CS Úřední věstník Evropské unie L 235/1

PŘEKLAD

PRACOVNÍ ŘÁD ÚSTAVU EVROPSKÉ UNIE PRO BEZPEČNOSTNÍ STUDIA (1)

PREAMBULE

Článek 1

HLAVA I — OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 2 — Ustanovení použitelná na všechny zaměstnance

Pravomoc

Prohlášení

Chování

Finanční odpovědnost

Bezpečnost

HLAVA II — POSTAVENÍ ZAMĚSTNANCŮ

KAPITOLA I — OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 3 — Obecná ustanovení použitelná na zaměstnance

Výsady a imunity

Pomoc a náhrada škody

Vlastnická práva

Externí činnosti

Kandidatura na veřejnou nebo politickou funkci

KAPITOLA II — PŘIJÍMÁNÍ ZAMĚSTNANCŮ A PRACOVNÍ SMLOUVY

Článek 4 — Přijímání zaměstnanců

Článek 5 — Věková hranice

Článek 6 — Lékařské prohlídky

Článek 7 — Pracovní smlouvy a doba trvání pracovních poměrů

Počáteční pracovní smlouvy

Zkušební doba

Skončení pracovního poměru

Odškodnění za ztrátu zaměstnání

Zkrácená výpovědní doba

Zvláštní ustanovení pro výzkumné pracovníky

KAPITOLA III — PLAT A PŘÍSPĚVKY

Článek 8 — Obecná ustanovení

Článek 9 — Základní plat

Článek 10 — Příspěvek za práci v zahraničí

Článek 11 — Rodinné a sociální příspěvky

Příspěvek na domácnost

Příspěvek na dítě nebo na jiné vyživované osoby

Příspěvek na vzdělání

Příspěvek na zdravotně postižené dítě a jiné vyživované osoby

Příspěvek na nájemné

Článek 12 — Příplatek za zastupování

Článek 13 — Příspěvek na zařízení

Článek 14 — Srážky

Vnitřní daň

Příspěvek do důchodového systému

Příspěvek na sociální zabezpečení

Příspěvek na připojištění

Článek 15 — Zálohy na plat a jejich splácení

KAPITOLA IV — CESTOVNÍ VÝDAJE

Článek 16 — Cestovní výdaje při nástupu do zaměstnání a odchodu

Článek 17 — Stěhovací výdaje

Článek 18 — Pracovní cesty

KAPITOLA V — VNITŘNÍ ORGANIZACE

Článek 19 — Pracovní doba

Článek 20 — Svátky

Článek 21 — Dovolená

Článek 22 — Dovolená ve vlasti

KAPITOLA VI — HODNOCENÍ A POVÝŠENÍ

Článek 23 — Obecná ustanovení

Článek 24 — Postup

Článek 25 — Následná opatření

KAPITOLA VII — DISCIPLINÁRNÍ ŘÍZENÍ

Článek 26 — Definice

Článek 27 — Náhrada škody

Článek 28 — Oznámení stížností

Článek 29 — Disciplinární komise

KAPITOLA VIII — ODVOLÁNÍ A ODVOLACÍ KOMISE

Článek 30 — Odvolání

KAPITOLA IX — DŮCHODOVÉ SYSTÉMY

Článek 31

HLAVA III — USTANOVENÍ POUŽITELNÁ NA DOČASNÉ ZAMĚSTNANCE

Článek 32 — Statutární ustanovení

Článek 33 — Pracovní smlouvy

Článek 34 — Odměna

Článek 35 — Zvláštní ustanovení

HLAVA IV — USTANOVENÍ POUŽITELNÁ NA ZNALCE, STIPENDISTY A STÁŽISTY

Článek 36 — Statutární a finanční ustanovení

PŘÍLOHA I ODŠKODNĚNÍ ZA ZTRÁTU ZAMĚSTNÁNÍ

PŘÍLOHA II PŘÍSPĚVEK ZA PRÁCI V ZAHRANIČÍ

PŘÍLOHA III DĚTI A JINÉ VYŽIVOVANÉ OSOBY

PŘÍLOHA IV ZDRAVOTNĚ POSTIŽENÉ VYŽIVOVANÉ OSOBY

PŘÍLOHA V PŘÍSPĚVEK NA NÁJEMNÉ

PŘÍLOHA VI CESTOVNÍ A STĚHOVACÍ VÝDAJE

PŘÍLOHA VII VÝDAJE NA PRACOVNÍ CESTU

PŘÍLOHA VIII VOLNO Z DŮVODU NEMOCI, MATEŘSKÁ DOVOLENÁ A JINÉ MIMOŘÁDNÉ VOLNO

PŘÍLOHA IX SLOŽENÍ A POSTUPY DISCIPLINÁRNÍCH KOMISÍ

PŘÍLOHA X ODVOLACÍ KOMISE

PREAMBULE

Ústav pro bezpečnostní studia je agenturou Evropské unie, která je připojená ke koordinovaným organizacím.

Článek 1

Tento pracovní řád vymezuje postavení, práva, povinnosti a odpovědnosti zaměstnanců Ústavu Evropské unie pro bezpečnostní studia, dále jen „ústav“.

Zaměstnanci ústavu jsou fyzické osoby, které mají pracovní smlouvy jako zaměstnanci nebo dočasní zaměstnanci. Placení znalci, stipendisté a stážisté podléhají zvláštním ustanovením uvedeným v hlavě IV.

Ředitel ústavu je oprávněn provádět se souhlasem správní rady změny tohoto pracovního řádu, které se ukážou při jeho použití nezbytné.

Tento pracovní řád se uplatňuje na všechny zaměstnance, ledaže správní rada rozhodla s ohledem na zaměstnance nezařazené do platové třídy jinak.

HLAVA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 2

Ustanovení použitelná na všechny zaměstnance

Zaměstnanci podléhají pravomoci ředitele a jsou mu odpovědní za výkon svých povinností, které se zavazují plnit co nejpečlivěji a nejsvědomitěji.

Při nástupu do zaměstnání u Ústavu Evropské unie pro bezpečnostní studia musí každý zaměstnanec podepsat toto prohlášení:

„Zavazuji se slavnostně, že budu vykonávat všechny úkoly svěřené mi jako zaměstnanci Ústavu Evropské unie pro bezpečnostní studia poctivě, uvážlivě a svědomitě a že se při výkonu těchto úkolů budu řídit pouze zájmy ústavu. Dále se zavazuji, že nebudu vyžadovat ani přijímat od jakékoli vlády nebo od jiného orgánu s výjimkou ústavu pokyny týkající se výkonu mých povinností“.

Zaměstnanci se musí vždy chovat způsobem, který je slučitelný s jejich postavením zástupců Ústavu Evropské Unie pro bezpečnostní studia. Zdrží se jakéhokoli jednání nebo činnosti, která může jakýmkoli způsobem narušit důstojnost jejich postavení nebo dobré jméno ústavu.

Zaměstnanci mohou být vyzváni, aby ústavu částečně nebo zcela nahradili jakoukoliv finanční ztrátu, kterou ústav utrpěl v důsledku jejich nedbalosti nebo kvůli tomu, že úmyslně porušili předpis nebo postup schválený správní radou nebo ředitelem.

Při nástupu do zaměstnání se každý zaměstnanec seznámí s bezpečnostními předpisy ústavu. Podepíše prohlášení, ve kterém uznává svou disciplinární a finanční odpovědnost v případě nedodržení tohoto pracovního řádu.

a) Všichni zaměstnanci, včetně dočasných zaměstnanců, stipendistů a stážistů, mohou být požádáni, aby podstoupili bezpečnostní prověrku, která jim při výkonu jejich povinností umožní přístup k tajným dokumentům. Žádost o tuto prověrku směřuje příslušným orgánům zmocněnec ústavu pro bezpečnost. Až do úřední prověrky může ředitel udělit prozatímní prověrku.

b) Zaměstnanci informují neprodleně zmocněnce pro bezpečnost ústavu v případě domnělé ztráty nebo ohrožení tajného dokumentu.

HLAVA II

POSTAVENÍ ZAMĚSTNANCŮ

KAPITOLA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 3

Obecná ustanovení použitelná na zaměstnance

Zaměstnanci ústavu jsou fyzickými osobami, které mají pracovní smlouvy stanovené v kapitole II a které zastávají rozpočtová místa uvedená v plánu pracovních míst připojenému každoročně k rozpočtu ústavu.

Výsady a imunity užívané zaměstnanci se udělují v zájmu Ústavu Evropské unie pro bezpečnostní studia a ne k osobnímu prospěchu zaměstnanců. Výsady a imunity nelze využít za účelem osvobození ani od plnění soukromých povinností, ani od dodržování zákonů a policejních předpisů hostitelského státu.

Při jakékoli mimořádné události, která se týká těchto výsad a imunit, ohlásí dotyčný zaměstnanec neprodleně mimořádnou událost řediteli. V případě porušení místních právních předpisů může ředitel rozhodnout o zrušení výsad nebo imunit, považuje-li to za nutné.

