o energetické náročnosti budov a směrnice o energetické účinnosti (17).

Jak směrnice o energetické účinnosti, tak směrnice o energetické náročnosti budov požadují, aby šly orgány veřejné správy příkladem a včas přijímaly opatření na zlepšení energetické účinnosti, viz zejména články 5 a 6 směrnice o energetické účinnosti, které se týkají „budov veřejných subjektů“.

Čl. 2a odst. 1 písm. e) směrnice o energetické náročnosti budov má ovšem širší oblast působnosti než články 5 a 6 směrnice o energetické účinnosti, neboť se týká všech veřejných budov, a ne pouze „budov veřejných subjektů“ (18), které vlastní či obývají ústřední vládní instituce. Politiky a opatření spadající pod čl. 2a odst. 1 písm. e) by měly zahrnovat například budovy, které obývají (např. v rámci nájmu či pronájmu) místní nebo regionální orgány státní správy, a budovy, které vlastní ústřední vládní instituce a regionální nebo místní orgány, nicméně je nemusí obývat.

Na rozdíl od čl. 5 odst. 2 směrnice o energetické účinnosti (19) článek 2a směrnice o energetické náročnosti budov nevyjímá žádné kategorie veřejných budov. Proto se v zásadě uplatní na budovy, které mohou být v určitých členských státech z renovační povinnosti podle čl. 5 odst. 2 směrnice o energetické účinnosti vyňaty. Mnoho z budov uvedených v čl. 5 odst. 2 směrnice o energetické účinnosti mohou významnou měrou přispět k dosažení vnitrostátních cílů.

Finanční mechanismy a pobídky by měly podporovat investice orgánů veřejné správy do energeticky účinného fondu budov, např. prostřednictvím partnerství veřejného a soukromého sektoru nebo dobrovolných smluv o energetických službách (20) pomocí podrozvahového financování v souladu s účetními pravidly a pokyny Eurostatu (21).

2.3.1.6. Pobídky k používání inteligentních technologií a dovedností – čl. 2a odst. 1 písm. f) směrnice o energetické náročnosti budov

Jedním z cílů revize směrnice o energetické náročnosti budov bylo aktualizovat ji, aby odrážela technologický vývoj, např. inteligentní technologie budov, a usnadnit zavádění elektrických vozidel a jiných technologií prostřednictvím konkrétních požadavků na instalaci i zajištěním toho, aby mohli odborníci ve stavebnictví uplatňovat nezbytné dovednosti a znalosti.

Čl. 2a odst. 1 písm. f) směrnice o energetické náročnosti budov stanoví, že dlouhodobé strategie renovací „zahrnují přehled vnitrostátních iniciativ na podporu inteligentních technologií a dobře propojených budov a komunit, jakož i dovedností a vzdělávání v odvětví stavebnictví a energetické účinnosti“.

To je nový prvek, který v článku 4 směrnice o energetické účinnosti nefiguroval. Dlouhodobé strategie členských států pro renovace nyní budou muset zahrnovat přehled vnitrostátních iniciativ, které podpoří:

a) inteligentní technologie a dobře propojené budovy a komunity; a

b) dovednosti a vzdělání v odvětvích stavebnictví a energetické účinnosti.

Přehled by měl obsahovat alespoň krátký popis každé iniciativy, jejího rozsahu a délky trvání, přiděleného rozpočtu a očekávaného dopadu.

Inteligentní technologie v budovách jsou nezbytnou součástí dekarbonizovaného a dynamičtějšího energetického systému, silně využívajícího energie z obnovitelných zdrojů, který bude směřovat k dosažení cílů EU pro rok 2030 v oblasti energetické účinnosti a obnovitelných zdrojů energie a fondu budov EU bez emisí uhlíku do roku 2050. Podle čl. 2a písm. f) směrnice o energetické náročnosti budov musí dlouhodobé strategie renovací popisovat vnitrostátní iniciativy na podporu inteligentních technologií a dobře propojených budov a komunit, jejichž cílem může být například:

a) dosažení vysoké energetické účinnosti pomocí optimálního provozu budovy a usnadnění údržby technických systémů budovy;

b) posílení významu flexibility na straně poptávky při zvyšování podílu obnovitelných zdrojů v energetickém systému a při zajišťování toho, aby se přínosy dostaly ke spotřebitelům;

c) zajištění, aby byly splněny potřeby uživatelů budov a aby mohli uživatelé navázat s budovou účinnou interakci; a

d) příspěvek k zavedení dobře propojených budov (22) a také inteligentních komunit, které budou rovněž podporovat řešení pro inteligentní města zaměřená na občany a vycházející z otevřených standardů.

Členské státy mohou zvážit přijetí opatření, která povzbudí zavádění dobíjecích stanic a kabelovodů pro elektrická vozidla v souvislosti s projekty na renovaci budov, a to i pokud se renovace nepovažuje za „větší renovaci“ ve smyslu čl. 2 bodu 10 směrnice o energetické náročnosti budov.

Odborná příprava odborníků v oblasti energetiky je nezbytná pro to, aby se zajistilo předávání znalostí o otázkách souvisejících s prováděním směrnice o energetické náročnosti budov. Podle článku 17 směrnice o energetické náročnosti budov již členské státy musí zajišťovat nezávislou certifikaci energetické náročnosti budov a inspekce otopných soustav a klimatizačních systémů kvalifikovanými nebo akreditovanými odborníky. Dlouhodobé strategie renovací by měly poskytovat přehled vnitrostátních iniciativ na podporu dovedností, které musí odborníci ve stavebnictví mít, aby mohli používat nové technologie a technologie v oblasti budov s téměř nulovou spotřebou energie a v oblasti energetických renovací.

2.3.1.7. Odhad úspor energie a dalších přínosů – čl. 2a odst. 1 písm. g) směrnice o energetické náročnosti budov

Již čl. 4 písm. e) směrnice o energetické účinnosti požadoval, aby dlouhodobé strategie renovací uváděly fakticky podložený odhad očekávaných úspor energie a dalších přínosů.

Podle čl. 2a odst. 1 písm. g) směrnice o energetické náročnosti budov musí každá dlouhodobá strategie renovací zahrnovat „fakticky podložený odhad očekávaných úspor energie a dalších přínosů, například v oblasti zdraví, bezpečnosti a kvality vzduchu“.

Pozměněné znění poskytuje neúplný seznam typů dalších přínosů, jež by dlouhodobé strategie renovací měly hodnotit. Určitá opatření na řešení energetické náročnosti mohou rovněž přispět ke zdravému vnitřnímu prostředí. Cílem opatření by měl být například:

a) předcházet nezákonnému odstraňování škodlivých látek, např. azbestu (23);

b) usnadňovat dodržování právních předpisů týkajících se pracovních podmínek, zdraví a bezpečnosti a emisí (24); a

c) podporovat vyšší úroveň pohodlí a dobrých životních podmínek uživatelů, např. zajišťováním úplné a homogenní izolace (25) spolu s odpovídající instalací a přizpůsobením technických systémů budovy (zejména vytápění a klimatizace, ventilace a automatizace a kontrola budovy).

Mezi dalšími přínosy mohou rovněž být nižší náklady spojené s nemocemi a zdravotní péčí, větší produktivita práce plynoucí z lepších pracovních a životních podmínek, více pracovních míst v odvětví stavebnictví a nižší emise uhlíku včetně emisí v průběhu celého životního cyklu (26).

Hodnocení případných dalších přínosů spojených s opatřeními na zvýšení energetické účinnosti může umožnit celostnější a integrovanější přístup na vnitrostátní úrovni s důrazem na součinnosti, kterých lze dosáhnout s jinými oblastmi politiky a které v ideálním případě zahrnují další ministerstva, odpovědná např. za oblast zdraví, životního prostředí, financí a infrastruktury.

V souvislosti s těmito prvky se všeobecně uznává, že úsilí o snižování provozní spotřeby energie je zpravidla neodlučitelně spojeno s určitými důsledky, pokud jde o emise uhlíku spojené s výrobou stavebních výrobků a se stavebnictvím. Na snižování každodenní spotřeby energií by proto nemělo být nahlíženo izolovaně, neboť nevyhnutelně dojde ke kompromisům, pokud jde o náklady a přínosy v oblasti emisí uhlíku. Ačkoli směrnice o energetické náročnosti budov se emisemi uhlíku v průběhu celého životního cyklu budov nezabývá, tento přístup by pomohl určit celkově nejlepší kombinované příležitosti ke snížení emisí uhlíku za celý životní cyklus budovy a pomůže předcházet nezamýšleným důsledkům. Kromě toho pomůže najít nákladově nejefektivnější řešení. Nízkouhlíkovou budovou je tak ve výsledku budova, která optimalizuje využívání zdrojů, a tím omezuje emise uhlíku v průběhu stavby a využívání během celé její životnosti.

Renovaci lze provést tak, že na konci životnosti budovy nebo při jiné větší renovaci mohou být různé stavební výrobky nebo materiály navzájem odděleny. To umožní opakované použití či recyklaci, což může významně snížit objem demoličního odpadu mířícího na skládky. Možnosti oběhovosti v budoucnosti přímo závisí na způsobu, jakým renovace probíhají, na vybraných materiálech a na jejich sestavení. Recyklace materiálů může mít pozitivní dopad na spotřebu energií, neboť výroba primárních stavebních výrobků je zpravidla spojena s větší spotřebou energie než použití sekundárních výrobků.

Přínosy mohou rovněž zahrnovat opatření na přizpůsobení budov změně klimatu (27), zejména stínící zařízení, která chrání budovy proti přehřívání v době veder a mají přímý dopad na spotřebu energie dané budovy snížením potřeby aktivního chlazení (28). Kromě toho se pro nové budovy a budovy podstupující větší renovace doporučuje usilovat o předcházení vzniku překážek z hlediska přístupnosti pro osoby se zdravotním postižením a existující překážky by měly být, pokud možno, odstraněny (29).

Členské státy mohou také do svého fakticky podloženého odhadu přínosů souvisejících se zdravím, bezpečností a kvalitou vzduchu zahrnout účinky opatření, která přijmou v souladu s čl. 7 odst. 5 směrnice o energetické náročnosti budov (30). Dále do něj mohou zahrnout účinky opatření přijatých v souladu s čl. 2a odst. 7 směrnice o energetické náročnosti budov, který odkazuje na požární bezpečnost a rizika spojené s intenzivní seismickou aktivitou.

2.3.2. Plán – čl. 2a odst. 2 směrnice o energetické náročnosti budov

Čl. 2a odst. 2 směrnice o energetické náročnosti budov stanoví, že:

„V dlouhodobé strategii renovací stanoví každý členský stát plán s opatřeními a měřitelnými ukazateli pokroku stanovenými na vnitrostátní úrovni s ohledem na dlouhodobý cíl snížit do roku 2050 emise skleníkových plynů v Unii o 80–95 % ve srovnání s rokem 1990, aby zajistil energeticky vysoce účinný vnitrostátní fond budov bez emisí uhlíku a aby usnadnil nákladově efektivní transformaci stávajících budov na budovy s téměř nulovou spotřebou energie. V plánu uvedou orientační dílčí cíle pro roky 2030, 2040 a 2050 a specifikují, jak tyto cíle přispívají k dosažení cílů Unie v oblasti energetické účinnosti v souladu se směrnicí 2012/27/EU.“

To je nový prvek, který v článku 4 směrnice o energetické účinnosti nefiguroval.

