ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2019/421

ze dne 20. června 2018

o státní podpoře SA.44888 (2016/C) (ex 2016/NN), kterou Lucembursko poskytlo skupině Engie

(oznámeno pod číslem C(2018) 3839)

(Pouze francouzské znění je závazné)

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,

s ohledem na Dohodu o evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,

poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby podle výše uvedených ustanovení předložily své připomínky, (1) a s ohledem na tyto připomínky,

vzhledem k těmto důvodům:

1. POSTUP

(1) V dopise ze dne 23. března 2015 zaslala Komise Lucemburskému velkovévodství (dále jen „Lucembursko“) (2) žádost o informace s cílem získat informace o jeho postupu ve věci daňových rozhodnutí týkajících se skupiny Engie (dříve skupina GDF Suez) (3). V tomto dopise požádala Komise Lucembursko, aby jí poskytlo všechna daňová rozhodnutí, která byla vydaná pro subjekty této skupiny od roku 2004 až do data zaslání dopisu a která byla určena této skupině nebo jakémukoli ze subjektů této skupiny a která byla v platnosti v této době nebo během posledních deseti let, jakož i roční účetní závěrky této skupiny a právních subjektů této skupiny za roky 2011, 2012 a 2013 a kopii jejich daňových přiznání.

(2) Dne 25. června 2015 Lucembursko reagovalo na tuto žádost předáním informací o daňových rozhodnutích vydaných lucemburskou daňovou správou ve prospěch několika společností skupiny Engie se sídlem v Lucembursku, včetně společnosti GDF Suez LNG Supply S.A. (dále jen „LNG Supply“) (4) a společnosti GDF Suez Treasury Management S.à.r.l. (dále jen „GSTM“) (5). Lucembursko zejména poskytlo dvě žádosti o daňová rozhodnutí a jejich schválení, které se týkaly dvou transakcí ve skupině, které byly téměř totožné a spočívaly v převodu aktiv společnostmi skupiny Engie jednak na společnost LNG Supply, a jednak na společnost GSTM. V obou uvedených případech byl tento převod financován formou bezúročné půjčky povinně přeměnitelné na akcie označované jako „ZORA“ (6) (dále jen „ZORA LNG“ a „ZORA GSTM“, společně dále jen „ZORA“) a prostřednictvím smlouvy o předplaceném forwardovém prodeji („forwardová smlouva LNG“ a „forwardová smlouva GSTM“, společně dále jen „forwardové smlouvy“).

(3) V dopise ze dne 1. dubna 2016 Komise uvedla, že na základě informací poskytnutých Lucemburskem nemůže vyloučit možnost, že daňová rozhodnutí vydaná ve prospěch těchto společností skupiny Engie obsahují prvek státní podpory, která je neslučitelná s vnitřním trhem. Požádala tudíž Lucembursko, aby uvedlo důvody, proč tato opatření nejsou selektivní nebo čím by mohla být v opačném případě odůvodněna na základě práva Unie v oblasti státních podpor, a aby poskytlo doplňující informace a vysvětlení.

(4) V dopise ze dne 3. května 2016 připomněla Komise Lucembursku, aby poskytlo informace uvedené ve 3. bodě odůvodnění.

(5) Dne 23. května 2016 odpovědělo Lucembursko na žádost Komise o informace ze dne 1. dubna 2016.

(6) Dne 19. září 2016 rozhodla Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy ve věci daňového režimu přiznaného skupině Engie prostřednictvím daňových rozhodnutí vydaných Lucemburskem z důvodu, že tento režim může představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (7).

(7) Dne 21. listopadu 2016 Lucembursko předložilo v dopise své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení, jakož i požadované informace.

(8) Dne 3. února 2017 bylo rozhodnutí o zahájení řízení zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky ke spornému opatření.

(9) Dne 27. února 2017 obdržela Komise připomínky skupiny Engie k rozhodnutí o zahájení řízení. Dopisem ze dne 10. března 2017 Komise tyto připomínky zaslala lucemburským orgánům, které měly možnost na ně reagovat.

(10) V dopise ze dne 22. března 2017 Komise po přezkumu připomínek předaných lucemburskými orgány a skupinou Engie požádala Lucembursko, aby jí poskytlo doplňující informace.

(11) Dne 10. dubna 2017 Lucembursko v dopise uvedlo, že připomínky sdělené skupinou Engie se shodují s jejími vlastními připomínkami.

(12) Dne 12. května 2017 Lucembursko předložilo informace vyžádané dne 22. března 2017.

(13) Dne 1. června 2017 útvary Komise uspořádaly schůzku s lucemburskými orgány a skupinou Engie. Obsah této schůze byl předmětem zápisu z jednání, na kterém se dohodla Komise s Lucemburskem. Po této schůzi předložilo Lucembursko dodatečné informace dne 16. června 2017.

(14) V dopise ze dne 11. prosince 2017 navazujícím na připomínky předložené lucemburskými orgány a skupinou Engie na schůzi, která se konala 1. června 2017, si Komise přála vyjasnit některé prvky vyšetřování (dále jen „dopis ze dne 11. prosince 2017“) a vyžádala si doplňující informace. Komise vyzvala Lucembursko, aby předalo kopii tohoto dopisu skupině Engie.

(15) Dne 31. ledna 2018 lucemburské orgány a Engie předložily své připomínky v reakci na dopis ze dne 11. prosince 2017. Ke stejnému datu rovněž Lucembursko předložilo informace požadované v dopise ze dne 11. prosince 2017.

2. SOUVISLOSTI

2.1. SKUPINA ENGIE

(16) Skupinu Engie tvoří Engie S.A., společnost se sídlem ve Francii, a všechny společnosti přímo nebo nepřímo ovládané společností Engie S.A. (označované společně jako „Engie“). Engie vznikla v roce 2008 fúzí francouzských skupin GDF a Suez (dříve Lyonnaise des Eaux) (9). Sídlo Engie se nachází ve Francii. Společnost Engie S.A. je kótována na burze v Paříži, Bruselu a Lucemburku (10).

(17) Engie je aktivní ve třech významných odvětvích: výroba elektřiny, zemního plynu a zkapalnělého zemního plynu a služby v oblasti energetické účinnosti. Engie se především zaměřuje na výrobu a dodávku elektřiny (11) a obchodování s energií, průzkum a výrobu, zásobování, dopravu a distribuci zemního plynu, poskytování služeb v oblasti energetické účinností a energetická zařízení.

(18) Engie zaměstnává 153 090 osob v 70 zemích světa (12). Její obrat dosažený v roce 2016 činil 66,6 miliard EUR (13). V rámci celkového obratu skupiny bylo 52,2 miliard EUR realizováno v Evropě (14). V roce 2016 bylo 67,3 % hospodářského výsledku před úroky, zdaněním, odpisy a amortizací (EBITDA) vytvořeno v Evropě (15).

(19) V Lucembursku je přítomnost Engie zajištěna prostřednictvím různých právních subjektů, z nichž některé jsou dotčeny transakcemi uvedenými ve sporném daňovém rozhodnutí. Společnost Compagnie Européenne de Financement C.E.F. S.A. (dále jen „CEF“) (16) je dceřinou společností Engie, která byla zřízena v Lucembursku v roce 1933. Předmětem činnosti této společnosti je nabývání podílů v Lucembursku a v zahraničních subjektech a řízení, využívání a kontrola těchto podílů (17). Jejím úkolem je především poskytovat záruky a půjčky v rámci skupiny dceřiným společnostem skupiny. Příjmy CEF pocházejí z úroků a poplatků účtovaných za poskytnutí těchto půjček a záruk (18).

(20) GSTM je společností založenou podle lucemburského práva, která je ze 100 % vlastněna CEF. Vykonává z Lucemburska činnosti finanční správy a financování pro skupinu Engie. Podle žádosti o daňové rozhodnutí ze dne 15. června 2012„GSTM typicky poskytuje půjčky v různých měnách (obvykle v EUR a USD) sesterským společnostem a vykonává činnost sdružování finančních prostředků […]. Činnost společnosti GSTM v oblasti sdružování finančních prostředků generuje částku mezi 2–7 miliardami a 7–12 miliardami EUR“ (19).

(21) GDF Suez LNG Holding S.à.r.l. (dále jen „LNG Holding“) (20) je dceřinou společností Engie, která byla zřízena v Lucembursku v roce 2009. Předmětem činnosti této společnosti je nabývání podílů v Lucembursku a v zahraničních subjektech a řízení těchto podílů (21). Společnost LNG Holding je ze 100 % vlastněna CEF.

(22) Společnost LNG Supply je ze 100 % vlastněna společnosti LNG Holding. Zabývá se nákupem, prodejem a obchodováním se zkapalnělým zemním plynem (LNG), plynem a odvozenými produkty, jakož i přepravou LNG, a uzavřela celou řadu smluv s mezinárodními energetickými podniky (22). V roce 2018 Engie oznámila svůj záměr prodat některé části své činnosti týkající se LNG, včetně LNG Supply, společnosti Total S.A (23).

2.2. SPORNÁ DAŇOVÁ ROZHODNUTÍ

2.2.1. ÚVOD

(23) Toto rozhodnutí se týká dvou balíčků daňových rozhodnutí vydaných lucemburskou daňovou správou ve prospěch společností skupiny Engie (dále jen „sporná daňová rozhodnutí“). Sporná daňová rozhodnutí se týkají dvou podobných transakcí v rámci skupiny provedených skupinou Engie mezi různými společnostmi skupiny. V obou případech skupina Engie převedla soubor aktiv představujících plně funkční obchodní činnost na dceřinou společnost v Lucembursku, která následně tuto činnost vykonává.