Ústav poskytne pomoc zaměstnancům, kteří jsou z důvodu svého současného postavení nebo současných funkcí v ústavu vystaveni výhrůžkám, urážkám, pomluvám nebo útokům, a to bez vlastního zavinění. Náhradu za utrpěnou hmotnou škodu lze poskytnout za předpokladu, že:

— zaměstnanci nezpůsobili dotyčnou škodu úmyslně nebo z nedbalosti,

— neobdrželi náhradu škody,

— zaměstnanci převedou na ústav jakékoli nároky vůči třetím osobám, zejména pojišťovnám.

Veškerá rozhodnutí v této záležitosti, která by mohla mít za následek jednání nebo finanční povinnost pro ústav, přijme ředitel, který má pravomoc uvážení při posuzování okolností případu, formy pomoci a případné náhrady škody.

Veškerá práva, včetně vlastnických, autorských a patentových práv, k práci zaměstnance prováděné při výkonu jeho úředních povinností, jsou převedena na ústav.

Vůči externím organizacím a osobám musí zaměstnanci obdržet předchozí souhlas ředitele, chtějí-li:

— učinit veřejné prohlášení o činnosti ústavu zejména pro veřejná informační místa,

— přednášet nebo se zapojit do výuky přímo související s jejich prací v ústavu,

— přijmout honoráře nebo odměnu za výše uvedené činnosti,

— přijmout řády nebo vyznamenání nebo hmotné výhody související s těmito řády nebo vyznamenáními.

Povinnosti výzkumných pracovníků zahrnují vytváření vztahů se subjekty a osobami mimo ústav. Výzkumní pracovníci jsou proto oprávněni přednášet, komunikovat s hromadnými sdělovacími prostředky a publikovat za předpokladu, že předem obdrželi souhlas ředitele.

Zaměstnanci, kteří z osobních důvodů chtějí zastávat veřejnou nebo politickou funkci, oznámí tento úmysl řediteli.

Zaměstnanec, který kandiduje na veřejnou nebo politickou funkci, dostane neplacené volno počínaje dnem, ke kterému prohlásí, že zahájil svou volební kampaň.

Je-li zvolen, požádá zaměstnanec o skončení pracovního poměru. Takovéto skončení pracovního poměru nezakládá nárok na příspěvek za ztrátu zaměstnání.

Nepřijme-li zaměstnanec veřejnou nebo politickou funkci, má nárok na návrat na stejné pracovní místo za stejných podmínek, včetně platu a odpracovaných let, kterých požíval v době odchodu na neplacené volno.

Doba strávená na neplaceném volnu se nezapočítává do odpracovaných let ani do nároku na důchod. Během neplaceného volna může zaměstnance nahradit dočasný zaměstnanec.

KAPITOLA II

PŘIJÍMÁNÍ ZAMĚSTNANCŮ A PRACOVNÍ SMLOUVY

Článek 4

Přijímání zaměstnanců

1. O nabídkách zaměstnání rozhoduje ředitel, s výjimkou místa ředitele. Ústav je odpovědný za zveřejňování volných míst.

2. Uchazeči, kterým je méně než 20 let nebo více než 60 let, nemohou být obvykle přijímáni.

3. Uchazeči, kteří jsou spřízněni pokrevně nebo sňatkem se zaměstnancem ústavu, nemohou být obvykle přijímáni. Výjimky může povolit ředitel za předpokladu, že žádná z dotyčných osob není podřízená druhé osobě.

4. Přijímání zaměstnanců se omezuje na státní příslušníky členských států Evropské unie.

5. Zaměstnanci nastupují do prvního stupně platové třídy odpovídající jejich pracovnímu místu. Ředitel však může v odůvodněných případech udělit vyšší stupeň.

6. Ředitel určí, která místa mají být obsazena na základě zkoušky nebo výběrového řízení, a stanoví, jaké zkoušky musí uchazeči o tato místa vykonat. Zkušební nebo výběrové komise zvolí ředitel ze zaměstnanců ústavu, může však přibrat externího zkoušejícího.

7. Cestovní výdaje a výdaje na ubytování uchazečů, které ústav pozval na pohovor nebo zkoušku, se hradí za stejných podmínek, které se uplatňují na zaměstnance při pracovní cestě (2).

Článek 5

Věková hranice

Věková hranice pro zaměstnání je stanovena na konec měsíce, ve kterém zaměstnanec dosáhne 65 let. Ředitel může povolit výjimky z tohoto pravidla na nejvýše 12 dalších měsíců.

Článek 6

Lékařské prohlídky

1. Přijetí do zaměstnání podléhá potvrzení od lékaře schváleného ústavem, které potvrzuje, že uchazeč je fyzicky způsobilý pro výkon zaměstnání a že netrpí žádným postižením nebo nemocí, které by představovaly riziko pro ostatní zaměstnance.

2. Zaměstnanci se musí každý rok podrobit lékařské prohlídce.

3. Lékař schválený ústavem oznámí řediteli případnou nezpůsobilost zaměstnance k tomu, aby nadále vykonával své zaměstnání.

4. Vyplývá-li z výsledků roční nebo jiné lékařské prohlídky, že zaměstnanec již není nadále schopen vykonávat své povinnosti, skončí jeho pracovní poměr do tří měsíců a ve lhůtě tří měsíců je svolána lékařská komise, aby stanovila jeho nárok na invalidní důchod.

Článek 7

Pracovní smlouvy a doba trvání pracovních poměrů

S výjimkou zvláštních ustanovení použitelných na ředitele a výzkumné pracovníky jsou počáteční pracovní smlouvy nabízené ústavem uzavírány na dobu tří let. Tyto pracovní smlouvy může ředitel se souhlasem zaměstnance prodloužit o stejnou nebo kratší dobu.

Prvních šest měsíců počáteční pracovní smlouvy se považuje za zkušební dobu, která začíná běžet dnem nástupu do zaměstnání.

Během uvedené doby může ústav nebo zaměstnanec skončit pracovní poměr bez nároku na příspěvek za ztrátu zaměstnání s jednoměsíční výpovědní dobou.

Nejpozději na konci zkušební doby obdrží zaměstnanec písemné oznámení o potvrzení nebo skončení jeho pracovního poměru.

Zkušební doba tvoří nedílnou součást trvání počáteční pracovní smlouvy. Započítává se do odpracovaných let a do nároku na důchod.

V případech stanovených v příloze I může ústav nebo zaměstnanec pracovní poměr skončit nebo neprodloužit:

a) ze strany ústavu i) s šestiměsíční výpovědní dobou: — v důsledku zrušení rozpočtového místa, které zaměstnanec zastává, — kvůli změně povahy nebo úkolů připadajících na pracovní místo, — v důsledku nedostatečného odborného výkonu zaměstnance, který byl řádně zaznamenán ve dvou po sobě jdoucích ročních zprávách, nebo — v důsledku fyzické nezpůsobilosti zaměstnance, která nastala během trvání pracovního poměru, ii) s nejvýše jednoměsíční výpovědí po disciplinárním řízení, během kterého bylo zjištěno pochybení nebo odpovědnost zaměstnance podle kapitoly VII;

b) ze strany zaměstnance s tříměsíční výpovědní dobou z jakýchkoli osobních důvodů, které však zaměstnanec nemusí uvádět.

Skončení pracovního poměru nebo jeho neprodloužení ze strany ústavu z jiných než disciplinárních důvodů má za následek:

1. u zaměstnanců s více než 10 lety služby vypořádání nároků na odročený důchod a výplatu příspěvku za ztrátu zaměstnání za podmínek stanovených v příloze I;

2. u zaměstnanců s méně než 10 lety služby výplatu odstupného, s výplatou příspěvku za ztrátu zaměstnání u zaměstnanců, jejichž pracovní poměr byl skončen předčasně, za podmínek stanovených v příloze I;

3. u zaměstnanců, jejichž pracovní poměr byl skončen z důvodu fyzické nezpůsobilosti a u nichž lékařská komise zjistila trvalou invaliditu, výplatu invalidního důchodu podle podmínek stanovených v pravidlech důchodového systému.

Při skončení nebo neprodloužení pracovního poměru zaměstnancem mu nevzniká nárok na výplatu příspěvku za ztrátu zaměstnání (3).

Vyžadují-li to pracovní zájmy, lze zkrátit výpovědní dobu stanovenou v odst. 3 písm. a); v tomto případě má dotyčný zaměstnanec nárok na výplatu dodatečné částky ve výši jeho platu a příspěvků, které by obdržel v období mezi skutečným skončením jeho pracovního poměru a uplynutím šestiměsíční výpovědní doby.

Tato ustanovení se neuplatňují v případě skončení pracovního poměru z disciplinárních důvodů.

Výzkumní pracovníci ústavu mají pracovní smlouvy na tři roky, které nelze obnovit. Ředitel však může pracovní smlouvu jednou nebo víckrát prodloužit, a to až o dobu nepřesahující 24 měsíce.

KAPITOLA III

PLAT A PŘÍSPĚVKY

Článek 8

Obecná ustanovení

Odměna vyplácená zaměstnancům ústavu zahrnuje základní plat, příspěvek za práci v zahraniční a rodinné a sociální příspěvky.

Tyto příjmy se snižují o příspěvky a srážky v souvislosti s vnitřní daní, důchodovým systémem a sociálním zabezpečením.

Na běžné účty zaměstnanců se splatná částka připíše během posledního pracovního týdne v měsíci.

