Nařízení Komise (ES) č. 213/2001 ze dne 9. ledna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o metody analýzy a hodnocení jakosti mléka a mléčných výrobků, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2771/1999 a (ES) č. 2799/1999



Úřední věstník L 037 , 07/02/2001 S. 0001 - 0099

CS.ES Kapitola 3 Svazek 31 S. 240 - 338

ET.ES Kapitola 3 Svazek 31 S. 240 - 338

HU.ES Kapitola 3 Svazek 31 S. 240 - 338

LT.ES Kapitola 3 Svazek 31 S. 240 - 338

LV.ES Kapitola 3 Svazek 31 S. 240 - 338

MT.ES Kapitola 3 Svazek 31 S. 240 - 338

PL.ES Kapitola 3 Svazek 31 S. 240 - 338

SK.ES Kapitola 3 Svazek 31 S. 240 - 338

SL.ES Kapitola 3 Svazek 31 S. 240 - 338



Nařízení Komise (ES) č. 213/2001 ze dne 9. ledna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o metody analýzy a hodnocení jakosti mléka a mléčných výrobků, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2771/1999 a (ES) č. 2799/1999 KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na články 10 a 15 a čl. 26 odst. 3, čl. 29 odst. 1 a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení, vzhledem k těmto důvodům: (1) nařízení Komise (EHS) č. 1216/68, (EHS) č. 3942/92, (ES) č. 86/94, (ES) č. 2721/95, (ES) č. 1080/96, (ES) č. 1081/96, (ES) č. 1082/96, (ES) č. 1854/96, (ES) č. 880/98 a (ES) č. 1459/98, jejichž plné názvy jsou uvedeny v příloze XXVI tohoto nařízení, stanoví referenční a rutinní metody pro analýzu a hodnocení jakosti mléka a mléčných výrobků, jakož i předmět těchto metod a pravidla jejich používání. Z důvodu přehlednosti a ve snaze poskytnout hospodářským subjektům v tomto odvětví jednotný soubor uvedených metod a pravidel pro jejich používání je třeba výše uvedená nařízení přepracovat a sloučit do jediného znění. Z téhož důvodu je nezbytné změnit nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], a nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto odstředěného sušeného mléka [3], a to tak, že jejich přílohy týkající se metod analýzy se začlení do tohoto nařízení; (2) složení a jakostní znaky mléka a mléčných výrobků stanovené v rámci režimů zavedených nařízením (ES) č. 1255/1999 musí být validovány, neboť je nutné zajistit, aby plně odpovídaly stanoveným požadavkům; (3) často se uvádí, že referenčními metodami, jež se mají pro uvedenou validaci používat, jsou metody, které zveřejňují mezinárodní organizace jako jsou CEN, IDF, ISO a AOAC International a které tyto organizace pravidelně aktualizují. V některých případech se stanoví referenční metoda Společenství, zatímco v jiných případech právní předpisy Společenství žádnou referenční metodu nestanoví. Má-li být zajištěno jednotné používání referenčních metod, je nezbytné každý rok vypracovat seznam referenčních metod a stanovit, že lze používat pouze metody uvedené v tomto seznamu; (4) používání rutinních metod nesmí být vyloučeno, a proto je třeba stanovit podmínky pro jejich používání; (5) rovněž je třeba stanovit společné metody s cílem zavést jednotnou praxi při hodnocení výsledků analýz. Totéž platí pro organoleptické hodnocení dotyčných produktů a pro přezkoumávání výsledků, které byly napadeny; (6) pro některé analýzy v současnosti neexistují žádné mezinárodně uznávané referenční metody, jež byly validovány; z tohoto důvodu nejsou k dispozici žádné informace o tom, že by jednotlivé laboratoře dosahovaly při analýzách odlišných výsledků. Proto je třeba stanovit v rámci Společenství metody, které byly validovány podle pravidel stanovených na mezinárodní úrovni a které by se používaly jako metody referenční; (7) nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě jemného pečiva, zmrzliny a jiných potravin [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 635/2000 [5], stanoví, že za určitých okolností se do smetany, másla a zahuštěného másla přidávají stopovací látky, aby bylo zajištěno správné konečné použití těchto produktů. Vzhledem k tomu, že používání stopovacích látek je pro řádné fungování režimu důležité a že všechny hospodářské subjekty, na které se daný režim vztahuje, musí mít zajištěno rovné zacházení, je třeba v rámci možností zavést obecné metody pro zjišťování některých z těchto stopovacích látek; (8) do zahuštěného másla musí být stopovací látky přidávány pod dohledem, a to podle nařízení Komise (EHS) č. 3143/85 ze dne 11. listopadu 1985 o prodeji intervenčního másla, které je určeno k přímé spotřebě ve formě zahuštěného másla, za snížené ceny [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 101/1999 [7], podle nařízení Komise (EHS) č. 429/90 ze dne 20. února 1990 o poskytování podpory prostřednictvím nabídkového řízení pro zahuštěné máslo určené k přímé spotřebě ve Společenství [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 124/1999 [9], a podle nařízení (ES) č. 2571/97. Bezvýhradné plnění požadavků týkajících se přidávání stopovacích látek do zahuštěného másla je nezbytné proto, aby se zabránilo využívání tohoto produktu k jiným účelům. Proto je třeba stanovit obecnou metodu pro zjišťování těchto stopovacích látek; (9) podle článku 9 nařízení (ES) č. 1255/1999 může být poskytnuta podpora pro soukromé skladování sýrů vyráběných z ovčího mléka. Podle článku 31 téhož nařízení lze pro tyto produkty poskytnout zvláštní náhradu. Sýry vyráběné z ovčího mléka, kozího mléka, buvolího mléka a ze směsí ovčího, kozího a buvolího mléka mohou být do Společenství dováženy z některých třetích zemí za preferenčních podmínek. Vzhledem k výše uvedeným ustanovením je třeba vhodnými kontrolními postupy ověřit, zda se do dotyčných produktů nepřidává kravské mléko. Z tohoto důvodu je nezbytné stanovit referenční metodu Společenství ke zjištění kravského mléka, aniž je dotčeno použití rutinních metod, pakliže splňují určitá kritéria; (10) podle nařízení Komise (EHS) č. 2921/90 ze dne 10. října 1990 o podpoře výroby kaseinu a kaseinátů z odstředěného mléka [10], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2654/1999 [11], musí být stanovena nepřítomnost koliformních bakterií. Mezinárodně uznávanou referenční metodou pro zjišťování koliformních bakterií v mléce a mléčných výrobcích je mezinárodní norma IDF 73A:1985. Tato norma je však použitelná pouze v upravené podobě na zjišťování koliformních bakterií v určitém množství produktu.. Proto se pro zjišťování koliformních bakterií stanoví referenční metoda Společenství založená na uvedené normě; (11) nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [12], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 254/2000 [13], stanoví různé celní sazby pro krmné směsi čísla 2309 celního sazebníku podle obsahu mléčných výrobků. Má-li být zajištěno jednotné používání příslušných pravidel, je třeba stanovit metodu analýzy ke zjištění obsahu laktosy, která bude povinná pro všechny členské státy, a za tímto účelem zvolit určitou obecně uznávanou metodu; (12) nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že máslo a sušené odstředěné mléko určené k intervenci, jakož i sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo musí splňovat určité požadavky na jakost. Proto je třeba stanovit referenční metody, které umožní zjistit, zda jsou tyto požadavky plněny; (13) provádění některých metod zavedených poprvé tímto nařízením vyžaduje určitou dobu na přizpůsobení; proto je třeba jejich používání odložit; (14) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ Článek 1 Předmět a oblast použití Toto nařízení stanoví pravidla pro používání metod chemické, fyzikální a mikrobiologické analýzy a pro organoleptické hodnocení mléka a mléčných výrobků v rámci režimů stanovených ve společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky, kterou zavádí nařízení (ES) č. 1255/1999. Některé z těchto metod toto nařízení stanoví. Článek 2 Seznam metod 1. Seznam referenčních metod použitelných pro analýzy uvedené v článku 1 je uveden v příloze I tohoto nařízení. 2. Komise aktualizuje uvedený seznam nejméně jednou za rok postupem podle článku 42 nařízení (ES) č. 1255/1999. Článek 3 Rutinní metody Pro analýzy stanovené právními předpisy Společenství lze používat rutinní metody za předpokladu, že jsou patřičně kalibrovány a pravidelně kontrolovány porovnáním s referenční metodou. Postup popsaný v příloze II lze použít k ověření výsledků získaných rutinními metodami, jež jsou blízké mezním hodnotám stanoveným v dotyčných nařízeních. V případě sporu jsou rozhodující výsledky získané referenční metodou. Článek 4 Validace referenčních metod 1. Referenční metody jsou validovány za přepokladu, že splňují předem stanovená kritéria přesnosti, pokud jde o mezní hodnotu opakovatelnosti a reprodukovatelnosti. 2. Jestliže referenční metody stanovené v dotyčných nařízeních nejsou validovány, členské státy stanoví prozatímní mezní hodnotu reprodukovatelnosti. Tato mezní hodnota se zjistí postupem stanoveným v příloze III písm. b). Po dobu 18 měsíců následujících po vstupu tohoto nařízení v platnost však mohou členské státy používat jiný rovnocenný postup. Dodržování mezní hodnoty se ověřuje nejméně jednou za rok. 3. Pokud výsledky používání validovaných referenčních metod nebo metod s prozatímními hodnotami přesnosti ukáží, že některá mezní hodnota byla překročena, pro stanovení kritické odchylky od dotyčné mezní hodnoty se použije metoda hodnocení výsledků analýzy popsaná v příloze IV. Článek 5 Přípustnost výsledků analýz 1. Analýzy se provádějí v laboratořích, které používají metodu vnitřní kontroly jakosti v souladu s metodou popsanou v příloze V písm. a) nebo rovnocennou metodou splňující stejné požadavky. V laboratoři musí být k dispozici k nahlédnutí podrobný popis používané metody.. 2. Laboratoře stanoví vlastní vnitřní normy přesnosti v rámci jedné zkoušky pro všechny metody podle: a) metody popsané v příloze V písm. b), nebo b) metody, která byla validována a zveřejněna,se stanovenou opakovatelností. Dodržování mezní hodnoty reprodukovatelnosti musí být ověřováno nejméně jednou za rok postupem uvedeným v příloze III, písm. a). Druhý pododstavec se nepoužije, pokud se laboratoř během dotyčného roku účastnila programu zkoušek odborné způsobilosti. 3. Laboratorní zprávy o výsledcích analýz musí obsahovat dostatečné údaje, které umožní hodnocení výsledků podle přílohy IV a přílohy VIII. 4. Výsledky analýzy se považují za přípustné, pokud byly získány v souladu s kritérii přijatelnosti popsanými v metodě interní kontroly jakosti uvedené v odstavci 1 a s interními normami přesnosti uvedenými v odstavci 2. Článek 6 Organoleptické hodnocení 1. Pokud jde o máslo, práce posuzovatelů a spolehlivost výsledků se ověřují pomocí metod uvedených v příloze VI. posuzovatel. Metoda popsaná v příloze VII se použije jako referenční metoda pro organoleptické hodnocení.. 2. Pokud jde o mléko a mléčné výrobky jiné než máslo, členské státy použijí jako referenční metodu pro organoleptické hodnocení buď normu IDF 99C/1997 nebo jiné srovnatelné metody, které sdělí Komisi. Metody popsané v příloze VI mohou být použity pro ověření práce posuzovatelů a spolehlivosti výsledků. Článek 7 Odběr vzorků a námitky proti výsledkům analýz 1. Pro analýzy stanovené v právních předpisech Společenství se musí odebírat duplicitní vzorky. 