(24) Úhrada ceny dceřinou společností je financována formou bezúročné půjčky povinně přeměnitelné na akcie na dobu 15 let (ZORA), kterou poskytuje zprostředkující společnost skupiny se sídlem v Lucembursku. U ZORA nevznikají pravidelné úroky, avšak při její přeměně dceřiná společnost splatí věřiteli půjčku formou akcií v hodnotě představující nominální hodnotu ZORA navýšenou o „prémii“, kterou tvoří celkový zisk vytvořený dceřinou společností během trvání ZORA, přičemž je odečtena omezená marže (24), která byla dohodnuta s lucemburskými daňovými orgány (výše této „prémie“ se ve sporných daňových rozhodnutích a v daňových prohlášeních společností nazývá „navýšení ZORA“) (25).

(25) Zprostředkující subjekt současně financuje tuto půjčku prostřednictvím smlouvy o předplaceném forwardovém prodeji (dále jen „forwardová smlouva“) uzavřené s holdingovou společností, která má rovněž sídlo v Lucembursku a která je výhradním vlastníkem dceřiné společnosti i zprostředkujícího subjektu. Podle forwardové smlouvy platí holdingová společnost zprostředkující společnosti částku ve výši nominální hodnoty ZORA výměnou za nabytí práv k akciím, které dceřiná společnost vydá při přeměně ZORA. Pokud tedy dceřiná společnost vytvoří během doby trvání ZORA zisk, holdingová společnost získá při přeměně ZORA akcie, jejichž hodnota bude zahrnovat hodnotu navýšení ZORA. Holdingová společnost tudíž poskytuje dceřiné společnosti finanční prostředky, které jsou nezbytné k nabytí aktiv prostřednictvím forwardové smlouvy a půjčky ZORA.

(26) Sporná daňová rozhodnutí potvrzují následující daňové zacházení s dotčenými společnostmi: dceřiná společnost odečte každý rok rezervy na navýšení ZORA, které jsou vypláceny při přeměně této půjčky. Dceřiná společnost tedy není zdaňována, s výjimkou omezené marže, která je předmětem dohody s daňovými orgány. Když holdingová společnost realizuje navýšení ZORA (26), bude tento zisk osvobozen od daňové povinnosti na základě režimu mateřských a dceřiných společností v Lucembursku, který za určitých podmínek umožňuje nezdanění zisku vytvořeného podíly vlastněnými v jiných společnostech. Zprostředkující subjekt rovněž není zdaňován, neboť zisk vytvořený při přeměně ZORA (navýšení ZORA) je kompenzován ztrátou v téže výši vyplývající z forwardové smlouvy (27). Z toho nakonec vyplývá, že navýšení ZORA se odečítá na úrovni dceřiné společnosti a že odpovídající částka není zdaňována ani na úrovni holdingové společnosti, neboť je považována za příjem osvobozený od daně. V důsledku toho navýšení ZORA, jež představuje prakticky veškerý zisk vytvořený dceřinou společností během doby trvání ZORA, zůstane v Lucembursku nezdaněno (28).

(27) Struktura popsaná ve 23. až 26. bodu odůvodnění je znázorněna na obrázku 1. Obrázek 1. Znázornění struktur zavedených spornými daňovými rozhodnutími Zprostředkovatelká splečnost Forwardová smlouva Akeie (představující navýšení úvěru ZORA Holdingová společnost Zisky Akcie (představující navýšení úvěru ZORA Úvěry ZORA Aktiva Dceřiná společnost

2.2.2. PŘEDSTAVENÍ SPORNÝCH DAŇOVÝCH ROZHODNUTÍ

(28) Toto daňové zacházení bylo potvrzeno ve dvou balíčcích daňových rozhodnutí týkajících se dvou různých struktur vytvořených skupinou Engie.

(29) První balíček daňových rozhodnutí se týká převodu činností v oblasti nákupu, prodeje a obchodování s LNG a odvozenými produkty (dále jen „činnost týkající se LNG“) (29) z lucemburské společnosti Suez LNG Trading S.A. (dále jen „LNG Trading“) na společnost LNG Supply. Zahrnuje pět daňových rozhodnutí vydaných lucemburskou daňovou správou v reakci na žádosti o daňová rozhodnutí podané daňovým poradcem skupiny Engie (dále jen „daňový poradce“) jménem různých společností této skupiny (společně jsou označována jako „daňová rozhodnutí o LNG“). 1) První daňové rozhodnutí bylo vydáno dne 9. září 2008 (dále jen „daňové rozhodnutí LNG z roku 2008“). Bylo vydáno na základě žádosti o daňové rozhodnutí podané téhož dne (dále jen „žádost o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008“), která se týkala daňového zacházení se smlouvami používanými k financování převodu činnosti týkající se LNG ze společnosti LNG Trading na LNG Supply (ZORA LNG a forwardová smlouva LNG). Žádost o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008 je částečně pozměněna a/nebo doplněna o další daňová rozhodnutí vydaná lucemburskou daňovou správou. 2) Žádost o daňové rozhodnutí ze dne 30. září 2008 týkající se převodu účinné správy společnosti LNG Trading do Nizozemska. Tato žádost o daňové rozhodnutí byla k témuž dni schválena lucemburskou daňovou správou. (3) Žádost o daňové rozhodnutí ze dne 3. března 2009 (dále jen „žádost o daňové rozhodnutí LNG z roku 2009“), kterou se částečně pozměňuje struktura uvedená v žádosti o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008. Tato žádost o daňové rozhodnutí byla k témuž dni schválena lucemburskou daňovou správou. (4) Žádost o daňové rozhodnutí ze dne 9. března 2012 (dále jen „žádost o daňové rozhodnutí LNG z roku 2012“), která vyjasňuje některé účetní pojmy používané při výpočtu marže, na jejímž základě je zdaňována společnost LNG Supply. Tato žádost o daňové rozhodnutí byla k témuž dni schválena lucemburskou daňovou správou. (5) A konečně, žádost o daňové rozhodnutí ze dne 20. září 2013, jejímž cílem je vyjasnit daňový režim uplatněný na částečnou přeměnu ZORA LNG (dále jen „žádost o daňové rozhodnutí LNG týkající se přeměny“). Tuto žádost o daňové rozhodnutí schválila lucemburská daňová správa dopisem ze dne 13. března 2014 (dále jen „daňové rozhodnutí LNG týkající se přeměny“).

(30) Druhý balíček daňových rozhodnutí se týká převodu činností v oblasti finanční správy a financování (dále jen „činnost v oblasti financování a finanční správy“) (30) z CEF na GSTM. Zahrnuje dvě daňová rozhodnutí vydaná lucemburskou daňovou správou v reakci na žádosti o daňová rozhodnutí podané daňovým poradcem jménem různých společností skupiny Engie (společně označovaná jako „daňová rozhodnutí GSTM“). 1) První daňové rozhodnutí bylo vydáno lucemburskou daňovou správou dne 9. února 2010 (dále jen „daňové rozhodnutí GSTM z roku 2010“). Toto rozhodnutí reaguje na žádost o daňové rozhodnutí podanou téhož dne (dále jen „žádost o daňové rozhodnutí GSTM z roku 2010“), která se týkala daňového zacházení se smlouvami používanými k financování převodu činnosti v oblasti financování a finanční správy z CEF na GSTM (ZORA GSTM a forwardová smlouva GSTM). 2) Daňové rozhodnutí GSTM z roku 2010 bylo doplněno žádostí o daňové rozhodnutí ze dne 15. června 2012, která se mimo jiné týkala potenciálního navýšení částky ZORA GSTM (dále jen „žádost o daňové rozhodnutí GSTM z roku 2012“). Tato žádost o daňové rozhodnutí byla k témuž dni schválena lucemburskou daňovou správou (dále jen „daňové rozhodnutí GSTM z roku 2012“).

(31) Holdingovými společnostmi v každé ze struktur vytvořených v daňovém rozhodnutí LNG a v daňovém rozhodnutí GSTM jsou LNG Holding a CEF (společně nazývané „holdingové společnosti“). Zprostředkujícími subjekty, které poskytují ZORA, jsou GDF Suez LNG (Luxembourg) S.à.r.l. (dále jen „LNG Luxembourg“) a Electrabel Invest Luxembourg SA (dále jen „EIL“, společně s LNG Luxembourg, „věřitelé“). Dceřinými společnostmi, které nabývají a provozují činnost LNG a činnost v oblasti financování a finanční správy, jsou LNG Supply a GSTM (společně označované jako „dceřiné společnosti“).

2.2.3. PODROBNÝ POPIS DAŇOVÝCH ROZHODNUTÍ LNG

2.2.3.1. Transakce popsané v daňových rozhodnutích LNG

(32) Podle žádosti o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008 budou do společnosti LNG Trading začleněny dvě nové lucemburské společnosti podléhající dani: LNG Luxembourg a LNG Supply. V žádosti o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008 bylo upřesněno, že činnost LNG bude prodána společnosti LNG Luxembourg, která ji následně prodá společnosti LNG Supply (31). Nicméně tato struktura byla později pozměněna: podle žádosti o daňové rozhodnutí LNG z roku 2009 nejprve společnost CEF získala akcie LNG Trading a následně integrovala společnosti LNG Luxembourg, LNG Supply a LNG Holding. LNG Holding poté ve struktuře (32) převzala úlohu LNG Trading (33).