Změny osobních poměrů zaměstnanců, které mohou mít finanční důsledky, se vezmou v úvahu v odměně za měsíc, ve kterém byly tyto změny oznámeny správnímu odboru ústavu; změny u již vyplacené odměny nelze provést.

Článek 9

Základní plat

Čistý základní plat se rovná částce uvedené pro platovou třídu a stupeň zaměstnance v platové tabulce, kterou pro každý rok schvaluje správní rada.

Hrubý základní plat odpovídá součtu čistého základního platu a vnitřní daně, kterou má zaměstnanec zaplatit.

Článek 10

Příspěvek za práci v zahraničí

Tento příspěvek se vyplácí zaměstnancům v platové třídě A, L a B, kteří v době svého prvního přijetí nebyli státními příslušníky státu, na jehož území se nachází místo jejich trvalého zaměstnání, a kteří neměli tři roky nepřetržitě bydliště na území uvedeného státu.

Tento příspěvek se přestane vyplácet, je-li zaměstnanec přeložen do země, jejímž je státním příslušníkem.

Částka tohoto příspěvku se vypočte v souladu s přílohou II.

Přijme-li ústav zaměstnance neprodleně poté, co byl zaměstnán v zemi, kde vykonává své povinnosti, jinou mezinárodní organizací nebo správním orgánem, vezme se při výpočtu nároku na tento příspěvek a jeho výše počet let, kdy byl zaměstnán u svého předchozího zaměstnavatele.

Článek 11

Rodinné a sociální příspěvky

Tyto příspěvky se připočítávají měsíčně k základnímu platu.

Tento příspěvek

a) se vyplácí ženatému zaměstnanci nebo provdané zaměstnankyni, ovdovělému, rozvedenému nebo právně rozloučenému nebo svobodnému zaměstnanci s jednou nebo více vyživovanými osobami ve smyslu přílohy III tohoto pracovního řádu;

b) se rovná 6 % čistého základního platu;

c) se snižuje v případě ženatého zaměstnance nebo provdané zaměstnankyně, kteří nepečují o žádnou vyživovanou osobu a jejichž manžel nebo manželka jsou výdělečně činní: příspěvek se rovná rozdílu mezi čistým základním platem platové třídy B3 stupně 1 zvýšeným o příspěvek, na který by měl zaměstnanec teoretický nárok, a výší příjmu manžela (manželky). Je-li tato druhá částka stejná nebo vyšší než částka první, nevyplácí se žádný příspěvek;

d) se nevyplácí zaměstnanci, jehož manžel (manželka) je členem mezinárodní organizace a má vyšší základní plat než zaměstnanec.

Tento příspěvek:

a) se vyplácí zaměstnanci, který hlavně a trvale vyživuje právně uznané dítě nebo jiného rodinného příslušníka na základě právně nebo soudně stanovené povinnosti nebo dítě, jež ztratilo oba rodiče a za něž převzal odpovědnost;

b) představuje pro každou vyživovanou osobu pevnou částku stanovenou v platové tabulce, kterou každý rok schvaluje správní rada;

c) se vyplácí v případě, že oba manželé pracují pro mezinárodní organizace, tomu z nich, který pobírá rovněž příspěvek na domácnost nebo jiný rovnocenný příspěvek.

Definice a podmínky, na základě kterých se příspěvek poskytuje, jsou stanoveny v příloze III.

Zaměstnanci, kteří mají nárok na příspěvek na domácnost a jejichž vyživované děti podle přílohy III navštěvují základní, střední nebo vysokou školu (4), mají nárok i na roční příspěvek na vzdělání. Tento příspěvek se rovná dvojnásobku částky příspěvku na vyživované dítě a vyplácí se pro každé dítě jednorázově na počátku školního roku. Dotyčný zaměstnanec předloží na počátku školního roku správnímu odboru potřebné doklady.

a) Příspěvek na zdravotně postižené děti nebo jiné vyživované osoby se vyplácí zaměstnancům, kteří jsou hlavně a trvale odpovědni za péči o tyto osoby. Dítě nebo vyživovaná osoba musí splňovat kritéria a podmínky stanovené v příloze III.

b) Podrobnosti o poskytování a výplatě příspěvku jsou uvedeny v příloze IV.

a) Tento příspěvek se vyplácí měsíčně zaměstnancům v platových třídách B, C, A1 a L1, kteří bydlí v nájmu nebo podnájmu a kteří platí nájemné — kromě poplatků za služby, které v zemi trvalého bydliště hradí nájemce — které přesahuje určitou část jejich příjmů.

b) Způsob výpočtu příspěvku je stanoven v příloze V.

c) Zaměstnanci, kteří pobírají příspěvek na nájemné, oznámí vedoucímu správního a personálního odboru neprodleně jakoukoli změnu, která může mít vliv na výplatu tohoto příspěvku.

d) Příspěvek se nevyplácí zaměstnancům, — kteří pobírají podobný příspěvek od orgánů státu, jehož jsou státními příslušníky, — jejichž manžel (manželka) pobírá podobný příspěvek od jiné mezinárodní organizace.

Článek 12

Příplatek za zastupování

Příplatek za zastupování může ředitel udělit zaměstnancům, kteří v zájmu služby přebírají na určitou dobu část nebo veškeré úkoly zaměstnance ve vyšší platové třídě. Příplatek se vyplácí na základě odměny za dva dodatečné stupně v platové třídě dotyčného zaměstnance a pouze tehdy, pracoval-li zaměstnanec na místě s vyšší platovou třídou nepřetržitě celý měsíc.

Článek 13

Příspěvek na zařízení

1. Příspěvek na zařízení se vyplácí zaměstnancům, jejichž místo bydliště bylo v době, kdy přijali zaměstnání u ústavu, vzdáleno více než 100 km nebo 60 mil od jejich pracoviště.

2. Výše příspěvku se rovná základnímu platu za 30 dnů.

3. Příspěvek na zařízení se vyplácí zaměstnanci při nástupu do ústavu.

4. Zaměstnanec musí vrátit polovinu příspěvku na zařízení, opustí-li na vlastní žádost zaměstnání před uplynutím dvou let.

5. Ředitel může s ohledem na ustanovení o vrácení příspěvku povolit výjimku, pokud by jejich přísné uplatňování mohlo dotyčnému zaměstnanci způsobit zvláštní těžkosti.

Článek 14

Srážky

Vnitřní daň činí 40 % základního platu s ohledem na příslušnou platovou třídu a stupeň. Tato částka připočtená k čistému základnímu platu dává hrubý základní plat.

Na výplatních páskách se uvádí jako měsíční srážka.

Měsíční srážka schválená koordinovanými organizacemi pro důchodový systém použitelný pro zaměstnance a rovnající se procentnímu podílu čistého základního platu se odečte z příjmů zaměstnance a převede se do důchodového rozpočtu ústavu.

Měsíční srážka na sociální zabezpečení rovnající se 5,5 % čistého základního platu se odečte z příjmů zaměstnance. Tato částka se připočte k příspěvku zaměstnavatele a převádí se na místní subjekt sociálního zabezpečení, který je odpovědný za výběr těchto příspěvků (URSSAF).

Od příjmů zaměstnance se odečte měsíční srážka na připojištění. Procentní sazba pro následujících 12 měsíců se stanoví na počátku roku, a to dohodou mezi ústavem a jím pověřenou pojišťovnou. Odečtená částka se připočte k příspěvku zaměstnavatele a na konci roku je vyplacena společnosti poskytující pojištění.

Článek 15

Zálohy na plat a jejich splácení

1. Nerozhodne-li ředitel jinak, vedoucí správního a personálního odboru ústavu může v závislosti na dostupných prostředcích v hotovosti povolit bezúročné zálohy pro zaměstnance na základě jeho odůvodněné žádosti.

2. Výše této zálohy nesmí překročit tříměsíční čistý základní plat.

3. Tyto zálohy se splácejí měsíčně srážkami z příjmů zaměstnance; zálohy musí být splaceny při výplatě platu za poslední měsíc finančního roku.

KAPITOLA IV

CESTOVNÍ VÝDAJE

Článek 16

Cestovní výdaje při nástupu do zaměstnání a odchodu

1. Zaměstnanci mají nárok na náhradu cestovních výdajů na cestu z místa jejich předchozího zaměstnání do místa, kde se nachází sídlo ústavu, a to pro ně samotné a jejich rodinné příslušníky, kteří s nimi žijí ve společné domácnosti.

2. Stejný nárok se uplatňuje, opouští-li zaměstnanec službu u ústavu a vrací se do země, kde byl zaměstnán dříve.

3. Náhrada se provádí v souladu s přílohou VI oddílem I.

Článek 17

Stěhovací výdaje

1. Zaměstnanci mají nárok na náhradu stěhovacích výdajů z místa jejich předchozího zaměstnání do místa, kde se nachází sídlo ústavu.

Stejný nárok se uplatňuje, opouští-li zaměstnanec službu u ústavu a vrací se do země, kde byl zaměstnán dříve.

2. Náhrada výdajů zahrnuje stěhování osobního movitého majetku zaměstnance, kromě motorových vozidel, člunů a jiných dopravních prostředků nebo pojistné, až do limitu hmotnosti a objemu stanoveného v příloze VI.

Náhrada se dotyčnému zaměstnanci provede po předložení ověřené faktury.