Cílem je dosáhnout vysoce energeticky účinného fondu budov zcela bez emisí uhlíku, což je nezbytné pro splnění cíle EU snížit emise skleníkových plynů. Právní předpisy EU fond budov „bez emisí uhlíku“ nijak nedefinují, lze ovšem předpokládat, že se jedná o fond budov, jehož emise uhlíku byly sníženy na nulu pomocí snížení energetických potřeb a zajištění toho, aby zbývající potřeby byly pokryty do takové míry, kterou umožňuje použití zdrojů bez emisí uhlíku. Díky tomuto přístupu je možné použít různé způsoby snížení emisí uhlíku, které zohlední vnitrostátní skladbu zdrojů energie, preference, možnosti a specifické vlastnosti daného členského státu.

Jelikož mají strategie stanovit dlouhodobou vizi splnění cíle v oblasti snížení emisí uhlíku do roku 2050, neměly by se členské státy omezit na obyčejný soupis stávajících opatření (které představují krátkodobou perspektivu), ale měly by poskytnout dlouhodobou vizi vývoje budoucích politik a opatření. Rámec plánu uvedený v článku 2a o to usiluje.

Podle čl. 2a odst. 2 musí plány obsahovat tyto prvky:

a) měřitelné ukazatele pokroku – může se jednat o kvalitativní nebo kvantitativní proměnné na měření pokroku při plnění dlouhodobého cíle pro rok 2050 v oblasti snižování emisí skleníkových plynů v Unii a zajištění vysoce energeticky -účinného vnitrostátního fondu budov bez emisí uhlíku. Ty mohou být v případě potřeby revidovány; a

b) orientační dílčí cíle – může se jednat o kvantitativní nebo kvalitativní cíle. Členské státy povinně „uvedou orientační dílčí cíle pro roky 2030, 2040 a 2050 a specifikují, jak tyto cíle přispívají k dosažení cílů Unie v oblasti energetické účinnosti v souladu se [směrnicí o energetické účinnosti]“.

Členské státy mohou tyto dílčí cíle a ukazatele přizpůsobit vnitrostátním specifikům. Záměrem není zavést odvětvový cíl pro sektor stavebnictví ani zřídit právně závazné cíle. Je na členských státech, aby určily konkrétní dílčí cíle a aby rozhodly, zda budou tyto cíle pro sektor stavebnictví závazné (a tím přijmout přísnější opatření, než stanoví závazky plynoucí ze směrnice o energetické náročnosti budov). Členské státy by ovšem neměly zapomínat, že stanovení ambiciózních a jasných dílčích cílů je klíčem ke snížení rizik a nejistoty pro investory a k zapojení dotčených subjektů a podnikatelské sféry. Dostupnost soudržných a spolehlivých údajů je pro určení měřitelných ukazatelů zásadní.

Podle čl. 2a odst. 2 musí dlouhodobá strategie renovací určit, jak dílčí cíle pro roky 2030, 2040 a 2050 přispívají k orientačnímu hlavnímu cíli určenému členskými státy v souladu s článkem 3 směrnice o energetické účinnosti, neboť budovy představují klíčový pilíř politiky energetické účinnosti. Tato informace může tvůrcům politiky pomoci vytvářet budoucí politiky v oblasti energetické účinnosti a navrhovat vhodná opatření.

Následující tabulka představuje možný rámec pro určení ukazatelů a dílčích cílů:

Článek 2a směrnice o energetické náročnosti budov Ukazatele (s ohledem na snižování emisí skleníkových plynů + dekarbonizaci fondu budov + usnadnění nákladově efektivní transformace) Dílčí cíle (které přispívají k plnění cílů EU v oblasti energetické účinnosti) Odstavec 1 a) přehled vnitrostátního fondu budov vycházející podle potřeby ze statistického vzorku a očekávaného podílu renovovaných budov v roce 2020; — Počet budov/obydlí/m2: — podle typu budovy — podle stáří budovy — podle velikosti budovy — podle klimatického pásma — Roční spotřeba energie: — podle typu budovy — podle konečné spotřeby — Roční % renovovaných budov: — podle typu renovace — podle odvětví stavebnictví – obytné/jiné než obytné — Renovované m2: — podle typu budovy — podle velikosti budovy — podle stáří budovy — Počet certifikátů energetické náročnosti: — podle typu budovy — podle energetické třídy — Počet/m2 budov s téměř nulovou spotřebou energie: — podle odvětví stavebnictví — Úspory energie (z absolutního a relativního % hlediska) podle odvětví stavebnictví (obytné, jiné než -obytné atd.) — % renovovaných budov (podle typu renovace) — Snížení emisí CO2 v odvětví stavebnictví (renovace/nové budovy) — % budov s téměř nulovou spotřebou energie (podle odvětví stavebnictví) b) stanovení nákladově- efektivních přístupů k renovacím podle typu budovy a klimatického pásma, případně se zohledněním potenciálních relevantních aktivačních momentů v průběhu doby životnosti budovy; — Nákladová- efektivita hlavních opatření v oblasti renovací (např. čisté současné hodnoty, doba návratnosti, investiční náklady oproti ročním úsporám): — podle typu budovy — podle klimatického pásma — Celkový potenciál úspor energie: — podle odvětví stavebnictví c) politiky a opatření na podporu nákladově efektivních rozsáhlých renovací budov, včetně rozsáhlých renovací prováděných v několika fázích, a na podporu cílených nákladově úsporných opatření a renovací, například prostřednictvím zavedení dobrovolného režimu pasportů pro renovace budov; — Celkový a roční podíl budov procházejících rozsáhlou renovací nebo renovací k transformaci na budovy s téměř nulovou spotřebou energie — Veřejné pobídky k rozsáhlé renovaci — Veřejné a soukromé investice do rozsáhlých renovací — Úspory energie plynoucí z rozsáhlých renovací d) přehled politik a opatření zaměřených na energeticky- nejnáročnější segmenty vnitrostátního fondu budov, problém rozdílných motivací a selhání trhu, jakož i nástin příslušných vnitrostátních kroků přispívajících ke zmírnění energetické chudoby; — Veřejné investice do politiky zabývající se zmíněnými problémy (problémem rozdílných motivací, energetickou chudobou atd.) — % pronajímaných domů s certifikátem energetické náročnosti na nižší než stanovené úrovni náročnosti — Ukazatele energetické chudoby: — % osob dotčených energetickou chudobou — podíl disponibilního příjmu domácnosti vydaného na energie — nedoplatky za účty za služby — obyvatelstvo žijící v nevyhovujících bytových podmínkách (např. protékající střecha) nebo s nevhodným vytápěním a chlazením — % budov v energeticky nejnáročnějších třídách — % snížení počtu osob dotčených energetickou chudobou — % snížení počtu budov v energeticky nejnáročnějších třídách e) politiky a opatření zacílené na všechny veřejné budovy; — m2 renovovaných veřejných budov: — podle typu budovy — podle velikosti budovy — podle klimatického pásma — Úspora energie ve veřejných budovách f) přehled vnitrostátních iniciativ na podporu inteligentních technologií a dobře propojených budov a komunit, jakož i dovedností a vzdělávání v odvětví stavebnictví a energetické účinnosti; — Počet budov vybavených systémy hospodaření s energií v budovách nebo podobnými inteligentními systémy: — podle typu budovy (zaměření na jiné než obytné -budovy) — Veřejné a soukromé investice do inteligentních technologií (včetně inteligentních sítí) — Zapojení občanů do energetických společenství — Počet absolventů — univerzitních kurzů zaměřených na energetickou účinnost a související inteligentní technologie — odborného/technického školení (vydavatelé certifikátů energetické náročnosti, inspektoři klimatizačních systémů atd.) — Počet montérů s dovednostmi v oblasti nových technologií a pracovních postupů — Rozpočet vnitrostátních výzkumných programů v oblasti energetické účinnosti budov — Zapojení vnitrostátních univerzit do mezinárodních projektů vědeckého výzkumu (např. program Horizont 2020) v oblasti témat souvisejících s energetickou účinností budov — Procentní podíl budov vybavených systémy hospodaření s energií v budovách nebo podobnými inteligentními systémy: — podle typu budovy g) fakticky podložený odhad očekávaných úspor energie a dalších přínosů, například v oblasti zdraví, bezpečnosti a kvality vzduchu. — Snížení nákladů na energie na domácnost (průměrně)/snížení energetické chudoby — Skutečně dosažené úspory v oblasti energií — Průměrný/souhrnné indexy kvality vnitřního vzduchu a index tepelné pohody — Náklady na zabráněná onemocnění/snížení nákladů na zdravotní péči, které lze připsat opatřením na energetickou účinnost — Snížení emisí uhlíku za celý životní cyklus budovy — Zlepšení v oblasti ztracených let života v důsledku nemoci (DALY)/let života v plné kvalitě (QALY), které lze připsat zlepšení fondu budov a životních podmínek — Vyšší produktivita práce plynoucí z lepších pracovních a životních podmínek — Snížení emisí — Zaměstnanost v odvětví stavebnictví (počet vytvořených pracovních míst na milion EUR investovaných do odvětví) — Zvýšení HDP v odvětví stavebnictví — % dovozu energií pro daný členský stát (opatření v oblasti energetické bezpečnosti) — Odstranění/prevence vzniku překážek z hlediska přístupnosti pro osoby se zdravotním postižením Odstavec 3 a) agregace projektů, mimo jiné prostřednictvím investičních platforem či skupin a konsorcií malých a středních podniků, jež umožní přístup investorům a souborná řešení pro potenciální klienty; Počet integrovaných/souhrnných projektů b) snižování vnímané rizikovosti operací v oblasti energetické účinnosti pro investory a soukromý sektor; Vnímaná rizikovost operací v oblasti energetické účinnosti (vycházející z průzkumů) c) využívání veřejných prostředků jako páky pro získání dalších soukromých investic nebo řešení specifického selhání trhu; Veřejné investice jako procentní podíl celkových investic do úspor energií Iniciativy v oblasti partnerství veřejného a soukromého sektoru d) směrování investic do energeticky účinného veřejného fondu budov v souladu s pokyny agentury Eurostat; a Investice do energeticky úsporných renovací veřejného fondu budov e) zajištění přístupných a transparentních nástrojů pro poskytování poradenství, jako jsou jednotná kontaktní místa pro spotřebitele a služby energetického poradenství o příslušných energeticky úsporných renovacích a o finančních nástrojích. Iniciativy jednotných kontaktních míst v praxi Osvětové iniciativy (počet, oslovené cílové publikum, cílové publikum, které podniklo kroky) — Počet iniciativ jednotných kontaktních míst — Je šířeno povědomí, což vede ke konkrétním opatřením

2.3.3. Veřejné konzultace a monitorování

V čl. 2a odst. 5 směrnice o energetické náročnosti budov se stanoví, že:

„[n]a podporu vývoje své dlouhodobé strategie renovací uspořádá každý členský stát na toto téma veřejnou konzultaci před tím, než tuto strategii předloží Komisi. Každý členský stát přiloží ke své dlouhodobé strategii renovací shrnutí výsledků svých veřejných konzultací. Každý členský stát při provádění svých dlouhodobých strategií renovací stanoví podmínky konzultace inkluzivním způsobem.“

To je nový prvek, který v článku 4 směrnice o energetické účinnosti nefiguroval. Konzultace se týká celé dlouhodobé strategie renovací včetně finančních mechanismů na mobilizaci investic, k nimž mají členské státy usnadnit přístup.