(33) Struktura má následující podobu: 1) LNG Supply získala obchodní činnost LNG Trading (činnost LNG) za cenu odhadovanou zhruba na na 750 milionů USD; 2) LNG Supply financovala kupní cenu prostřednictvím bezúročné, povinně přeměnitelné půjčky na dobu 15 let, vyjádřené v USD (ZORA LNG), kterou poskytla společnost LNG Luxembourg. Při její přeměně (34) vydala LNG Supply akcie (dále jen „akcie LNG Supply“) o hodnotě rovnající se nominální hodnotě ZORA plus/mínus navýšení ZORA; 3) LNG Luxembourg financuje investice do ZORA LNG prostřednictvím forwardové smlouvy LNG uzavřené s LNG Holding. Na základě této smlouvy se LNG Luxembourg zavazuje převést na LNG Holding akcie LNG Supply. Cena akcií LNG Supply odpovídá nominální hodnotě ZORA LNG (35).

2.2.3.2. Smlouvy podepsané stranami

(34) Lucembursko předložilo kopie smluv, které odrážejí transakce provedené skupinou Engie, které jsou popsané v daňových rozhodnutích LNG: 1) smlouva o převodu činnosti uzavřená mezi LNG Trading a LNG Supply dne 30. října 2009 (dále jen „smlouva o převodu LNG“) (36), kterou se první ze společností zavazuje převést na LNG Supply činnost LNG za cenu 657 milionů USD (37) výměnou za dvě vlastní směnky vydané LNG Supply (coby vypůjčovatelem) ve prospěch LNG Trading (coby půjčovatelem) na částky 11 000 000 USD a 646 000 000 USD (38); 2) smlouva o povinně přeměnitelné půjčce uzavřená mezi LNG Luxembourg a LNG Supply dne 30. října 2009 (dále jen „smlouva ZORA LNG“) (39). Na základě této smlouvy poskytuje LNG Luxembourg půjčku LNG Supply (40), která je splatitelná vydáním akcií LNG Supply (41). Maximální doba půjčky je 15 let. Je tedy splatná ke dni 30. října 2024 (42). Na konci tohoto období bude přeměněna na akcie, pokud již nebyla přeměněna na akcie dříve jednou ze smluvních stran s písemným souhlasem druhé strany (43). „Emisní cena“ půjčky je 646 milionů USD (44). Cena při přeměně bude odpovídat „emisní ceně“ plus navýšení ZORA dosažené ke dni přeměny (45). Jak bylo vysvětleno v bodě 2.2.3.6., ZORA LNG již byla částečně přeměněna v roce 2014; 3) smlouva o předplaceném forwardovém nákupu akcií uzavřená k témuž dni mezi LNG Holding a LNG Luxembourg (46). Podle této smlouvy koupí LNG Holding od LNG Luxembourg veškerá práva k akciím LNG Supply za cenu 646 milionů USD (47), což je částka odpovídající „emisní ceně“ ZORA LNG. Akcie LNG Supply mají být převedeny na LNG Holding ke dni svého vydání (48).

2.2.3.3. Daňové zacházení se společností LNG Supply

(35) Podle žádosti o daňové rozhodnutí z roku 2008, jak byla schválena lucemburskou daňovou správou, budou roční zisky vytvořené LNG Supply odpovídat marži dohodnuté s lucemburskou daňovou správou (dále jen „marže LNG“). LNG Supply tudíž zaplatí daň pouze z této marže. Rozdíl mezi ziskem, který je skutečně každý rok realizován společností LNG Supply, a marží LNG (navýšení ZORA) je považován za odečitatelný výdaj vztahující se k ZORA LNG (49).

(36) Marže LNG je v žádosti o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008 stanovena jako částka odpovídající „celkové čisté marži ve výši [1/(50–100)%] hodnoty hrubých aktiv, jak je uvedena v rozvaze [LNG Supply], přičemž však tato čistá marže není nižší než [0,0–0,50] % ročního hrubého obratu společnosti“ (50). Podle žádosti o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008 „bude marže [LNG] považována za sjednanou na základě zásady běžných tržních podmínek“, neboť společnost LNG Supply neponese „riziko změny směnného kurzu ani riziko vzniku nesplatitelných dluhů v rámci své činnosti“ (51). V žádosti o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008 se rovněž vysvětluje, že „hrubý příjem [LNG Supply] […] snížený o všechny vzniklé provozní výdaje a výdaje na ZORA se přibližně rovná marži [LNG]“ (52).

(37) Jinými slovy, roční zdanitelný příjem LNG Supply před přeměnou ZORA se omezuje na marži LNG. Přeměna nemá na roční zdanitelný příjem LNG Supply žádný dopad, neboť částka navýšení ZORA byla společností LNG Supply každý rok před uskutečněním přeměny odečtena.

2.2.3.4. Daňové zacházení se společností LNG Luxembourg

(38) Žádost o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008, jak je schválena lucemburskou daňovou správou, umožňuje společnosti LNG Luxembourg během doby trvání ZORA LNG buď zachovat hodnotu ZORA ve svém účetnictví v její účetní hodnotě (53), nebo alternativně její hodnotu zvýšit (nebo snížit) z její pořizovací ceny na cenu očekávanou při splacení (54). LNG Luxembourg se tudíž může během doby trvání ZORA LNG rozhodnout, že nezaúčtuje žádný zdanitelný příjem ani daňově odpočitatelný náklad související s půjčkou ZORA. Jak bude vysvětleno v 52. bodě odůvodnění níže, LNG Luxembourg se rozhodla zachovat hodnotu ZORA v její účetní hodnotě.

(39) Při přeměně získá společnost LNG Luxembourg akcie LNG Supply, jejichž hodnota bude zahrnovat emisní cenu ZORA plus navýšení ZORA dosažené ke dni přeměny. Podle žádosti o daňové rozhodnutí z roku 2008 se přeměna řídí zvláštním režimem stanoveným článkem 22a zákona o dani z příjmu (pozměněný zákon ze dne 4. prosince 1967 o dani z příjmu, dále jen „LIR“), pokud se LNG Supply nerozhodne, že jej neuplatní (55). Podle tohoto ustanovení přeměna půjčky na akcie nepovede k vytvoření žádného zdanitelného kapitálového zisku (56). Navýšení ZORA získané při přeměně ze strany společnosti LNG Luxembourg tudíž nebude při přeměně předmětem zdanění (57).

2.2.3.5. Daňové zacházení se společností LNG Luxembourg

(40) Podle žádosti o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008, jak byla schválena lucemburskou daňovou správou, zaúčtuje společnost LNG Holding platbu přijatou na základě forwardové smlouvy pod položku „investice“ (58). V žádosti o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008 se vysvětluje, že tato aktiva „budou oceněna a i nadále budou oceňována ve výši nákladů“ (59). LNG Holding tudíž nezaúčtuje žádný zdanitelný příjem ani žádný daňově odpočitatelný náklad před přeměnou ZORA a převodem nově vydaných akcií LNG Supply společností LNG Luxembourg.

(41) V žádosti o daňové rozhodnutí LNG z roku 2008 se rovněž žádá o potvrzení, že „pro účely článku 166 LIR […] bude s účastí zakoupenou [LNG Holding] na základě forwardové smlouvy [LNG] zacházeno jako s takovou od okamžiku uzavření forwardové smlouvy [LNG]“ (60) a že „veškerý příjem (dividendy a kapitálové zisky) vytvořený lucemburskými společnostmi a pocházející od lucemburských společností bude osvobozen od daně na základě článku 166 LIR“ (61). Jak je vysvětleno v oddílu 2.3.2, článek 166 LIR je ustanovením zákona o dani z příjmu, kterým se řídí osvobození příjmů z podílů od daně v Lucembursku. Podle tohoto režimu osvobození příjmů z podílů od daně jsou příjmy pocházející z podílů držených v jiných subjektech, například akcií, osvobozeny od daně za předpokladu, že jsou splněny určité podmínky.

(42) V souladu s tím budou zdanitelné příjmy související s držením akcií LNG Supply vydaných v rámci přeměny ZORA LNG osvobozeny od daně na úrovni LNG Holding za předpokladu, že jsou splněny podmínky článku 166 LIR.

2.2.3.6. Daňové rozhodnutí LNG týkající se přeměny

(43) Podle žádosti o daňové rozhodnutí LNG týkající se přeměny, jak byla schválena lucemburskou daňovou správou, má skupina Engie uskutečnit první částečný převod ZORA LNG na akcie za cenu odhadovanou k tomuto datu na [300–400] milionů USD. Ke dni přeměny má být přijato rozhodnutí s cílem snížit základní kapitál LNG Supply o částku odpovídající částce přeměny. Podle žádosti o daňové rozhodnutí „nemá částečná přeměna ZORA žádný daňový dopad [pokud jde o [LNG Luxembourg]“ (62). „Z důvodu snížení kapitálu [LNG Supply] společnost [LNG Holding] zaúčtuje zisk ve výši rozdílu mezi nominální hodnotou přeměněných akcií a částkou přeměny. Tento zisk bude viditelný v účetních záznamech [LNG Holding] a vztahuje se na něj osvobození příjmů z podílů od daně“ (63). Zisk realizovaný společností LNG Holding v okamžiku zrušení akcií z důvodu snížení kapitálu bude tudíž osvobozen od daně. Tento zisk odpovídá navýšení ZORA zahrnutému do akcií LNG Supply získaných společností LNG Holding při přeměně.