Článek 18

Pracovní cesty

Zaměstnanci ústavu mají nárok na náhradu výdajů vzniklých v souvislosti s pracovní cestou, kterou nařídil ředitel (5).

Náhrada se týká vlastních cestovních výdajů a výdajů na ubytování a dalších souvisejících výdajů v místě, kam jsou zaměstnanci vysláni. Podmínky, sazby a další podrobnosti o náhradě jsou stanoveny v příloze VII.

KAPITOLA V

VNITŘNÍ ORGANIZACE

Článek 19

Pracovní doba

Běžná pracovní doba zaměstnanců činí 40 hodin týdně, tuto pracovní dobu je třeba odpracovat mezi 9 hodinou v pondělí a 17 hodinou v pátek.

Ředitel může schválit pružnou pracovní dobu podle osobní situace zaměstnanců nebo podle zvláštních požadavků kladených na jejich práci.

Vyžadují-li to podle uvážení ředitele mimořádné okolnosti, mohou být někteří zaměstnanci požádáni, aby pracovali v sobotu. V těchto případech mají za odpracované hodiny nárok na volno během pracovního dne.

Článek 20

Svátky

Ústav dodržuje svátky v hostitelské zemi. V případě Francie těmito dny jsou:

a) Nový rok (1. leden)

b) Velikonoční pondělí

c) Svátek práce (1. květen)

d) Den osvobození (8. květen)

e) Nanebevzetí Páně

f) Svatodušní pondělí

g) Den pádu Bastily (14. červenec)

h) Nanebevzetí Panny Marie (15. srpen)

i) Svátek všech svatých (1. listopad)

j) Den příměří (11. listopad)

k) Hod boží vánoční (25. prosinec)

Tyto svátky se neodčítají z dovolené za kalendářní rok zaměstnanců.

Připadá-li některý tento den na sobotu nebo neděli, může ředitel místo tohoto dne určit za den pracovního klidu jiný den.

Článek 21

Dovolená

Zaměstnanci mají nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok v délce 2,5 pracovního dne za každý celý odpracovaný měsíc. Tento nárok se uplatňuje každý kalendářní rok.

Zaměstnanci, kteří byli přijati mezi 1. dubnem a 30. červencem, mají nárok čerpat dovolenou předem, a to v délce 15 dnů z jejich nároku na dovolenou za kalendářní rok, potřebují-li dovolenou po 30. červenci.

Zbývá-li zaměstnanci k 31. prosinci nevyčerpaná dovolená, kterou si nemohl vybrat z důvodu naléhavé potřeby v práci, může ředitel nebo jeho zástupce schválit převedení celé nebo části nevyčerpané dovolené do následujícího roku. Nárok na dovolenou však zaniká, nevyčerpá-li zaměstnanec dovolenou do 31. března.

Zaměstnanec, který si chce vybrat dovolenou v rámci nároku stanoveného v písmenu a), musí předem obdržet souhlas ředitele nebo jeho zástupce.

Záznam o dovolené vede správní odbor ústavu, od něhož může zaměstnanec získat formulář žádosti o dovolenou. Tento záznam uvádí počet dnů dovolené, které zbývají do konce daného roku.

Zaměstnanec vyplní tyto oddíly:

— požadovaný počet dnů dovolené,

— datum a hodina odjezdu,

— datum a hodina návratu,

— stát nebo státy, ve kterých bude trávit dovolenou,

— adresa během dovolené (fakultativní) a

— telefonní číslo během dovolené (je-li k dispozici).

Když ředitel nebo jeho zástupce podepíše formulář žádosti o dovolenou, vrátí zaměstnanec tento formulář správnímu odboru, kde je formulář založen do osobní složky zaměstnance.

Nevyčerpaná dovolená při odchodu zaměstnance z ústavu propadá. Potvrdí-li však ředitel písemně, že zaměstnanec nemohl čerpat dovolenou z důvodu naléhavé potřeby v práci, má zaměstnanec nárok na vyrovnávací platbu ve výši jedné šedesátiny z jeho měsíčního čistého základního platu za každý den nevyčerpané dovolené.

Ředitel může zaměstnanci na jeho žádost udělit dodatečné neplacené volno až do výše 15 po sobě jdoucích dnů.

Toto volno se nezapočítává do odpracovaných let ani do nároku na důchod.

Srážky na důchodové a sociální zabezpečení se však provedou stejně, jako kdyby zaměstnanec obdržel během neplaceného volna plat jako obvykle.

V případě nemoci, mateřství nebo z důvodu mimořádných okolností se poskytne navíc k dovolené za kalendářní rok mimořádné volno.

Podrobnosti a postupy, které je třeba dodržet, jsou uvedeny v příloze VIII.

Článek 22

Dovolená ve vlasti

Zaměstnanec, který má nárok na příspěvek za práci v zahraničí, má za každé tři roky služby nárok na náhradu nákladů na cestu do země, jejímž je státním příslušníkem, a zpět, a to jak pro sebe, tak pro rodinné příslušníky, kteří s ním žijí ve společné domácnosti.

Cestovní výdaje hradí správní odbor po vyhodnocení nejvýhodnějšího dopravního prostředku z hlediska nákladů podle podmínek stanovených v příloze VII.

Dovolená ve vlasti zakládá nárok na pět dnů dovolené navíc k dovolené za kalendářní rok.

KAPITOLA VI

HODNOCENÍ A POVÝŠENÍ

Článek 23

Obecná ustanovení

1. Práce všech zaměstnanců s výjimkou ředitele se hodnotí jednou ročně, nejpozději k 15. prosinci.

Hodnocení posoudí kvalitu práce zaměstnance a jsou příležitostí vyslovit zaměstnanci pochvalu nebo naopak upozornit ho na nedostatky v práci za účelem zlepšení jeho práce.

2. Hodnocení se týká těchto kritérií:

a) pečlivost a přesnost;

b) kvalita a rychlost vykonané práce;

c) iniciativa;

d) slušnost a mezilidské vztahy.

Každé kritérium se posuzuje na stupnici od 0 do 5. Celkové hodnocení se shrne ve formuláři hodnocení, který je uložen v osobní složce zaměstnance.

Článek 24

Postup

1. Ředitel jmenuje zaměstnance odpovědné za navrhování hodnocení zaměstnanců, kteří jim jsou částečně nebo zcela podřízení.

2. Jakmile jsou vypracovány všechny návrhy, svolá ředitel radu pro povýšení, které předsedá a která zahrnuje všechny zaměstnance, kteří vypracovali jeden nebo více návrhů. Vedoucí správního a personálního odboru se účastní všech zasedání rady pro povýšení a má právo hlasovat o svých vlastních podřízených a zastává poradní funkci, co se týče ostatních zaměstnanců.

3. Na základě názoru vedoucího správního odboru provede ředitel konečné hodnocení každého zaměstnance a nechá vyhotovit zápis, který podepíší všichni členové rady pro povýšení.

4. Ředitel nebo popřípadě jeho zástupce provede osobní pohovor s každým zaměstnancem, obvykle během zasedání rady pro povýšení. Zaměstnanec je informován o svém ročním hodnocení a podepíše formulář hodnocení, čímž potvrzuje, že s ním byl seznámen.

5. Roční hodnocení je správním opatřením pro vnitřní použití, proti kterému se nelze odvolat k žádnému vnějšímu subjektu.

Článek 25

Následná opatření

1. Mimořádně dobrá zpráva může být důvodem mimořádného povýšení do vyššího stupně nebo dokonce platové třídy za předpokladu, že rozpočtová místa takovéto povýšení umožňují.

2. Dvě po sobě jdoucí negativní zprávy mohou být důvodem pro ponechání zaměstnance v dosavadním stupni po další rok.

3. Dvě nebo více negativních zpráv mohou být důvodem pro neprodloužení pracovního poměru.

KAPITOLA VII

DISCIPLINÁRNÍ ŘÍZENÍ

Článek 26

Definice

1. Nesplní-li zaměstnanec nebo bývalý zaměstnanec své povinnosti podle pracovního řádu, ať už úmyslně nebo z nedbalosti na jeho straně, může mu být uloženo prosté, finanční nebo statutární disciplinární opatření, aniž je dotčeno odškodnění, které lze požadovat na základě čl. 2 odst. 4 a článku 27 tohoto pracovního řádu.

a) Prostá disciplinární opatření zahrnují: — ústní upozornění, — písemné napomenutí.

b) Finanční opatření zahrnují: — neposkytnutí každoročního zvýšení platu, — okamžité snížení stupně ve stejné platové třídě.

c) Statutární opatření zahrnují: — dočasné odvolání z funkce s odnětím části nebo celého příjmu, — propuštění ze zaměstnání skončením pracovního poměru s odnětím nebo snížením příspěvku za ztrátu zaměstnání a případným snížením nebo dočasným zastavením dávek v rámci důchodového systému.

O disciplinárních opatřeních rozhoduje ředitel, o prostém disciplinárním opatření může rozhodnout vedoucí správního a personálního odboru, který jedná jménem ředitele, nebylo-li svoláno zasedání disciplinární komise (6).

2. Je-li vůči zaměstnanci vzneseno závažné obvinění a zastává-li ředitel názor, že obvinění je zjevně odůvodněné a že by setrvání zaměstnance v jeho místě až do skončení vyšetřování ústav poškodilo, může být dotyčný zaměstnanec na základě rozhodnutí ředitele ihned odvolán ze své funkce až do doby ukončení vyšetřování, a to případně se zadržením platu.