2. V případě, že hospodářský subjekt nesouhlasí s výsledky určité analýzy, použije se postup popsaný v příloze VIII. KAPITOLA II METODY ANALÝZY Článek 8 Obsah vody, tukuprosté sušiny a tuku v másle 1. Ke stanovení obsahu vody v másle se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze IX. 2. Ke stanovení obsahu tukuprosté sušiny v másle se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze X. 3. Ke stanovení obsahu tuku v másle se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze XI. Článek 9 Stopovací látky 1. Ke stanovení obsahu vanilinu v zahuštěném másle, másle a smetaně se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze XII. 2. Ke stanovení obsahu etylesteru beta-apo-8’karotenové kyseliny v zahuštěném másle a másle se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze XIII. 3. Ke stanovení obsahu β-sitosterolu nebo stigmasterolu v zahuštěném másle a másle se jako referenční metoda použije metoda analýzy popsaná v příloze XIV. 4. Pokud získané výsledky odpovídají technickým specifikacím bodu 8 příloh uvedených v odstavcích 1, 2 a 3, pak stopovací látky byly do zahuštěného másla, másla a smetany přidány v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství. Článek 10 Zjišťování kaseinu z kravského mléka 1. Je nutné zaručit, že sýry, které musí být vyráběny výhradně z ovčího mléka, kozího mléka či buvolího mléka, nebo ze směsí ovčího, kozího a buvolího mléka, neobsahují kasein z kravského mléka, a za tímto účelem se použije referenční metoda analýzy popsaná v příloze XV. Přítomnost kaseinu z kravského mléka se považuje za prokázanou, pokud zřejmý obsah kaseinu z kravského mléka ve vzorku určeném k analýze je stejný nebo vyšší v porovnání s obsahem v referenčním vzorku obsahujícím 1 % kravského mléka, který je popsán v příloze XV. 2. Rutinní metody ke zjišťování kaseinu z kravského mléka v sýrech uvedených v odstavci 1 mohou být používány za těchto podmínek: a) jejich detekční limit musí být nejvýše 0,5 %; b) jejich výsledky nesmí být falešně pozitivní; c) musí umožňovat detekci kaseinu z kravského mléka s požadovanou citlivostí i po dlouhé době zrání, k čemuž může za běžných obchodních podmínek docházet. Jestliže není splněna podmínka stanovená v písmenu b), pak všechny vzorky vykazující pozitivní výsledek musí být analyzovány pomocí referenční metody. Jestliže není u jednoho z druhů sýrů uvedených v odstavci 1 splněn požadavek stanovený v písmenu c), musí být tento sýr analyzován pomocí referenční metody. Článek 11 Zjišťování koliformních bakterií 1. Ke zjišťování přítomnosti koliformních bakterií v másle, sušeném odstředěném mléku, kaseinu a kaseinátech se použije referenční metoda analýzy popsaná v příloze XVI. 2. Rutinní metody pro zjišťování přítomnosti koliformních bakterií lze používat za předpokladu, že jejich výsledky jsou srovnatelné s výsledky získanými referenční metodou, která je v uvedené příloze popsána. Rutinní metody musí mít zejména dostatečný detekční limit. Nesmí se vyskytovat falešně negativní výsledky. Nelze-li vyloučit výskyt falešně pozitivních výsledků, musí být všechny pozitivní výsledky potvrzeny pomocí referenční metody. Článek 12 Obsah laktosy Metoda stanovení obsahu laktosy v produktech kódu KN 2309 je popsána v příloze XVII. Článek 13 Zjišťování syřidlové syrovátky 1. Metoda zjišťování syřidlové syrovátky v sušeném odstředěném mléce určeném pro veřejné skladování je popsána v příloze XVIII. 2. Metoda zjišťování syřidlové syrovátky v sušeném odstředěném mléce a směsích určených k použití jako krmivo je popsána v příloze XIX. Článek 14 Zjišťování podmáslí Metoda zjišťování podmáslí v sušeném odstředěném mléce je popsána v příloze XX. Článek 15 Zbytky antimikrobiálních látek Metoda zjišťování zbytků antibiotik a sulfonamidů/dapsonu v sušeném odstředěném mléce je popsána v příloze XXI. Článek 16 Obsah sušeného odstředěného mléka Metoda stanovení obsahu sušeného odstředěného mléka v krmných směsích je popsána v příloze XXII. Článek 17 Zjišťování škrobu Metoda zjišťování škrobu v sušeném odstředěném mléku, denaturovaném sušeném mléku a krmných směsích je popsána v příloze XXIII. Článek 18 Obsah vlhkosti v sušeném kysaném podmáslí Metoda stanovení obsahu vlhkosti v sušeném kysaném podmáslí určeném k použití v krmných směsích je popsána v příloze XXIV. Článek 19 Zjišťování cizích tuků Metoda zjišťování cizích tuků v mléčných tucích je popsána v příloze XXV. KAPITOLA III ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ Článek 20 Změny nařízení (ES) č. 2771/1999 Nařízení (ES) č. 2771/1999 se mění takto: 1. v čl. 4 odst. 1 se první věta nahrazuje tímto: "Příslušné orgány kontrolují jakost másla s použitím metod uvedených v příloze I a s použitím vzorků odebraných podle pravidel uvedených v příloze IV".; 2. v příloze I se poznámka pod čarou č. 2 nahrazuje tímto: "Viz přílohu I nařízení (ES) č. 213/2001".; 3. zrušují se přílohy II a III; 4. v příloze IV bodu 2 se v předposlední větě slova "podle přílohy III" nahrazují slovy "podle přílohy VII nařízení (ES) č. 213/2001". Článek 21 Změny nařízení (ES) č. 2799/1999 Nařízení (ES) č. 2799/1999 se mění takto: 1. v čl. 20 se odstavce 1, 2, 3 a 4 nahrazují tímto: "1. Obsah sušeného odstředěného mléka ve směsích a krmných směsích je stanoven na základě analýzy každého vzorku provedené nejméně dvakrát podle metody popsané v příloze XXII nařízení (ES) č. 213/2001, a současně na základě kontrolních opatření uvedených v čl. 17 odst. 3 tohoto nařízení. V případě nesrovnalostí mezi výsledky těchto kontrol je rozhodující výsledek kontrol provedených na místě. 2. Nepřítomnost syřidlové syrovátky se stanoví metodou uvedenou v příloze XIX nařízení (ES) č. 213/2001. 3. Obsah škrobu v krmných směsích se stanoví na základě kontrolních opatření uvedených v čl. 17 odst. 3 tohoto nařízení, které musí být doplněny metodou analýzy popsanou v příloze XXIII nařízení (ES) č. 213/2001. 4. Obsah vlhkosti v sušeném kysaném podmáslí se stanoví pomocí metody analýzy popsané v příloze XXIV nařízení (ES) č. 213/2001." 2. Zrušují se přílohy III, IV, V a VI. Článek 22 Zrušující ustanovení Zrušují se nařízení (EHS) č. 1216/68, (EHS) č. 3942/92, (ES) č. 86/94, (ES) č. 2721/95, (ES) č. 1854/96, (ES) č. 1080/96, (ES) č. 1081/96, (ES) č. 1082/96, (ES) č. 880/98 a (ES) č. 1459/98. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení. Článek 23 Vstup v platnost Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Metody stanovené v přílohách III, IV bod 4, V, VI a VIII se však použijí po uplynutí 18 měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne 9. ledna 2001. Za Komisi Franz Fischler člen Komise [1] Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 48. [2] Úř. věst. L 333, 24.12.1999, s. 11. [3] Úř. věst. L 340, 31.12.1999, s. 3. [4] Úř. věst. L 350, 20.12.1997, s. 3. [5] Úř. věst. L 76, 25.3.2000, s. 9. [6] Úř. věst. L 298, 12.11.1985, s. 9. [7] Úř. věst. L 11, 16.1.1999, s. 14. [8] Úř. věst. L 45, 21.2.1990, s. 8. [9] Úř. věst. L 16, 21.1.1999, s. 19. [10] Úř. věst. L 279, 11.10.1990, s. 22. [11] Úř. věst. L 325, 17.12.1999, s. 10. [12] Úř. věst. č. L256, 7.9.1987, s. 1. [13] Úř. věst. L 28, 3.2.2000, s. 16. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA I (Článek 2) SEZNAM REFERENČNÍCH METOD Seznam zkratek: min. = minimum max. = maximum příloha = příloha citovaného nařízení TPS = tukuprostá sušina VMK = volné mastné kyseliny PČ = peroxidové číslo V = vzhled CH = chuť K = konsistence CPB = celkový počet bakterií Term. = počet termofilních bakterií ČS = členský stát IDF = Mezinárodní mlékařská federace ISO = Mezinárodní organizace pro normalizaci IUPAC = Mezinárodní unie čisté a aplikované chemie ADPI = Americký ústav mléčných výrobků SKM = slazené kondenzované mléko ZMS = zahuštěné mléko nebo smetana MTPS = mléčná tukuprostá sušina. Poznámka 1 : Izolace mléčného tuku dle popisu v normě IDF 6B:1989 (ochrana před světlem). Poznámka 2 : Nebyla stanovena žádná referenční metoda. Poznámka 3 : Vzorek je nutno připravit podle normy IDF 122C:1996 nebo normy IDF 73A:1985. Poznámka 4 : Inkubace po dobu 48 hodin při teplotě 55 °C; je třeba zabránit vyschnutí živné půdy kultury. Poznámka 5 : %TPS = % sušiny - % tuku Poznámka 6 : Máslo musí odpovídat jakostní třídě členského státu výroby uvedené v příloze V Nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 Poznámka 7 : Směrnice Komise 84/4/EHS Poznámka 8 : Nařízení Komise (ES) č. 1758/94 (Úř. věst. L 183, 19.7.1994, s. 14). Poznámka 9 : Směrnice Komise 78/633/EHS. ČĮST A Nařízení Komise | Produkt | Parametr | Mezní hodnota | Referenční metoda | Poznámka | Nařízení (ES) č. 2771/1999 Veřejné skladování (Úř. věst. L 333, 24.12.1999, s. 11) | Nesolené máslo | Mléčný tuk | Min. 82 % | Příloha XI | | Voda | Max. 16 % | Příloha IX | | TPS | Max. 2 % | Příloha X | | VMK (max.) | 1,2 mmol/100 g tuku | Norma IDF 6B:1989 | | PČ (max.) | 0,3 mekv. O2/1000 g tuku | Norma IDF 74A:1991 (anglická verze) | Poznámka 1 | Koliformní bakterie | Nezjistitelné v 1 g | Příloha XVII | Poznámka 3 | Jiný než mléčný tuk | Nezjistitelný analýzou triglyceridů | Příloha XXVI | | Stopovací látky: steroly | Nezjistitelné | Příloha XIV | | Jiné stopovací látky | | | | —vanilin | Nezjistitelný | Příloha XII | | —ethylester karotenové kyseliny | Nezjistitelný | Příloha XIII | | —triglyceridy enanthové kyseliny | Nezjistitelné | IUPAC 2 301 sub 5 | | Organoleptické vlastnosti | Nejméně 4 body z 5 pro A, G a C | Příloha VII | | Vodní disperze | Nejméně 4 body | Norma IDF 112A:1989 | | Nařízení (ES) č. 2771/1999 Soukromé skladování | Nesolené máslo | Mléčný tuk | Min. 82 % | Příloha XI | Poznámka 6 | Voda | Max. 16 % | Příloha IX | | Nařízení (ES) č. 2771/1999 Soukromé skladování | Solené máslo | Mléčný tuk | Min. 80 % | Příloha XI | Poznámka 6 | Voda | Max. 16 % | Příloha IX | | Sůl | Max. 2 % | Norma IDF 12B:1988 | | Nařízení (ES) 2571/97 (Úř. věst č. L 350, 20.12.1997, s. 3) | Nesolené máslo | Mléčný tuk | Min. 82 % | Příloha XI | | Voda | Max. 16 % | Příloha IX | | Stopovací látky | | | | —steroly | | Příloha XIV | | —vanilin | | Příloha XII | | —ethylester karotenové kyseliny | | Příloha XIII | | —triglyceridy enanthové kyseliny | | IUPAC 2 301 sub 5 | | Nařízení (ES) 2571/97 | Solené máslo | Mléčný tuk | Min. 80 % | Příloha XI | | Voda | Max. 16 % | Příloha IX | | Sůl | Max. 2 % | Norma IDF 12B:1988 | | Stopovací látky: | | | | steroly | | Příloha XIV | | vanilin | | Příloha XII | | ethylester karotenové kyseliny | | Příloha XIII | | triglyceridy enanthové kyseliny | | IUPAC 2 301 sub 5 | | Nařízení (ES) č. 2571/97 | Zahuštěné máslo | Mléčný tuk | Min. 99,8 % | Norma IDF 24:1964 | | Vlhkost a MTPS | Max. 0,2 % | Norma IDF 23A:1988 (vlhkost) Norma IDF 24:1964 (MSNF) | | VMK (max.) | Max. 0,35 % (kyselina olejová) | Norma IDF 6B:1989 | | PČ (max.) | 0,5 mekv. O2/1000 g tuku | Norma IDF 74A:1991 (anglická verze) | Poznámka 1 | Jiný než mléčný tuk | Nepřítomen | Příloha XXV | | Chuť | Čistá | | | Vůně | Bez cizích vůní | | | Ostatní | Nepřítomnost neutralizačních činidel, antioxidantů a konzervačních látek | | | Stopovací látky | | | | —steroly | | Příloha XIV | | —vanilin | | Příloha XII | | —ethylester karotenové kyseliny | | Příloha XIII | | —triglyceridy enanthové kyseliny | | IUPAC 2 301 sub 5 | | Nařízení (ES) č. 2571/97 | Smetana | Tuk | 35 % | Norma IDF 16C:1987 | | Stopovací látky: | | | | —steroly | | Metody schválené příslušným orgánem | Poznámka 2 | —vanilin | | Příloha XII | | —ethylester karotenové kyseliny | | Metody schválené příslušným orgánem | Poznámka 2 | —triglyceridy enanthové kyseliny | | IUPAC 2 301 sub 5 | | Nařízení (EHS) č. 429/90 (Úř. věst. L 45, 21.2.1990, s. 8) | Zahuštěné máslo | Mléčný tuk | Min. 96 % | Metody schválené příslušným orgánem | Poznámka 2 | TPS | Max. 2 % | Metody schválené příslušným orgánem | Poznámka 2 | Stopovací látky: | | | | —stigmasterol (95 %) | 15 g/100 kg zahuštěného másla | Příloha XIV | | —stigmasterol (85 %) | 17 g/100 kg zahuštěného másla | Příloha XIV | | —triglyceridy enanthové kyseliny | 1,1 kg/100 kg zahuštěného másla | IUPAC 2 301 sub 5 | | —ethylester kyseliny máselné a stigmasterol | Viz přílohu, bod 1 písm.c) | Příloha XIV | Poznámka 2 | —lecithin (E 322) | Max. 0,5 % | Metody schválené příslušným orgánem | Poznámka 2 | NaCl | Max. 0,75 % | Norma IDF 12B:1988 | | FFA | Max. 0,35 % (olejová)) | Norma IDF 6B:1989 | | PV (max.) | Až 0,5 mekv. O2/1000 g tuku | Norma IDF 74A:1991 (anglická verze) | Poznámka 1 | Chuť | Čistá | | | Vůně | Nepřítomnost cizích vůní | | | Jiné | Nepřítomnost neutralizačních činidel, antioxidantů a konzervačních činidel | | | Nařízení (EHS) č. 2191/81 (Úř. věst. L 213, 1.8.1981, s. 20) | Nesolené máslo | Mléčný tuk | Min. 82 % | Příloha XI | | Voda | Max. 16 % | Příloha IX | | Nařízení (ES) č. 2191/81 | Solené máslo | Mléčný tuk | Min. 80 % | Příloha XI | | Voda | Max.16 % | Příloha IX | | Sůl | Max. 2 % | Norma IDF 12B:1988 | | Článek 9 a hlava II nařízení (ES) č. 1255/1999 | Sýry vyráběné z ovčího a/nebo kozího mléka | Kravské mléko | < 1 % | Příloha XV | | Nařízení (EHS) č. 2921/90 | Příloha I - Kyselý kasein | Voda | Max. 2,00 % | Norma IDF 78C:1991 | | Tuk | Max. 1,75 % | Norma IDF 127A:1988 | | Volné kyseliny | Max. 0,30 % (jako kyselina mléčná) | Norma IDF 91:1979 | | Nařízení (EHS) č. 2921/90 | Příloha I - Syřidlový kasein | Voda | Max. 12 % | Norma IDF 78C:1991 | | Tuk | Max. 1 % | Norma IDF 127A:1998 | | Popeloviny | Min. 7,50 % | Norma IDF 90:1979 | | Nařízení (EHS) č. 2921/90 | Příloha I - Kaseináty | Voda | Max. 6,00 % | Norma IDF 78C:1991 | | Mléčná bílkovina | Min. 88,00 % | Norma IDF 92/1979 | | Tuk a popeloviny | Max. 6,00 % | Norma IDF 127A:1988 Norma IDF 89:1979 nebo | | Nařízení (EHS) č. 2921/90 | Příloha II - Kyselý kasein | Voda | Max. 10,00 % | Norma IDF 78C:1991 | | Tuk | Max. 1,50 % | Norma IDF 127A:1988 | | Volné kyseliny | Max. 0,20 % (jako kyselina mléčná) | Norma IDF 91:1979 | | CPB (max.) | 30000 1/g | Norma IDF 100B:1991 | Poznámka 3 | Koliformní bakterie | Nepřítomnost v 0,1 g | Příloha XVI | Poznámka 3 | Term. (max.) | 5000 1/g | Norma IDF 100B:1991 | Poznámky 3 a 4 | Nařízení (EHS) č. 2921/90 | Příloha II - Syřidlový kasein | Voda | Max. 8,00 % | Norma IDF 78C:1991 | | Tuk | Max. 1,00 % | Norma IDF 127A:1988 | | Popeloviny | Min. 7,50 % | Norma IDF 90:1979 | | CPB (max.) | 30000 1/g | Norma IDF 100B:1991 | Poznámka 3 | Koliformní bakterie | Nepřítomnost v 0,1 g | Příloha XVI | Poznámka 3 | Term. (max.) | 5000 1/g | Norma IDF 100B:1991 | Poznámky 3 a 4 | Nařízení (EHS) č. 2921/90 | Příloha II - Kaseináty | Voda | Max. 6,00 % | Norma IDF 78C:1991 | | Mléčná bílkovina | Min. 88,00 % | Norma IDF 92:1979 | | Tuk a popeloviny | Až 6,00 % | Norma IDF 127A:1988 Norma IDF 89:1979 nebo 90:1979 | | CPB (max.) | 30000 1/g | Norma IDF 100B:1991 | Poznámka 3 | Koliformní bakterie | Nepřítomnost v 0,1 g | Příloha XVI | Poznámka 3 | Term. (max.) | 5000 1/g | Norma IDF 100B:1991 | Poznámky 3 a 4 | Nařízení (EHS) č. 2921/90 | Příloha III - Kaseináty | Voda | Max. 6,00 % | Norma IDF 78C:1991 | | Mléčná bílkovina | Min. 85,00 % | Norma IDF 92:1979 | | Tuk | Max. 1,50 % | Norma IDF 127A:1988 | | Laktosa | Max. 1,00 % | Norma IDF 106:1982 | | Popeloviny | Max. 6,50 % | Norma IDF 89:1979 nebo 90:1979 | | CPB (max.) | 30000 1/g | Norma IDF 100B:1991 | Poznámka 3 | Koliformní bakterie | Nepřítomnost v 0,1 g | Příloha XVI | Poznámka 3 | Term. (max.) | 5000 1/g | Norma IDF 100B:1991 | Poznámky 3 a 4 | Nařízení (ES) č. 2799/1999 (Úř. věst. L 340, 31.12.1999, s. 3) | Krmné směsi a sušené odstředěné mléko (SOM) (pro použití v krmivech) | Voda (sušené kysané podmáslí) | Max. 5 % | | | Bílkoviny | 31,4 % (min.) v tukuprosté sušině | Norma IDF 20B:1993 | | Voda (SOM) | Max. 5 % | Norma IDF 26A:1993 | | Tuky (SOM) | Max. 11 % | Norma IDF 9C:1987 | | Syřidlová syrovátka (SOM) | Nepřítomna | Příloha XIX | Poznámka 7 | Škrob (SOM) | Nepřítomen | Příloha XXIII | | Voda (směsi) | Max. 5 % v tukuprosté sušině | Norma IDF 26A:1993 | | Tuky (směsi) | - | Směrnice Komise 84/4/EHS (Úř. věst. L 15, 18.1.1984, s. 28) | | Syřidlová syrovátka (směsi) | Nepřítomna | Příloha XIX | | Obsah SOM (v konečném výrobku) | Min. 50 % | Příloha XXII | Poznámka 7 | Tuky (v konečném výrobku) | Min. 2,5 % nebo 5 % | Směrnice Komise 84/4/EHS | Poznámka 8 | Škrob (v konečném výrobku) | Min. 2 % | Příloha XXIII | Poznámka 9 | Měď (v konečném výrobku) | 25 ppm | Směrnice Komise 78/633/EHS (Úř. věst. L 206, 26.7.1987, s. 43) | | Nařízení (ES) č. 322/96 (Úř. věst. L 45, 23.2.1996, s. 5) | SOM (sušené rozprašováním) | Tuk | Max. 1 % | Norma IDF 9C:1987 | | Bílkoviny | 31,4 % (min.) v tukuprosté sušině | Norma IDF 20B:1993 | | Voda | Max. 3,5 % | Norma IDF 26A:1993 | | Kyselost (N/10 NaOH) | Max. 19,5 ml | Norma IDF 86:1981 | | Mléčnany | Max. 150 mg/100 g | Norma IDF 69B:1987 | | Fosforečnany | Negativní | Norma ISO 3356:1975 | | Rozpustnost | Max. 0,5 ml při 24 °C | Norma IDF 129A:1988 | | Připálené částice | Filtr B min. (15,0 mg) | ADPI: 1990 | | CPB | 40000/1 g | Norma IDF 100B:1991 | Poznámka 3 | Koliformní bakterie | Negativní v 0,1 g | Příloha XVI | Poznámka 3 | Podmáslí | Negativní | Příloha XX | | Syřidlová syrovátka | Negativní | Příloha XVIII | | Kyselá syrovátka | Negativní | Metoda schválená příslušným orgánem | Poznámka 2 | Antimikrobiální látky | | Příloha XXI | | ČÁST B Referenční metody uvedené v části B mohou být používány pro analýzu produktů, na které se vztahuje jakéhokoliv z nařízení uvedených ve sloupci 1. Nařízení Komise | Produkt | Kód KN | Parametr | Mezní hodnota | Referenční metoda | Poznámka | Nařízení (EHS) č. 2658/87 (Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1) Nařízení (ES) č. L 2414/98 (Úř. věst. L 299, 10.11.1998, s. 7) Nařízení (ES) č. 1374/98 (Úř. věst. L 185, 30. 6. 1998 s. 21) Nařízení (ES) č. 2508/97 (Úř. věst. L 345, 16.12.1997, s. 31) Nařízení (ES) č. 174/1999 (Úř. věst. L 20, 27.1.1999, s. 8) | Mléko a smetana, nezahuštěné, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla | 0401 | Tuk (£6 %) | Mezní hodnoty jsou hodnoty stanovené v popisu kódu KN pro konkrétní produkt, případně ještě blíže určené v nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 (Úř. věst. L 366, 24.12.1987, s. 1), část 9 vývozní nomenklatury, nebo v nařízení (ES) č. 1374/98 (Úř. věst. L 185, 30.6.1998, s. 21). | Norma IDF 1D:1996 | | Tuk (> 6 %) | Norma IDF 16C:1987 | | Mléko a smetana, zahuštěné nebo obsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla | 0402 | Tuky (v tekuté formě) | Norma IDF 13C:1987 | | Tuky (v tuhé formě) | Norma IDF 9C:1987 | | Bílkoviny | Norma IDF 20B:1993 | | Sacharosa (normální obsah) | Norma IDF 35A:1992 | | Sacharosa (nízký obsah) | Metody schválené příslušným orgánem | Poznámka 2 | Sušina (SKM) | Norma IDF 15B:1991 | | Sušina (ZMS) | Norma IDF 21B:1987 | | Voda (mléko a sušená smetana) | Norma IDF 26A:1993 | | Podmáslí, fermentované nebo okyselené mléko a smetana, zahuštěné nebo nezahuštěné, obsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla. | 0403 | Tuk | Normy IDF 1D:1996, 9C:1987, 16C:1987,22B:1987,126A:1988 | | Bílkoviny | Norma IDF 20B:1993 | | Sacharosa (normální obsah) | Norma IDF 35A:1992 | | Sacharosa (nízký obsah) | Metody schválené příslušným orgánem | Poznámka 2 | Voda (sušené kysané podmáslí) | Příloha XXIV | | Voda (sušené sladké podmáslí) | Norma IDF 26A:1993 | | Sušina (ostatní produkty) | Metody schválené příslušným orgánem | | Syrovátka, též zahuštěná, nebo obsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla; produkty složené z přírodních složek mléka | 0404 | Tuk | Normy IDF 9C:1987, 16C:1987, 22B:1987, | | Bílkoviny | Norma IDF 20B:1993 | | Sacharosa (normální obsah) | Norma IDF 35A:1992 | | Sacharosa (nízký obsah) | Metody schválené příslušným orgánem | Poznámka 2 | 040490 | Bílkoviny | Norma IDF 20B:1993 | | Voda | Norma IDF 26A:1993 | | Sušina | Norma IDF 15B:1991 | | (Zahuštěné výrobky) | Norma IDF 21B:1987 | | Máslo a jiné tuky a oleje získané z mléka; mléčné pomazánky | 0405 | Tuk (je-li £ 85 %) | Příloha XI | | Voda | Příloha IX | | Máslo | TPS | Příloha X | | NaCl | Norma IDF 12B:1998 | | Máselný olej | Tuk (je-li > 99 %) | Norma IDF 24:1964 | | Voda (je-li tuk <99 %) | Norma 23A:1988 | | Sýry a tvaroh | 0406 | Tuk | Norma IDF 5B:1986 | | Sušina | Norma IDF 4A:1982 | | Sušina (Ricotta) | Norma IDF 58:1970 | | NaCl | Norma IDF 88A:1988 | | Laktosa | Norma IDF 79B:1991 | | Nařízení (EHS) č. 2658/87 | Krmné směsi | 2309 | Laktosa | | Příloha XVII | | -------------------------------------------------- PŘÍLOHA II (Článek 3) KONTROLA VÝSLEDKŮ, KTERÉ BYLY ZÍSKÁNY RUTINNÍMI METODAMI A KTERÉ SE BLÍŽÍ MEZNÍM HODNOTÁM STANOVENÝM V JEDNOTLIVÝCH NAŘÍZENÍCH, POKUD JDE O SLOŽENÍ A JAKOST Jestliže mo je mezní hodnota pro složení a jakostní znaky stanovené v nařízení, pak rozhodovací mezní hodnota (L) je: L = m o jestliže RRout/Rref ≤1 R Rout : mezní hodnota reprodukovatelnosti rutinní metody Rref : mezní hodnota reprodukovatelnosti referenční metody Je-li mo horní mezní hodnota a RRout/Rref > 1, pak rozhodovací mezní hodnota se vypočte pomocí vzorce L = m - R /R ·CrD 95 Pokud za stejných podmínek je mo dolní mezní hodnota, rozhodovací mezní hodnota se vypočte pomocí vzorce: L = m + R /R ·CrD 95 kde CrD95 je kritický rozdíl referenční metody (viz přílohu IV). Pokud je mo horní mezní hodnota, pak konečný výsledek, který byl získán při použití rutinní metodya který je vyšší než rozhodovací mezní hodnota, musí být nahrazen konečným výsledkem získaným při použití referenční metody. Tento konečný výsledek musí být podložen nejméně stejným počtem analýz a vzorků jako konečný výsledek získaný rutinní metodou. Pokud je mo dolní mezní hodnota, pak v případě konečného výsledku, který byl získán rutinní metodou a je nižší než rozhodovací mezní hodnota, musí být použit stejný postup. Poznámka Výše uvedený postup lze použít, jestliže neexistuje žádný zjistitelný matricový efekt. Matricový efekt lze zjistit takto: pro každý vzorek použitý pro kalibraci se vypočte rozdíl (w) mezi výsledky získanými při použití referenční metody a při použití rutinní metody. Směrodatná odchylka vypočtená podle vzorce s= ∑ w i2/2m m : kde m je počet vzorků použitých pro kalibraci, se porovná s aritmetickým průměrem směrodatné odchylky opakovatelnosti referenční a rutinní metody: s s +s rrout2/2 Matricový efekt nelze vyloučit, jestliže +++++ TIFF +++++ kde f = m (f: počet stupňů volnosti) α = pravděpodobnost chyby; α = 0,05. V tomto případě je nutné další šetření, aby bylo možné stanovit rozhodovací mezní hodnotu. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA III (Články 4 a 5) a) Postup, kterým se ověřuje dodržování stanovené mezní hodnoty reprodukovatelnosti (chemická analýza) Dodržování mezní hodnoty reprodukovatelnosti se ověřuje porovnáním laboratorních výsledků s výsledky zkušené laboratoře [1], které byly získány u stejného vzorku. Obě laboratoře provádějí stanovení dvakrát a výsledky se vyhodnocují pomocí vzorce: CrD |y y = r 2 kde: CrD 95 : kritický rozdíl (P = 0,95) y -1 : aritmetický průměr dvou výsledků získaných v laboratoři 1 y -2 : aritmetický průměr dvou výsledků získaných v laboratoři 2 R : mezní hodnota reprodukovatelnosti: nutno stanovit interpolací r : mezní hodnota opakovatelnosti: pokud se přesnost mění podle koncentrace. Pokud je překročen kritický rozdíl, musí být do dvou měsíců provedena jiná zkouška. Pokud výsledky tohoto druhého pokusu ukáží, že mezní hodnota reprodukovatelnosti není dodržena, příslušné orgány musí přijmout nezbytná opatření. b) Postup, kterým se stanoví prozatímní mezní hodnota reprodukovatelnosti (chemická analýza) Prozatímní mezní hodnota reprodukovatelnosti (Rprov) se stanoví pomocí této rovnice: R = Y + r22 kde: Y -1 : průměr dvou výsledků získaných v laboratoři 1 y -2 : průměr dvou výsledků získaných v laboratoři 2 (viz přílohu IIIa) r : mezní hodnota opakovatelnosti nebo prozatímní mezní hodnota opakovatelnosti. Poznámky: 1. Rprov lze použít pro výpočet kritických rozdílů (viz přílohu VI). 2. Rprov se stanoví na 2r, jestliže je vypočtená hodnota Rprov menší než 2r. 3. RSDR c [2], potom je hodnota Rprov nepřijatelně vysoká a nelze ji pro výpočet kritického rozdílu použít. 4. Rprov je třeba vypočítávat nejméně jednou za rok na základě výsledků získaných ve dvou laboratořích (viz přílohu IV). 5. Pro výpočet kritického rozdílu musí být používána střední hodnota Rprov. Pro střední hodnotu Rprov platí pravidla uvedená v bodech 2 a 3. Mezní hodnota reprodukovatelnosti (hodnota R) se získá z vypočtené hodnoty RSDR takto: R = 0,0283 RSD R x - : aritmetický průměr získaných výsledků. Některé vypočtené hodnoty RSDR (příklady): Koncentrace | RSDR (%) | 1 g/100 g | 4 | 0,01 g/100 g | 8 | 1 mg/1000 g | 16 | Při koncentraci analytu 1 g/100 g se získá: R = 0,0283*1*4 = 0,11 g/100 g. [1] Obecně lze říci, že zkušenou laboratoří musí být laboratoř, která uspěla při validaci zkušební metody nebo při zkoušce odborné způsobilosti. [2] koncentrace vyjádřená jako desetinný zlomek (příklad: 10 g/100 g = 0,1).Literatura:Peeler, J. T, Horwitz, W. a Albert R.J. Ass. Off. Anal. Chem.72(5), 784-806 (1989). -------------------------------------------------- PŘÍLOHA IV (Článek 4) HODNOCENÍ VÝSLEDKŮ ANALÝZY ZÍSKANÝCH PŘI POUŽITÍ VALIDOVANÝCH METOD Pokud výsledek analýzy ukáže, že byla překročena určitá mezní hodnota, vypočte se aritmetický průměr dvou nebo více výsledků. Použije se tento postup: 1. V případě, že výsledek analýzy představuje jediný výsledek, musí být za podmínek opakovatelnosti provedena druhá analýza. Jestliže nelze obě analýzy provést za podmínek opakovatelnosti, je nutné provést další duplicitní analýzu za podmínek opakovatelnosti a použít těchto výsledků pro posouzení, zda byl dodržen kritický rozdíl. 