Vzhledem k tomu, že veřejné konzultace mohou zlepšit výsledky politiky, jsou v rámci směrnice o energetické náročnosti budov povinné, nicméně formát konzultací (např. otevřené nebo cílené) a metodu jejich provedení (např. osobní setkání/akce, písemná vyjádření nebo online dotazník) si může každý členský stát určit sám. Členské státy již mohou mít k dispozici postupy konzultací o významných politických nebo legislativních iniciativách, které by bylo možné v případě dlouhodobé strategie renovací uplatnit (31).

Podle čl. 2a odst. 5 směrnice o energetické náročnosti budov musí členské státy před tím, než předloží svou dlouhodobou strategii renovace Komisi, provést veřejné konzultace bez ohledu na to, zda tento požadavek stanoví již vnitrostátní právní předpisy, či nikoli. Veřejné konzultace během provádění dlouhodobých strategií renovací, které členským státům čl. 2a odst. 5 směrnice o energetické náročnosti budov rovněž ukládá, představuje pro členské státy příležitost jak reagovat na pokrok a řešit nedostatky.

Členské státy rovněž mohou zvážit zavedení platformy pro zúčastněné strany (32). Identifikace zúčastněných stran a konzultace s nimi mohou významně přispět k úspěšnému provádění dlouhodobé strategie renovací. Pro šíření dlouhodobé strategie renovací a pro shromažďování údajů je přímé nebo nepřímé zapojení zúčastněných stran spojených s vylepšováním budov z hlediska energetiky nezbytné a může podpořit shodu ohledně dlouhodobé strategie renovací a její přijetí (33).

Členské státy mohou výše uvedené faktory při plánování veřejných konzultací zohlednit. Podle čl. 2a odst. 5 musí členské státy při provádění svých dlouhodobých strategií renovací stanovit podmínky konzultace inkluzivním způsobem. Členské státy by měly na konzultace dlouhodobé strategie renovací vyhradit dostatek času před tím, než ji předloží Komisi.

Čl. 2a odst. 5 směrnice o energetické náročnosti budov stanoví, že k dlouhodobé strategii renovace musí být přiloženo shrnutí konzultace. Mohlo by např. nastínit délku trvání, období, druh konzultace (otevřená nebo cílená), její metodu (osobní setkání/akce, písemné připomínky nebo online), počet účastníků, typ účastníků (sdružení, soukromí jedinci, architekti, regionální nebo městské správní orgány, jiné příslušné místní orgány atd.), hlavní připomínky a závěry.

2.3.4. Bezpečnostní otázky

Čl. 2a odst. 7 směrnice o energetické náročnosti budov stanoví, že členské státy mohou dlouhodobou strategii renovací použít k řešení požární bezpečnosti a rizik spojených s intenzivní seismickou aktivitou, které mají dopad na energeticky úsporné renovace a na životnost budov. Toto ustanovení je třeba číst spolu s článkem 7 (34), který členským státům ukládá povinnost řešit takové problémy u budov podstupujících větší renovaci.

Bezpečnost spadá do pravomocí členských států a příslušná vnitrostátní nařízení je třeba uplatňovat s ohledem na účel využití budovy (např. obytná, jiná než obytná, škola, nemocnice), její uživatele (např. zranitelní uživatelé, jako jsou děti, osoby se zdravotním postižením nebo senioři) a typologii budovy (např. nízká, vysoká) (35).

Aktivační momenty (viz oddíl 2.3.1.2 výše) mohou rovněž představovat příhodný moment k posouzení bezpečnostních aspektů budovy a bezpečnostní úpravy mohou naopak být dobrými momenty pro řešení energetické náročnosti.

Levnější bydlení bývá starší se zastaralými elektrickými rozvody, v důsledku čehož jsou energeticky chudí spotřebitelé obzvláště zranitelní (36). Opatření, jako jsou pravidelné inspekce (zejména před renovací) a renovace, díky nimž by elektrické rozvody začaly splňovat bezpečnostní normy, mohou dramaticky zlepšit elektrickou bezpečnost. Rovněž je třeba podporovat inspekce bezpečnosti elektrických a plynových rozvodů a spotřebičů.

Evropské normy („eurokódy“) představují komplexní, aktuální nástroj pro stavební plánování budov a provádění dalších inženýrských prací s ohledem na seismickou bezpečnost (37) a plánování staveb s ohledem na požáry (38).

Od členských států se očekává, že uplatní společné metody vypracované v rámci právních předpisů EU k posouzení a klasifikování reakce stavebních výrobků na oheň (39), požární odolnosti (40) a jejich chování při použití ve střešních konstrukcích (41) s ohledem na šíření požáru a bezpečný únik.

Členské státy mohou podporovat instalaci vhodných ventilačních a sprinklerových hasicích systémů a bezpečnou a správnou instalaci vybavení, které by mohlo mít dopad na požární bezpečnost, jako jsou fotovoltaické panely a dobíjecí stanice pro elektrická vozidla.

Důležitou roli mohou hrát i opatření a politiky v oblasti požární prevence, např. inspekce zaměřené na požární bezpečnost, osvěta v podobě návštěv domácností a opatření ke zmírnění rizika, např. instalace detektorů kouře.

Členské státy a zainteresované zúčastněné strany mohou čerpat výhody z činnosti platformy pro výměnu informací v požární oblasti (Fire Information Exchange Platform, FIEP) (42), kterou zřídila Komise za účelem usnadnění výměny informací mezi příslušnými vnitrostátními orgány a jinými zúčastněnými stranami, aby se mohly poučit z existujících poznatků a osvědčených postupů v oblasti požární bezpečnosti. To by mělo posílit schopnost regulačních orgánů plnit své úkoly při plném vědomí výhod a nevýhod konkrétních rozhodnutí v oblasti regulace, která musí učinit.

2.4. Povinnost zprostředkovat přístup k mechanismům na podporu mobilizace investic – čl. 2a odst. 3 směrnice o energetické náročnosti budov

Čl. 2a odst. 3 směrnice o energetické náročnosti budov členským státům ukládá povinnost usnadnit přístup k finančním mechanismům na podporu mobilizace investic do renovací, které jsou zapotřebí k dosažení cílů uvedených v čl. 2a odst. 1, tj. energeticky vysoce účinného fondu budov bez emisí uhlíku do roku 2050 a nákladově efektivní transformace stávajících budov na budovy s téměř nulovou spotřebou energie. Čl. 2a odst. 3 směrnice o energetické náročnosti budov uvádí možné mechanismy a vychází z článku 20 směrnice o energetické účinnosti, která členským státům ukládá povinnost napomáhat zřizování finančních mechanismů nebo využívání stávajících mechanismů pro opatření ke zvýšení energetické účinnosti.

V čl. 2a odst. 3 směrnice o energetické náročnosti budov se stanoví, že:

„[n]a podporu mobilizace investic do renovací potřebných na dosažení cílů uvedených v odstavci 1 členské státy usnadní přístup k vhodným mechanismům pro:

a) agregaci projektů, mimo jiné prostřednictvím investičních platforem či skupin a konsorcií malých a středních podniků, jež umožní přístup investorům a souborná řešení potenciálním klientům;

b) snižování vnímané rizikovosti operací v oblasti energetické účinnosti pro investory a soukromý sektor;

c) využívání veřejných prostředků jako páky pro získání dalších soukromých investic nebo řešení specifického selhání trhu;

d) směrování investic do energeticky účinného veřejného fondu budov v souladu s pokyny agentury Eurostat; a

e) zajištění přístupných a transparentních nástrojů pro poskytování poradenství, jako jsou jednotná kontaktní místa pro spotřebitele a služby energetického poradenství o příslušných energeticky úsporných renovacích a o finančních nástrojích.“

Toto ustanovení v článku 4 směrnice o energetické účinnosti nefigurovalo.

K realizaci svých dlouhodobých strategií renovací budou muset členské státy vytvořit přístup k celé řadě finančních mechanismů na podporu mobilizace investic, především s ohledem na využívání inovativního financování k tomu, aby se možnosti otevřely malým klientům a malým poskytovatelům.

Následující seznam obecných příkladů typů finančních mechanismů je demonstrativní:

a) agregace projektů i) zadávání veřejných zakázek ze strany obcí na smlouvy o energetických službách (43) za účelem dodatečné modernizace bytových domů (financované prostřednictvím energetických úspor), ii) budování kapacit a dialog se zúčastněnými stranami s cílem posílit schopnost příslušných subjektů nabízet služby agregace, iii) zadávání veřejných zakázek ze strany skupiny obcí na smlouvy o energetických službách pro některé z jejich veřejných budov a iv) nabídka integrovaných renovačních služeb – subjekt (např. energetická agentura, místní nebo regionální orgán, společnost poskytující energetické služby, finanční instituce) by mohl vytvořit jednotné kontaktní místo s celkem standardizovanou nabídkou renovačních služeb a financování, což by umožnilo refinancovat agregované projekty, v) viz rovněž oddíl 7.2 pracovního dokumentu útvarů Komise Osvědčené postupy v oblasti energetické účinnosti (44);

b) snižování vnímané rizikovosti i) normalizace (např. prostřednictvím protokolů, certifikace, norem) za účelem dodatečného snížení rizik v oblasti náročnosti, ii) hypotéky/úvěry, které zohledňují pozitivní dopad energeticky účinné složky projektu na hodnotu majetku a na úvěrové riziko, iii) refinancování (fondy, dluhopisy, faktoring) s cílem poskytnout společnostem poskytujícím energetické služby a finančním investorům dlouhodobé financování, iv) financování z majetkové daně – tzn. peníze zapůjčené na investici do renovace budovy se splácí prostřednictvím majetkové daně, v) financování z účtů – tzn. půjčka se splácí prostřednictvím účtu za služby, přičemž úspory v oblasti energií pokrývají investiční náklady, vi) podpora pro sběr důkazů o skutečné technické a finanční výkonnosti investic do energetické účinnosti, např. příspěvky do databáze evropské platformy ke snížení rizik v oblasti energetické účinnosti (databáze DEEP, viz níže) nebo vytvoření podobných vnitrostátních databází, vii) podpora vypracování a používání pokynů pro posuzování rizikovosti investic do energetické účinnosti a viii) záruky pro příjemce a záruční nástroje pro finanční zprostředkovatele.

Viz rovněž oddíl 7.3 výše zmíněného dokumentu Good practice in energy efficiency (Osvědčené postupy v oblasti energetické účinnosti).

c) veřejné financování (45) i) systémy úvěrů spolufinancované z veřejných finančních prostředků, ii) nástroje ke sdílení rizik (např. úvěry, nástroje pro záruky a technická pomoc), iii) dotace cílící na zranitelné spotřebitele, iv) dotace na technickou pomoc a na pokrytí nákladů spojených s certifikáty energetické náročnosti a energetickými audity a (pokud tyto prvky nejsou povinné) na podporu jejich využívání a zvyšování povědomí o investičních příležitostech a v) fondy energetické účinnosti. Viz rovněž oddíl 7.1 dokumentu Komise o osvědčených postupech z roku 2016.

d) směrování investic do energeticky-účinného veřejného fondu budov i) podpora pro využívání smluv o energetických službách (tržní zprostředkovatelé, rámcové smlouvy, praktické příručky atd.), ii) legislativní rámec umožňující rozvoj společnostem poskytujícím energetické služby a obecně trhu s energetickými službami, iii) budování -kapacit prostřednictvím pomoci pro projektový rozvoj, odbornou přípravu, vzájemnou pomoc atd. a iv) usnadňování agregace malých projektů v oblasti veřejných budov (např. podobné projekty různých obcí nebo veřejných vlastníků);

e) přístupné a transparentní nástroje pro poskytování poradenství a služby energetického poradenství i) jednotná kontaktní místa nebo integrované služby v oblasti financování a renovací, ii) poradenské služby, iii) technické poradenství v oblasti financování a renovací; a iv) finanční vzdělávání za účelem zlepšení chápání různých finančních nástrojů.