Článek 27

Náhrada škody

Na zaměstnanci může být požadováno, aby zcela nebo zčásti nahradil jakoukoli škodu, kterou ústavu způsobí v důsledku jeho hrubé nedbalosti nebo úmyslného jednání. Opustil-li zaměstnanec ústav, lze tuto náhradu získat zadržením procentní sazby dávek náležejících mu v rámci důchodového systému, a to až do výše 70 % důchodu.

Článek 28

Oznámení stížnosti

Je-li podán návrh, aby bylo vůči zaměstnanci přijato disciplinární opatření podle článku 26, musí být dotyčný zaměstnanec informován písemně do dvou celých dnů po podání žádosti o disciplinární opatření u ředitele nebo vedoucího správního a personálního odboru. K tomuto oznámení se přiloží dokumenty týkající se důvodu stížnosti společně se všemi zprávami vyhotovenými o zaměstnanci.

Článek 29

Disciplinární komise

Dotyčný zaměstnanec může do pěti pracovních dnů od oznámení podle článku 28 podat písemnou žádost, aby byl tento případ přezkoumán disciplinární komisí, kterou svolá ředitel do pěti dnů. Disciplinární komise zasedá během následujícího týdne po dni vydání svolání.

Složení a postupy disciplinární komise jsou uvedeny v příloze IX.

Stanovisko disciplinární komise není pro ředitele závazné.

KAPITOLA VIII

ODVOLÁNÍ A ODVOLACÍ KOMISE

Článek 30

Odvolání

Zaměstnanec nebo bývalý zaměstnanec, nebo jejich právní nástupci, mohou proti rozhodnutí ředitele podat odvolání. Toto odvolání nebo postupy z něho vyplývající nevedou k pozastavení výkonu napadeného rozhodnutí.

Interní administrativní odvolání je postup, kterým zaměstnanec, který je názoru, že došlo k porušení jeho práv vyplývajících z tohoto pracovního řádu, předkládá řediteli ústavu odůvodněnou žádost, aby změnil rozhodnutí, které podle jeho názoru tato práva porušilo.

Ředitel potvrdí přijetí tohoto odvolání a odpoví do pěti celých dnů po obdržení žádosti.

V případě zamítavé odpovědi může zaměstnanec požádat o zásah prostředníka. Takové zprostředkování není povinné.

Prostředníkem je kvalifikovaný, nezávislý právní znalec jmenovaný ředitelem na dobu tří let, kterou lze prodloužit.

Ředitel a dotyčný zaměstnanec mu poskytnou všechny doklady, které prostředník považuje za nezbytné pro přezkoumání tohoto případu.

Prostředník předloží své závěry do 15 dnů ode dne, ke kterému byl obeznámen s tímto případem.

Tyto závěry nejsou závazné ani pro ředitele, ani pro zaměstnance.

Náklady na zprostředkování hradí ústav, zamítne-li závěry prostředníka ředitel; zaměstnanec hradí náklady ve výši 50 %, odmítne-li závěry přijmout on.

Byla-li vyčerpána první možnost (interní administrativní odvolání), může zaměstnanec požádat o vyřešení před odvolací komisí ústavu.

Složení, fungování a zvláštní postupy této komise jsou uvedeny v příloze X.

Rozhodnutí odvolací komise jsou pro obě strany závazná. Proti těmto rozhodnutím se nelze odvolat.

a) Komise může napadené rozhodnutí zrušit nebo potvrdit.

b) Komise může kromě toho nařídit ústavu, aby nahradil hmotnou škodu, která zaměstnanci vznikla počínaje dnem, kdy zrušené rozhodnutí nabylo účinku.

c) Komise může dále nařídit, aby ústav proplatil do výše stanovené komisí odůvodněné výdaje, které vznikly navrhovateli, a rovněž výdaje v souvislosti s dopravou a pobytem předvolaných svědků. Tyto výdaje se vypočítají na základě článku 18 a přílohy VII tohoto pracovního řádu.

KAPITOLA IX

DŮCHODOVÉ SYSTÉMY

Článek 31

Předpisy a podmínky obsažené v pravidlech důchodových systémů koordinovaných organizací se použijí obdobně na zaměstnance ústavu. „Nový důchodový systém (NPS) koordinovaných organizací“ se použije obdobně na zaměstnance nastupující do funkce po 30. červnu 2005.

HLAVA III

USTANOVENÍ POUŽITELNÁ NA DOČASNÉ ZAMĚSTNANCE

Článek 32

Statutární ustanovení

Dočasnými zaměstnanci jsou pomocní zaměstnanci, kteří jsou v zásadě přijímáni na krátkou dobu. Nemají postavení mezinárodních zaměstnanců a podléhají zcela právním a správním předpisům hostitelského státu a státu, jehož jsou státními příslušníky.

1. Dočasnými zaměstnanci jsou zaměstnanci, kteří nezastávají rozpočtová místa uvedená v tabulce plánu pracovních míst ústavu.

2. Tito zaměstnanci podléhají ustanovením hlavy I a těmto ustanovením hlavy II:

— kapitola I: čl. 3 odst. 2 (pomoc a odškodnění), odst. 4 (externí činnosti) a odst. 5 (kandidatura na veřejnou nebo politickou funkci),

— kapitola II: články 5 (věková hranice) a 6 (lékařské prohlídky),

— kapitola III: článek 15 (zálohy na plat),

— kapitola IV: články 17 (stěhovací výdaje) a 18 (pracovní cesty),

— kapitola V: články 19 (pracovní doba) a 20 (svátky),

— kapitola VII: článek 27 (náhrada škody),

— kapitola VIII: (odvolání) s výhradou čl. 35 odst. 3.

Článek 33

Pracovní smlouvy

Dočasní zaměstnanci jsou přijímáni na dobu 1 až 6 měsíců. Pracovní smlouvy lze prodloužit za stejných podmínek. Ústav a dočasní zaměstnanci mohou skončit pracovní poměr s desetidenní výpovědní dobou.

Článek 34

Odměna

1. Odměny dočasných zaměstnanců jsou stanoveny smluvně a skládají se z měsíčního čistého platu bez dalších příspěvků, bez ohledu na rodinné nebo sociální poměry dotyčné osoby.

2. Z této pevné částky se odečítají příspěvky zaměstnance na sociální zabezpečení, a to buď na soukromé pojištění poskytující plnou peněžitou náhradu, nebo v případě, že zaměstnanec je již účastníkem nemocenského pojištění, na připojištění.

3. Jelikož dočasní zaměstnanci nejsou účastníky důchodového systému, neprovádějí se žádné srážky na důchodové zabezpečení.

4. Na počátku roku se zvýší odměny dočasných zaměstnanců o stejnou procentní sazbu, kterou poskytuje zaměstnancům správní rada.

Článek 35

Zvláštní ustanovení

Dočasní zaměstnanci nemají pro svou rodinu nárok na náhradu výdajů při přijetí do zaměstnání a při odchodu.

Dočasní zaměstnanci mají nárok na 1,5 dne dovolené za každý odpracovaný měsíc.

Vnitřní spory týkající se práv a odměn dočasných zaměstnanců se projednávají podle postupů pro odvolání popsaných v článcích 30 a 31 pracovního řádu.

Pro všechny ostatní spory jsou příslušné řádné soudy hostitelského státu.

HLAVA IV

USTANOVENÍ POUŽITELNÁ NA ZNALCE, STIPENDISTY A STÁŽISTY

Článek 36

Statutární a finanční ustanovení

1. Znalci, stipendisté a stážisti mají postavení návštěvníků ústavu. Podléhají ustanovením hlavy I pracovního řádu, se kterými se seznámí při svém jmenování do funkce.

2. Jejich celková odměna se stanoví na počátku jejich činnosti v ústavu; tato odměna se vyplácí po částech podle rozhodnutí ředitele v souladu s výsledky práce, na kterou byli přijati.

3. Jmenovaní znalci a stipendisté mají nárok na náhradu cestovních výdajů při nástupu do ústavu a při odchodu, a to pouze pro svou osobu. Výjimečně mohou být tyto výdaje podle rozhodnutí ředitele nahrazeny i stážistovi.

(1) Přijatý Radou písemným postupem dne 21. prosince 2001 (Úř. věst. L 39, 9.2.2002, s. 18), podle článku 8 společné akce Rady č. 2001/554/SZBP ze dne 20. července 2001 (Úř. věst. L 200, 25.7.2001, s. 1), a pozměněný podle čl. 1 odst. 3 pracovního řádu ředitelem ústavu se souhlasem správní rady na jejím zasedání dne 15. června 2005, pokud jde o hlavu II kapitolu III čl. 14 odst. 2 a hlavu II kapitolu IX. (Nové znění, nahrazující předchozí znění ze dne 21. prosince 2001 (Úř. věst. L 39, 9.2.2002, s. 18)).

(2) Viz příloha VII tohoto nařízení.

(3) Podmínky upravující nárok na příspěvek za ztrátu zaměstnání a výpočet tohoto příspěvku viz příloha I.

(4) Tj. kromě mateřské školy nebo podobného zařízení.