2. Vypočte se absolutní hodnota rozdílu mezi aritmetickým průměrem výsledků získaných za podmínek opakovatelnosti a mezní hodnotou. Je-li absolutní hodnota tohoto rozdílu větší než kritický rozdíl, znamená to, že analyzovaný vzorek nesplňuje požadavky. Kritický rozdíl se vypočte podle tohoto vzorce: CrD y - m = 2 n kde: y - : aritmetický průměr získaných výsledků mo : mezní hodnota n : počet analýz/vzorků Pokud se přesnost mění podle koncentrace, může být nutné stanovit hodnoty r a R interpolací. Konečný výsledek udávaný pro určitý vzorek musí za normálních okolnostíukázat, že mezní hodnota byla dodržena. Konečné výsledky - v rozmezí m a m + CrD , jestliže je mezní hodnota maximem; - v rozmezí m a m + CrD , jestliže je mezní hodnota minimem, by se měly tudíž vyskytovat pouze výjimečně. Konečné výsledky, jejichž hodnoty se nacházejí v uvedeném rozmezí, jsou přijatelné pouze tehdy, pokud se vyskytnou nejvýše jednou u každých pěti vzorků analyzovaných v rámci jedné šarže. Pokud se z každé šarže analyzuje méně než pět vzorků, je přijatelný jeden výsledek nacházející se ve zmíněném rozmezí. Pokud však jde o šarže dodávané opakovaně od určitého výrobce, musí být použito pravidlo, podle kterého se získá jen jeden výsledek v rámci uvedeného rozmezí na každých pět analyzovaných vzorků. 3. Jestliže se konečný výsledek x vypočte podle vzorce x = y1 ± y2 (příklad: voda a obsah sušiny v másle pro výpočet obsahu tuku), kde y1 a y2 jsou konečné výsledky jednoho druhu analýzy, potom se celkové mezní hodnoty opakovatelnosti a reprodukovatelnosti rx a Rx konečných výsledků x vypočítají takto: r = 2r12+r22 R = 2R12+R22 kde r1 a r2 jsou mezní hodnoty opakovatelnosti a R1 a R2 mezní hodnoty reprodukovatelnosti y1 a y2. Hodnota x se porovnává s mezní hodnotou mo podle pravidel stanovených v bodech 1 a 2. Kritický rozdíl se vypočte podle vzorce: CrD x -m = 2 n kde x je aritmetický průměr získaných výsledků x1. 4. Je-li konečný výsledek vypočítáván podle vzorce ve tvaru x = y y 2 (příklad: obsah tuku v sušině sýra) kde y1 a y2 jsou konečné výsledky jednoho druhu analýzy, potom lze celkové mezní hodnoty opakovatelnosti a reprodukovatelnosti rx a Rx vypočítat takto: r = μ x2r*12+ r*22 R = μ x2R*12+ R*22 μ = l μ 2 μ1 : mezní či cílová hodnota pro y1 (příklad: tuk) μ2 : mezní či cílová hodnota pro y2 (příklad: sušina) r = r μ ≤ 0,15 r = r μ ≤0,15 kde r1 : mezní hodnota opakovatelnosti, y1 r2 : mezní hodnota opakovatelnosti, y2 R = R μ ≤ 0,15 r = R μ ≤ 0,15 kde R1 : mezní hodnota reprodukovatelnosti, y1 R2 : mezní hodnota reprodukovatelnosti, y2 Postupy výpočtu rx a Rx jsou použitelné pouze tehdy, pokud relativní mezní hodnoty opakovatelnosti a reprodukovatelnosti (r1*, r2*, R1*, R2) se rovnají 0,15 nebo jsou menší než 0,15. Hodnota x se porovnává s mezní hodnotou μx podle pravidel stanovených v bodech 1 a 2. Kritický rozdíl se stanoví podle vzorce: CrD x -μ = 2 n kde - je aritmetický průměr výsledků x získaných chronologicky [1]. [1] Poznámka:Jestliže se například získají výsledky y11, y12, y21 a y22, musí být vypočten aritmetický průměr y11/y21 a y12/y22. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA V VNITŘNÍ KONTROLA (Článek 5) a) Metoda vnitřní kontroly jakosti (VKJ) (chemická analýza) Definice kontrolního materiálu Materiál používaný pro účely VKJ musí projít stejným procesem, případně částí stejného procesu jako materiály, u nichž se provádí zkouška. Kontrolním materiálem může být: - certifikovaný referenční materiál, - interní referenční materiál, - materiál schválený na základě mezilaboratorních zkoušek, - obohacený materiál. Postup pro zavedení VKJ Laboratoř musí zavést VKJ postupem popsaným v dokumentu IUPAC "Harmonizované pokyny pro vnitřní kontrolu jakosti v analytických laboratořích" [1]. V rámci VKJ se do analytických postupů zařazují kontrolní materiály nebo se zopakuje analýza zkušebního vzorku. Kontrolní materiály musí být svým chemickým složením podobné zkušebním vzorkům a dostatečně stabilní po nezbytnou dobu. Musí být doloženo, že pro analýzu mohou být vhodným způsobem rozděleny na stejné stejndíly a že analyzovanou látku obsahují v takové koncentraci, která je vhodná pro požadované rozmezí. Kontrolní materiál musí být vložen nejméně jednou do každého analytického pokusu a získanou hodnotu je nutné zanést do kontrolního grafu za účelem dlouhodobého měření chyb. Laboratoř musí kromě toho v pravidelných intervalech prokazovat, že splňuje podmínky opakovatelnosti během analytického pokusu, což lze provést zopakováním analýzy kontrolního materiálu a/nebo zkušebního materiálu. Výsledky těchto analýz je třeba porovnat se všemi zveřejněnými mezními hodnotami opakovatelnosti a s existujícími údaji týkajícími se přesnosti dosahované v dané laboratoři. Pokud se používají kontrolní materiály, hodnoty získané pro analýzy kontrolního materiálu mezi jednotlivými pokusy se vynesou do Shewhartova grafu (ISO 8258 (1991)) s patřičnými kontrolními limity. Akční limity se nastaví na x ± 3s , kde st je celková směrodatná odchylka, a varovné limity na x ± 2s t. Celková směrodatná odchylka: s = 2sb2+ sw2/n kde sb : směrodatná odchylka mezi pokusy sw : směrodatná odchylka v rámci pokusu n : počet stanovení. V případě, že se kontrolní materiál nepoužije (např. kvůli nedostatečné stabilitě), musí být v každém pokusu nejméně jeden zkušební materiál analyzován duplicitně. Absolutní rozdíly získané z duplicitních analýz provedených v rámci jednoho pokusu (viz přílohu III) se zakreslí do grafu. Střední čára je na úrovni 1,128 sw, dolní mezní hodnota je 0 a horní mezní hodnota (akční limit) je 3,686 sw; sw je směrodatná odchylka v daném pokusu. Je-li rozsah koncentrací veliký, musí kontrolní metoda používat materiály o malém i velkém obsahu. Pokud u zkušebních materiálů existuje široký rozsah koncentrací analyzované látky, laboratoř musí stanovit poměr mezi přesností a stupněm koncentrace. Je-li přesnost úměrná stupni koncentrace, následující kontrola musí být provedena na základě relativní přesnosti (tj. absolutního rozdílu vyjádřeného jako procentní podíl ze střední hodnoty). Analytický systém přestává být spolehlivý, pokud nastane některá z těchto situací: A. aktuální hodnota grafického znázornění je mimo akční limity, B. aktuální i předchozí hodnota je mimo varovné limity, avšak uvnitř akčních limitů, C. v případě použití kontrolních materiálů se devět po sobě jdoucích hodnot nachází na stejné straně střední čáry. Za této situace laboratoř musí: A. zastavit analýzu a počkat na výsledky diagnostických zkoušek a výsledky opatření přijatých k nápravě situace a B. vyloučit výsledky daného pokusu a provést novou analýzu zkušebních materiálů. b) Postup pro výběr kontrolního materiálu v rámci laboratoře a stanovení vnitřních mezních hodnot přesnosti (chemická analýza) Údaje o přesnosti laboratorních zkoušek lze získat opakovanou analýzou kontrolních materiálů a/nebo opakovanou analýzou zkušebních vzorků. Laboratoře použijí následující postup pro stanovení parametrů přesnosti týkajících se odchylek v rámci jednoho pokusu a mezi jednotlivými pokusy; tyto parametry následně použijí k sestavení kontrolních grafů. Laboratoře mohou použít alternativní postupy za předpokladu, že mohou patřičně doložit, že získané údaje týkající se přesnosti jsou spolehlivé. 1. Výběr kontrolních materiálů Je-li vhodné, aby laboratoř použila kontrolní materiál, musí být nejprve shromážděny údaje za účelem stanovení mezních hodnot. Pokud je to možné, je třeba používat certifikované referenční materiály (CRM). Navržené kontrolní materiály musí být analyzovány za podmínek opakovatelnosti v rámci jednoho pokusu, za použití příslušných CRM, a musí u nich být provedeny opakované analýzy a namátkové zkoušky. Pokud tuto metodu nelze použít, laboratoře musí usilovat o to, aby se zúčastnily zkoušek odborné způsobilosti a musí stanovit konsensuální střední hodnoty (přidělené hodnoty), které lze považovat za skutečnou konvenční střední hodnotu spojenou s významnou nejistotou. Jiné postupy spočívají zejména v tom, že reálná hodnota je přidělena při přípravě nebo použití kontrolních materiálů, do nichž byla přidána stopovací látka. Kromě toho v případě, že laboratoř provádí analýzu tohoto druhu pravidelně a má již zavedenou statistickou kontrolu, každý nový kontrolní materiál (např. materiál potřebný z důvodu vyčerpání zásob) musí být získán na základě analýz u nichž je prováděna kontrola pomocí stávajících materiálů. 2. Stanovení limitních hodnot Po výběru kontrolního materiálu laboratoř pomocí tohoto materiálu stanoví hodnoty týkající se přesnosti v rámci jednoho pokusu a mezi jednotlivými pokusy. Pro stanovení hodnot přesnosti v rámci jednoho pokusu se minimálně požaduje, aby kontrolní materiál byl dvanáctkrát duplicitně analyzován. Duplicitní analýzu je třeba provádět za podmínek opakovatelnosti, tj. musí ji provádět stejný pracovník se stejnými chemikáliemi, atd. Duplicitní analýza kontrolního materiálu musí být prováděna namátkově v rámci jednoho analytického pokusu. Mají-li se projevit přiměřené odchylky mezi jednotlivými pokusy, s přihlédnutím k běžným odchylkám týkajícím se např. chemikálií, nové kalibrace přístrojů, případně výměny analytických pracovníků, je třeba každou duplicitní analýzu provést v jiný den během určitého období. Poznámka: Je nutné zdůraznit, že použití údajů, které nejsou plně reprezentativní pro odchylky mezi jednotlivými pokusy, může vést ke zbytečnému opakování analýzy, protože byly stanoveny příliš úzké mezní hodnoty. A naopak, laboratoř uvádějící příliš nepřesné údaje týkající se přesnosti nemusí být schopna splnit mezní hodnoty stanovené v referenčních metodách, její výsledky budou pravděpodobně méně uspokojivé než výsledky srovnatelných laboratoří a kromě toho se jí zřejmě nepodaří poskytnout údaje potřebné pro zamýšlený účel. 2.1 Stanovení přesnosti v rámci jednoho pokusu 2.1.1 Přesnost v rámci pokusu, je-li k dispozici kontrolní materiál U duplicitních údajů (nejméně u 12 duplikátů) je třeba nejprve provést Cochranovův test maximální odchylky, který spočívá v porovnání maximální hodnoty rozsahu duplikátů umocněné na druhou se součtem hodnoty rozsahů umocněné na druhou: c = d max ∑ d i2 kde di = rozdíl mezi duplikáty. Hodnota Cochranova parametru C se porovná s tabulkovými hodnotami [ISO 5725 (1994)]. Pokud lze hodnotu označit za podezřelou nebo odlehlou, výsledek musí být analyzován s cílem najít vysvětlení, např. technickou nebo počítačovou chybu, chybu při provádění zkoušky nebo analýzy nesprávného vzorku. Je-li vysvětlení technické chyby takové, že znemožňuje pochybný výsledek nahradit, je nutné tento výsledek vyloučit jako skutečně odlehlou hodnotu. Pokud přetrvávají podezřelé nebo odlehlé hodnoty, které není možné vysvětlit, pak podezřelé hodnoty se uchovají jako správné a statisticky odlehlé hodnoty se vyloučí. Laboratoř se musí snažit získat náhradní hodnoty. Když si je laboratoř jista, že údaje již neobsahují odlehlé hodnoty, pak směrodatná odchylka v rámci pokusu sw se získá takto:pro každou dvojici xi1, xi2 z duplicitních dat p se vypočte součet duplikátů s = x + x i2 a rozdíl duplikátů d = x - x i1 a vypočtou se jejich součty A=∑ s i B = ∑ d i2 C = ∑ s i2 Odhad směrodatné odchylky v rámci pokusu je s = 2B2p Interní mezní hodnota přesnosti je 2,8.sw. Jestliže se použije referenční metoda, interní mezní hodnota přesnosti se porovná se zveřejněnou mezní hodnotou opakovatelnosti. Laboratoř musí splňovat požadavek referenční metody. Nesplnění tohoto požadavku vede k příslušnému šetření. Stanovené mezní hodnoty je třeba považovat za prozatímní hodnoty, které mohou být přezkoumány. 2.1.2 Přesnost v rámci pokusu, není-li k dispozici kontrolní materiál Laboratoř se může rozhodnout, že přesnost v rámci jednoho pokusu stanoví duplicitní analýzou reprezentativních zkušebních vzorků (nejméně 12 duplicitními analýzami). Pokud není možné použít kontrolní materiály, např. pro jejich nestabilitu, musí být duplicitní údaje shromážděny touto metodou. Poznámka: Předpokládá se, že analýzy se týkají poměrně úzkého rozmezí hodnot, a proto lze na všechny vzorky použít jedinou hodnotu. Pokud je rozsah výsledků širší, tj. překročí-li např. jeden stupeň velikosti, a pokud přesnost závisí na koncentraci, pak se laboratoře musí snažit používat relativních směrodatných odchylek. U údajů je nutné provést Cochranovův test, podobně jako v bodu 2.1.1. Jakmile si je laboratoř jista, že údaje neobsahují odlehlé hodnoty, je možné vypočítat směrodatnou odchylku v rámci jednoho pokusu a interní mezní hodnotu přesnosti, jak je uvedeno v bodu 2.1.1. Směrodatnou odchylku v rámci jednoho pokusu sw lze použít pro sestavení kontrolních grafů (viz přílohu II). Stanovené mezní hodnoty je třeba považovat za prozatímní hodnoty, které mohou být přezkoumány. 