Příklady finančních mechanismů jsou uvedeny v pododdíle 2.6.

Tato ustanovení jsou v souladu s iniciativou Komise Inteligentní financování pro inteligentní budovy (46), jejíž první pilíř se týká efektivnějšího využití veřejného financování prostřednictvím:

a) budování kapacit s cílem podpořit zavádění finančních nástrojů (např. investičních fór pro udržitelnou energii (47));

b) vývoje flexibilních platforem financování energetické účinnosti a obnovitelných zdrojů energie; a

c) vyjasnění účetního zpracování smluv o energetických službách.

Díky tomu bude možné účinněji směrovat a kombinovat veřejné finanční prostředky a urychlit zavádění finančních nástrojů. Platformy flexibilního financování nabídnou konečným příjemcům atraktivnější možnosti financování pomocí sdílení rizik a osvědčeného využívání veřejných finančních prostředků, včetně evropských strukturálních a investičních fondů a Evropského fondu pro strategické investice.

Druhý pilíř iniciativy Inteligentní financování pro inteligentní budovy (agregace a pomoc při rozvoji projektů) zahrnuje:

a) více dostupné podpory vývoje projektů na úrovni EU; a

b) podporu rozvoje místních/regionálních jednotných kontaktních míst pro služby v oblasti energetické účinnosti.

Díky tomu budou moci zhotovitelé projektů dotáhnout do konce kvalitní projektové ideje a vlastníkům budov, domácnostem a společnostem to usnadní přístup k informacím a službám v oblasti energetické účinnosti, což umožní rozvoj rozsáhlých investičních programů. Specializovaná místní nebo regionální jednotná kontaktní místa usnadní agregaci projektů, díky čemuž budou tyto projekty pro finanční trh atraktivnější.

Třetí pilíř (zmírnění rizik) provádí skupina finančních institucí pro energetickou účinnost (EEFIG) prostřednictvím těchto iniciativ:

a) otevřená -databáze DEEP, která poskytuje důkazy o skutečné technické a finanční výkonnosti investic do energetické účinnosti (48); a

b) nástroj skupiny EEFIG pro upisování investic (49), což je konsenzuální rámec pro upisování investic do energetické účinnosti, který má poskytnout poradenství ohledně posuzování rizik a přínosů spojených s takovými investicemi.

Díky těmto iniciativám dokáže trh správně posoudit rizika a přínosy spojené s investicemi do energetické účinnosti, díky čemuž vzroste důvěra v takové investice, které budou pro navrhovatele projektů, investory a finanční instituce atraktivnější.

Podle článku 7 a přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1999 (50) (dále jen „nařízení o správě energetické unie“) musí vnitrostátní plány členských států v oblasti energetiky a klimatu obsahovat obecný přehled investic nutných ke splnění různých cílů, úkolů a příspěvků. Tento přehled musí obsahovat informace o stávajících tocích investic a investičních předpokladech do budoucna, pokud jde o plánované politiky a opatření, a rizikových faktorech, překážkách a veřejné finanční podpoře nebo prostředcích pro jejich řešení.

2.5. Finanční pobídky, překážky trhu a informace – články 10 a 20 směrnice o energetické náročnosti budov

Byla pozměněna i celá řada dalších článků směrnice o energetické náročnosti budov souvisejících s ustanoveními článku 2a.

2.5.1. Finanční opatření vázaná na úspory – čl. 10 odst. 6 směrnice o energetické náročnosti budov

2.5.1.1. Povinnosti

Směrnice o energetické náročnosti budov uznává úlohu finančních iniciativ a informačních kampaní při provádění právního rámce a při plnění cílů uvedené směrnice. V čl. 10 odst. 6 směrnice o energetické náročnosti budov se stanoví, že:

„[č]lenské státy zajistí provázanost svých finančních opatření v oblasti energeticky úsporných renovací budov se zamýšlenými nebo již dosaženými úsporami energie stanovenými podle jednoho či více z těchto kritérií:

a) energetická náročnost zařízení či materiálu použitých k renovaci; v tomto případě má být zařízení či materiál použitý k renovaci instalován osobami s příslušnou úrovní certifikace či kvalifikace;

b) standardní hodnoty výpočtu úspor energie v budovách (51);

c) zlepšení dosažené takovou renovací porovnáním certifikátů energetické náročnosti vydaných před renovací a po ní (52);

d) výsledky energetického auditu;

e) výsledky jiné relevantní, transparentní a přiměřené metody, která prokazuje snížení energetické náročnosti.“

Toto je nový odstavec. Jeho požadavky se uplatní, až vstoupí v platnost, prostřednictvím vnitrostátních právních předpisů (tj. nejpozději od lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu). Platí pro všechny typy finančních opatření včetně opatření v oblasti daní. Doporučuje se, aby se, bude-li to možné, uplatňoval také na stávající opatření (členské státy se např. vyzývají, aby v případě systémů podpory zvážily a zavedly změny platné pro budoucí finanční podporu) (53).

I v současnosti je běžné, že jsou finanční opatření na energetickou účinnost doprovázena podmínkami nebo povinnostmi, podle nichž musí koneční příjemci prokázat účinnost projektu a efektivní využití veřejných peněz. Tento požadavek se uplatní bez ohledu na to, zda je dotčená renovace „větší renovací“ ve smyslu čl. 2 bodu 10 směrnice o energetické náročnosti budov.

Čl. 10 odst. 6 směrnice o energetické náročnosti budov umožňuje různé přístupy k provázání finanční podpory s kvalitou energetických renovací, ale při jeho provádění podle vnitrostátních nebo regionálních podmínek poskytuje členským státům flexibilitu. Toto ustanovení nicméně stanoví, že členské státy musí použít alespoň jedno z výše uvedených kritérií a) až e).

Pro zajištění kvality renovací jsou klíčové kompetence a dovednosti, a proto by finanční opatření na energetickou účinnost měla vyžadovat, aby byla renovační opatření prováděna kvalifikovanými nebo certifikovanými osobami. To je důležité především v případě zmíněného kritéria a), podle kterého musí být do instalace zařízení či materiálu použitého k renovaci zapojena kvalifikovaná a certifikovaná osoba, která musí zlepšení ověřit. Tento požadavek ovšem musí brát v úvahu vnitrostátní úpravu týkající se příslušných povolání.

Kromě vhodné instalace je v zájmu zajištění kvality vhodné rovněž posouzení výsledků renovace kvalifikovanými či certifikovanými inspektory.

2.5.1.2. Provedení a uplatňování čl. 10 odst. 6 směrnice o energetické náročnosti budov

Poté, co si členské státy zvolí, která kritéria kvality budou uplatňovat, měly by přistoupit k šíření vnitrostátních opatření na provedení čl. 10 odst. 6 směrnice o energetické náročnosti budov ve vnitrostátním právu a informovat o nich všechny příslušné orgány/agentury (tj. operativní orgány) odpovědné za navržení a provádění finančních opatření. To je důležité, aby se zajistilo, že vypracování a provádění opatření bude provázáno s alespoň jedním kritériem.

Členské státy by svou vnitrostátní právní úpravu měly přezkoumat s ohledem na příslušná povolání osob zajišťujících instalaci, aby se zajistilo, že do postupů renovace v souvislosti s instalacemi budou zapojeny pouze kvalifikované a certifikované osoby.

2.5.2. Databáze pro certifikáty energetické náročnosti – čl. 10 odst. 6a směrnice o energetické náročnosti budov

2.5.2.1. Povinnosti

V čl. 10 odst. 6a směrnice o energetické náročnosti budov se stanoví, že:

„[d]atabáze pro certifikáty energetické náročnosti umožní shromažďování údajů o měřené či vypočítané spotřebě energie zahrnutých budov, což obnáší alespoň veřejné budovy, pro něž byl v souladu s článkem 12 vydán certifikát energetické náročnosti uvedený v článku 13.“

Registry a databáze certifikátů energetické náročnosti mohou:

a) být klíčovým nástrojem pro lepší dodržování předpisů;

b) zlepšit znalosti o fondu budov;

c) poskytnout tvůrcům politiky lepší informace; a

d) podpořit rozhodování provozovatelů (54).

Členské státy databázi ani registr zřizovat nemusí. Pokud taková databáze existuje nebo pokud se zřizuje, musí členské státy dodržet toto nové ustanovení (55). Samy mohou určit, jak často by se měla databáze aktualizovat o nové (skutečné nebo vypočtené) údaje o spotřebě energie.

Čl. 10 odst. 6a směrnice o energetické náročnosti budov požaduje, aby databáze certifikátů energetické náročnosti umožňovaly shromažďování údajů o (měřené nebo vypočítané) spotřebě zahrnutých budov. Mezi nimi musí být alespoň veřejné budovy, pro něž byl vydán certifikát energetické náročnosti v souladu článkem 13 směrnice o energetické náročnosti budov, tj. budovy užívané orgány veřejné správy, které jsou často navštěvovány veřejností a mají celkovou užitnou podlahovou plochu více než 250 m2 (tj. budovy, pro něž je certifikát energetické náročnosti podle čl. 12 odst. 1 směrnice o energetické náročnosti vyžadován).

Členské státy mohou svobodně určit, co znamená „často navštěvovány“, výklad použitý při provedení čl. 10 odst. 6a směrnice o energetické náročnosti budov ve vnitrostátním právu by však měl být jednotný s výkladem použitým pro provedení článků 12 a 13 směrnice o energetické účinnosti budov (které již ve vnitrostátním právu provedeny byly).

Členské státy mohou dle vlastního uvážení vyhledávat údaje z jiných zdrojů a registrovat je do databází certifikátů energetické náročnosti.

2.5.2.2. Provedení a uplatňování čl. 10 odst. 6a směrnice o energetické náročnosti budov

Pokud členské státy mají databázi certifikátů energetické náročnosti, měly by:

a) zkoumat, zda ujednání umožňují shromažďování údajů o měřené nebo vypočítané spotřebě energie, a v případě potřeby je pozměnit, aby splňovaly požadavek čl. 10 odst. 6a;

b) zajistit, aby byly do databáze vkládány alespoň údaje o veřejných budovách s certifikátem energetické náročnosti, které jsou často navštěvovány veřejností; a

c) aktualizovat údaje, a to ideálně alespoň jednou ročně.

2.5.3. Souhrnné anonymizované údaje – čl. 10 odst. 6b směrnice o energetické náročnosti budov

V čl. 10 odst. 6b směrnice o energetické náročnosti budov se stanoví, že:

„[n]a požádání jsou pro statistické a výzkumné účely a majiteli budovy zpřístupněny alespoň souhrnné anonymizované údaje splňující požadavky Unie i členských států na ochranu údajů.“

Členské státy musí přikročit k nezbytným opatřením, aby zajistily, že tento požadavek bude dodržen. Toto ustanovení nevyžaduje, aby členské státy měnily stávající databáze, nýbrž aby zajistily, že právní rámec umožní zpřístupňovat údaje v souladu s povinnostmi vyplývajícími z tohoto článku.