(5) Tato náhrada se vztahuje na skutečné výdaje a neměla by být považována za dodatečnou odměnu.

(6) V tomto případě rozhoduje o disciplinárním opatření sám ředitel.

PŘÍLOHA I PŘÍSPĚVEK ZA ZTRÁTU ZAMĚSTNÁNÍ Odkazy : a) článek 7 pracovního řádu; b) příloha V 78. zprávy Koordinačního výboru vládních rozpočtových znalců, srpen 1972. 1. Předpoklady pro poskytování příspěvku Příspěvek za ztrátu zaměstnání (1) lze poskytnout zaměstnanci, jehož pracovní poměr byl skončen z těchto důvodů: a) zrušení rozpočtového místa; b) změny v charakteru nebo úrovni pracovního místa, takže zaměstnanec již nemá požadovanou kvalifikaci; c) odstoupení členského státu, jehož je zaměstnanec státním příslušníkem, ze správní rady; d) přesun sídla ústavu na vzdálenost větší než 100 km nebo 60 mil od místa, kde byl pracovník zaměstnán, odmítne-li zaměstnanec přeložení, pokud tato možnost nebyla uvedena v pracovní smlouvě; e) odnětí bezpečnostní prověrky (2) zaměstnance z jiných důvodů než disciplinárních. Příspěvek není poskytován, pokud: f) zaměstnanec získal u ústavu jiné místo ve stejné platové třídě; g) zaměstnanec byl jmenován na nové místo u jiné mezinárodní organizace ve stejném místě; h) pracovník jako státní zaměstnanec členského státu získal do 30 dnů po skončení pracovního poměru ze strany ústavu placené místo ve státní správě svého státu; i) pracovní poměr zaměstnance skončil v důsledku disciplinárního řízení. 2. Výplata příspěvku zaměstnancům, kteří pracovali u ústavu méně než 10 let (3). Tito zaměstnanci mají za předpokladu, že jejich současný pracovní poměr ještě neskončil, nárok na příspěvek ve výši 50 % jejich čisté měsíční odměny násobené počtem měsíců (4), které zbývají do skončení jejich pracovního poměru až do výše maximálně pěti měsíčních odměn. Čistou odměnou se rozumí základní plat včetně všech dalších měsíčně vyplácených příspěvků. 3. Výplata příspěvku zaměstnancům, kteří pracovali u ústavu více než 10 let. (3) Tito zaměstnanci mají nárok na příspěvek ve výši 100 % jejich čisté měsíční odměny bez příspěvku za práci v zahraničí za každý rok služby u ústavu až do výše maximálně 24 měsíců. Výše příspěvku nepředstavuje počet měsíců (4), který přesahuje dobu, kterou by zaměstnanec musel odpracovat před dosažením věkové hranice stanovené v článku 5 pracovního řádu. (1) Rozlišovat od odstupného, které představuje pouze vyřízení důchodových nároků. (2) Pouze v případě, je-li tato prověrka na dotyčném místě vyžadována. (3) Nebo 10 let nepřetržité služby u ústavu a jiné mezinárodní organizace. (4) Nebo zlomky měsíce vyjádřené v třicetinách.

PŘÍLOHA II PŘÍSPĚVEK ZA PRÁCI V ZAHRANIČÍ 1. Zaměstnanec, který má podle článku 10 pracovního řádu nárok na tento příspěvek, obdrží měsíční příspěvek za práci v zahraničí. Částka příspěvku se rovná: a) u zaměstnance, který má nárok na příspěvek na domácnost: — 18 % referenčního platu během prvních deseti let služby, — 17 % referenčního platu během jedenáctého roku služby, — 16 % referenčního platu během dvanáctého roku služby, — 15 % referenčního platu od čtrnáctého roku služby; b) u zaměstnance, který nemá nárok na příspěvek na domácnost: — 14 % referenčního platu během prvních deseti let služby, — 13 % referenčního platu během jedenáctého roku služby, — 12 % referenčního platu během dvanáctého roku služby, — 11 % referenčního platu od čtrnáctého roku služby. 2. Referenčním platem je čistý měsíční plat v prvním stupni platové třídy zaměstnance. 3. Příspěvek za práci v zahraničí nesmí být nižší než základní plat odpovídající prvnímu stupni platové třídy B3.

PŘÍLOHA III DĚTI A JINÉ VYŽIVOVANÉ OSOBY 1. Vyživované děti a) Manželské, právně uznané nemanželské nebo adoptované dítě je považováno za vyživovanou osobu zaměstnance, pokud tento zajišťuje trvale jeho výživu a vzdělání, a pokud toto dítě žije trvale s rodinou v místě, kde je pracovník zaměstnán nebo v místě, kde žije jeho druhý rodič. b) Dotyčný zaměstnanec musí předložit správnímu odboru kopie dokladů, které potvrzují, že dítě je závislé na jeho hmotné podpoře. c) Dítě se nepovažuje za vyživovanou osobu zaměstnance: — dosáhlo-li 26. roku věku, — pobírá-li před dosažením tohoto věku samo plat, příjem nebo honoráře, — pobírá-li zaměstnanec nebo manžel (manželka), který pečuje o dítě, příspěvek stejného druhu na základě vnitrostátních právních nebo správních předpisů nebo předpisů hostitelské země. d) Správní odbor je oprávněn požadovat ty úřední nebo notářské doklady, které považuje za potřebné k zjištění nároku na odpovídající příspěvek. 2. Ostatní vyživované osoby a) Kromě dítěte uvedeného v odstavci 1 lze za vyživovanou osobu zaměstnance považovat osobu za těchto podmínek: — jedná se o rodiče nebo blízkého pokrevního příbuzného nebo příbuzného spřízněného sňatkem, — žije trvale se zaměstnancem nebo jeho manželem (manželkou) nebo je pravidelně přijímána do zařízení poskytujícího zvláštní lékařskou péči, — dotyčná osoba nemá dostatečné vlastní prostředky na svou výživu. b) Dotyčný zaměstnanec musí předložit správnímu odboru opisy listin, které potvrzují, že uvedená osoba je skutečně závislá na jeho hmotné podpoře. c) Správní odbor je oprávněn požadovat ty úřední nebo notářské doklady, které považuje za potřebné k zjištění nároku na odpovídající příspěvek.

PŘÍLOHA IV ZDRAVOTNĚ POSTIŽENÉ VYŽIVOVANÉ OSOBY 1. Vyživovaná osoba je považována za zdravotně postiženou, pokud je lékařsky potvrzeno, že trpí vážným a trvalým postižením, které vyžaduje buď zvláštní péči, nebo dohled, které nejsou poskytovány zdarma, nebo zvláštní vzdělávání či přípravu. 2. O vyplácení tohoto příspěvku rozhoduje ředitel po konzultaci s komisí, kterou za tímto účelem zřídil a která zahrnuje alespoň jednoho lékaře. Rozhodnutí ředitele stanoví dobu, po kterou se má tento příspěvek vyplácet, s výhradou přezkumu. 3. Kritériem pro nárok podle těchto ustanovení je vážné a trvalé zhoršení fyzické nebo duševní činnosti. Vyživované osoby lze považovat za zdravotně postižené, pokud trpí: — vážným nebo chronickým poškozením centrálního nebo autonomního nervového systému, ať je způsobeno onemocněním mozku, myopatií nebo ochrnutím, — vážným poškozením pohybového ústrojí, — vážným poškozením jednoho nebo více smyslových orgánů, — chronickou duševní poruchou způsobující invaliditu. Výše uvedený seznam není vyčerpávající. Je uveden pouze jako příklad a nelze ho považovat za základ pro posouzení stupně invalidity nebo nezpůsobilosti. 4. Částka příspěvku se rovná částce příspěvku na vyživované dítě a připočítává se k této částce. 5. V případě, že dotyčný zaměstnanec nebo jeho domácnost má nárok na stejný příspěvek na základě vnitrostátního nebo mezinárodního systému, vyplácí ústav částku příspěvku, o kterou přesahuje sazba stanovená tímto pracovním řádem sazbu poskytovanou podle vnitrostátního nebo mezinárodního systému.

PŘÍLOHA V PŘÍSPĚVEK NA NÁJEMNÉ 1. Výše příspěvku se rovná podílu z rozdílu mezi skutečným placeným nájemným, s výjimkou poplatků uvedených v čl. 11 odst. 5 písm. a), a paušální částkou představující: a) 15 % čistého základního platu pro zaměstnance platových tříd C a B až B4 včetně; b) 20 % čistého základního platu pro zaměstnance v platové třídě B5 a B6; c) 22 % čistého základního platu pro zaměstnance v platové třídě A1 a L1. 2. Výše uvedeným podílem je: a) 50 % u svobodných zaměstnanců a ženatých zaměstnanců (provdaných zaměstnankyň), kteří nevyživují žádné osoby; b) 55 % u zaměstnanců s jednou vyživovanou osobou; c) 60 % u zaměstnanců se dvěma nebo více vyživovanými osobami. 3. Příspěvek nesmí přesahovat: a) 10 % čistého základního platu dotyčného zaměstnance v platové třídě C až B4 včetně; b) 15 % čistého základního platu v platové třídě B5 a B6 a A1 a L1. Za čistý měsíční plat se považuje skutečný základní plat uvedený v roční platové tabulce schválené správní radou bez příspěvků nebo srážek.