2.2.3.7. Provedení daňových rozhodnutí LNG

(44) Daňová přiznání předložená Lucemburskem odrážejí daňový režim přiznaný společnostem účastnícím se transakcí, které jsou popsány v daňových rozhodnutích LNG.

2.2.3.7.1. LNG Supply

(45) Účetní závěrka LNG Supply za rok 2010 uvádí, že „smlouva o bezúročné půjčce povinně přeměnitelné na akcie mezi LNG Luxembourg a LNG Supply“ byla uzavřena v roce 2009 na částku 646 milionů USD a na dobu 15 let počínaje 30. říjnem 2009 (64).

(46) Půjčka ZORA LNG je v rozvaze zaúčtována na straně pasiv a je zahrnuta do daňového přiznání LNG Supply ve výši odpovídající nominální hodnotě ZORA (646 milionů USD) v období 2009 až 2013 (65). V roce 2014 se v důsledku částečné přeměny, k níž došlo během roku, tato hodnota snížila o 193,8 milionu USD, tj. na [300–600] milionů USD (66).

(47) Za každý rok je na straně pasiv LNG Supply zaznamenána částka odpovídající ročnímu navýšení ZORA (67) coby finanční dluh LNG Supply (68), přičemž její protihodnotou je příslušný výdaj zanesený do výkazu zisků a ztrát. Tato částka tak byla tímto způsobem odečtena z daňového základu LNG Supply. Souhrnné navýšení ZORA zahrnuté v daňových přiznáních LNG Supply je uvedeno v Tabulka 1. Snížení souhrnného navýšení ZORA o 193,8 milionu USD v roce 2014 je důsledkem dopadu částečné přeměny ZORA LNG a je dále částečně kompenzováno dodatečným navýšením ZORA za dotčený rok (69). Tabulka 1 Souhrnné navýšení ZORA zaznamenané v daňových přiznáních LNG Supply 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 Souhrnné navýšení ZORA (v milionech USD) 10,9 46,8 165,6 [350–400] [650–700] [450–550] 0 0

(48) Společnost LNG Supply platí daň z marže LNG. Jak je znázorněno na obrázku 2 pro rok 2011 (70), marže LNG je stanovena jako [1/(50–100)%] celkového průměru aktiv společnosti s minimálním ročním hrubým obratem [0,0–0,50]%, v souladu s daňovým rozhodnutím LNG z roku 2008. Průměrná hodnota aktiv, jež financují půjčku ZORA, činila v roce 2011 752 703 699 USD. Marže [1/(50–100)%] tudíž činila [100 000–150 000] USD. Zaznamenaný obrat byl 1 573 579 569 USD. Marže ve výši [0,0–0,50]% této částky tudíž činila [3 500 000–4 000 000] USD. Tato částka tak byla považována za zdanitelný příjem LNG Supply za období 2011 (71). LNG Supply v souladu s tím zaplatila [500 000–1 500 000] EUR (72) na dani z příjmu právnických osob za účetní období 2011. Obrázek 2 Výpočet zdanitelného příjmu LNG Supply, jak je uveden v příloze 3 daňového přiznání za rok 2011 Navýšeni úvěru Zora Částka navýšeni Zora, jak je uvedena v účetních závěrkách, není v souladu předběžnými dohodami, které finanční správa podepsala dne 9. záři 2008 a v březnu 2012. S cílem zohlednit správnou částku byla následně vystavena daňová rozvaha. Ve skutečnosti se podle této předběžné dohody nezdaňuje marže této společnosti (viz niže). Výpočet marže Čistá marže ve výši [1/(50–100)%] hodnoty hrubých aktiv (tj. průměrná hodnota aktiv financujikich úvěr Zora) s minimální hodnotou [0,0–0,5 %] ročního hrubého obratu yyplývajikího z aktiv, která se přenesla na společnost (tj. celkový příjem společnosti). Minimální marže Celkový výnos Míra Datum začátku Datum konce Minimální marže (USD) 1 573 579 569 [0,0–0,5 %] 1/1/11 31/12/11 [3 500 000 -4 000 000 ] Čistá marže ve výši [1/(50-100)%] průměrné hodnoty aktiv financujícich úvěr Zora. Datum Zora 1/1/11 692 817 329 (Viz daňové přiznáni za rok 2010) 31/12/2011 812 590 069 Celkem 1 505 407 398 Průměr 752 703 699

Zora Míra Datum začátku Datum konce Marie (USD) 752 703 699 [1/(50–100) %] 1/1/11 31/12/11 [100 000 –150 000 ]

(49) Podle účetní závěrky LNG Supply za rok 2014 byla částečná přeměna ZORA LNG rozdělena „mezi část nominální hodnoty a část navýšení“ (73). V souladu s tím byla jak nominální hodnota ZORA, tak souhrnné navýšení ZORA v roce 2014 sníženy o 193,8 milionu USD (74). V září 2014 navýšila LNG Supply svůj kapitál o 699,9 milionu USD (75) s cílem částečně splatit ZORA LNG. Akcie LNG Supply byly vydány v nominální hodnotě a byly následně zrušeny prostřednictvím snížení kapitálu o jejich nominální hodnotu (76). Tato přeměna neměla daňový dopad na LNG Supply.

(50) V roce 2015, kdy se LNG Supply nacházela ve ztrátě, se navýšení ZORA dostalo do záporných hodnot ve výši [650–850] milionů USD, což v důsledku snížilo v první řadě zbývající souhrnné navýšení ZORA (z [450–550] USD) na 0 USD, a zadruhé nesplacenou nominální hodnotu ZORA LNG na [200–250] milionů USD (77).

(51) V roce 2016 bylo navýšení ZORA opět negativní a činilo [100–200] milionů USD, čímž se nesplacená částka ZORA LNG dále snížila na [100–200] milionů USD (78).

2.2.3.7.2. LNG Luxembourg

(52) Podle daňových přiznání LNG Luxembourg byla hodnota ZORA LNG zachována na nominální hodnotě půjčky (646 milionů USD) až do její částečné přeměny v roce 2014 (79), v souladu s daňovým rozhodnutím LNG z roku 2008 (80). Forwardová smlouva LNG se rovněž objevuje v daňovém přiznání LNG Luxembourg jako položka pasiv ve stejné výši (81).

(53) V roce 2014 se v důsledku částečné přeměny hodnota ZORA LNG (aktiva) a forwardové smlouvy LNG (pasiva) snížila o 193,8 milionu USD na [300-600] milionu USD, aniž to mělo dopad na výkaz zisků a ztrát (82). LNG Luxembourg se nerozhodla uplatnit článek 22a LIR.

(54) V roce 2015, jak je vysvětleno v 50. bodě odůvodnění, se hodnota ZORA LNG snížila na [300–600] milionů USD z důvodu negativního navýšení ZORA. LNG Luxembourg proto snížila hodnotu ZORA LNG na tuto částku a zároveň snížila hodnotu forwardové smlouvy LNG na stejnou částku (83).

(55) V roce 2016 byly u ZORA LNG a forwardové smlouvy provedeny podobné úpravy, kterými se jejich hodnota snižuje na [100–200] milionů USD (84).

2.2.3.7.3. LNG Holding

(56) Půjčka ZORA je v účetní závěrce LNG Holding zaúčtována jako finanční aktivum (85). Od roku 2012 se podíl v LNG Supply ve výši odpovídající nominální hodnotě ZORA LNG objevuje rovněž v daňovém přiznání LNG Holding v kategorii podílů, na něž se vztahuje osvobození příjmů z podílů od daně na základě článku 166 LIR (86).

(57) Podle daňového přiznání a účetní závěrky LNG Holding za rok 2014 vedlo zrušení akcií LNG Supply získaných v důsledku částečné přeměny ZORA LNG v roce 2014 k vytvoření kapitálového zisku ve výši 506,2 milionu USD (87), který zůstal nezdaněn v plné výši na základě režimu osvobození příjmů z podílů od daně (článek 166 LIR).

(58) V roce 2015 a 2016 LNG Holding zaúčtovala opravnou položku týkající se ztráty z forwardové smlouvy LNG, která zohlednila snížení hodnoty ZORA LNG v důsledku negativního navýšení ZORA, jak je vysvětleno v 50. a 51. bodě odůvodnění (88). Tato ztráta byla do výkazu zisků a ztrát LNG Holding zaznamenána jako náklad.

2.2.4. PODROBNÝ POPIS DAŇOVÝCH ROZHODNUTÍ GSTM

2.2.4.1. Transakce popsané v daňových rozhodnutích GSTM

(59) Podle žádosti o daňové rozhodnutí z roku 2010 zamýšlí skupina Engie zavést strukturu podobnou té, která je popsána v daňovém rozhodnutí LNG: GSTM získá činnost v oblasti financování a finanční správy, jejíž nabytí financuje prostřednictvím půjčky ZORA GSTM poskytnuté společností EIL. Při přeměně (89) vydá GSTM akcie (dále jen „akcie GSTM“) o hodnotě rovnající se nominální hodnotě ZORA zvýšené nebo snížené o navýšení ZORA. EIL financuje investice do ZORA GSTM prostřednictvím forwardové smlouvy GSTM uzavřené s CEF. Na základě této smlouvy se EIL zavazuje převést akcie GSTM na CEF. Prodejní cena akcií GSTM odpovídá nominální hodnotě ZORA GSTM. (90)

(60) Žádost o daňové rozhodnutí z roku 2012 obsahuje daňovou analýzu půjčky ZORA, která je podobná daňové analýze uvedené v žádosti o daňové rozhodnutí z roku 2008, s výjimkou toho, že toto rozhodnutí zamýšlí mimo jiné potenciální navýšení částky ZORA GSTM (91).