2.2 Stanovení přesnosti mezi jednotlivými pokusy Pro každou dvojici se vypočte střední hodnota (s1/2) a se získanými hodnotami se provede Grubbsův test ka[(ISO 5725 (1994)]. Kritéria pro vyloučení nebo přijetí odlehlých nebo podezřelých hodnot jsou kritéria popsaná v bodu 2.1.1. Laboratoř se musí snažit získat náhradní hodnotu za každý vyloučený výsledek. Jakmile si je laboratoř jista, že údaje neobsahují odlehlé hodnoty, směrodatná odchylka mezi jednotlivými pokusy sb se vypočte takto: s = 1 C - B A 2p nebo se předpokládá, že se rovná 0, je-li výraz pod znakem druhé odmocniny záporný. Celková směrodatná odchylka st se používá pro sestavení kontrolních grafů pro střední hodnotu z n stanovení (viz přílohu II). Stanovené mezní hodnoty je třeba považovat za prozatímní hodnoty, které mohou být přezkoumány. 3. Přezkoumání počátečních mezních hodnot Kontrolní mezní hodnoty stanovené výše uvedeným způsobem musí být považovány za předběžné výpočty. Za účelem aktualizace mezních hodnot stanovených na základě přijatelné přesnosti v rámci jednoho pokusu (bod 2.1.2) je třeba shromáždit dodatečné duplicitní údaje týkající se zkušebních vzorků. Četnost přezkoumání údajů závisí na četnosti analýz. Obecně lze uvést, že by údaje měly být přezkoumány po získání dalších deseti duplicitních hodnot. U všech údajů je pak nutné provést Cochranův test a znovu stanovit mezní hodnoty na základě nové hodnoty směrodatné odchylky. Následná rozhodnutí o platnosti kontrolních mezních hodnot musí být prováděna na základě dodatečných údajů. Přezkoumání počátečních údajů získaných z důvodu přesnosti v rámci jednoho pokusu závisí také na četnosti analýz. Obecně lze uvést, že původně stanovené hodnoty týkající se směrodatné odchylky a střední odchylky musí být přezkoumány poté, co se analýzami kontrolního materiálu získá dalších deset údajů, při četnosti jedné analýzy na šarži. U všech údajů je třeba provést Grubbsů test s cílem zjistit extrémní odlehlé hodnoty. Na základě nových údajů je pak třeba znovu vypočítat střední odchylku i směrodatnou odchylku. Kromě toho musí laboratoř v této fázi použít Cusumův graf [(BS S700:1984) a novelu 5480 (1987)], aby analyzovala všechny problémy, které mohou souviset např. se stárnutím chemikálií. Musí být analyzován každý výsledek, který je mimo mezní hodnoty Cusumovy "masky V". Tyto nové mezní hodnoty (střední odchylka a směrodatná odchylka) musí být pravidelně kontrolovány pomocí Cusumovy metodiky. Jakákoliv pochybnost ohledně validity kontrolního materiálu musí být důkladně prověřena. 4. Hlášení údajů o přesnosti Laboratoře musí příslušným vnitrostátním orgánům poskytovat údaje o: - použité metodě, - směrodatné odchylce v rámci jednoho pokusu sw a interní mezní hodnotě přesnosti, - směrodatné odchylce mezi jednotlivými pokusy sb, - celkové směrodatné odchylce s1, - počtu analýz nezbytných pro získání údajů o přesnosti. [1] M. Thompson a R. Wood: Pure and Applied Chemistry“ 67 (4), 649-666 (1995). -------------------------------------------------- PŘÍLOHA VI (Článek 6) HODNOCENÍ POSUZOVATELŮ A SPOLEHLIVOST VÝSLEDKŮ ORGANOLEPTICKÝCH ANALÝZ V případě použití bodovacích metod (norma IDF 99C/1997) se použijí tyto postupy: a) Stanovení "ukazatele opakovatelnosti" Jeden posuzovatel musí během 12 měsíců analyzovat nejméně deset vzorků jako slepé duplikáty. Jednotlivé analýzy obvykle provádí v odlišných termínech. Výsledky týkající se charakteristických znaků jednotlivých produktů se vyhodnotí pomocí tohoto vzorce: w = ∑ n kde: w 1 : ukazatel opakovatelnosti x i1 : počet bodů pro první hodnocení vzorku xi x i2 : počet bodů pro druhé hodnocení vzorku xi n : počet vzorků Hodnocené vzorky musí představovat široký rozsah jakosti. Hodnota w1 nesmí překročit 1,5 bodu (na pětibodové stupnici). b) Stanovení "ukazatele odchylek" Tento ukazatel se musí používat pro kontrolu, zda posuzovatel používá pro hodnocení jakosti stejnou stupnici jako zkušená skupina posuzovatelů. Počet bodů přidělených posuzovatelem se porovnává s průměrným počtem bodů, které přidělila skupina posuzovatelů. D = 1 + ∑ x -x x -x -i222n kde: xi1; xi2 : viz písm.a) ;x -i2 : průměrný počet bodůskupiny posuzovatelů pro první a druhé hodnocení vzorku xi n : počet vzorků (nejméně 12 za měsíc). Hodnocené vzorky musí představovat široký rozsah jakosti. Hodnota D1 nesmí překročit 1,5 bodu (na pětibodové stupnici). Členské státy musí informovat o všech potížích vyplývajících z používání tohoto postupu. c) Porovnání výsledků získaných v různých regionech členského státu a v různých členských státech V případě potřeby musí být nejméně jednou za rok zorganizována zkouška, která umožní porovnat výsledky získané posuzovateli z různých regionů. Pokud se zjistí významné rozdíly, je třeba přijmout nezbytná opatření, aby byly zjištěny důvody těchto rozdílů a dosaženy srovnatelné výsledky. Členské státy mohou organizovat zkoušky, které umožní porovnat výsledky získané jejich vlastními posuzovateli a posuzovateli ze sousedních členských států. V případě zjištění významných rozdílů je nutné provést důkladné šetření, aby byly dosaženy srovnatelné výsledky. Členské státy sdělí výsledky těchto porovnání Komisi. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA VII (Článek 6) ORGANOLEPTICKÉ HODNOCENÍ MÁSLA 1. Oblast použití Cílem tohoto postupu organoleptického hodnocení másla je stanovit jednotnou metodu použitelnou ve všech členských státech. 2. Definice "Organoleptickým hodnocením" se rozumí posuzování vlastností produktů smyslovými orgány. "Komisí" se rozumí skupina vybraných posuzovatelů, kteří během hodnocení pracují, aniž by mezi sebou komunikovali nebo se vzájemně ovlivňovali. "Bodovým hodnocením" se rozumí organoleptické hodnocení, které vypracuje komise za použití číselné řady. Musí být používána nomenklatura vad. "Tříděním" se rozumí třídění podle jakosti prováděné na základě bodového hodnocení. "Kontrolními dokumenty" se rozumí dokumenty používané k zaznamenávání bodového ohodnocení každé vlastnosti a konečné jakostní třídy produktu (v těchto dokumentech může být rovněž zapsáno chemické složení). 3. Zkušební místnost 3.1 Musí být přijata opatření, aby ve zkušební místnosti nepůsobily na posuzovatele vnější faktory. 3.2 Zkušební místnost musí být prosta cizích pachů a musí být snadné ji udržovat v čistotě. Stěny musí mít světlou barvu. 3.3 Zkušební místnost a její osvětlení nesmějí ovlivňovat vlastnosti hodnocených produktů. Místnost musí být vybavena vhodnou regulací teploty. 4. Výběr posuzovatelů Posuzovatel musí být dobře obeznámen s výrobky z másla a musí být způsobilý provádět organoleptické jakostní třídění. Jeho způsobilost musí pravidelně (nejméně jednou ročně) posuzovat příslušný orgán. 5. Požadavky kladené na komisi Komise se musí skládat z lichého počtu posuzovatelů, nejméně tří. Většinu z nich musí tvořit zaměstnanci příslušného orgánu nebo schválené osoby, které nejsou zaměstnány v mlékárenském průmyslu. Před hodnocením je třeba vzít v úvahu řadu faktorů, aby členové komise podali posuzovateloptimální výkon: - členové komise nesmějí trpět žádnou chorobou, která by ovlivnila jejich výkon. Pokud taková okolnost nastane, je třeba začlenit do komise nového posuzovatele; - členové komise se k hodnocení musí dostavit včas a vyhradit si dostatek času na provedení hodnocení; - členové komise nesmějí používat silně vonící látky jako parfémy, vodu po holení, deodoranty, atd., ani jíst silně aromatizovaná (kořeněná) jídla, atd.; - členové komise nesmějí poslední půl hodinu před hodnocením kouřit, jíst ani pít, s výjimkou vody. 6. Posouzení hodnoty každé vlastnosti 6.1 Organoleptické hodnocení musí být provedeno u třech následujících vlastností: vzhledu, konzistence a aroma. Vzhled se týká těchto znaků: barvy, zjevné čistoty, tvorby plísní a vodní disperze. Vodní disperze se testuje podle normy IDF 112A/1989. Konzistence se týká těchto znaků: pevnosti a roztíratelnosti. K hodnocení konzistence másla lze použít fyzikální metody. Komise předpokládá, že tyto metody budou v budoucnu harmonizovány. Aroma se týká těchto znaků: chuti a vůně. Významná odchylka od doporučené teploty brání tomu, aby konzistence a aroma byly spolehlivě ohodnoceny. Teplota má klíčový význam. 6.2 Organoleptické hodnocení každé vlastnosti musí být prováděno samostatně. Bodové hodnocení se musí provádět podle tabulky 1. 6.3 Může být žádoucí, aby v zájmu jednotnosti posuzovatelé před zahájením hodnocení přidělili body jednomu nebo více referenčním vzorkům za vzhled, konzistenci a aroma. 6.4 Počet bodů nutných pro přijetí je stanoven takto: | Maximum | Požadovaný počet | Vzhled | 5 | 4 | Konzistence | 5 | 4 | Aroma | 5 | 4 | Pokud není dosažen požadovaný počet bodů, musí být uveden popis vady. Počet bodů od každého posuzovatele pro každou vlastnost musí být zapsán do kontrolního dokumentu. Produkt je přijat nebo zamítnut na základě rozhodnutí většiny. Případy, kdy jsou rozdíly mezi jednotlivými bodovými hodnoceními každé vlastnosti větší než jeden bod, by se neměly vyskytovat často (nejvýše jednou u 20 vzorků). V opačném případě musí předseda komise prověřit způsobilost komise. 7. Dozor Předseda komise, jenž musí být řádným zaměstnancem příslušného orgánu a může být členem komise, musí nést obecnou odpovědnost za celý postup. Je povinen zapisovat bodové hodnocení každé vlastnosti do kontrolního dokumentu a potvrdit, zda je produkt přijat nebo zamítnut. 8. Odběr a příprava vzorků 8.1 - Je žádoucí, aby během hodnocení nebyla známa totožnost vzorků a aby se tak zabránilo případné zaujatosti. - Odběr a přípravu vzorků musí zorganizovat předseda komise před začátkem hodnocení, v nepřítomnosti ostatních členů komise. 8.2 Pokud se organoleptické hodnocení provádí v chladírenském skladu, vzorek se odebírá pomocí máslové sondy. Pokud se organoleptické hodnocení provádí na jiném místě než v chladírenském skladu, je třeba odebrat vzorek nejméně o hmotnosti 500 g. 8.3 Během hodnocení by mělo mít máslo teplotu mezi 10 až 12 °C. Větším odchylkám od této teploty je nutno za každou cenu zabránit. 9. Nomenklatura Viz tabulka č. 2 uvedená v příloze. Tabulka 1: Bodové hodnocení másla Vzhled | Konzistence | Chuť a vůně | Body | Č. [1] | Poznámky | Body (jakostní třída) | Č. [1] | Poznámky | Body (Jakostní třída) | Č. [1] | Poznámky | 5 | | Velmi dobrý ideální druh nejvyšší jakost (rovnoměrný suchý) | 5 | | Velmi dobrá ideální druh nejvyšší jakost (dobře roztíratelné) | 5 | | Velmi dobré ideální druh nejvyšší jakost (absolutně čisté nejjemnější aroma) | 4 | | Dobrý [2] | 4 | | Dobrá [2] | 4 | | Dobré [2] | | Bez zjevných vad | 17 | tvrdá | | Bez zjevných vad. | | | 18 | měkká | | | 3 | | Uspokojivý (drobné vady) | 3 | | Uspokojivá (drobné vady) | 3 | | Uspokojivé (drobné vady) | 1 | vodnatý, se zřetelnými kapičkami vody | 14 | drobivá, křehká, hrudky | 21 | nevýrazné | 2 | nejednotné barvy | 15 | pastovitá, těstovitá, mazlavá | 22 | cizí chuť a vůně | 3 | pruhovaný | 16 | lepivá | 25 | kyselé | 4 | žilkovaný, mramorovaný | 17 | tvrdá | 27 | chuť po vaření, připálená chuť a vůně | 5 | skvrnitý | 18 | měkká | 33 | chuť a vůně krmiva | 6 | oddělování oleje | | | 34 | trpké, hořké | 7 | nadměrné vybarvení | | | 35 | přesolené | 8 | porézní textura | | | | | 2 | | Špatný (zjevné vady) | 2 | | Špatná (zjevné vady) | 2 | | Špatné (zjevné vady) | 1 | Vodnatý, se zřetelnými kapičkami vody | 14 | drobivá, křehká, hrudky | 21 | nevýrazné | 3 | pruhovaný | 15 | pastovitá, těstovitá, mazlavá | 22 | cizí chuť a vůně | 4 | žilkovaný, mramorovaný | 16 | lepivá | 23 | zvětralé kyselé | 5 | skvrnitý | 17 | tvrdá | 25 | oxidované, kovová | 6 | oddělování oleje | 18 | měkká | 32 | chuť a vůně | 10 | cizí látky | | | 33 | chuť a vůně krmiva | 11 | plesnivý | | | 34 | trpké, hořké | 12 | nerozpuštěná sůl | | | 35 | přesolené | | | | | 36 | zatuchlé, hnilobné | | | | | 38 | po chemikáliích | 1 | | Velmi špatný (závažné vady) | 1 | | Velmi špatná(závažné vady) | 1 | | Velmi špatné(závažné vady) | 1 | Vodnatý, se zřetelnými kapičkami vody | 14 | drobivá, křehká, hrudky | 22 | cizí chuť a vůně | 3 | pruhovaný | 15 | pastovitá, těstovitá, mazlavá | 24 | sýrovité, mléčně sýrové | 4 | žilkovaný, mramorovaný | 16 | lepivá | 25 | kyselé | 5 | skvrnitý | 17 | tvrdá | 26 | po kvasnicích | 6 | oddělování oleje | 18 | měkká | 28 | po plísni | 7 | nadměrné vybarvení | | | 29 | žluklé | 9 | zrnitý | | | 30 | olejovité, rybina | 10 | cizí látky | | | 31 | lojovité | 11 | plesnivý | | | 32 | oxidované, kovová chuť a vůně | 12 | nerozpuštěná sůl | | | 34 | trpké, hořké | | | | | 36 | zatuchlé, hnilobné | | | | | 37 | po sladu | | | | | 38 | po chemikáliích | Tabulka 2: Tabulka vad másla I. Vzhled 1. vodnatż, se zųetelnżmi kapičkami vody 2. nejednotné barvy, dvojbarevný 3. pruhovaný 4. ilkovaný, mramorovaný 5. skvrnitý 6. oddělování oleje 7. nadměrné vybarvení 8. porézní textura 9. zrnitý 10. cizí látky 11. plesnivý 12. nerozputěná sůl II. Konzistence 14. drobivá, křehká, hrudky 15. pastovitá, těstovitá, mazlavá 16. lepivá 17. tvrdá 18. měkká III. Chut' a vůně 20. bez chuti a vůně 21. nevýrazné 22. cizí a vůně 23. zvětralé, vypěčlé 24. sýrovité, mléčně sýrové 25. kyselé 26. po kvasnicích 27. a) chut' po vaření b) připálená chut' a vůně 28. po plísni 29. uklé 30. olejovité, rybina 31. lojovité 32. a) oxidovaná chut' a vůně b) kovová chut' a vůně 33. chut' a vůně krmiva 34. trpké, hořké 35. přesolené 36. zatuchlé, hnilobné 37. po sladu 38. po chemikáliích [1] Tabulka 2 [2] Vady uvedené v jakosti „dobrý" vykazují jen velmi malé odchylky od ideálního druhu. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA VIII (Článek 7) POSTUP POUŽITELNÝ V PŘÍPADĚ ZPOCHYBNĚNÍ VÝSLEDKŮ ANALÝZY (CHEMICKÁ ANALÝZA) 1. Na žádost hospodářského subjektu předloženou do sedmi pracovních dnů od sdělení výsledků první analýzy se provede nová analýza za předpokladu, že jsou k dispozici zapečetěné duplicitní vzorky produktu, které byly řádně uloženy u příslušných orgánů. 2. Na žádost hospodářského subjektu a na jeho náklady zašle příslušný orgán tyto vzorky druhé laboratoři. Tato laboratoř musí být oprávněna provádět úřední analýzy a musí mít prokázanou kvalifikaci pro dotyčné analýzy. Tato kvalifikace musí být doložena úspěšnou účastí na společných studiích, zkouškách odbornosti nebo mezilaboratorních porovnávacích zkouškách. Druhá laboratoř musí použít referenční metodu. Výsledkyobou laboratoří se vyhodnotí takto: a) V případě, že obě laboratoře splňují požadavek opakovatelnosti a reprodukovatelnosti Jako konečný výsledek se uvede aritmetický průměr výsledků zkoušek, které získaly obě laboratoře. Tento konečný výsledek se vyhodnotí na základě kritického rozdílu podle tohoto vzorce: CrD y -m = 2 1 2n - 2n 2 kde y - : aritmetický průměr všech výsledků získaných oběma laboratořemi mo : mezní hodnota R : reprodukovatelnost r : opakovatelnost n1 : počet výsledků získaných laboratoří 1 n2 : počet výsledků získaných laboratoří 2 Poznámka: Pokud je konečný výsledek vypočten podle vzorce x = y ± y nebo x = y /y (viz přílohu IV body 3 a 4), namísto hodnot R2 a r2 je třeba do vzorce dosadit hodnoty R2x a r2x. b) V případě, že obě laboratoře splňují požadavek opakovatelnosti, avšak nesplňují požadavek reprodukovatelnosti Pokud druhá analýza potvrdí první analýzu, pak analyzované množstvíse odmítne jako nevyhovující. V opačném případě se toto množství přijme. c) V případě, že požadavek opakovatelnosti splní pouze jedna laboratoř Rozhodnutí o tom, zda je analyzované množství přijatelné, záleží na konečném výsledku laboratoře, která požadavek opakovatelnosti splňuje. d) V případě, že žádná z laboratoří nesplňuje požadavek opakovatelnosti, avšak splňuje požadavek reprodukovatelnosti Použije se postup podle písmene a). e) V případě, že žádná z laboratoří nesplňuje požadavek opakovatelnosti ani požadavek reprodukovatelnosti Analyzované množství se přijme, pokud k tomuto závěru vedou výsledky jedné z laboratoří. f) V případě, že výsledky byly získány pomocí nevalidovaných metod Analyzované množství se přijme, pokud k tomuto závěru vedou výsledky jedné z laboratoří. 3. Příslušný orgán sdělí hospodářskému subjektu výsledky druhé analýzy co nejdříve. Pokud je analyzované množství odmítnuto, náklady na druhou analýzu nese hospodářský subjekt. 4. Jestliže do pěti pracovních dnů po odběru vzorků hospodářský subjekt prokáže, že postup při odběru vzorků nebyl správný, odběr vzorků se musí v rámci možností zopakovat. Pokud není možné odběr vzorků zopakovat, analyzované množství se přijme. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA IX (Článek 8) STANOVENÍ OBSAHU VODY V MÁSLE 1. Předmět a oblast použití Tato referenční metoda je určena ke stanovení obsahu vody v másle. 2. Normativní odkaz Norma IDF 50C:1995 - Mléko a mléčné výrobky - Metody odběru vzorků 3. Definice Obsah vody v másle: ztráta hmotnosti po dokončení procesu ohřevu uvedeného v této normě. Vyjadřuje se v gramech na 100 gramů. 4. Podstata metody Odpaření vody ze zkušební dávky s použitím pemzy při teplotě 102 °C v sušárně. 5. Přístroje, pomůcky a materiál Obvyklé laboratorní vybavení, zejména: 5.1 Analytické váhy s přesností 1 mg. 5.2 Exsikátor, obsahující účinné vysoušecí činidlo (např. čerstvě vysušený silikagel s indikátorem vlhkosti). 5.3 Sušárna, odvětraná, řízená termostatem, fungující při teplotě 102 ± 2 °C v celém pracovním prostoru. 5.4 Skleněné, porcelánové nebo nerezové kovové misky o výšce cca 20 mm a průměru od 60 do 80 mm. 5.5 Pemza, granulovaná, praná, o zrnitosti 0,8 až 10 mm. 6. Odběr vzorků Viz normu IDF 50C: 1995. 7. Pracovní postup 7.1 Příprava zkušebního vzorku Laboratorní vzorek se zahřeje v uzavřené skleněné nebo vhodné plastové nádobce naplněné nejméně z poloviny a nejvíce ze dvou třetin na teplotu, při níž bude vzorek dostatečně měkký, aby umožnil důkladné promíchání a homogenizaci (buď na mechanické třepačce nebo manuálně). Míchání se musí za normálních okolností provádět za teploty nejvýše 35 °C. Vzorek se ochladí na teplotu okolí. Co nejdříve po ochlazení se nádoba se vzorkem otevře a před zvážením se vzorek krátce promíchá (nejdéle 10 sekund) vhodným nástrojem, např. lžičkou nebo špachtlí. 7.2 Stanovení obsahu vody 7.2.1 Do misky se vloží cca 10 g pemzy (5.4). 7.2.2 Miska s pemzou se suší v sušárně (5.3) při teplotě 102 ± 2 °C nejméně po dobu jedné hodiny. Poznámka: Doba sušení uvedená v bodech 7.2.2, 7.2.5 a 7.2.7 začíná v okamžiku, kdy teplota v sušárně dosáhne 102 ± 2 °C. 7.2.3 Miska se nechá vychladnout v exsikátoru (5.2) na teplotu váhovny a zváží se s přesností na 1 mg. 7.2.4 S přesností na 1 mg se do misky naváží část zkušebního vzorku o hmotnosti přibližně 5 g. 7.2.5 Miska se vloží do sušárny při teplotě 102 ± 2 °C a ponechá se tam po dobu tří hodin. 7.2.6 Miska se nechá vychladnout v exsikátoru na teplotu váhovny a zváží se s přesností na 1 mg. 7.2.7 Sušení se několikrát opakuje po dobu jedné hodiny a miska se po každém sušení ochladí a zváží podle bodu. 7.2.6, dokud není dosažena konstantní hmotnost (dokud rozdíl v hmotnosti nepřesáhne 1 mg). Dojde-li ke zvýšení hmotnosti, pro výpočet se použije nejnižší zjištěná hmotnost. 8. Vyjádření výsledků 8.1 Způsob výpočtu a vzorec Obsah vody W se vypočte jako hmotnostní procento pomocí tohoto vzorce: w = m - m m -m x 100 kde mo je hmotnost misky s pemzou v gramech (7.2.3) m1 je hmotnost navážky, misky a pemzy v gramech před sušením(7.2.4) m2 je hmotnost navážky, misky a pemzy v gramech po vysušení (7.2.7). Výsledky se uvádí na jedno desetinné místo. 8.2 Opakovatelnost Absolutní rozdíl mezi výsledky dvou jednotlivých stanovení, které u stejného zkušebního materiálu a za stejných podmínek provedl stejný pracovník současně nebo v co nejkratším časovém odstupu, nesmí překročit 0,2 %. 8.3 Reprodukovatelnost Absolutní rozdíl mezi dvěma výsledky, které u stejného zkušebního materiálu získali dvapracovníci pracující v různých laboratořích, nesmí překročit 0,3 %. 9. Protokol o zkoušce V protokolu o zkoušce musí být uvedena použitá metoda a získané výsledky. Rovněž v něm musí být uvedeny všechny údaje týkající se pracovního postupu, které tato mezinárodní norma neobsahuje nebo které jsou považovány za volitelné, jakož i údaje o všech skutečnostech, jež mohly ovlivnit výsledky. Protokol o zkoušce musí obsahovat všechny údaje nezbytné pro úplnou identifikaci vzorku. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA X (Článek 8) MÁSLO: STANOVENÍ OBSAHU TUKUPROSTÉ SUŠINY 1. Předmět a oblast použití Tato norma určuje způsob stanovení obsahu tukuprosté sušiny v másle. 2. Normativní odkaz Norma IDF 50C:1995 - Mléko a mléčné výrobky - Metody odběru vzorků 3. Definice Obsah tukuprosté sušiny v másle: obsah látek v hmotnostních procentech stanovený určeným postupem. Vyjadřuje se v gramech na 100 gramů. 4. Podstata metody Odpaření vody ze známé hmotnosti másla, extrakce tuku petroletherem a zvážení zbytku. 5. Chemikálie Petrolether s rozmezím varu od 30 °C do 60 °C. Po odpaření 100 ml nesmí po tomto činidle zbýt více než 1 mg. 6. Přístroje, pomůcky a materiál 6.1 Analytické váhy s přesností 1 mg. 6.2 Exsikátor, obsahující účinné vysoušecí činidlo (např. čerstvě vysušený silikagel s indikátorem vlhkosti). 6.3 Sušárna, odvětraná, řízená termostatem, fungující při teplotě 102 ± 2 °C v celém pracovním prostoru. 6.4 Skleněné, porcelánové nebo nerezové kovové misky o výšce hubičky asi 20 mm a průměru od 60 do 80 mm, opatřené skleněnou míchací tyčinkou. 6.5 Filtrační kelímek se skleněnou fritou s průměrem pórů 16 až 40 μm a odsávací baňka. 7. Odběr vzorků Viz normu IDF 50C:1995. 8. Pracovní postup 8.1 Příprava zkušebního vzorku Laboratorní vzorek se zahřeje v uzavřené skleněné nebo vhodné plastové nádobce naplněné nejméně z poloviny a nejvíce ze dvou třetin na teplotu, při níž bude vzorek dostatečně měkký, aby umožnil důkladné promíchání a homogenizaci (buď na mechanické třepačce nebo manuálně). Míchání se musí za normálních okolností provádět za teploty nejvýše 35 °C. Vzorek se ochladí na teplotu okolí. Co nejdříve po ochlazení se nádoba se vzorkem otevře a před zvážením se vzorek krátce promíchá (nejdéle 10 sekund) vhodným nástrojem, např. lžičkou nebo špachtlí. 8.2 Stanovení 8.2.1 Miska s tyčinkou (6.4) a filtračním kelímkem (6.5) se suší v sušárně (6.3) nejméně po dobu 1 hodiny. Tyto předměty se nechají vychladnout v exsikátoru a zvážíse dohromady (tj. miska, tyčinka i filtrační kelímek) s přesností na 1 mg (mo). Poznámky: - Doba ochlazování 45 minut je zpravidla postačující. - Jestliže se v šarži analyzuje více než jedna zkušební dávka, je důležité, aby pro každou tuto dávku (navážku) byla použita stejná sada misky, tyčinky a filtračního kelímku. 8.2.2 Filtrační kelímek se vyjme a zaznamená se hmotnost misky s tyčinkou s přesností na 1 mg (m1). 8.2.3 Do misky se s přesností na 1 mg naváží dávka zkušebního vzorku (8.1) o hmotnosti asi 5 g (m2). 8.2.4 Miska (s tyčinkou a máslem) se vloží do sušárny s teplotou 102 ± 2 °C a ponechá se v ní přes noc. 8.2.5 Miska (8.2.3) se nechá vychladnout na teplotu místnosti. 8.2.6 Do misky se přidá 15 ml teplého (asi 25 °C) petroletheru a skleněnou tyčinkou se co nejvíce uvolní usazenina ulpívající na misce. Rozpouštědlo se převede do filtračního kelímku a přefiltruje se do odsávací baňky. 8.2.7 Postup popsaný v 8.2.6 se zopakuje ještě čtyřikrát. Pokud na povrchu misky již nejsou žádné stopy tuku, při čtvrtém promývání se kvantitativně převede co možná nejvíce usazeniny do filtračního kelímku. V opačném případě se postup uvedený v 8.2.6 opakuje, dokud nebudou odstraněny všechny stopy tuku. 8.2.8 Usazenina ve filtračním kelímku se promyje 25 ml horkého petroletheru. 8.2.9 Miska, tyčinka a filtrační kelímek se suší společně v sušárně o teplotě 102 ± 2 °C po dobu 30 minut. 8.2.10 Nechají se vychladnout v exsikátoru, dokud nedosáhnou teploty místnosti, a zvaží se s přesností na 1 mg. 8.2.11 Postup uvedený v 8.2.9 a 8.2.10 se opakuje, dokud nebude u misky, tyčinky a filtračního kelímku (m3) dosaženo konstantní hmotnosti (tj. dokud rozdíly v hmotnosti nebudou větší než 1 mg). 9. Vyjádření výsledků 9.1. Výpočet obsahu tukuprosté sušiny Obsah tukuprosté sušiny (SNF) se vypočte jako procento hmotnostní podle tohoto vzorce: SNF = m - m m - m x 100 kde: m0 je hmotnost v gramech prázdné misky se skleněnou tyčinkou a filtračním kelímkem (8.2.1) m1 je hmotnost v gramech prázdné misky se skleněnou tyčinkou (8.2.2) m2 je hmotnost v gramech dílčího zkušebního vzorku a zkušební misky se skleněnou tyčinkou (8.2.3) m3 je konečná hmotnost v gramech zkušební misky se skleněnou tyčinkou a filtračním kelímkem s usazeninou (8.2.11). Výsledek se zaokrouhlí na jedno desetinné místo. 9.2 Opakovatelnost Absolutní rozdíl mezi výsledky dvou jednotlivých stanovení, která u stejného zkušebního materiálu a za stejných podmínek provedl současně nebo v těsném sledu jeden pracovník, nesmí překročit 0,1 %. 9.3 Reprodukovatelnost Absolutní rozdíl mezi dvěma jednotlivými a nezávislými výsledky, které u stejného zkušebního materiálu získali dva pracovníci pracující v různých laboratořích, stejnnesmí překročit 0,2 %. 