PŘÍLOHA VI CESTOVNÍ A STĚHO VACÍ VÝDAJE ODDÍL I — Cestovní výdaje zaměstnance a jeho rodinných příslušníků mezi místem bydliště a pracovištěm 1. Zaměstnanec s místem bydliště vzdáleným více než 100 km nebo 60 mil od pracoviště má nárok, za podmínek stanovených článkem 22 tohoto pracovního řádu, na náhradu skutečných cestovních výdajů: a) při nástupu do funkce za cestu z místa bydliště na pracoviště; b) při přeložení z pracoviště, kde nastoupil do zaměstnání, na jiné pracoviště vzdálené více než 100 km nebo 60 mil; c) při odchodu z funkce: — buď za cestu z pracoviště do místa bydliště v době náboru, — nebo za cestu z pracoviště do jiného místa bydliště než je uvedeno výše, za předpokladu, že výdaje, které mají být nahrazeny, nejsou vyšší. 2. Náhrada cestovních výdajů uvedených v odstavci 1 se zcela nebo částečně zamítá v těchto případech: a) nebyl-li nárok uplatněn v době, kdy zaměstnanec nastoupil do funkce; b) pokud celé nebo část dotyčných výdajů zaplatila vláda nebo jiný subjekt; c) pokud zaměstnanec, který odchází z funkce, neuskuteční cestu do tří měsíců počínaje dnem, ke kterému přestal plnit své povinnosti, nebo pokud správní odbor neobdržel žádost do 30 dnů po přestěhování; d) pokud zaměstnanec, který odchází z funkce, odstoupil před uplynutím 12 měsíců práce u ústavu. 3. Zaměstnanci, kteří splňují podmínky uvedené v odstavci 1 a 2 a kteří pobírají příspěvek na domácnost, mají také nárok na: a) náhradu cestovních výdajů skutečně vynaložených manželem (manželkou) a vyživovanými dětmi, pokud se k zaměstnanci přistěhovali do místa jeho pracoviště; b) náhradu cestovních výdajů skutečně vynaložených manželem (manželkou) a vyživovanými dětmi, pokud se přestěhovali z jednoho pracoviště na jiné pracoviště vzdálené více než 100 km nebo 60 mil, není-li určena doba trvání přeložení a přesahuje-li tato doba dva měsíce; c) náhradu cestovních výdajů skutečně vynaložených manželem (manželkou) a vyživovanými dětmi, pokud zaměstnanec odchází z funkce, avšak náhrada může být zamítnuta v případě, že zaměstnanec odstoupí před uplynutím dvanácti měsíců práce u ústavu. 4. Pro manžela (manželku) a vyživované děti (1) platí stejná platová třída jako pro dotyčného zaměstnance. ODDÍL II — Stěhovací výdaje 1. Zaměstnanci, jejichž místo bydliště je od pracoviště vzdáleno více než 100 km nebo 60 mil, mají nárok na náhradu výdajů skutečně vynaložených na stěhování jejich osobního movitého majetku v těchto případech: a) při nástupu do funkce; b) při přeložení z jednoho pracoviště na jiné pracoviště vzdálené více než 100 km nebo 60 mil na neurčitou dobu přesahující dva měsíce; c) při odchodu z funkce, avšak náhrada může být zamítnuta, jestliže zaměstnanec odstoupí před uplynutím dvanácti měsíců práce u ústavu. 2. Náhrada výdajů vynaložených na stěhování osobního movitého majetku, včetně balení (2) se proplácí s tímto omezením: a) u zaměstnanců, kteří mají nárok na příspěvek na domácnost: Bez zařazení do platové třídy 7 000 kg nebo 46 m3 A a L 6 000 kg nebo 40 m3 B a C 3 000 kg nebo 20 m3 A navíc 750 kg nebo 5 m3 na dítě, které bydlí se zaměstnancem. b) u zaměstnanců, kteří nemají nárok na příspěvek na domácnost: Bez zařazení do platové třídy 5 000 kg nebo 33 m3 A a L 4 000 kg nebo 27 m3 B a C 2 000 kg nebo 13 m3 Zaměstnanci musí předložit vedoucímu správního a personálního odboru k předchozímu schválení nejméně dva odhady stěhovacích výdajů od různých společností společně se soupisem svého osobního movitého majetku (3), aby mohli požadovat náhradu výdajů podle tohoto oddílu. Náhrada se provádí pouze v rámci nároku a na základě nižšího odhadu. 3. Zaměstnanci mohou požadovat náhradu výdajů podle tohoto oddílu, pokud dotyčné výdaje nehradí vláda nebo jiný orgán. (1) Nebo vyživované osoby podle příloh III a IV. (2) Náhrada se nevztahuje na náklady na pojištění movitého majetku. (3) Tyto dva odhady se musí vztahovat na stejnou hmotnost (případně objem) přepravovanou na stejnou vzdálenost.

PŘÍLOHA VII VÝDAJE NA PRACOVNÍ CESTU Zaměstnanci, které ústav vyslal na pracovní cestu, mají podle článku 18 tohoto pracovního řádu nárok na náhradu veškerých cestovních výdajů a na denní příspěvek, které odpovídají nákladům na pobyt mimo jejich pracoviště. ODDÍL I — Dopravní prostředky Zaměstnanci musí při svých pracovních cestách použít nejhospodárnější dostupný dopravní prostředek, s výhradou odchylek uvedených v tomto oddíle (1). Za běžné dopravní prostředky se považují letadlo a vlak. Ředitel však může povolit, aby zaměstnanec vyslaný na pracovní cestu použil soukromé nebo služební vozidlo, zejména pokud lékař potvrdí, že nemůže ze zdravotních důvodů cestovat letadlem a cesta vlakem buď není možná, nebo je příliš dlouhá či nákladná. Pokud si zaměstnanec vyslaný na pracovní cestu nezvolí na základě řádného povolení nejhospodárnější dopravní prostředek, uplatňují se tato pravidla: — má nárok pouze na náhradu cestovních výdajů nejhospodárnějším dopravním prostředkem, — má nárok na příspěvek pouze po dobu, které by bylo zapotřebí při cestě nejhospodárnějším dostupným dopravním prostředkem, — pracovní doba, o kterou se v důsledku této cesty prodlouží doba, které by bylo zapotřebí při cestě nejhospodárnějším dostupným dopravním prostředkem, se odpočítává z jeho dovolené za kalendářní rok. 1. Cesta letadlem S výjimkou povolení ředitele cestují zaměstnanci ekonomickou třídou nebo jinou odpovídající třídou. 2. Cesta vlakem a) Zaměstnanci v platové třídě A a L mají nárok cestovat první třídou; b) zaměstnanci v platové třídě B a C cestují druhou třídou; c) při cestách vlakem v nočních hodinách v délce nejméně šesti hodin mají zaměstnanci nárok na náhradu nákladů na příplatek za lehátkový vůz, ne však lůžkový vůz; použijí-li lůžkový vůz, mají zaměstnanci nárok na náhradu nákladů na příplatek za lehátkový vůz 1. nebo 2. třídy v závislosti na jejich platové třídě; d) ředitel může povolit zaměstnanci v nižší platové třídě, aby cestoval se zaměstnancem ve vyšší platové třídě, usnadňuje-li to vykonání pracovní cesty; v těchto případech se provádí náhrada za vyšší sazbu. 3. Cesta autem — použití soukromého vozidla a) Zaměstnanci mohou v zájmu ústavu obdržet povolení k jízdě soukromým vozidlem. V těchto případech mají nárok na příspěvek za kilometr, který se vypočte na základě nejkratší obvyklé trasy. Příspěvek se vypočte na základě sazby v zemi, ve které má ústav své sídlo, bez ohledu na to, v které zemi nebo zemích se cesta uskutečňuje. Platné sazby se oznámí v administrativním sdělení (2); b) dostal-li dotyčný zaměstnanec povolení, aby přepravil jiné zaměstnance ústavu, je mu vyplacen dodatečný příspěvek za kilometr ve výši 10 % sazby za kilometr za každého cestujícího (3); vzniknou-li při použití určité trasy zvláštní náklady (například dálniční poplatky, přeprava vozidla lodí nebo trajektem), jsou tyto náklady nahrazeny po předložení odpovídajících dokladů, s výjimkou cesty letadlem; c) zaměstnanci, kteří používají vlastní vůz, musí předem prokázat, že mají uzavřené pojištění škod vzniklých třetím osobám a zejména cestujícím; d) v případě nehody ústav nehradí škodu na majetku. ODDÍL II — Denní příspěvek pro zaměstnance na pracovní cestě 1. Zaměstnanci na pracovní cestě mají nárok na denní příspěvek, jehož sazbu stanoví každý rok správní rada. Sazby příspěvků pro pracovní cesty v členských státech koordinovaných organizací jsou vyjádřeny v místní měně. Ředitel však může povolit: a) zvláštní sazby pro země, ve kterých jsou životní náklady vyšší nebo nižší než obvyklé; b) vyplacení vyššího denního příspěvku, než na který by měl zaměstnanec obvykle nárok, usnadňuje-li to vykonání pracovní cesty; c) výplatu příspěvku, muselo-li být během pracovní cesty poskytnuto volno z důvodů nemoci, ledaže se pracovní cesta konala v místě, ve kterém zaměstnanec žije. 2. Denní příspěvek se vypočítá takto: a) zaměstnanec má nárok na celý denní příspěvek za každých celých 24 hodin pracovní cesty (4); b) za dobu kratší než 4 hodiny se denní příspěvek nevyplácí; c) trvá-li pracovní cesta déle než 4 hodiny, ale méně než 8 hodin, má zaměstnanec nárok na jednu čtvrtinu denního příspěvku. Stejně tak má nárok na jednu čtvrtinu denního příspěvku v případě doby delší než 4 hodiny, ale kratší než 8 hodin, která přesahuje každých dokončených 24 hodin; d) trvá-li pracovní cesta 8 hodin nebo déle, ale bez ubytování v hotelu, má zaměstnanec nárok na polovinu denního příspěvku. Stejně tak má nárok na jednu polovinu denního příspěvku v případě doby 8 hodin nebo delší, ale kratší než 24 hodin, která přesahuje každých dokončených 24 hodin; e) je-li během pracovní cesty nezbytné ubytování v hotelu, může být dotyčnému zaměstnanci vyplacen celý denní příspěvek; f) při výpočtu denního příspěvku se započítává do doby skutečného trvání pracovní cesty paušální doba, která vezme v úvahu dobu nezbytnou pro dopravu na nádraží nebo na letiště. Tato doba činí: — 2 hodiny při cestě vlakem, — 3 hodiny při cestě letadlem. 3. Snížený denní příspěvek Denní příspěvek se snižuje: a) je-li v cestě zahrnuto stravování a ubytování přes noc: o 15 % za každé hlavní jídlo a o 50 % za ubytování za noc; b) o tři desetiny, cestuje-li zaměstnanec v noci trajektem, lehátkovým nebo lůžkovým vozem nebo letadlem za dobu trvání cesty; c) o tři desetiny, cestuje-li zaměstnanec do místa svého úředního bydliště, pokud zde jeho rodina stále bydlí; d) o tři čtvrtiny, zajišťuje-li ubytování externí subjekt. 4. Příplatky k dennímu příspěvku Má se za to, že denní příspěvek pokrývá veškeré výdaje, které mohou zaměstnanci vzniknout na pracovní cestě, s výjimkou uvedených výdajů, které mohou být nahrazeny dodatečně: a) poplatky za víza a podobné poplatky v přímé souvislosti se pracovní cestou; b) náklady na přepravu nadměrných zavazadel s výslovným svolením ředitele; c) poštovní, telegrafní a meziměstské telefonní poplatky vynaložené ze služebních důvodů; d) náklady na reprezentaci, které vznikly zaměstnanci v souladu s podmínkami stanovenými ředitelem; e) náklady na taxi za předpokladu, že ředitel vydal předem svůj souhlas a oproti předložení dokladu. Překročí-li za jistých okolností výdaje na ubytování 60 % denního příspěvku, může ústav zcela nebo částečně nahradit rozdíl oproti předložení dokladu a na základě dostatečného zdůvodnění, že tyto dodatečné výdaje byly nevyhnutelné. Tato náhrada nesmí přesáhnout 30 % denního příspěvku. (1) Tato ustanovení lze rozšířit na dočasné zaměstnance na základě rozhodnutí ředitele. (2) Celková vyplacená částka nesmí překročit částku, kterou by jinak musel ústav zaplatit. (3) V těchto případech nemají „cestující“ nárok na náhradu cestovních výdajů. (4) Tato doba se počítá ode dne a hodiny odjezdu z ústavu nebo domova zaměstnance až do dne a hodiny příjezdu do ústavu nebo domů. Je-li zaměstnanec před nástupem pracovní cesty na dovolené, považuje se za den a hodinu den a hodina začátku pracovní cesty a je-li zaměstnanec na dovolené ihned po skončení pracovní cesty, je dnem a hodinou, která se používá k výpočtu, den a hodina, kdy pracovní cesta skončila.