2.2.4.2. Smlouvy podepsané stranami

(61) Lucembursko předložilo kopie dokumentů a smluv, které odrážejí, jak skupina Engie provedla transakce popsané v daňových rozhodnutích GSTM: 1) dokument s názvem „Návrh na převod jednoho úseku činnosti“ zapsaný do obchodního rejstříku Lucemburska dne 13. května 2011 (dále jen „návrh na převod na společnost GSTM“) (92). Podle tohoto dokumentu CEF navrhuje, že převede na GSTM činnost v oblasti financování a finanční správy odpovídající částce 1 036 912 506,84 EUR. Podle návrhu na převod na společnost GSTM převede CEF dotčenou část činnosti výměnou za směnku GSTM (93); 2) dvě smlouvy o bezúročné, povinně přeměnitelné půjčce uzavřené mezi EIL a GSTM, jedna ke dni 17. června 2011 a druhá ke dni 30. června 2014 (dále jen „smlouvy ZORA GSTM“, společně se smlouvou ZORA LNG „smlouvy ZORA“) (94), jejichž obsah je v podstatě totožný (95). Podle smluv ZORA GSTM poskytne EIL společnosti GSTM půjčku (96), která je splatitelná vydáním akcií GSTM (97). Tato půjčka je splatná ke dni 17. června 2026 (98). Na konci tohoto období bude přeměněna na akcie, pokud již nebyla přeměněna na akcie dříve jednou ze smluvních stran s písemným souhlasem druhé strany (99). „Emisní cena“ půjčky je 1 036 912 507 EUR (100). Cena při přeměně bude odpovídat „emisní ceně“ plus navýšení ZORA dosažené ke dni přeměny (101); 3) smlouva o předplaceném forwardovém nákupu akcií uzavřená mezi CEF a EIL dne 17. června 2011 (forwardová smlouva GSTM) (102). Podle této smlouvy CEF koupí veškerá práva EIL k akciím GSTM za cenu odpovídající „emisní ceně“ ZORA GSTM (103). Akcie GSTM budou být převedeny na CEF ke dni svého vydání (104).

2.2.4.3. Daňové zacházení se společností GSTM

(62) Podle žádosti o daňové rozhodnutí GSTM z roku 2010, jak byla schválena lucemburskou daňovou správou, se roční zdanitelné příjmy GSTM rovnají marži dohodnuté s lucemburskou daňovou správou (dále jen „marže GSTM“). GSTM tudíž zaplatí daně pouze z této marže. Rozdíl mezi ziskem, který je skutečně každý rok realizován společností GSTM, a marží GSTM (navýšení ZORA) je považován za odečitatelný výdaj vztahující se k ZORA GSTM (105).

(63) Marže GSTM je v žádosti o daňové rozhodnutí GSTM z roku 2010 stanovena jako částka odpovídající „celkové čisté marži představující [1/(50–100)]% hodnoty všech jejích aktiv, včetně aktiv financovaných běžnými půjčkami“ (106). V žádosti o daňové rozhodnutí GSTM z roku 2010 je marže GSTM považována za odpovídající zásadě obvyklých tržních podmínek (107).

(64) V žádosti o daňové rozhodnutí GSTM z roku 2012 je zvažována změna marže GSTM. Uvádí, že její výše „bude určena v pozdějším „APA letter“, k němuž bude přiložen dokument „TP [transfer pricing] report [zpráva o převodních cenách]““ (108). Podle účetní závěrky GSTM za rok 2011 (109) došlo ke změně marže GSTM od 1. ledna 2012 v důsledku vstupu v platnost správního oběžníku ze dne 28. ledna 2011 týkajícího se finančních transakcí v rámci skupiny (dále jen „oběžník 164/2“) (110). Tento oběžník požadoval předložení studií o převodních cenách v rámci všech žádostí, v nichž se žádá o vydání daňového rozhodnutí, jímž se schvalují převodní ceny pro finanční transakce ve skupině (jako je marže GSTM) (111). Daňový poradce proto v dopisech ze dne 11. července 2012 a ze dne 11. listopadu 2013 předložil dvě žádosti o daňové rozhodnutí, k nimž byly přiloženy studie o převodních cenách týkající se zavedení marže GSTM (112). Podle Lucemburska nebyly tyto žádosti o daňové rozhodnutí schváleny jeho daňovou správou. Jinými slovy, lucemburská daňová správa nevydala daňové rozhodnutí potvrzující výši marže GSTM, kterou navrhoval daňový poradce skupiny Engie ve svých dopisech ze dne 11. července 2012 a 11. listopadu 2013 (113).

(65) V žádosti o daňové rozhodnutí GSTM z roku 2010 se rovněž uvádí, že „v nepravděpodobné situaci, kdy by účetní postup nebyl zcela v souladu s povinnostmi vyplývajícími ze smlouvy ZORA, příslušný zisk nebo ztráta zaznamenaná v roční účetní závěrce neovlivní daňovou situaci uvedenou výše“ (114).

(66) Z toho vyplývá, že před přeměnou ZORA GSTM se zdanitelný příjem GSTM omezuje na marži GSTM. Přeměna ZORA GSTM nemá žádný dopad na zdanitelný příjem GSTM.

2.2.4.4. Daňové zacházení se společností EIL

(67) Daňový režim přiznaný společnosti EIL je obdobný jako režim, který byl popsán v případě společnosti LNG Luxembourg (115), a je odůvodňován stejnými argumenty (116). EIL se tedy může během doby trvání ZORA GSTM rozhodnout, že nezaúčtuje žádný zdanitelný příjem ani daňově odpočitatelný náklad. Pokud se společnost EIL při přeměně rozhodne uplatnit zvláštní režim stanovený článkem 22a LIR, nezaúčtuje žádný příjem, (117) a nebude tak podléhat dani z příjmů právnických osob (118). Jak bude vysvětleno v 76. bodě odůvodnění níže, LNG se rozhodla zachovat hodnotu ZORA GSTM v její účetní hodnotě.

2.2.4.5. Daňové zacházení se společností CEF

(68) Daňový režim přiznaný společnosti CEF je obdobný jako režim, který byl popsán v případě společnosti LNG Holding (119). Společnost CEF tudíž nezaúčtuje žádný zdanitelný příjem ani žádný daňově odpočitatelný náklad před přeměnou ZORA (120).

(69) V žádosti o daňové rozhodnutí GSTM z roku 2010 se rovněž žádá o potvrzení, že „podíl nabytý společností CEF na základě forwardové smlouvy bude pro účely článku 166 LIR považován za přímou účast na kapitálu GSTM od okamžiku, kdy je tato forwardová smlouva uzavřena“ (121). V souladu s tím budou zdanitelné příjmy související s držením akcií GSTM osvobozeny od daně na úrovni CEF za předpokladu, že budou splněny podmínky článku 166 LIR.

2.2.4.6. Provedení daňových rozhodnutí GSTM

(70) Daňová přiznání předložená Lucemburskem odrážejí daňový režim přiznaný společnostem účastnícím se transakcí, které jsou popsány v daňových rozhodnutích GSTM.

2.2.4.6.1. GSTM

(71) Účetní závěrka GSTM za rok 2012 uvádí, že společnost EIL „poskytla společnosti [GSTM] povinně přeměnitelnou půjčku ve výši 1 036 912 506,84 EUR na dobu 15 let počínaje 17. červnem 2011“ (122).

(72) Půjčka ZORA GSTM je v daňových přiznáních GSTM vykázána jako pasivum ve výši odpovídající nominální hodnotě ZORA (1 036 912 506,84 milionu EUR). Tato částka se v průběhu času nemění (123).