10. Protokol o zkoušce V protokolu o zkoušce musí být uvedena použitá metoda a získané výsledky. Rovněž v něm musí být uvedeny všechny údaje týkající se pracovního postupu, které tato mezinárodní norma neobsahuje nebo které jsou považovány za volitelné, jakož i údaje o všech skutečnostech, jež mohly ovlivnit výsledky. Protokol o zkoušce musí obsahovat všechny údaje nezbytné pro úplnou identifikaci vzorku. Poznámka: Pokud se analyzuje solené máslo, přidaná sůl se stanoví jako tukuprostá sušina. Ke stanovení obsahu mléčné tukuprosté sušiny je nutné odečíst obsah přidané soli od obsahu tukuprosté sušiny. Výsledky výpočtů provedených ke zjištění přesnosti stanovení mléčné tukuprosté sušiny jsou následující: Opakovatelnost : r = 0,104 % Reprodukovatelnost : R = 0,206 % Lze dojít k závěru, že výsledky týkající se přesnosti a získané ke stanovení tukuprosté sušiny jsou platné rovněž pro stanovení obsahu mléčné tukuprosté sušiny. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA XI (Článek 8) STANOVENÍ OBSAHU TUKU V MÁSLE Obsah tuku se získává nepřímo stanovením obsahu vody a tukuprosté sušiny podle přílohy IX a přílohy X. Obsah tuku v hmotnostních procentech se rovná: 100 - W + TPS kde W : je hmotnostní procento vody TPS : je hmotnostníprocento tukuprosté sušiny Vypočtené hodnoty přesnosti pro stanovení obsahu tuku jsou: Opakovatelnost: | r = 0,22 % | Reprodukovatelnost: | R = 0,36 % | -------------------------------------------------- PŘÍLOHA XII (Článek 9) STANOVENÍ OBSAHU VANILINU V ZAHUŠTĚNÉM MÁSLE, MÁSLE NEBO SMETANĚ VYSOKOÚČINNOU KAPALINOVOU CHROMATOGRAFIÍ 1. Předmět a oblast použití Tato metoda popisuje postup pro kvantitativní stanovení vanilinu v zahuštěném másle, másle nebo smetaně. 2. Podstata metody Extrakce známého množství vzorku směsí isopropanol/ethanol/acetonitril (1:1:2). Vysrážení většiny tuku ochlazením na teplotu mezi –15 °C a –20 °C a následným odstředěním. Po zředění vodou se stanoví obsah vanilinu vysokoúčinnou kapalinovou chromatografií (HPLC). 3. Přístroje a pomůcky Obvyklé laboratorní vybavení, zejména: 3.1 mrazící box určený pro teploty v rozmezí od -15 °C do -20 °C; 3.2 injekční stříkačky na jedno použití o objemu 2 ml; 3.3 membránové mikrofiltry o velikosti pórů 0,45 μm, odolné roztoku obsahujícímu 5 % extrakčního roztoku (4.4); 3.4 systém pro kapalinovou chromatografii sestávající z čerpadla (s průtokem 1,0 ml/min), vstřikovacího zařízení (automatického nebo manuálního, vstřikovaný objem 20 μl) a UV detektoru (fungujícího při 306 nm, 0,01 AU rozsahu stupnice), zapisovače nebo integrátoru a termostatu kolony fungujícího při 25 °C; 3.5 analytická kolona (250 mm x 4,6 mm/vnitřní průměr/), naplněná fází LiChrosper RP 18 (Merck, 5 μm) nebo jinou rovnocennou fází; 3.6 ochranná kolona (cca 20 mm x 3 mm/vnitřní průměr/), naplněná za sucha fází Perisorb RP 18 (30 až 40 μm) nebo jinou rovnocennou fází. 4. Chemikálie Používají se pouze chemikálie čistoty p.a. 4.1 Isopropanol 4.2 Ethanol, 96 % obj. 4.3 Acetonitril 4.4 Extrakční roztok Isopropanol (4.1), ethanol (4.2) a acetonitril (4.3) se smíchají v poměru 1:1:2 (obj.). 4.5 Vanilin (4-hydroxy-3-methoxybenzaldehyd) 4.5.1 Zásobní roztok vanilinu (500 μg/ml) S přesností na 0,1 mg se naváží asi 50 mg (CM mg) vanilinu (4.5) do odměrné baňky na 100 ml, přidá se 25 ml extrakčního roztoku (4.4) a doplní se po značku vodou. 4.5.2 Standardní roztok vanilinu (10 μg/ml) Do odměrné baňky na 250 ml se pipetou přenese 5 ml zásobního roztoku vanilinu (4.5.1) a doplní se po značku vodou. 4.6 Methanol jakosti pro vysokoúčinnou kapalinovou chromatografii (HPLC) 4.7 Kyselina octová, ledová 4.8 Voda jakosti pro HPLC 4.9 Mobilní fáze HPLC V odměrné baňce na 1000 ml se smíchá 300 ml methanolu (4.6), cca 500 ml vody a 20 ml kyseliny octové (4.7) a doplní se po značku vodou (4.8). Přefiltruje se přes filtr 0,45 μm (3.3). 5. Pracovní postup 5.1 Příprava zkušebního vzorku 5.1.1 Máslo Vzorek se zahřívá, dokud nezačne tát. Je nutné zabránit místnímu přehřátí nad 40 °C. Jakmile je vzorek dostatečně plastický, homogenizuje se protřepáním. Před odběrem vzorku se máslo po dobu 15 sekund míchá. Do odměrné baňky na 100 ml se naváží s přesností na 1 mg asi 5 g (SM g) másla., 5.1.2 Zahuštěné máslo Bezprostředně před odběrem vzorku se nádoba se zahuštěným máslem vloží do sušárny o teplotě 40 °C až 50 °C, aby máslo zcela roztálo. Vzorek se promíchá protřepáním nebo mícháním, které však nesmí být energické, aby nevznikly vzduchové bubliny. Do odměrné baňky na 100 ml se s přesností na 1 mg naváží asi 4 g (SM g) zahuštěného másla. 5.1.3 Smetana Vzorek se zahřeje ve vodní lázni nebo termostatu na teplotu 35 °C až 40 °C. Tuk se rovnoměrně rozprostře třepáním a, pokud je to nutné, i promícháním. Vzorek se rychle ochladí na 20 ± 2 °C. Vzorek musí být na pohled homogenní, v opačném případě je třeba postup opakovat. Do odměrné baňky na 100 ml se s přesností na 1 mg naváží asi 10 g (SM g) smetany. 5.2 Příprava zkušebního roztoku Asi 75 ml extrakčního roztoku (4.4) se přidá ke zkušebnímu vzorku (5.1.1, 5.1.2 nebo 5.1.3), důkladně se promíchá nebo protřepe po dobu asi 15 minut a doplní se po značku extrakčním roztokem (4.4). Asi 10 ml tohoto extraktu se převede do zkumavky opatřené zátkou. Zkumavka se uloží do mrazicího boxu (3.1) a nechá se v něm stát asi 30 minut. Vychlazený extrakt se odstřeďuje po dobu 5 minut asi při 2000 otáčkách za minutu a okamžitě se dekantuje. Dekantovaný roztok se nechá ochladit na teplotu místnosti. Do odměrné baňky na 100 ml se pipetou zavede 5 ml dekantovaného roztoku a doplní se vodou. Alikvotní díl se přefiltruje přes membránový mikrofiltr (3.3). Filtrát je připraven ke stanovení pomocí HPLC. 5.3 Kalibrace Do odměrné baňky na 100 ml se pipetou zavede 5 ml standardního roztoku vanilinu (4.5.2). Přidá se 5 ml extrakčního roztoku (4.4) a doplňte se po značku vodou. Tento roztok obsahuje 0,5 μg/ml vanilinu. 5.4 Stanovení pomocí HPLC Chromatografický systém se nechá asi 30 minut stabilizovat. Vstříkne se standardní roztok (5.3). Tento postup se opakuje, dokud rozdíl v ploše píků nebo výšce píků mezi dvěma po sobě jdoucími vstřiky nebude menší než 2 %. Za popsaných podmínek je retenční čas vanilinu asi 9 minut. Standardní roztok (5.3) se duplicitně analyzuje vstřikováním 20 μl. Vstřikuje se 20 μl zkušebních roztoků (5.2). Stanoví se plocha nebo výška získaného píku vanilinu. Po provedení 10 vstřiků zkušebních vzorků (5.2). se opakuje duplicitní vstříknutí standardního roztoku (5.3). 6. Výpočet výsledků Vypočte se průměrná plocha (nebo výška) (AC) píků vanilinu odpovídajících duplicitním vstřikům u každé šarže zkušebních roztoků (čtyři plochy nebo výšky). Vypočítá se faktor odezvy (R): R = AC/CM kde CM je hmotnost vanilinu v mg (4.5.1). Obsah (mg/kg) vanilinu (C) ve zkušebním vzorku je dán vzorcem: C = AS × 20 × 0,96SM × R kde AS = plocha píku vanilinu zkušebního vzorku; SM = hmotnost zkušebního vzorku v g (5.1.1, 5.1.2 nebo 5.1.3). Pokud se za účelem stanovení vanilinu analyzuje smetana, koncentrace stopovací látky musí být vyjádřena v miligramech stopovací látky na kilogram mléčného tuku. Tento výpočet se provede vynásobením hodnoty C výrazem 100/f, kde f je obsah tuku ve smetaně v hmotnostních procentech (m/m). 20 = koeficient, kterým se berou v úvahu zředění srovnávacího a zkušebního vzorku 0,96 = opravný faktor pro obsah tuku v prvním zředění zkušebního vzorku. Poznámka: Místo plochy píků lze použít výšku píků (viz 8.3). 7. Přesnost metody 7.1 Opakovatelnost (r) Rozdíl mezi výsledky dvou stanovení, která u stejného zkušebního materiálu provedl v co nejkratším časovém odstupu jeden pracovník na stejném přístroji, stejnnesmí překročit 16 mg/kg. 7.2 Reprodukovatelnost (R) Rozdíl mezi výsledky dvou stanovení, která u stejného zkušebního materiálu provedli pracovníci v různých laboratořích na různých přístrojích, nesmí překročit 27 mg/kg. 8. Meze tolerance 8.1 Pro účely posouzení homogenity musí být z produktu obsahujícího stopovací látku odebrány tři vzorky. 8.2 Stopovací látka získaná z vanilky nebo ze syntetického vanilinu. 8.2.1 Dávkování 4-hydroxy-3-methoxybenzaldehydu je250 g na tunu zahuštěného másla nebo másla. Jsou-li stopovací látky přidávány do smetany, pak je dávkování 250 g látky na tunu mléčného tuku. 8.2.2 Výsledky analýzy tří vzorků odebraných z daného produktu se použijí pro ověření dávkování a homogenity přídané stopovací látky a výsledek s nejnižší hodnotou se porovná s následujícími mezními hodnotami (s přihlédnutím ke kritickému rozdílu u 95 % pravděpodobnosti (DCr95): - 221,0 mg/kg (95 % minimálního dávkování přidané látky) - 159,0 mg/kg (70 % minimálního dávkování přidané látky) Koncentrace stopovací látky ve vzorku s výsledkem o nejnižší hodnotě se použije na základě interpolace mezi 221,0 mg/kg a 159,0 mg/kg. 8.3 Stopovací látka získaná výhradně z vanilkových bobů nebo z jejich komplexních extraktů: 8.3.1 Dávkování 4-hydroxy-3-methoxybenzaldehydu je100 g na tunu zahuštěného másla nebo másla. Jsou-li stopovací látky přidávány do smetany, pak je dávkování 100 g látky na tunu mléčného tuku. 8.3.2 Výsledky analýzy tří vzorků odebraných z daného produktu se použijí pro ověření dávkování a homogenity přidané stopovací látky a výsledek s nejnižší hodnotou se porovná s následujícími mezními hodnotami (s přihlédnutím ke kritickému rozdílu u 95 % pravděpodobnosti (DCr95): - 79,0 mg/kg (95 % minimálního dávkování přidané látky) - 54,0 mg/kg (70 % minimálního dávkování přidané látky) Koncentrace stopovací látky ve vzorku s výsledkem o nejnižší hodnotě se použije na základě interpolace mezi 79,0 mg/kg a 54,0 mg/kg. 9. Poznámky 9.1 Opakovatelnost r je hodnota, u které lze se stanovenou pravděpodobností očekávat, že absolutní rozdíl mezi výsledky dvou jednotlivých zkoušek provedených stejnou metodou u stejného zkušebního materiálu a za stejných podmínek (stejné přístroje, stejná laboratoř, krátký časový odstup), bude nižší než tato hodnota. Není-li uvedeno jinak, tato pravděpodobnost je 95 %. 9.2 Reprodukovatelnost R je hodnota, o které lze se stanovenou pravděpodobností očekávat, že absolutní rozdíl mezi výsledky dvou jednotlivých zkoušek získaných stejnou metodou u stejného zkušebního materiálu za různých podmínek (různí pracovníci, různé přístroje, různé laboratoře a/nebo různé termíny zkoušek), bude nižší než tato hodnota. Není-li uvedeno jinak, tato pravděpodobnost je 95 %. 9.3 Rekuperace přidaného vanilinu na úrovni 250 mg/kg máselného oleje kolísá v rozmezí od 97,0 do 103,8. Průměrný zjištěný obsah byl 99,9 % se směrodatnou odchylkou 2,7 %. 9.4 Standardní roztok obsahuje 5 % extrakčního roztoku z důvodu kompenzace rozšiřování píků, způsobeného přítomností 5 % extrakčního roztoku ve zkušebních vzorcích. To umožňuje kvantifikaci na základě výšky píků. 9.5 Analýza je založena na lineární kalibrační křivce (intercept nula). Linearitu je třeba ověřit nejprve při prvním provedení analýzy pomocí vhodných ředění standardního roztoku (4.5.2) a potom v pravidelných intervalech a po každé změně či opravě zařízení HPLC. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA XIII (Článek 9) SPEKTROMETRICKÉ KVANTITATIVNÍ STANOVENÍ ETHYLESTERU BETA-APO-8’-KAROTENOVÉ KYSELINY V ZAHUŠTĚNÉM MÁSLE A MÁSLE 1. Předmět a oblast použití Tato metoda popisuje postup pro kvantitativní stanovení ethylesteru beta-apo-8’-karotenové kyseliny v zahuštěném másle a másle. Apokarotenový ester je souhrn všech látek přítomných v extraktu vzorků získáného za podmínek popsaných v této metodě, které absorbují světlo při 440 nm. 2. Podstata metody Máselný tuk se rozpustí v petroletheru a změří se jeho absorbance při 440 nm. Obsah apokarotenového esteru se stanoví porovnáním s vnějším standardem. 3. Přístroje a pomůcky 3.1 Pipety - dělené, o objemu 0,25, 0,50, 0,75 a 1,0 ml 3.2 Spektrofotometr - vhodný pro používání při 440 nm (a 447-449 nm) a vybavený kyvetami s délkou optické dráhy 1 cm 3.3 Odměrné baňky na 20 ml a 100 ml 3.4 Analytické váhy s přesností 0,1 mg. 4. Chemikálie Používají se pouze chemikálie čistoty p.a. 4.1 Suspenze apokarotenového esteru (přibližně 20 %) 4.1.1 Obsah látky v suspenzi se stanoví takto: Do odměrné baňky na 100 ml se naváží 400 mg, rozpustí se ve 20 ml chloroformu (4.4) a doplní se po značku cyklohexanem (4.5). 5 ml tohoto roztoku se zředí cyklohexanem na 100 ml (roztok A). 