PŘÍLOHA VIII VOLNO Z DŮVODU NEMOCI, MATEŘSKÁ DOVOLENÁ A JINÉ MIMOŘÁDNÉ VOLNO 1. Nepřítomnost ze zdravotních důvodů a volno z důvodu nemoci a) Zaměstnanci nepřítomní z důvodů nemoci nebo úrazu déle než tři po sobě jdoucí dny, musí do tří dnů po skončení práce předložit lékařské potvrzení. b) Přesáhne-li nepřítomnost z důvodu nemoci nebo úrazu, která netrvá déle než tři dny a pro kterou nebylo předloženo lékařské potvrzení, devět pracovních dnů v jednom kalendářním roce, může to mít za následek odpovídající snížení dovolené za kalendářní rok u dotyčného zaměstnance nebo odpovídající snížení jeho příjmů, vyčerpal-li již zcela svou dovolenou. c) Zaměstnanci nepřítomní z důvodu nemoci nebo úrazu mají při předložení lékařského potvrzení nárok na volno z důvodů nemoci s platem v plné výši a s přípěvky po dobu nejvýše třinácti po sobě jdoucích týdnů. Musí ústavu vrátit část nemocenských dávek, na které mají za totéž období nárok na základě právních předpisů o sociálním zabezpečení platných v hostitelské zemi. d) Nepřetržitou nepřítomnost z důvodu nemoci nebo úrazu přesahující třináct po sobě jdoucích kalendářních týdnů může ředitel považovat za důvod pro skončení pracovního poměru. e) Časté opakování krátkodobé nepřítomnosti z důvodu nemoci může ředitel považovat za důvod pro skončení pracovního poměru. f) Ředitel ústavu může kdykoli požadovat, aby dotyčný zaměstnanec podstoupil lékařskou prohlídku. 2. Nakažlivé nemoci, očkování a úrazy a) Zaměstnanec, který se nakazil nakažlivou nemocí, musí zůstat mimo pracoviště a neprodleně nahlásit tyto okolnosti vedoucímu správního a personálního odboru. Je-li nakažlivá nemoc hlášena v rodině zaměstnance nebo mezi jeho blízkými přáteli, musí zaměstnanec neprodleně informovat vedoucího správního a personálního odboru a podřídit se hygienickým preventivním opatřením, která případně vedoucí nařídí. Všichni zaměstnanci, kteří byli v kontaktu s osobou, která se nakazila nakažlivou nemocí, a musí z tohoto důvodu zůstat mimo službu, mají nárok na všechny své příjmy; tato nepřítomnost se neodčítá z jejich nároku na volno z důvodu nemoci nebo na dovolenou za kalendářní rok. b) Zaměstnanec se musí případně podrobit potřebnému očkování. c) Zaměstnanec musí neprodleně nahlásit vedoucímu správního a personálního odboru všechny úrazy, ke kterým došlo v práci nebo mimo ústav, i když se mohou na první pohled jevit jako bezvýznamné, společně se jmény a adresami svědků. 3. Mimořádné volno a mateřská dovolená a) Ředitel může z mimořádných nebo naléhavých soukromých důvodů udělit plně nebo částečně placené mimořádné volno, které nepřesahuje 10 pracovních dnů ročně, nebo neplacené volno. b) Plně placené mimořádné volno v délce pěti pracovních dnů se poskytuje zaměstnanci v případě jeho svatby. Stejné volno se poskytuje zaměstnanci při úmrtí manžela (manželky) nebo předka či potomka v řadě přímé. c) Plně placená mateřská dovolená, která se nezapočítává do volna z důvodů nemoci nebo do dovolené za kalendářní rok, se zaměstnanci poskytuje při předložení příslušného lékařského potvrzení. Mateřská dovolená trvá šestnáct týdnů, počínaje šest týdnů před očekávaným datem porodu. Nastane-li porod po očekávaném termínu, prodlužuje se dovolená do doby deseti týdnů od porodu. Dotyčný zaměstnanec musí ústavu vrátit tu část dávek v mateřství, na které má za stejné období nárok v rámci francouzského systému sociálního zabezpečení.

PŘÍLOHA IX SLOŽENÍ A POSTUPY DISCIPLINÁRNÍCH KOMISí 1. Složení disciplinární komise Disciplinární komise se skládá ze: a) zaměstnance platové třídy A nebo L jmenovaného ředitelem jako předsedy, který však není vedoucím správního a personálního odboru nebo osobou, které je dotyčný zaměstnanec odpovědný; b) zaměstnance jmenovaného ředitelem; c) zaměstnance ve stejné platové třídě jako dotyčný zaměstnanec a jím jmenovaným; c) vedoucího správního a personálního odboru jako právního poradce bez práva hlasovat. 2. Postup a) Disciplinární komise se seznámí se všemi dokumenty potřebnými pro posouzení případu. Přeje-li si to zúčastněná strana, komise ji vyslechne. Zúčastněná strana si může přizvat na pomoc zaměstnance ústavu nebo se jím nechat zastupovat. Disciplinární komise vyslechne rovněž jiné osoby, považuje-li to za účelné. b) Jednání disciplinární komise jsou neveřejná. Její členové nesmí vyzradit informace, které se dozvěděli během řízení nebo podrobnosti o řízení. c) Disciplinární komise předloží své odůvodněné stanovisko řediteli. Toto stanovisko obsahuje doporučení, zda je vhodná nějaká sankce a případně druh sankce.