(73) Za každý rok byla na straně pasiv GSTM zaznamenána částka odpovídající ročnímu navýšení ZORA coby finanční dluh GSTM (124), přičemž její protihodnotou je příslušný výdaj zanesený do výkazu zisků a ztrát (125). Tato částka tak byla tímto způsobem odečtena z daňového základu GSTM. Souhrnné navýšení ZORA uvedené v daňových přiznáních GSTM za období 2011 až 2015 je obsaženo v tabulce 2 níže. Tabulka 2 Souhrnné navýšení ZORA zaznamenané v daňových přiznáních GSTM 2011 2012 2013 2014 2015 2016 Souhrnné navýšení ZORA (v milionech EUR) 44,9 [100-150] [300–350] [450–500] [600–650] [600-900]

(74) V souladu s daňovým rozhodnutím GSTM z roku 2010 platí společnost GSTM daň z marže.Obrázek 3 níže znázorňuje výpočet marže GSTM za rok 2011 (126). „Čistý příjem před zdaněním a navýšením ZORA“ činil 45 522 581,00 EUR. Zdanitelný příjem GSTM se určí na základě [1/(50–100)] % celkového průměru aktiv společnosti za rok 2011, který činil 3,7 miliard EUR. Zdanitelný příjem použitý pro GSTM na tomto základě činí [500 000–600 000] EUR (k nimž se přidá částka označovaná jako „výnos z kapitálu“ ve výši [6 000–11 000] EUR). Rozdíl mezi touto částkou a „čistým příjmem před zdaněním a navýšením ZORA“ je částka 44,9 milionu EUR, zaznamenaná v daňovém přiznání jako odečitatelné navýšení ZORA. Obrázek 3 Výpočet zdanitelného příjmu GSTM za rok 2011, jak je uveden v příloze 3 daňového přiznání GSTM za rok 2011 Celková aktiva Od Do Počet dní Průměr (*1) 8 691 871 776 2/5/2011 31/12/2011 244 3 729 884 433 Celkové dluhy financující aktiva 3 729 202 241 Čistý příjem před zdaněním a navýšením úvěru Zora [45 000 000 –50 000 000 ] Čistý příjem před Zdaněním a navýšením úvěru Zora týkající se kapitálu 8 326 Čistý příjem před zdaněním a navýšením úvěru Zora týkající se dluhu financujícího aktiva [45 000 000 –50 000 000 ] Celkem [45 000 000 –50 000 000 ] Marže [1/(50-100)%] [550 000 –600 000 ] Výnos z kapitálu Výnos z dluhu financujícího aktiva (marže [1/(50-100)%]) [550 000 –600 000 ] Celková čistá marie [550 000 –600 000 ] Marže se už zaúčtovala do účetnich závěrek, žádná úprava není nutná. Výpočet zdanitelné částky EUR Výpočet za účetní období 420 802 Přidat: daně [150 000 –200 000 ] Zdanitelná částka [550 000 –600 000 ] Daň z příjmu právnických osob [100 000 –150 000 ]

(75) Z daňových přiznání GSTM vyplývá, že – jak je uvedeno výše (127) – se marže GSTM po roce 2011 změnila. Jak je znázorněno na obrázku 4 pro roky 2012 a 2013, marže GSTM není stanovena na [1/(50–100) %] hodnoty aktiv, jak bylo původně zamýšleno v žádosti o daňové rozhodnutí GSTM z roku 2010, ale na [0–1 %] hodnoty dluhů financujících aktiva (128). V roce 2014 byla marže GSTM stanovena na [0–1 %] celkové výše půjček a pohledávek. Daňová přiznání uvádějí, že marže GSTM pro tyto roky byla stanovena na základě žádostí o daňové rozhodnutí ze dne 11. července 2012 a 11. listopadu 2013 (129), které, jak je uvedeno ve 64. bodě odůvodnění, nikdy nebyly přijaty lucemburskou daňovou správou. Obrázek 4 Výpočet zdanitelného příjmu GSTM na základě žádostí o daňová rozhodnutí z roku 2010 a 2012, které jsou připojeny k příloze 3 daňového přiznání GSTM za rok 2012 Přílohyk daňovému přiznáni k dani z příjmů právnických osob a k místní obchodnidani za rok 2012 a přiznáni k majetkové dani k 1. lednu 2013 jménemspolečností: GDF SUEZ Treasury Management S.à r.l daňové identifikačni číslo 2011 2416 545 Příloha 3 STAW/NGOK Vysvětlivky Všeobecné informace Odkaz na listy daňového poradce ze dne 9. února 2010 a dne 15. června 2012. Marže z finanční činnosti Odkaz na předběžné dohody daňového poradce o transferovém oceňování ze dne 11. června 2012 a ze dne 11. listopadu 2013 (dohody APAs) Marže z finanční činnosti se počítá takto: Próming částka diub:s financujickh aktiva (*) Od Do Dny % (**) Marže [9 000 000 000 -10 000 000 000 ] 1/1/2012 31/12/2012 366 4,2 bps [3 000 000 -4 000 000 ] Celkem 366 Výnos rizikového kapitálu Průměrný kapitál (*) Od Do Dny Výnos rizikového kapitálu [2 000 000 -3 000 000 ] 1/1/2012 31/12/2012 366 [20 000 –30 000 ] Celkem 366 Výpočet navýšení úvěru Zora Čistý příjem před zdaněním a před navýšením úvěru Zora [100 000 000 –150 000 000 ] Mínus: výnos z kapitálu [20 000 –30 000 ] Minus: minimálnímarže [3 000 000 –4 000 000 ] Navýšeni úvěru Zora [100 000 000 –150 000 000 ] Výška navýšeni úvěru Zora uvedená v účetnich výkazech není v souladu s dohodami APAs (ne dostatečně). Proto se uskutečnila úprava ve výši [40 000 –50 000 ] EUR v daňové rozvaze a ve výkaze zisků a ztrát a tato úprava se projeví v účetní závěrce za rok 2013. (*) Vypočteno na měsíčním základě. (**) Odkazujeme na studii o transferovém oceňování podle dohod APAs.

2.2.4.6.2. EIL

(76) Hodnota ZORA GSTM v účetnictví společnosti EIL byla zachována ve výši nominální hodnoty, tj. 1 036 912 507 EUR (130), v souladu s možností přiznanou žádostmi o daňové rozhodnutí GSTM (131).

2.2.4.6.3. CEF

(77) Podíl v GSTM ve výši odpovídající nominální hodnotě ZORA GSTM se objevuje rovněž v daňových přiznáních CEF v kategorii podílů, na něž se vztahuje osvobození příjmů z podílů od daně na základě článku 166 LIR (132).

2.3. POPIS PŘÍSLUŠNÉHO VNITROSTÁTNÍHO PRÁVNÍHO RÁMCE

2.3.1. POPIS OBECNÝCH ZÁSAD LUCEMBURSKÉHO SYSTÉMU ZDANĚNÍ PRÁVNICKÝCH OSOB

(78) Pravidla obecného práva použitelná na zdanění právnických osob v Lucembursku jsou uvedena v LIR. Podle článku 159 LIR podléhají společnosti s daňovou rezidencí v Lucembursku dani, která se vztahuje na veškeré jejich příjmy (133). Článek 163 LIR stanoví, že lucemburská daň z příjmu právnických osob se vztahuje na zdanitelný příjem dosažený daňovým poplatníkem v daném roce (134). Před rokem 2013 všechny společnosti podléhající dani v Lucembursku odváděly daně ze svého zdanitelného zisku ve standardní výši 28,80 % (135). Od roku 2013 je standardní sazba daně 29,22 %.

(79) Čl. 18 odst. 1 LIR stanoví metodu umožňující určit zdanitelný roční zisk společnosti, která je poplatníkem daně z příjmů: „Zisk se skládá z rozdílu mezi čistými aktivy investovanými na konci účetního období a čistými aktivy investovanými na počátku účetního období, zvýšeného o osobní srážky provedené v průběhu účetního období a sníženého o doplňkové vklady provedené v průběhu účetního období“

(80) Článek 23 LIR vysvětluje, že oceňování čistých aktiv se musí řídit stanovenými účetními pravidly a zásadami (136).

(81) Článek 40 LIR stanoví zásadu propojení daňové rozvahy s obchodní rozvahou. Podle této zásady daňová rozvaha – která stanoví zdanitelný roční příjem – musí být v souladu s obchodní rozvahou, s výjimkou případů, kdy se použije zvláštní daňové pravidlo vyžadující použití jiných hodnot (137).

2.3.2. REŽIM OSVOBOZENÍ PŘÍJMŮ Z PODÍLŮ OD DANĚ A ZDANĚNÍ ROZDĚLENÉHO ZISKU

(82) Podle čl. 97 odst. 1 LIR příjmy z kapitálového majetku zahrnují dividendy, podíly na zisku a jakýkoli další přidělený zisk pocházející z akcií nebo dalších podílů držených ve společnostech (138).

(83) Pokud jde o zdanění dividend a dalších příjmů pocházejících z podílů, článek 166 LIR zavádí v Lucembursku „režim osvobození příjmů z podílů od daně“. Tento režim stanoví osvobození od daně z příjmů právnických osob, daně vybírané srážkou a daně z majetku, pokud jde o příjmy pocházející z podílů držených subjekty, které splňují určitá kritéria. Lucemburská státní rada uvedla ve svém stanovisku k návrhu zákona, kterým se toto ustanovení začleňuje do LIR, že tento režim je opodstatněný, neboť zabraňuje trojímu zdanění z důvodů daňové rovnosti a z hospodářských důvodů (139).

(84) V čl. 166 odst. 2 LIR jsou uvedeny subjekty, které mohou využít osvobození příjmů z podílů od daně a mezi něž patří společnosti ve formě akciové společnosti zdanitelné v Lucembursku (např. akciové společnosti a společnosti s ručením omezeným) a společnosti uvedené v článku 2 směrnice 90/435/EHS Rady (140).

(85) Osvobození od daně podléhá splnění dvou kumulativních podmínek. Za prvé musí subjekty držet podíl nebo se zavázat k držení podílu po nepřerušené období minimálně dvanácti měsíců. Za druhé podíl nesmí klesnout buď pod hranici 10 % kapitálu subjektu, v němž je držen podíl, nebo pod pořizovací cenu 1,2 milionu EUR (141).

(86) Za předpokladu, že jsou splněny tyto dvě podmínky, jsou příjmy z podílů (dividendy, kapitálové zisky a další příjmy z podílů) zcela osvobozeny od lucemburské daně z příjmů právnických osob. Podle čl. 166 odst. 9 LIR a velkovévodského nařízení ze dne 21. prosince 2001 („nařízení ze dne 21. prosince 2001“) (142) se osvobození příjmů z podílů od daně použije rovněž na kapitálové zisky (zisky vytvořené převodem podílu) (143).