5 ml roztoku A se zředí cyklohexanem na 100 ml. Změří se absorbance při 447-449 nm (měří se maximum vztažené k cyklohexanu jako referenční hodnotě pomocí kyvet s délkou optické dráhy 1 cm). Obsah apokaroten ového esteru = A max 40000A 2550 A max = absorbance měrného roztoku při maximu A = hmotnost vzorku (g) 2550 = referenční hodnota A (1 %, 1 cm) Čistota suspenze je P (%). Poznámka: Suspenze apokarotenového esteru je citlivá na vzduch, teplo a světlo. V neotevřené původní nádobě (těsně uzavřené v dusíkové atmosféře) a v chladu ji lze skladovat po dobu asi 12 měsíců. Po otevření je třeba obsah v krátké době spotřebovat. 4.1.2 Standardní roztok apokarotenového esteru, přibližně 0,2 mg/ml. S přesností na 0,1 mg se naváží asi 0,100 g suspenze apokarotenového esteru (4.1.1) (Wg), rozpustí se v petroletheru, kvantitativně se převede do odměrné baňky na 100 ml pomocí petroletheru (4.2) a doplní se po značku petroletherem. Tento roztok obsahuje (W.P)/10 mg/ml apokarotenového esteru. Poznámka: Roztok musí být uložen na chladném a tmavém místě. Nepoužitý roztok se po měsíci vyřadí. 4.2 Petrolether (40 - 60 °C) 4.3 Síran sodný, bezvodý, granulovaný, předem vysoušený po dobu dvou hodin při 102 °C. 4.4 Chloroform 4.5 Cyklohexan 5. Pracovní postup 5.1 Příprava zkušebního vzorku 5.1.1 Zahuštěné máslo Vzorek se roztaví v sušárně při teplotě asi 45 °C. 5.1.2 Máslo Vzorek se roztaví v sušárně při teplotě asi 45 °C a část se přefiltruje přes filtr obsahující asi 10 g bezvodého síranu sodného (4.3) v prostředí, které je chráněné před silným přirozeným nebo umělým světlem a udržované při teplotě 45 °C. Odebere se patřičné množství máselného tuku. 5.2 Stanovení S přesností na 1 mg se naváží asi 1g zahuštěného másla nebo extrahovaného máselného tuku (5.1.2), (Mg). Kvantitativně se převede do odměrné baňky na 20 ml (Vml), doplní se po značku petroletherem (4.2) a důkladně se promíchá. Alikvótní díl této směsi se přenese do kyvety 1 cm dlouhé a změří se absorbance při 440 nm ve vztahu k petroletheru jako referenční hodnotě.. Koncentrace apokarotenového esteru v roztoku se zjistí pomocí kalibračního grafu (C μ/ml). 5.3 Kalibrační graf Pipetou na 0, 0,25, 0,5, 0,75 a 1,0 ml standardního roztoku apokarotenového esteru (4.1.2) se převede do pěti odměrných baněk na 100 ml. Zředí se doplněním ke značce petroletherem (4.2) a promíchá se. Koncentrace roztoků se pohybují od 0 do 2 ųg/ml a přesně se vypočítají ve vztahu ke koncentraci standardního roztoku (4.1.2) (W. P)/10 mg/ml. Změří se absorbance při 440 nm vztažená k petroletheru jako referenční hodnotě. Hodnoty absorbance se vynesou do grafu na osu pořadnic ("y") a koncentrace apokarotenového esteru na ose úseček ("x"). 6. Výpočet výsledků 6.1 Obsah apokarotenového esteru vyjádřený v mg/kg produktuje dán: u zahuštěného másla výrazem: (C. V)/M u másla výrazem: 0,82 (C. V)/M kde: C = obsah apokarotenového esteru v μg/ml odečtený z kalibračního grafu (5.3) V = objem zkušebního roztoku v ml (5.2) M = hmotnost (v g) dílčího zkušebního vzorku (5.2) 0,82 = opravný koeficient pro obsah máselného tuku v másle. 7. Přesnost metody 7.1 Opakovatelnost 7.1.1 Analýza másla Rozdíl mezi výsledky dvou stanovení, která u stejného zkušebního materiálu provedl v co nejkratším časovém odstupu jeden pracovník na stejném přístroji,, nesmí překročit 1,4 mg/kg. 7.1.2 Analýza zahuštěného másla Rozdíl mezi výsledky dvou stanovení, která u stejného zkušebního materiálu provedl v co nejkratším časovém odstupu jeden pracovník na stejném přístroji,, nesmí překročit 1,6 mg/kg. 7.2 Reprodukovatelnost 7.2.1 Analýza másla Rozdíl mezi výsledky dvou stanovení, která u stejného zkušebního materiálu provedli pracovníci v různých laboratořích na různých přístrojích, nesmí překročit 4,7 mg/kg. 7.2.2 Analýza zahuštěného másla Rozdíl mezi výsledky dvou stanovení, která u stejného zkušebního materiálu provedl v co nejkratším časovém odstupu jeden pracovník na stejném přístroji, nesmí překročit 5,3 mg/kg. 7.3 Zdroj technických údajů Technické údaje byly získány na základě pokusu z roku 1995, kterého se zúčastnilo 11 laboratoří a v kterém bylo v případě másla použito 12 vzorků obsahujících stopovací látku (šest slepých duplikátů) a v případě zahuštěného másla 12 vzorků obsahujících stopovací látku (šest slepých duplikátů). 8. Meze tolerance 8.1 Z produktu musí být odebrány tři vzorky pro ověření, zda stopovací látka byla do produktu přidána stanoveným způsobem. 8.2 Máslo 8.2.1 S přihlédnutím k absorbanci pozadí se stopovací látka přidává do másla v poměru 22 mg/kg. 8.2.2 Výsledky analýzy tří vzorků odebraných z daného produktu se použijí pro ověření dávkování a homogenity přidané stopovací látky a výsledek s nejnižší hodnotou se porovná s následujícími mezními hodnotami (s přihlédnutím ke kritickému rozdílu u 95 % pravděpodobnosti (DCr95): - 18,0 mg/kg (95 % minimálního dávkování přidané látky) - 13,0 mg/kg (70 % minimálního dávkování přidané látky) Koncentrace stopovací látky ve vzorku s výsledkem o nejnižší hodnotě se použije na základě interpolace mezi 18,0 mg/kg a 13,0 mg/kg. 8.3 Zahuštěné máslo 8.3.1 S přihlédnutím k absorbanci pozadí se stopovací látka přidává do zahuštěného másla v poměru 24 mg/kg. 8.3.2 Výsledky analýzy tří vzorků odebraných z daného produktu se použijí pro ověření dávkování a homogenity přidané stopovací látky a výsledek s nejnižší hodnotou se porovná s následujícími mezními hodnotami (s přihlédnutím ke kritickému rozdílu u 95 % pravděpodobnosti (DCr95): - 20,0 mg/kg (95 % minimálního dávkování přidané látky) - 14,0 mg/kg (70 % minimálního dávkování přidané látky) Koncentrace stopovací látky ve vzorku s výsledkem o nejnižší hodnotě se použije na základě interpolace mezi 20,0 mg/kg a 14,0 mg/kg. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA XIV (Článek 9) STANOVENÍ OBSAHU SITOSTEROLU NEBO STIGMASTEROLU V MÁSLE NEBO ZAHUŠTĚNÉM MÁSLE PLYNOVOU CHROMATOGRAFIÍ V KAPILÁRNÍ KOLONĚ 1. Předmět a oblast použití Tato metoda popisuje postup pro kvantitativní stanovení sitosterolu nebo stigmasterolu v másle nebo zahuštěném másle. Sitosterol je považován za látku složenou zejména z β-sitosterolu a 2,2-dihydro-β-sitosterolu, zatímco ostatní sitosteroly jsou považovány za bezvýznamné. 2. Podstata metody Máslo nebo zahuštěné máslo se zmýdelní hydroxidem draselným v ethanolovém roztoku a nezmýdelnitelný podíl se extrahuje diethyletherem. Steroly se přemění na trimetylsilylethery a analyzují se plynovou chromatografií v kapilární koloně při použití betulinu jako vnitřního standardu. 3. Přístroje a pomůcky 3.1 Saponifikační baňka na 150 ml opatřená zpětným chladičem se zabroušenými spoji 3.2 Dělicí nálevky na 500 ml 3.3 Baňky na 250 ml 3.4 Nálevky o objemu přibližně 250 ml s vyrovnáváním tlaku pro zachycování odpadního diethyletheru 3.5 Skleněná kolona, 350 mm x 20 mm, opatřená zátkou se skleněným sintrem. 3.6 Vodní lázeň nebo izotermní plášť 3.7 Reakční nádobky na 2 ml 3.8 Plynový chromatograf, který lze používat s kapilární kolonou, opatřený dělícím systémem, který tvoří: 3.8.1 termostatická komora pro kolony schopná udržovat požadovanou teplotu s přesností ± 1 °C; 3.8.2 injektor s termoregulací; 3.8.3 plamenový ionizační detektor a převodník/zesilovač; 3.8.4 integrátor-zapisovač, který lze použít s převodníkem/zesilovačem (3.8.3). 3.9 Kapilární kolona z křemenného skla zcela potažená BP1 nebo rovnocenným materiálem ve stejnoměrné tloušťce 0,25 μm; kolona musí být schopna rozložit trimethylsilylderiváty lanosterolu a sitosterolu. Vhodná je BP1 o délce 12 m a vnitřním průměru 0,2 mm. 3.10 1 μl injekční mikrostříkačka pro plynovou chromatografii s tvrzenou jehlou. 4. Chemikálie Používají se pouze chemikálie čistoty p.a., destilovaná voda nebo voda nejméně rovnocenné čistoty. 4.1 Ethanol o čistotě nejméně 95 % 4.2 Hydroxid draselný, 60 % roztok. Rozpustí se 600 g hydroxidu draselného (nejméně 85 %) ve vodě a doplní se vodou do 1 litru. 4.3 Betulin o čistotě nejméně 99 % 4.3.1 Roztoky betulinu v diethyletheru (4.4) 4.3.1.1 Koncentrace roztoku betulinu pro stanovení sitosterolu musí být 1,0 mg/ml. 4.3.1.2 Koncentrace roztoku betulinu pro stanovení stigmasterolu musí být 0,4 mg/ml. 4.4 Diethylether čistoty p.a. (zbavený peroxidů a zbytků) 4.5 Síran sodný bezvodý, granulovaný, předem sušený dvě hodiny při teplotě 102 °C. 4.6 Silylační činidlo, např. TRI-SIL (dodávané firmou Pierce Chemical Co., katalogové číslo 49001) nebo rovnocenné. (Důležité: TRI-SIL je hořlavý, toxický, korosivní a pravděpodobně karcinogenní. Laboratorní personál musí být seznámen se zásadami bezpečnosti práce s TRI-SILem a přijímat nezbytná bezpečnostní opatření). 4.7 Lanosterol 4.8 Sitosterol známé čistoty nejméně 90 % (P). Poznámka 1: Čistota standardních materiálů používaných pro kalibraci musí být zjištěna standardizační metodou. Vychází se z předpokladu, že všechny steroly ve vzorku jsou znázorněny na chromatogramu, že celková plocha píků představuje 100 % sterolových složek a že steroly reagují na detektor stejně. Linearita systému musí být ověřena v celém dotčeném rozsahu koncentrací. 4.8.1 Standardní roztok sitosterolu s přesností na 0,001 mg/ml se připraví roztok obsahující přibližně 0,5 mg/ml (W1) sitosterolu (4.8) v diethyletheru (4.4). 4.9 Stigmasterol známé čistotynejméně 90 % 4.9.1 Standardní roztok stigmasterolu s přesností na 0,001 mg/ml se připraví roztok obsahující přibližně 0,2 mg/ml (W1) stigmasterolu (4.9) v diethyletheru (4.4). 4.10 Směs pro rozlišovací zkoušku: připraví se roztok obsahující 0,05 mg/ml lanosterolu (4.7) a 0,5 mg/ml sitosterolu (4.8) v diethyletheru (4.4). 5. Pracovní postup 5.1 Příprava standardních roztoků pro chromatografii. Roztok vnitřního standardu (4.3.1) se přidá do odpovídajícího standardního roztoku sterolu současně s přidáním do zmýdelněného vzorku (viz 5.2.2). 5.1.1 Standardní chromatografický roztok sitosterolu: 1 ml standardního roztoku sitosterolu (4.8.1) se přenese do každé ze dvou reakčních nádobek (3.7) a proudem dusíku se odstraní diethylether. Přidá se 1 ml roztoku vnitřního standardu (4.3.1.1) a proudem dusíku se odstraní diethylether. 5.1.2 Standardní chromatografický roztok stigmasterolu: 1 ml standardního roztoku stigmasterolu (4.9.1) se přenese do každé ze dvou reakčních nádobek (3.7) a proudem dusíku se odstraní diethylether. Přidá se 1 ml roztoku vnitřního standardu (4.3.1.2) a proudem dusíku se odstraní diethylether. 5.2 Příprava nezmýdelnitelného podílu 5.2.1 Vzorek másla se roztaví při teplotě nepřesahující 35 °C; vzorek se důkladně promíchá mícháním. S přesností na 1 mg se naváží přibližně 1 g másla (W2) nebo zahuštěného másla (W2) do baňky na 150 ml (3.1). Přidá se 50 ml ethanolu (4.1) a 10 ml roztoku hydroxidu draselného (4.2). Nasadí se zpětný chladič a obsah se zahřívá asi na 75 °C po dobu 30 minut. Chladič se sejme a baňka se ochladí přibližně na teplotu místnosti. 5.2.2 Přidá se 1 ml roztoku vnitřního standardu (4.3.1.1, má-li být stanoven sitosterol, nebo 4.3.1.2, má-li být stanoven stigmasterol). Důkladně se promíchá. Obsah baňky se kvantitativně převede do dělící nálevky na 500 ml (3.2). Baňka se postupně vypláchne 50 ml vody a 250 ml diethyletheru (4.4). Obsah dělící nálevky se důkladně protřepává po dobu 2 minut a počká se, dokud se neoddělí jednotlivé fáze. Spodní vodná vrstva se vypustí a etherová vrstva se promyje čtyřmi alikvótnímí 100 ml díly vody. Poznámka 2: Má-li se zabránit tvorbě emulze, je nezbytně nutné provádět první dvě promývání vodou jemně (10 převrácení nálevky). Třetí promývání lze provést důkladným protřepáním po dobu 30 vteřin. Pokud se vytvoří emulze, je možné ji rozpustit přidáním 5-10 ml ethanolu. V případě, že se přidá ethanol, je nutné provést další dvě důkladná promytí vodou. 5.2.3 Čirá, mýdla zbavená etherová vrstva se nechá projít přes skleněnou kolonu (3.5), naplněnou 30 g bezvodého síranu sodného (4.5). Ether se shromáždí v baňce na 250 ml (3.3). Přidá se jeden varný kamínek a obsah se nechá odpařit téměř do sucha ve vodní lázni nebo v izotermním plášti. Všechna odpadní rozpouštědla musí být zachycena. Poznámka 3: Jestliže se extrakty vzorků odpařují do sucha při příliš vysoké teplotě, může dojít ke ztrátám na sterolu. 5.3 Příprava trimethylsilyletherů 5.3.1 Etherový roztok zbývající v baňce se přenese do reakční nádobky na 2 ml (3.7) se 2 ml diethyletheru a ether se odstraní proudem dusíku. Baňka se promyje dvěma dalšími 2 ml alikvótními dávkami diethyletheru, tekutina se vždy převede do reakční nádobky a ether se odstraní proudem dusíku. 5.3.2 Provede se silylace vzorku přidáním 1 ml TRI-SILu (4.6). Nádobka se zavře a důkladně se