2.5.4. Informace – čl. 20 odst. 2 směrnice o energetické náročnosti budov

V čl. 20 odst. 2 směrnice o energetické náročnosti budov se stanoví, že:

„[č]lenské státy zejména poskytnou vlastníkům nebo nájemcům budov informace o certifikátech energetické náročnosti, zejména o jejich účelu a cílech, o nákladově efektivních opatřeních a případně o finančních nástrojích pro účely snížení energetické náročnosti budovy a o nahrazení kotlů na fosilní paliva udržitelnějšími alternativami. Členské státy poskytnou informace prostřednictvím přístupných a transparentních nástrojů pro poradenství, jako je poradenství v oblasti renovací a jednotná kontaktní místa. Komise je členským státům na jejich žádost nápomocna při vedení informačních kampaní pro účely odstavce 1 a prvního pododstavce tohoto odstavce, které mohou být předmětem programů Unie.“

Znění článku 20 směrnice o energetické náročnosti budov bylo pozměněno tak, aby bylo zřejmé, že členské státy mají povinnost nájemcům nebo vlastníkům poskytovat informace. (Demonstrativní) seznam případů nyní zahrnuje povinnost poskytovat informace o nahrazování kotlů na fosilní paliva (56) udržitelnějšími alternativami.

Čl. 20 odst. 2 směrnice o energetické náročnosti budov stanoví, že „členské státy poskytnou informace prostřednictvím přístupných a transparentních nástrojů pro poradenství, jako je poradenství v oblasti renovací a jednotná kontaktní místa.“

2.6. Předkládání dlouhodobých strategií renovací a zpráv o pokroku

2.6.1. Předložení dlouhodobé strategie renovací

Podle čl. 2a odst. 8 směrnice o energetické náročnosti budov (57) je třeba dlouhodobou strategii renovací Komisi předložit „v rámci“ jeho konečného vnitrostátního plánu členských států v oblasti energetiky a klimatu. Dlouhodobá strategie renovací by měla být předložena jako příloha vnitrostátního plánu v oblasti energetiky a klimatu.

Čl. 3 odst. 1 nařízení (EU) 2018/1999 stanoví termín pro odevzdání konečného vnitrostátního plánu v oblasti energetiky a klimatu na 31. prosince 2019 a poté každých 10 let.

Výjimkou, kterou stanoví čl. 2a odst. 8 směrnice o energetické náročnosti budov, je termín odevzdání první dlouhodobé strategie renovací, který je stanoven nejpozději na 10. března 2020, tedy tři měsíce po termínu odevzdání konečného vnitrostátního plánu v oblasti energetiky a klimatu. Bylo by nicméně vhodné, aby členské státy usilovaly o dokončení svých dlouhodobých strategií renovací ve stejné době jako konečných vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu, aby bylo možné dlouhodobou strategii renovací plně zohlednit a aby mohla tento plán spoluvytvářet.

Podle čl. 4 písm. b) bodu 3 nařízení (EU) 2018/1999 musí členské státy v rámci svých vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu stanovit cíle a příspěvky ke každému z pěti rozměrů energetické unie. Povinnými prvky, které musí být do návrhu a konečného znění vnitrostátního plánu v oblasti energetiky a klimatu zahrnuty, jsou:

a) orientační dílčí cíle (58);

b) plán s měřitelnými ukazateli pokroku stanovenými na vnitrostátní úrovni (59);

c) fakticky podložený odhad očekávaných úspor energie a dalších přínosů (60); a

d) příspěvky k cílům Unie v oblasti energetické účinnosti (61) podle směrnice o energetické účinnosti v souladu s článkem 2a směrnice o energetické náročnosti budov.

Tyto klíčové prvky měly být zahrnuty do návrhu vnitrostátního plánu v oblasti energetiky a klimatu, který měl být odevzdán do konce roku 2018, a musí se objevit i v jeho konečném znění, které je třeba odevzdat do konce roku 2019. Tyto klíčové prvky jsou pro cíle vnitrostátního plánu v oblasti energetiky a klimatu zásadní a tvoří základ posílených, plnohodnotných dlouhodobých strategií renovací.

2.6.2. Zprávy o pokroku

Kapitola 4 nařízení (EU) 2018/1999 stanoví povinnosti v oblasti podávání zpráv v souvislosti s vnitrostátními plány v oblasti energetiky a klimatu, včetně zpráv o dlouhodobé strategii renovací.

Článek 17 nařízení (EU) 2018/1999 ukládá členským státům povinnost předložit integrované vnitrostátní zprávy o pokroku v oblasti energetiky a klimatu (dále jen „zprávy o pokroku“) do 15. března 2023 a poté každé dva roky.

Podle čl. 17 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) 2018/1999 musí tyto zprávy o pokroku obsahovat povinné informace o energetické účinnosti, které jsou určeny v článku 21 nařízení (EU) 2018/1999.

2.6.2.1. Podávání zpráv o vnitrostátních trajektoriích, cílech a úkolech

Podle čl. 21 písm. a) nařízení (EU) 2018/1999 musí zprávy o pokroku obsahovat informace o provádění vnitrostátních trajektorií, cílů a úkolů. V souvislosti s budovami a dlouhodobými strategiemi renovací sem patří:

a) orientační dílčí cíle dlouhodobé strategie renovací; a

b) příspěvky k cílům Unie v oblasti energetické účinnosti podle směrnice o energetické účinnosti v souladu s článkem 2a směrnice o energetické náročnosti budov;

c) případně aktualizace jiných vnitrostátních cílů stanovených v rámci vnitrostátního plánu v oblasti energetiky a klimatu.

2.6.2.2. Podávání zpráv o politikách a opatřeních

Podle čl. 21 písm. b) nařízení (EU) 2018/1999 musí zprávy o pokroku obsahovat informace o provádění politik a opatření, včetně dlouhodobé strategie renovací v souladu s článkem 2a směrnice o energetické náročnosti budov.

2.6.2.3. Vnitrostátní cíle

A podle ustanovení čl. 21 písm. c) nařízení (EU) 2018/1999, které odkazuje na část 2 přílohy IX nařízení (EU) 2018/1999, musí zprávy o pokroku rovněž obsahovat doplňkové informace o vnitrostátních cílech, včetně důležitých legislativních i nelegislativních politik, opatření, finančních opatření a programů, které byly prováděny v předchozích dvou letech za účelem splnění cílů uvedených v čl. 4 písm. b) nařízení (EU) 2018/1999 včetně těch, které snižují energetickou náročnost budov (příloha IX část 2 písm. a) nařízení (EU) 2018/1999).

2.7. Osvědčený postup pro dodržení článku 2a směrnice o energetické náročnosti budov

Tato část stanoví pokyny ohledně osvědčených postupů, které budou pro členské státy při uplatňování požadavků článku 2a užitečné. Vychází ze struktury předcházejícího oddílu.

Základem pro budoucí dlouhodobé strategie renovací budou strategie renovací budov, jež členské státy v letech 2014 a 2017 předkládaly v souladu s článkem 4 směrnice o energetické účinnosti. Pokyny pro vnitrostátní akční plány energetické účinnosti (62) obsahují podrobné instrukce, které se týkají zahrnutí určitých prvků do těchto strategií – příslušné oddíly jsou uvedeny níže. To představuje užitečný výchozí bod, neboť směrnice (EU) 2018/844 vychází z povinností týkajících se strategií renovace budov.

2.7.1. Přehled vnitrostátního fondu budov – čl. 2a odst. 1 písm. a) směrnice o energetické náročnosti budov

Podrobnosti o položkách, které je třeba zahrnout do přehledu vnitrostátního fondu budov, jsou uvedeny v příloze B oddílu 1 pokynu 57 pokynů pro vnitrostátní akční plány energetické účinnosti.

Členské státy se vyzývají k tomu, aby při vypracovávání svého přehledu zohlednily požadavky uvedené ve směrnici INSPIRE (63). Budovy jsou jedním z 34 témat, kterými se tato směrnice zabývá, a od vnitrostátních a místních orgánů veřejné správy se očekává, že do roku 2020 sestaví rozsáhlé soubory údajů obsahující příslušné informace (např. údaje o stavbách, současném využití a stavu), které lze dohledat a stáhnout. V této souvislosti se může jako užitečná ukázat technická zpráva Společného výzkumného střediska z roku 2016 Buildings-related datasets accessible through the INSPIRE geoportal (64) (Soubory údajů o budovách přístupných prostřednictvím geoportálu INSPIRE).

Jako příklady osvědčených postupů pro předkládání přehledu vnitrostátního fondu budov mohou sloužit dlouhodobé strategie renovací Valonska (Belgie), Francie a Malty z roku 2017 (65).

2.7.2. Nákladově efektivní přístupy k renovacím – čl. 2a odst. 1 písm. b) směrnice o energetické náročnosti budov

Oddíl 2 přílohy B pokynů pro vnitrostátní akční plány energetické účinnosti poskytuje podrobné informace o tom, jak určit nákladově efektivní přístupy k renovacím.

Pokud jde o nákladově efektivní přístupy, jsou příkladem osvědčených postupů dlouhodobá strategie renovací hlavního města Bruselu z roku 2014 a dlouhodobá strategie renovací Valonska (Belgie) a Bulharska z roku 2017 (66).

Viz také informativní přehled institutu Buildings Performance Institute Europe z roku 2016 na téma Trigger points as a must in national renovation strategies (67) (Aktivační momenty jako nezbytná součást vnitrostátních strategií renovací).

Průmyslová dodatečná modernizace

Průmyslová dodatečná modernizace v podobě sériové výroby izolačních fasádních a střešních prvků mimo místo instalace, včetně kabelů, potrubí a zasklení, se může ukázat jako nákladově efektivnější způsob renovace, který bude spojen s minimálním rušením obyvatel v průběhu renovace.

Projekt E2ReBuild (68) zkoumal, propagoval a představoval nákladově efektivní a pokročilé energeticky účinné strategie dodatečné modernizace pro dvoupatrové obytné budovy, které vytváří přidanou hodnotu.

Projekt 2ndskin (69) spojil různé zúčastněné strany ze stavebního průmyslu s cílem zapojit jejich odborné znalosti a cíle do inovativního konceptu dodatečné modernizace vícepatrových obytných budov, díky níž se dosáhne nulové spotřeby energie a která s sebou zároveň přinese možnosti dalšího zlepšování. Projekt vychází z hypotézy, že lze propagovat renovace za účelem transformace na budovy s nulovou spotřebou energie a zvýšit jejich četnost díky používání montovaných fasádních modulů, které urychlí instalaci a minimalizuje rušení obyvatel.

Pronájem a energetická náročnost

Aby členské státy více podpořily nezbytná zlepšení svých vnitrostátních fondů nemovitostí k pronájmu, měly by zvážit zavedení nebo pokračující uplatňování požadavků na určitou úroveň jejich energetické náročnosti podle certifikátu energetické náročnosti (viz 9. bod odůvodnění směrnice (EU) 2018/844). Při tom by členské státy měly zvážit zavedení finančních mechanismů, které zmírní jakoukoli zátěž, s níž se vlastníci nemovitostí při financování nezbytných renovací budou potýkat.

Nizozemská vláda oznámila, že budovy, které mají být pronajímány jako kancelářské prostory, by od roku 2023 měly mít energetické hodnocení nejhůře třídy „C“ (70).

V Anglii a Walesu stanoví minimální úroveň energetické účinnosti soukromých obytných i neobytných nemovitostí k pronájmu nařízení o energetické účinnosti (soukromých nemovitostí k pronájmu) z roku 2015. Od dubna 2018 musí pronajímatelé takových nemovitostí, než uzavřou novou smlouvu o pronájmu s novými či stávajícími nájemci, zajišťovat, aby byl certifikát energetické účinnosti alespoň na úrovni „E“. Tento požadavek se od 1. dubna 2020 (pro obytné nemovitosti) a od 1. dubna 2023 (pro neobytné nemovitosti) uplatní na všechny soukromé nemovitosti k pronájmu i v případech, kdy nedojde ke změně nájemních ujednání (71).