(87) Zdanění zisku rozdělovaného na úrovni subjektu, který jej vyplácí, se řídí článkem 164 LIR. Čl. 164 odst. 1 LIR stanoví, že pro určení daňového základu není podstatné, zda byl příjem rozdělen, či nikoli (144). Čl. 164 odst. 2 LIR vysvětluje, co je třeba rozumět „rozdělením“ pro účely čl. 164 odst. 1 LIR, a zahrnuje do této kategorie rozdělení jakéhokoli druhu akcionářům, držitelům podílnických listů nebo zakladatelských podílů, podílnických práv nebo jakýchkoli jiných cenných papírů, včetně dluhopisů s proměnlivým výnosem (145).

2.3.3. PODMÍNĚNÉ ZDANĚNÍ KAPITÁLOVÝCH ZISKŮ PLYNOUCÍCH Z PŘEMĚNY

(88) Obecná zásada týkající se konverze aktiv je zakotvena v čl. 22 odst. 5 LIR, podle něhož je třeba výměnu aktiv považovat za převedení daného aktiva za úplatu, po němž následuje nabytí za úplatu aktiva získaného v rámci výměny za cenu odpovídající jeho odhadované tržní hodnotě (146), což může případně vést ke vzniku zdanitelného kapitálového zisku.

(89) Odchylně od této obecné zásady čl. 22a odst. 2 číslo 1 LIR stanoví, že přeměna půjčky na akciový kapitál dlužníka nevede k vytvoření kapitálových zisků pro účely daně z příjmů právnických osob. Totéž ustanovení stanoví, že tato výjimka se netýká úroku kapitalizovaného na půjčce, který se vztahuje k hospodářskému období před konverzi až do dne, ke kterému se uskuteční výměna (147).

2.3.4. USTANOVENÍ PROTI ZNEUŽÍVÁNÍ DAŇOVÉHO SYSTÉMU

(90) Článek 6 zákona o lucemburské daňové úpravě či Steueranpassungsgesetz (dále jen „StAnpG“) zakazuje vyhýbání se daňovým povinnostem nebo snižování daňové zátěže zneužíváním právních forem nebo konstrukcí, které jsou legální z hlediska občanského práva. Článek 6 StAnpG stanoví, že pokud právní forma nebo konstrukce podpírající určitou transakci neodpovídá její podstatě, daň musí být posouzena v souladu s podstatou transakce, jako kdyby tato transakce byla uzavřena v náležité právní formě (148).

3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ

(91) Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k předběžnému závěru, že daňový režim přiznaný na základě předmětných žádostí o daňové rozhodnutí pravděpodobně představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a vyjádřila pochybnosti, pokud jde o slučitelnost těchto opatření s vnitřním trhem.

(92) Konkrétně Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila tyto pochybnosti: 1) zda lucemburské daňové orgány správně povolily odpočet navýšení ZORA a zda jsou půjčky ZORA v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek; 2) v případě, že lucemburské daňové orgány správně povolily odpočet navýšení ZORA, zaprvé, zda lucemburské daňové orgány odůvodněně přijaly použití článku 22a LIR; a zadruhé, zda je metoda použitá k určení zdanitelných příjmů GSTM a LNG Supply v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek; 3) zda se kombinovaný účinek odpočitatelnosti výdajů (navýšení ZORA) na úrovni LNG Supply a GSTM a nezdanění odpovídajícího příjmu na úrovni EIL a LNG Luxembourg odchyluje od obecného cíle lucemburské daňové soustavy, a poskytuje tak selektivní výhodu holdingovým společnostem LNG Holding a CEF.

(93) První pochybnost Komise se týkala odpočtu navýšení ZORA (149). Komise zpochybnila kvalifikaci navýšení ZORA jako úroků ve smyslu článku 109 LIR, a tudíž jejich odpočitatelnost. Konkrétně Komise měla za to, že navýšení ZORA by mělo být považováno za rozdělení zisku v souladu s čl. 164 odstavci 1 a 2 LIR, a že jeho odpočet tudíž neměl být umožněn. Komise rovněž vyjádřila obavu, že umožněním odpočtu navýšení ZORA Lucembursko nesprávně použilo čl. 164 odst. 3 LIR. Podle tohoto ustanovení je společnost povinna zahrnout do svého zdanitelného příjmu jakožto skryté rozdělení zisku veškeré částky vyplacené jejím akcionářům, které nejsou v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek. Komise si konkrétně kladla otázku, zda by nezávislá společnost jednající v rámci obvyklých tržních podmínek poskytla půjčku společnostem LNG Supply a GSTM za stejných podmínek, jako jsou podmínky stanovené pro půjčky ZORA.

(94) V případě, že lucemburské daňové orgány správně umožnily odpočet navýšení ZORA, Komise vyjádřila druhou pochybnost, kterou lze rozdělit do dvou částí: (1) Komise zaprvé zpochybnila použití článku 22a LIR, podle něhož se po konverzi ZORA na akcie neplatí žádná daň z příjmů právnických osob (150). Kdyby navýšení ZORA bylo třeba považovat za odpočitatelné dlužné úroky, což Komise zpochybnila vznesením své první pochybnosti, mělo by být zdaněno jako příjem na úrovni EIL a LNG Luxembourg nebo na úrovni holdingových společností a nemělo by být způsobilé pro osvobození od daně na základě článku 22a LIR; (2) zadruhé Komise vyjádřila pochybnosti, pokud jde o metodu použitou ve sporných žádostech o daňové rozhodnutí k určení zdanitelných příjmů LNG Supply a GSTM – zdanitelná marže, která není založena na žádné ekonomické analýze – a pokud jde o slučitelnost této metody se zásadou obvyklých tržních podmínek (151).

(95) A konečně třetí pochybnost se týkala kombinovaného účinku odpočitatelnosti navýšení ZORA na úrovni dceřiných společností a nezdanění odpovídajících příjmů na úrovni EIL a LNG Luxembourg z důvodu použití článku 22a LIR (152). Kombinací těchto dvou účinků Lucembursko fakticky schválilo nezdanění nezanedbatelné části zisků pocházejících z činností GSTM a LNG Supply v Lucembursku. Komise se snažila zjistit, zda se tento výsledek odchyluje od cíle lucemburského systému zdanění právnických osob, kterým je podle článku 163 LIR zdanění zisků všech společností podléhajících dani v Lucembursku (153).

(96) V rámci této třetí pochybnosti Komise rovněž zkoumala, zda by daňový režim schválený daňovými rozhodnutími mohl představovat nesprávné použití článku 166 LIR, jehož cílem je vyloučit dvojí hospodářské zdanění téhož zisku. Komise zejména uvedla, že se zdá, že CEF a LNG Holding spoléhaly na použití článku 166 LIR za účelem daňového osvobození zisku, který nebyl zdaněn na úrovni GSTM a LNG Supply (154).

(97) Komise uvedla, že sporná daňová rozhodnutí zjevně poskytují selektivní výhodu nejen holdingovým společnostem CEF a LNG Holding, ale rovněž skupině Engie jako celku (155).

(98) Komise rovněž vyjádřila předběžné stanovisko, že by sporná daňová rozhodnutí mohla mít za účinek odchýlení od lucemburských ustanovení týkajících se zneužití práva v daňové oblasti (články 5 a 6 StAnpG) (156).

(99) Na schůzi dne 1. června 2017 a v dopise ze dne 11. prosince 2017 Komise v návaznosti na předložení dodatečných informací Lucemburskem a skupinou Engie blíže upřesnila některé aspekty svého posouzení případu. Komise poukázala na to, že čl. 109 odst. 1 LIR se nevztahuje na společnosti založené podle lucemburského práva ani na společnosti, které jsou daňovými rezidenty v Lucembursku. Komise rovněž uvedla, že režim stanovený v článku 22a LIR je nepovinný a že společnosti dotčené v projednávaném případě se k tomuto dni nerozhodly pro jeho uplatnění. Komise dále uvedla, že podle Lucemburska jsou sporná daňová rozhodnutí „založena na obecném režimu právnických osob“ (157), a zejména na „zásadě propojení daňové rozvahy s obchodní rozvahou“ (158). V tomto ohledu, a jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení (159), by použitelným referenčním systémem mohl být lucemburský systém zdanění právnických osob, jehož cílem je zdaněníziskuspolečností podléhajících dani z příjmů právnických osob v Lucembursku.

(100) Kromě toho Komise ve svém dopise ze dne 11. prosince 2017 vysvětlila, pokud jde o výhodu poskytnutou skupině Engie (160), že vzhledem k tomu, že cílem lucemburského systému zdanění právnických osob je zahrnout v zásadě do zdanitelného příjmu veškeré zisky zaevidované v účetnictví společnosti, by vnitropodnikové finanční transakce mezi různými subjekty, které jsou daňovými rezidenty v Lucembursku, neměly mít dopad na souhrnný zdanitelný příjem těchto subjektů, nebo, jinými slovy, na jejich kombinovaný zdanitelný příjem. Nicméně v projednávaném případě Komise uvedla, že sporná daňová rozhodnutí vedla ke snížení kombinovaného zdanitelného příjmu skupiny Engie v Lucembursku (úvaha na úrovni skupiny).

4. PŘIPOMÍNKY LUCEMBURSKA

(101) Lucembursko za prvé připomíná, že daňová opatření spadají v souladu s článkem 114 smlouvy do pravomoci členských států. Komise může daňová opatření přezkoumat pouze v případě, že porušují článek 107 Smlouvy.