Skotsko zavedlo opatření, které ukládá povinnost renovovat sociální bydlení s vysokou energetickou náročností. V Řecku se uplatňuje podobný přístup, kdy budovy, které mají být pronajaty či získány pro veřejný sektor, musí mít certifikát energetické náročnosti alespoň třídy „C“. Tato povinnost se uplatní na všechny stávající nájemní smlouvy nejpozději od roku 2020.

2.7.3. Politiky a opatření v oblasti rozsáhlých renovací – čl. 2a odst. 1 písm. c) směrnice o energetické náročnosti budov

Oddíl 3 přílohy B pokynů pro vnitrostátní akční plány energetické účinnosti stanoví, jaké informace je třeba poskytovat v souvislosti s politikami a opatřeními na podporu nákladově efektivních rozsáhlých renovací.

S ohledem na opatření na podporu rozsáhlých renovací jsou příkladem osvědčených postupů dlouhodobé strategie renovací z regionu hlavního města Bruselu a Francie z roku 2017 (72).

Plány

Projekt iBRoad (73) pracuje na individuálním plánu renovací budov pro rodinné domy. Tento nástroj se zabývá budovou jako celkem a vytváří dlouhodobý (15–20 let) plán renovace na míru (iBRoad) spolu se stavebním deníkem či pasportem jakožto záznamem zásahů souvisejících s energetickou náročností budovy. Projekt iBRoad došel k poznatku, že vlastníci a kupci domů potřebují jednodušší a důvěryhodnější poradenství ohledně nejlepšího způsobu provádění energeticky účinných renovací.

Zpráva projektu iBRoad nazvaná The concept of the individual building renovation roadmap – an in-depth case study of four frontrunner projects (74) (Koncept individuálního plánu renovace budovy – hloubková studie čtyř pilotních projektů) se zabývá postupem vypracování a provedení takového plánu a pokrývá klíčové otázky, kterými je třeba se zabývat. Představuje rovněž skutečné příklady z Dánska (BetterHome (75)), Vlámska (Woningpas a EPC+), Francie (Passeport efficacité énergétique) a Německa (Individueller Sanierungsfahrplan).

Aliance pro rozsáhlé renovace budov (ALDREN, Alliance for Deep Renovation in Building) (76) rovněž navrhuje pasporty budov pro postupnou renovaci a poskytuje harmonizované hodnocení energetické náročnosti prostřednictvím společného evropského dobrovolného systému certifikací.

Informace týkající se budov

Projekt Request2Action (77) programu Inteligentní energie – Evropa (IEE) se zabýval certifikáty energetické náročnosti a tím, jak zvýšit uvádění jejich doporučení do praxe. Navrhované řešení, které je v některých případech velmi podobné pasportu, je „středisko“ nebo jednotné kontaktní místo pro informace týkající se budov. Jedním příkladem takového přístupu je středisko Casa+ v Portugalsku, které bylo navrženo ke shromažďování certifikátů energetické náročnosti a souvisejících údajů pro všechna obydlí, což umožňuje předkládat nabídky na jejich renovace, jejichž výsledky by rovněž měly být zaznamenávány. Další podrobnosti lze najít ve zprávě o doporučeních pro střediska budov (78).

2.7.4. Politiky a opatření zaměřené na energeticky nejnáročnější budovy a na energetickou chudobu – čl. 2a odst. 1 písm. d) směrnice o energetické náročnosti budov

2.7.4.1. Energeticky nejnáročnější segmenty vnitrostátních fondů budov

Projekt ENERFUND (79) programu Horizont 2020 se zabývá potřebou dobře přístupných a spolehlivých posudků energetických úspor, kterých má být dosaženo díky rozsáhlým dodatečným energetickým modernizacím, a to podporou realizace většího počtu takových projektů v Evropě. V rámci projektu je vyvíjen nástroj pro rozhodování, který porovnává možnosti rozsáhlé renovace se souborem parametrů – podobně jako v případě úvěrových kritérií, kterými hodnotí banky své klienty. Nástroj je představen jako internetová mapa zobrazující energetickou náročnost jednotlivých budov.

Všechna sdružení sociálního bydlení v Dánsku každý měsíc přispívají do společného „fondu solidarity“, který se využívá k renovacím energeticky nejnáročnějších budov.

Také omezení pro nemovitosti k pronájmu v oblasti energetické náročnosti (viz oddíl 6.2) představují účinné opatření na podporu renovací energeticky nejnáročnějších budov.

Dalším prostředkem, kterým mohou členské státy podpořit renovace energeticky neúsporných budov, jsou daňové mechanismy, např.:

a) odčitatelné položky z daně z příjmu za určité náklady na energeticky úsporné renovace (Dánsko); a

b) daň ze spotřeby energie (Nizozemsko) (80).

2.7.4.2. Problém rozdílných motivací

Omezení pro nemovitosti k pronájmu v oblasti energetické náročnosti rovněž představují účinné opatření na podporu renovací energeticky neúsporných budov. Jedná se například o:

a) tlak na pronajímatele, aby podnikali kroky ke zlepšení (Spojené království (81)); a

b) maximální úrovně energetické náročnosti pronajímaných jednotek, např.: i) povinná izolace střechy (Vlámský zákoník o bydlení); a ii) maximální úrovně certifikátů energetické náročnosti pro kanceláře (Nizozemsko).

2.7.4.3. Selhání trhu

Příloha B oddíl 3 písm. b) pokynů pro vnitrostátní akční plány energetické účinnosti obsahuje analýzu překážek renovace v seznamu informací, které mají být poskytovány. Oddíl 3 písm. d) navrhuje, aby se takovými překážkami zabývala nová politická opatření.

Překážkami šíření investic do energetické účinnosti budov se rovněž zabývá posouzení dopadu, které bylo přiloženo k návrhu na přezkum směrnice o energetické náročnosti budov (82).

2.7.4.4. Zmírňování energetické chudoby

Posouzení dlouhodobých strategií renovací z roku 2017 Společným výzkumným střediskem nabízí přehled přímých (konkrétní politiky a opatření) a nepřímých odkazů členských států (obecné strategie nebo iniciativy) na probíhající nebo zamýšlené úsilí o zmírnění energetické chudoby. Mnoho z těchto opatření má podobu finančních pobídek zaměřených na vrstvy obyvatelstva, u nichž se předpokládá, že jsou pod hranicí energetické chudoby, na domácnosti s nízkými příjmy nebo na jednotky sociálního bydlení. Některé země zavedly konkrétní opatření zaměřené na energetickou chudobu v rámci svých systémů energetické účinnosti, zatímco jiné zřídily specifické osvětové a poradenské služby.

Hodnotným zdrojem údajů a statistik je v EU Středisko pro sledování energetické chudoby. To vypracovalo ukazatele energetické chudoby, shromáždilo rozsáhlý soubor politických opatření a sestavilo obsáhlé úložiště výzkumu. Zúčastněným stranám zapojeným do navrhování nebo provádění politik v oblasti energetické chudoby (tvůrcům politik, nevládním organizacím, orgánům veřejné správy na různých úrovních, výzkumníkům i terénním pracovníkům) pomáhá tento jev definovat a měřit. Rovněž usnadňuje výměnu osvědčených postupů a poskytuje vzdělávací materiály. Členským státům může přímo pomáhat poskytováním poradenství a odborných znalostí – obojí ad hoc a prostřednictvím své početné poradní skupiny, která je složena z odborníků se zkušenostmi se všemi aspekty energetické chudoby.

Francouzská vnitrostátní agentura pro bydlení řeší energetickou chudobu mimo jiné v rámci svého programu Habiter mieux („Bydlet lépe“). Francouzský systém certifikace energetických úspor zavádí novou povinnost, konkrétně zaměřenou na boj s energetickou chudobou. Tento systém bude financovat opatření mezi domácnostmi s nízkými příjmy. Francie rovněž zřídila „středisko pro sledování energetické chudoby“ s cílem přesněji měřit situace energetické chudoby a sledovat veřejnou a soukromou finanční podporu pro znevýhodněné domácnosti spolu s opatřeními v rámci místních a vnitrostátních iniciativ.

V rámci strategie irské vlády na boj proti energetické chudobě a rámce pro Zdravé Irsko zřídily vnitrostátní orgány systém Tepla a dobrých životních podmínek, což je pilotní iniciativa, která v irském kontextu usiluje o ověření mezinárodních důkazů, že lépe vytopené a energeticky -účinnější domovy mají kladný dopad na zdraví a životní podmínky osob žijících v energetické chudobě, které rovněž trpí onemocněními, jako je chronická obstrukční plicní nemoc či astma. V irském programu investic do sociálního bydlení je místním orgánům každoročně přidělen určitý kapitál určený na řadu opatření za účelem zlepšení standardu a celkové kvality jejich fondu sociálního bydlení, včetně dodatečné modernizace za účelem vyšší energetické účinnosti.

V rámci partnerství s projektem EU Episcope vypracovala iniciativa Irská činnost v oblasti energetiky (Irish Energy Action) nástroj pro mapování certifikátů energetické náročnosti (83). Interaktivní mapa ilustruje různé vlastnosti budov (včetně ukazatelů energetické chudoby) v různých čtvrtích Dublinu. Údaje jsou shrnuty v rámci malých oblastí a volebních okrsků. Toto mapování usnadňuje přístup k místní tvorbě politik a formulaci strategií za účelem zmírnění energetické chudoby, který je zaměřený na jednotlivé čtvrti.

Rakouský systém povinností v oblasti energetické účinnosti uplatňuje bonusový faktor, kdy mají úspory dosažené v domácnostech s nízkými příjmy váhu 1,5. Kromě toho musí dodavatelé energií provozovat informační centra, ve kterých mimo jiné poskytují poradenství ohledně energetické chudoby. Mezi dalšími příklady specifických regionálních/místních programů v Rakousku je systém poradenství v oblasti energetiky ve Vídni a projekt na úsporu elektřiny v domácnostech s nízkými příjmy v okresech Braunau, Freistadt a Linec venkov.

Nizozemská dohoda o úsporách energie pro odvětví pronájmů sociálního bydlení určuje cíl pro sdružení bydlení, aby do roku 2020 v průměru dosáhly energetické třídy B (shodné s energetickým indexem 1,25).

Dalšími příklady jsou:

a) program PLAGE SISP v hlavním městě Bruselu;

b) dotace na jednotlivá opatření v oblasti energetické účinnosti ve zranitelných domácnostech v Chorvatsku;

c) programy JESSICA v rámci politiky soudržnosti v Litvě a České republice;

d) personalizované poradní služby v oblasti energetické účinnosti pro domácnosti s nízkými příjmy v Lucembursku a jiných zemích; a

e) sociální bonusy či slevy na účty za energie pro rodiny s nízkými příjmy v Itálii a Francii.

Projekt REACH (84) usiloval o řešení energetické chudoby vyškolením učitelů a studentů středních odborných škol na energetické poradce. Partneři tohoto projektu navštívili asi 1 600 domácností, při nichž uplatňovali základní opatření na zlepšení energetické účinnosti. Ve Slovinsku tento projekt pomohl spustit celostátní systém zabývající se energetickou chudobou v domácnostech. Školicí balíčky a závěrečná zpráva o dopadech jsou dostupné na webových stránkách projektu.

Cílem projektu ASSIST (85) je řešit energetickou chudobu a poskytovat specializované služby prostřednictvím sítě poradců pro energetiku pro zranitelné spotřebitele. Tito poradci budou vybráni z osob, které mají přímou zkušenost se zranitelností nebo energetickou chudobou, a budou vyškoleni tak, aby se zlepšily jejich budoucí šance nalézt zaměstnání a aby se maximalizovaly výhody plynoucí ze vzájemného poradenství. Tato opatření zahrnují:

a) práci se systémy zpětné vazby;

b) energetické audity;

c) iniciativy v rámci komunit;

d) podporu při žádosti o finanční prostředky na energetickou účinnost; a

testování inovativních mechanismů financování. Městská agenda EU (86) byla zahájena v rámci mezivládní spolupráce v roce 2016 s obecným cílem zahrnout do politik městský rozměr, aby bylo v zájmu evropských měst dosaženo lepší právní úpravy, lepšího financování a lepších znalostí. Tato agenda se provádí prostřednictvím partnerství ve formátu víceúrovňové správy. Jedno z partnerství se zaměřuje na transformaci energetiky. Cílem tohoto partnerství je mimo jiné zlepšit energetickou účinnost na úrovni budov pomocí dodatečné modernizace v oblasti energetické účinnosti a řízení včetně poskytování poradenství za účelem zmírnění energetické chudoby. Partnerství pro bydlení se kromě toho zabývá potřebou většího počtu dostupného bydlení, a to např. monitorováním investic do dostupného bydlení, doporučeními za účelem předcházení vystěhování kvůli energeticky úsporným renovacím, podporou integrovaných přístupů k energeticky úsporným renovacím podle konkrétních čtvrtí a zlepšením informovanosti o souvislosti mezi pohlavím a energetickou chudobou v EU.

Další projekty v oblasti energeticky úsporných renovací zaměřené na sociální bydlení

Ačkoli se projekt FIESTA (87) nezabýval konkrétně energeticky chudými domácnostmi, velký podíl zúčastněných domácností žil v sociálním bydlení. Projekt řešil účinnost vytápění a chlazení v rodinách, přičemž se zaměřoval zejména na ty zranitelnější. Bezplatné energetické poradny ve 14 městech poskytovaly jednotlivcům poradenství (osobně či po internetu) a prováděly domovní energetické audity. Minimálně 39 evropských měst se oficiálně zavázalo k tomu, že zavedou stejný model jako v projektu FIESTA. V rámci projektu byly vypracovány uživatelsky přívětivé materiály s pokyny pro úsporu- energií pro domácnosti, např. FIESTA energy efficiency guide (88) (Průvodce energetickou účinností FIESTA) a krátké animované filmy (89) v angličtině, bulharštině, chorvatštině, italštině, řečtině a španělštině.

Projekt EnerSHIFT v rámci programu Horizont 2020 (probíhající od února 2016 do ledna 2019) (90) se zaměřil na sektor sociálního bydlení v italském regionu Ligurie. Poskytuje technickou pomoc při přípravě studií proveditelnosti a jeho konečným cílem je spustit veřejnou soutěž na investice společností poskytujících energetické služby prostřednictvím smluv o energetických službách. Projekt také počítá s použitím finančních prostředků z politiky soudržnosti na aktivaci investic. Cílem je vytvoření programu pro investování téměř 15 milionů EUR, které by vedly k úsporám primární energie ve výši 14,5 GWH ročně.

V září 2018 byl ukončen postup přidělování zakázek v rámci první veřejné soutěže EnerSHIFT zaměřené na 44 budov sociálního bydlení v provincii Janov (Itálie), přičemž k podpisu smlouvy by mělo dojít do konce roku. Cílem dohody s ligurským bankovním systémem je usnadnit přístup společností poskytujících energetické služby k úvěrům. Znění regionálního zákona č. 10/2004 o sektoru sociálního bydlení bylo pozměněno tak, aby bylo usnadněno provádění smluv o energetických službách. Navrhované smlouvy již proto nepodléhají formálnímu schvalování ze strany nájemců.

Projekt Transition Zero (91) se zaměřuje na rozsáhlejší výstavbu budov s téměř nulovou spotřebou energie napříč Evropou a soustředí se konkrétně na renovace sociálního bydlení. Tento projekt vychází z úspěchu projektu Energiesprong v Nizozemsku a šíří metodu renovací za účelem téměř nulové spotřeby ve Spojeném království a ve Francii, přičemž sektor sociálního bydlení využívá coby katalyzátor. Projekt Energiesprong realizuje plně integrované balíčky renovací s dlouhodobou zárukou, díky nimž je toto řešení komerčně financovatelné a rozšiřitelné. Projekt Transition Zero se neomezuje na zmírňování energetické chudoby – uplatňuje se také na zbytek bytového fondu. Jeho podnikatelský model ovšem nabízí schůdná řešení, pomocí nichž mohou společnosti provozující sociální bydlení problémy dostupného bydlení a energetické chudoby zmírnit. Příslušné zprávy se soustředily na strukturální finanční produkty pro sociální bydlení, záruky energetické náročnosti a protokoly o realizaci balíčků renovací, podmínky veřejných soutěží, vnitrostátní a regionální právní souvislosti s ohledem na renovace a posouzení trhu.

2.7.5. Politiky a opatření v oblasti veřejných budov – čl. 2a odst. 1 písm. e) směrnice o energetické náročnosti budov

V Chorvatsku byly v roce 2015 spuštěny dva projekty, jejichž cílem bylo zprostředkovat kombinované využití investic z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) a Fondu soudržnosti na renovace veřejných budov, které zahrnovaly:

a) přípravu podrobné dokumentace návrhu opatření na zlepšení energetické účinnosti a systému pro energie z obnovitelných zdrojů v budovách; a

b) investice do energetických renovací školních budov.

Z 240 žádostí o financování bylo vybráno 12 pilotních projektů (pět v oblasti dokumentace návrhů a sedm na investice do škol) (92).

Slovinsko má mnoho veřejných budov kulturního dědictví a velký potenciál energetických úspor. Tyto budovy ovšem v rámci směrnice o energetické náročnosti budov zpravidla obdrží výjimku. Slovinský balíček politik obsahuje pokyny (technická doporučení) pro energetické renovace budov kulturního dědictví a zahrnuje pozitivní kritéria, která mají usnadnit žádosti týkající se budov kulturního dědictví o financování z politiky soudržnosti EU (93).

Projekt Premium Light Pro (94) v rámci programu Horizont 2020 usiluje o podporu rozšíření LED systémů osvětlení v budovách orgánů veřejné správy i soukromých společností v devíti zemích EU. Jeho cílem je pomoci orgánům veřejné správy vypracovat účinné politiky, které usnadní uplatňování nové generace LED systémů osvětlení v sektoru služeb. Na webové stránce projektu byla zveřejněna kritéria zelených veřejných zakázek a pokyny pro vnitřní i venkovní LED systémy osvětlení.

Projekt EmBuild zaměřený na koordinaci a podporu projektů (95) usiluje o:

a) zlepšení kapacit regionálních/obecních orgánů na shromažďování údajů nezbytných k přípravě ambiciózních, udržitelných a realistických strategií renovací veřejných budov;

b) určení a analýzu nákladově efektivních přístupů k renovacím;

c) vydání politických doporučení na povzbuzení nákladově efektivních rozsáhlých renovací budov a stanovení osvědčených postupů;

d) vypracování pokynů k přijímání rozhodnutí o veřejných investicích a usnadnění zapojení soukromého sektoru; a

e) měření očekávaných úspor energie a dalších přínosů a informování o nich.

2.7.6. Pobídky pro inteligentní technologie a dovednosti – čl. 2a odst. 1 písm. f) směrnice o energetické náročnosti budov

2.7.6.1. Inteligentní technologie

Projekt Smart-up v rámci programu Horizont 2020 (probíhající od března 2015 do července 2018) (96) se zaměřoval na podporu aktivního využívání inteligentních měřičů a domácích systémů zobrazování pro zranitelné spotřebitele ve Francii, Itálii, na Maltě, ve Spojeném království a Španělsku. Při vzdělávání zúčastněných stran, které mají obzvlášť blízký kontakt se zranitelnými domácnostmi, se uplatňovala silná strategie zapojení. Během 46 vzdělávacích seminářů bylo vyškoleno více než 550 terénních pracovníků (především sociálních pracovníků), kteří poté začali poskytovat poradenství více než 4 460 zranitelných domácností o těchto tématech:

a) jak využívat energie účinněji;

b) jak odečítat a chápat měřiče elektřiny nebo plynu; a

c) jak snížit své účty za energie.

Ve Španělsku projekt inspiroval sociální program financovaný městem Barcelona, jehož cílem je bojovat proti energetické chudobě. Díky němu bylo vyškoleno 100 nezaměstnaných osob a více než 1 800 zranitelných domácností obdrželo poradenství. Dalším kladným výsledkem je, že 32 % vyškolených osob nyní pracuje v informačních centrech pro oblast energetické chudoby v Barceloně. Školicí balíčky a závěrečná zpráva o dopadech jsou dostupné na webových stránkách projektu.

Projekt PEAKapp (97) stimuluje úspory energií, přičemž vychází ze soutěživosti lidí a zároveň usnadňuje spotřebu čisté a levné elektřiny ze spotových trhů pro domácnosti. Řešení PEAKapp za pomoci údajů z již nainstalovaných inteligentních elektroměrů vytváří pobídky nejen k účinnějšímu využívání energií, ale také k přesunům zátěží na dobu zvýšené výroby energií z obnovitelných zdrojů, díky čemuž se mohou obyvatelé sociálního bydlení aktivně zapojit do trhu s elektřinou a čerpat výhody z peněžních úspor. PEAKapp v současné době ověřuje toto řešení v oblasti informačních a komunikačních technologií ve skutečných podmínkách ve více než 2 500 domácnostech v Estonsku, Lotyšsku, Rakousku, a Švédsku.

Cílem projektu MOBISTYLE (98) je podnítit změnu chování prostřednictvím osvěty spotřebitelů, ke které dochází poskytováním atraktivních, personalizovaných informací o spotřebě energie konkrétního spotřebitele, o vnitřním prostředí a zdraví, a to prostřednictvím služeb zprostředkovaných informačními a komunikačními technologiemi (IKT). Změn chování se dosahuje pomocí osvětových kampaní, během nichž jsou koneční uživatelé podporováni, aby s ohledem na spotřebu energie jednali aktivně a aby zároveň zlepšili své zdraví a životní podmínky. Řešení MOBISTYLE a služby vytvořené na míru se právě ověřují ve skutečném provozu v pěti zemích (99).

Projekt Eco-Bot (100) se zaměřuje na využívání nového pokroku v oblasti automatických chatovacích nástrojů a pokročilého zpracování signálu (tj. rozčlenění energie) za použití údajů z inteligentních měřičů s nízkým rozlišením, aby se změnilo jejich chování směrem k energeticky úspornému chování. Eco-Bot usiluje o vytvoření personalizovaných virtuálních asistentů pro energetiku, kteří budou informovat o položkové spotřebě energie (na úrovni jednotlivých spotřebičů) prostřednictvím automatických chatovacích nástrojů.

2.7.6.2. Systémy rozvoje dovedností

Cílem iniciativy BUILD UP Skills (101) je sjednotit pracovní sílu ve stavebnictví v Evropě a zvýšit počet kvalifikovaných pracovníků. Zaměřuje se na vzdělávání při práci a školení řemeslníků a jiných pracovníků na stavbě v oblasti energetické účinnosti a energie z obnovitelných zdrojů v budovách a má tři hlavní složky:

a) zřízení vnitrostátních platforem kvalifikací a plánů kvalifikací do roku 2020 (pilíř I: 2011–2013);

b) vývoj a aktualizace systémů kvalifikací a odborného vzdělávání (pilíř II: od roku 2013); a

c) celoevropské koordinované podpůrné činnosti (výměny v rámci EU).

V rámci projektu BUILD UP Skills Construye2020 (Španělsko) (102) byla vytvořena aplikace pro mobilní zařízení, kterou lze použít jako školicí nástroj o osvědčených postupech při různých činnostech v rámci renovace budov, zejména pokud jde o hliníkové konstrukce, izolace, systémy pro energie z obnovitelných zdrojů, energetickou účinnost a účinné instalace. Projekt ve spolupráci s vnitrostátním institutem kvalifikací vyvíjí novou kvalifikaci pro instalaci tepelných čerpadel se zemními zdroji.

Projekt BUILD UP Skills Netherlands@Work (103) vytvořil osm profesních dělnických profilů kompetencí, jež zahrnují dovednosti potřebné pro stavbu energeticky neutrálních budov. Vhodný kurz si dělníci mohou na základě svých předchozích znalostí zvolit pomocí aplikace.

Partneři v projektu BUILD UP Skills BEEP (Finsko) (104) vypracovali inovativní školicí přístup (pro lektory a pracovníky), díky kterému se osvědčené postupy v oblasti energeticky účinných staveb shromažďují v rámci komplexního souboru nástrojů, který zahrnuje:

a) soubor prezentací a vzdělávacích videí v pěti jazycích;

b) materiál k samostudiu pro pracovníky;

c) pilotní vzdělávací kurz pro „hybatele změny“ (zkušené pracovníky/mentory, kteří dokáží jít příkladem a vysvětlovat způsoby, jak zlepšit kvalitu práce); a

d) vzdělávacího ambasadora na stavbě, který má klíčovou úlohu při přesvědčování pracovníků, aby se pilotního vzdělávání zúčastnili.

Projekt BUILD UP Skills Qualishell (Rumunsko) (105) podpořil provádění vnitrostátních systémů kvalifikací pro montéry systémů tepelných izolací a vysoce účinných okenních systémů, které mají zajistit nízkou energetickou náročnost obvodových plášťů budov a podpořit transformaci na budovy s téměř nulovou spotřebou energie.

2.7.6.3. Odborné vzdělávání a certifikace pro odborníky

V Německu existuje vnitrostátní seznam odborníků na oblast energetické účinnosti pro podpůrné programy spolkové vlády v oblasti energetické účinnosti s cílem zlepšit místní služby energetického poradenství prostřednictvím:

a) jednotných kvalifikačních kritérií;

b) podkladů o pravidelném, pokročilém odborném vzdělávání; a

c) náhodných kontrol výsledků.

Slovinsko má ve svém právním předpise provádějícím směrnici o energetické účinnosti, směrnici o energetické náročnosti budov a směrnici o energii z obnovitelných zdrojů (106) článek o společném odborném vzdělávání/certifikaci a díky koordinovanému modulárnímu přístupu ke vzdělávání dosahuje součinností.

V Chorvatsku probíhají školicí programy o energetické účinnosti pro odborníky v oblasti architektury, stavebnictví a služeb v budovách od roku 2009. Cílem je rovněž zlepšit znalosti inženýrů, jejichž kompetence jim umožňují přistupovat ke stavebním pracím a budovám jako k celku, pokud jde o energetické vlastnosti.

Členské státy by mohly zvážit zahrnutí energetické účinnosti do vzdělávacích plánů a programů odborného vzdělávání odborníků ve stavebnictví (např. inženýrů a architektů) do své vnitrostátní vzdělávací politiky.

2.7.7. Odhad úspor energie a dalších přínosů – čl. 2a odst. 1 písm. g) směrnice o energetické náročnosti budov

V oddíle 5 přílohy B pokynů pro vnitrostátní akční plány energetické účinnosti se nachází seznam bodů, které by měly být vyhodnoceny s cílem odhadnout na základě podkladů předpokládané úspory energie a další přínosy.

Příklady osvědčených postupů v oblasti úsilí o kvantifikaci dalších přínosů renovace budov představují dlouhodobé strategie renovací pro rok 2017 z České republiky, Finska, Kypru, Litvy, Rumunska a Švédska (107).

Projekt COMBI (108) v rámci programu Horizont 2020 byl zaměřen na kvantifikaci různých přínosů energetické účinnosti, které nespadají do oblasti energetiky, s cílem začlenit je do rámců na podporu rozhodování pro tvorbu politik. V rámci projektu byl vytvořen internetový nástroj (109), který dokáže zobrazit a někdy také peněžně vyčíslit další přínosy energeticky úsporných zlepšení. Osm z 21 opatření v oblasti zlepšení energetické účinnosti u konečného uživatele se týká budov (110).

V současnosti probíhá několik iniciativ zaměřených na snížení emisí uhlíku za celý životní cyklus budovy. Cílem francouzské iniciativy E+C je přijmout v roce 2020 nařízení v oblasti energetiky a emisí uhlíku. Finsko vypracovalo plán k vybudování nízkouhlíkového stavebnictví. Jeho cílem je uplatňovat do roku 2025 regulační omezení prahu životnosti CO2 pro různé typy budov. Analýza dopadů provedená organizací VTT došla k závěru, že při nové výstavbě lze ročně dosáhnout celkového snížení o 0,5 milionu tun CO2. To zahrnuje další úspory (oproti aktualizovanému znění norem energetické účinnosti budov s téměř nulovou spotřebou energie), které jsou výsledkem provádění konceptu celého životního cyklu, což představuje téměř 10 % z celkového nedostatku finských závazků EU pro rok 2030. V Německu musí na spolkové úrovni nové budovy ve vlastnictví spolkových vlád (tzv. Bundesbauten) splňovat pokyny pro udržitelnost. Tyto pokyny jsou definovány v systému hodnocení udržitelnosti (Bewertungssystem Nachhaltiges Bauen, BNB) a obsahují výpočet analýzy životního cyklu (LCA) a referenční hodnoty pro nové budovy. Dobrým příkladem na místní úrovni je politika londýnského primátora pro oblast životní prostředí, která na emise uhlíku v průběhu celého životního cyklu odkazuje. Probíhají diskuse o tom, jak tento koncept zahrnout do konzultací o londýnském centrálním plánování, které by se měly uskutečnit v roce 2019.

Jiné zdroje

— Promoting healthy and highly energy performing buildings in the European Union (111) (Podpora zdravých a energeticky minimálně náročných budov v Evropské unii), Zpráva Společného výzkumného střediska (2017),

— Světová zdravotnická organizace, „WHO housing and health guidelines“ (Pokyny WHO pro oblast bydlení a zdraví) (112),

— Studie institutu Buildings Performance Institute Europe o celounijním modelu zaměřeném na zdraví, dobré životní podmínky a produktivitu ve školách, kancelářích a nemocnicích (113).

2.7.8. Mechanismy na podporu mobilizace investic – čl. 2a odst. 3 směrnice o energetické náročnosti budov

Následující pokyny se týkají všech typů finančních mechanismů, k nimž musí členské státy zprostředkovat přístup.

Další příklady úspěšných systémů lze najít v kapitole 7 dokumentu Good practice in energy efficiency (Osvědčené postupy v oblasti energetické účinnosti) (zmíněného v oddíle 2.4).

2.7.8.1. Agregace projektů

a) Cílem projektu PadovaFIT! (114) je dodatečně modernizovat -bytové domy prostřednictvím smluv o energetických službách. V rámci obce se seskupí všechny související budovy, a tím se seskupí poptávka, což vytvoří kritické množství, zaručí příznivé ekonomické podmínky a zajistí kvalitu práce, kterou mají uchazeči provést. Konsorcium od roku 2014 zapojuje společenství vlastníků z celé Padovy (Itálie) s cílem vybudovat poptávku po dodatečné energetické modernizaci. Obec mezitím zadala veřejnou zakázku soukromé společnosti poskytující energetické služby, která uzavře smlouvu s každým společenstvím vlastníků a bude financovat dodatečnou energetickou modernizaci, která se zaplatí díky energetickým úsporám.

b) V rámci projektu MARTE (115) byly vyvinuty investice do rozsáhlých dodatečných energetických modernizací budov ve zdravotnickém sektoru v regionu Marche (Itálie). Zahrnoval komplexní strukturu financování, která způsobem zaměřeným na cíl spojuje veřejné (EFRR) a soukromé zdroje (společnosti poskytující energetické služby/smlouvy o energetických službách). Tento projekt rovněž položil základy rozsáhlejšímu obdobnému projektu v jiných zdravotnických stavbách (jak v tomto regionu, tak jinde v Itálii) i v jiných odvětvích, např. v oblasti sociálního bydlení a nakládání s odpady, a to především pomocí budování kapacit a propagace modelu smluv o energetických službách.

c) Projekt ZagEE (116) poskytl agregovanému portfoliu investic do energetické účinnosti a energie z obnovitelných zdrojů v Záhřebu (Chorvatsko) pomoc s rozvojem projektů přizpůsobenou na míru. Zaměřil se na dodatečnou modernizaci veřejných budov (městských kancelářských budov, základních a středních škol, mateřských škol, zdravotních středisek, domovů pro seniory atd.) a veřejného osvětlení. Systém financování využíval rozpočtové zdroje, bankovní úvěry a vnitrostátní a unijní dotace.

d) V rámci projektu ESCOLimburg2020 (117) vyvinul veřejný poskytovatel energetické sítě Infrax integrovanou službu na zrychlení energetických renovací obecních budov, která zahrnuje všechny fáze od auditů až po provádění a financování prací. Do renovací veřejných budov již bylo investováno více než 20 milionů EUR.

e) Projekt PARIDE je skvělým příkladem seskupování (v tomto případě šlo o renovaci veřejného pouličního osvětlení) bez potřeby prvotního investování ze strany dotčených obcí a se sníženými cenami transakcí díky společným postupům zadávání zakázek na program smluv o energetických službách v hodnotě 25 milionů EUR pro 33 obcí v provincii Teramo (Itálie).

f) Projekt CITYNVEST (118) na základě srovnání vydal pokyny týkající se inovativních finančních modelů pro renovace budov v Evropě (119) v dokumentu A review of local authority innovative large scale retrofit financing and operational models (Přezkum inovativních rozsáhlých modelů financování a provádění dodatečné modernizace místními orgány) a v dokumentu How to launch ambitious energy retrofitting projects in your region (120) (Jak zahájit ambiciózní projekty dodatečné energetické modernizace ve vašem regionu), jež se zaměřuje na režim jednotných kontaktních míst pro renovace veřejných budov.

2.7.8.2. Snižování vnímané rizikovosti operací v oblasti energetické účinnosti

a) Standardizování operací v oblasti energetické účinnosti zvyšuje důvěru investorů. Aby se snížilo riziko v oblasti náročnosti, lze zahájit používání protokolů a zorganizovat školení o uplatňování protokolů a o certifikaci projektů. Projekt na zvýšení důvěry investorů (Investor Confidence Project Europe, ICP Europe) (121), který získal podporu dvou projektů v rámci programu Horizont 2020 (ICPEU a I3CP), pracuje na vývoji standard