(102) Za druhé, Lucembursko z níže uvedených důvodů zpochybňuje existenci selektivní výhody.

4.1. REFERENČNÍ SYSTÉM POUŽITÝ KOMISÍ V ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ JE NESPRÁVNÝ

(103) Za prvé, podle Lucemburska se článek 109 LIR vztahuje pouze na fyzické osoby, a tudíž se nevztahuje na společnosti.

(104) Za druhé Lucembursko tvrdí, že půjčky ZORA jsou z lucemburského daňového hlediska dluhovými nástroji: nemohou být proto považovány za kapitálové účasti (161). Tato klasifikace je odůvodněna zejména neexistencí hlasovacích práv spojených s držením půjček ZORA, práv na účast na řízení, na výplatu dividend nebo likvidačního zůstatku, existencí povinnosti je splatit k předem stanovenému datu, neexistencí notářského zápisu o kapitálovém vkladu a právní formou smlouvy. Lucembursko navíc tvrdí, že půjčky ZORA nejsou cenným papírem zakládajícím práva na podíl na ročním zisku nebo na zisku z likvidace. Podle názoru Lucemburska se tedy čl. 164 odst. 1 a 2 LIR na tento případ nevztahuje.

(105) Za třetí, pokud jde o tržní povahu půjček ZORA, Lucembursko se domnívá, že Komise nepřihlédla k různým kategoriím investorů. Půjčky ZORA nepředstavují standardní úvěrové smlouvy, ale nestandardní nástroje, které chrání vypůjčovatele proti potenciálním operačním rizikům a poskytují investorovi lepší návratnost investic. Vzhledem k nestabilitě trhu a závislosti na financování je využití půjček ZORA z hlediska půjčovatele logické, a na finančních trzích lze nalézt obdobné nástroje, jako jsou například dluhové nástroje, které kopírují výkonnost daného podkladového nástroje. V důsledku toho jsou podmínky půjček ZORA tržní povahy a podle Lucemburska se na ně čl. 164 odst. 3 LIR nevztahuje.

(106) Podle Lucemburska se referenční systém skládá na jedné straně z článků 18, 40 a 23 LIR, které upravují určení zdanitelných příjmů společnosti, zásadu propojení obchodní rozvahy s rozvahou daňovou, jakož i zásadu obezřetnosti, a na straně druhé z článku 22a LIR.

(107) Lucembursko tvrdí, že stanovení zdanitelných zisků ve smyslu článku 18 LIR se řídí dvěma hlavními zásadami. Za prvé zásadou propojení obchodní rozvahy s rozvahou daňovou (článek 40 LIR), a za druhé zásadou obezřetnosti, podle níž zisk nemůže být zdaněn, dokud ho nebylo dosaženo.

(108) Pokud jde o článek 22a LIR, Lucembursko prohlašuje, že se jedná o volitelný režim platný pro společnosti v souladu s článkem 162 LIR (162).

(109) Lucembursko zpochybňuje výklad, podle něhož článek 163 LIR upravuje cíl nebo zásadu lucemburského systému zdanění právnických osob, podle níž by měla být zdaněna celková částka zisků společností se sídlem v Lucembursku. Lucembursko se domnívá, že tento cíl není zakotven v žádném ustanovení zákona ani se v něm neodráží. Podle Lucemburska musí být definice referenčního systému založena na souboru pravidel stanovených zákonodárcem, a nikoli na hypotetické zásadě nebo cíli, u jejichž výkladu by existovalo riziko, že půjdou nad rámec výslovného znění zákona.

4.2. UVEDENÁ DAŇOVÁ ROZHODNUTÍ SE NEODCHYLUJÍ OD REFERENČNÍHO SYSTÉMU

(110) Lucembursko tvrdí, že fakt, že daňové zacházení potvrzené dotčenými daňovými rozhodnutími přijalo odečitatelnost výdajů souvisejících s půjčkami ZORA, byl plně v souladu s články 14 až 60 LIR, a tudíž i s články 18, 40 a 23 LIR. Lucembursko se domnívá, že Komise nezohlednila skutečnost, že odečitatelné výdaje na úrovni společností GSTM a LNG nepředstavují úroky ani dividendy. Úhrada půjčky ZORA může být provedena za cenu vyšší, než je nominální hodnota tohoto nástroje. Podle zásady obezřetnosti musí vypůjčovatel stanovit výdaj zohledňující toto riziko. Podle článků 18, 40 a 23 LIR je tento výdaj daňově odečitatelný.

(111) Lucembursko se domnívá, že daňové zacházení potvrzené dotčenými daňovými rozhodnutími bylo plně v souladu s články 97 a 22a LIR. Lucembursko tvrdí, že Komise se nesprávně domnívala, že veškeré kapitalizované úroky by měly být zdanitelné. Ještě podstatnější je, že Lucembursko trvá na tom, že Komise nezohlednila skutečnost, že jak je vysvětleno v 110. bodě odůvodnění, odečitatelné výdaje nepředstavují úroky ani dividendy. Zásada obezřetnosti předpokládá, že výdaj, který je pro jednu stranu daňově odečitatelný, nemusí nutně znamenat, že druhé straně vznikne zdanitelný zisk. Věřitel musí ocenit půjčky ZORA v pořizovací ceně, nikoliv v ceně tržní. Lucembursko se proto domnívá, že půjčky ZORA nevytvářejí před datem přeměny zdanitelné příjmy na úrovni věřitele.

(112) Z daňového hlediska se ke dni přeměny vykáže zisk, který se rovná rozdílu mezi pořizovací cenou a tržní hodnotou akcií. Lucembursko však tvrdí, že společnosti EIL a LNG Luxembourg se mohou rozhodnout pro použití mechanismu stanoveného v článku 22a LIR. Akcie, které obdrží půjčovatel, lze považovat za náhradu půjček ZORA na straně věřitele. V takovém případě mohou být tyto akcie zaúčtovány v účetnictví věřitele v nominální hodnotě půjček ZORA.

(113) Lucembursko však vysvětluje, že po částečném splacení půjček ZORA společností LNG Supply, k němuž došlo v roce 2014, společnost LNG Luxembourg nezvolila nepovinný režim stanovený v článku 22a LIR, a vykázala ve svém účetnictví zdanitelný zisk.

(114) Lucembursko se domnívá, že předmětná daňová rozhodnutí se neodchylují od zásady tržní povahy tím, že akceptují metodu stanovení zisků společností GSTM a LNG Supply na základě rizik, která každý z těchto subjektů podstupuje, funkcí, které vykonává, a aktiv, která využívá.

(115) Lucembursko zpochybňuje, že nesprávně použilo článek 166 LIR, neboť dotčená daňová rozhodnutí pouze podporují striktní a správný výklad různých daňových opatření platných pro všechny společnosti podléhající dani z příjmů právnických osob.

(116) Lucembursko zpochybňuje, že cílem článku 166 LIR je zabránit dvojímu hospodářskému zdanění. Lucembursko tvrdí, že podle článku 166 LIR nesmějí být příjmy, na které se má vztahovat osvobození příjmů z podílů od daní, již dříve zdaněny. Jediné podmínky pro osvobození příjmů z podílů od daní představuje povaha nástroje, držený procentní podíl na kapitálu dotčeného subjektu nebo pořizovací cena, a dále doba držení podílů. V tomto případě byl článek 166 LIR použit v souladu se všemi těmito podmínkami. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se Lucembursko domnívá nejen, že lucemburský systém zdanění právnických osob nevyžaduje zdanění veškerých příjmů, ale také to, že podle článku 166 LIR nemusí příjmy, na které se vztahuje osvobození příjmů z podílů od daní, nutně vyplývat z již dříve zdaněných příjmů.

(117) Lucembursko rovněž uvádí, že pokud se Komise domnívá, že se článek 166 LIR neodchyluje od referenčního systému, musí prokázat, že dotčená daňová rozhodnutí schvalují odchylné uplatnění článku 166 LIR na společnosti CEF a LNG Holding. Lucembursko zpochybňuje zejména použití článku 164 ve spojení s článkem166 LIR vzhledem k tomu, že ustanovení článku 164 LIR nepředstavují nezbytnou podmínku pro použití článku 166 LIR. Článek 164 LIR se vztahuje pouze na příjmy rozdělované domácími společnostmi (společnostmi se sídlem v Lucembursku), kdežto ustanovení článku 166 LIR zahrnují širší oblast působnosti, režim osvobození příjmů z podílů od daní, který se vztahuje jak na příjmy z podílů ve společnostech se sídlem v Lucembursku, tak na příjmy z podílů ve společnostech zahraničních. Vzhledem k tomu Lucembursko výslovně uznává, že kromě výjimky týkající se zahraničních podílů se na všechny podíly, na příjmy z nichž se mohou vztahovat ustanovení článku 166, vztahují rovněž ustanovení článku 164 LIR (163).

(118) Pokud jde o odůvodnění použité na úrovni skupiny [viz 100. bod odůvodnění], Lucembursko znovu potvrzuje své stanovisko, podle něhož odůvodnění Komise nemůže být založeno na nepřiměřeném a neexistujícím referenčním systému. Lucembursko zdůrazňuje, že lucemburské právo nestanoví, že transakce financování uvnitř skupiny mezi několika subjekty, jež jsou daňovými rezidenty v Lucembursku, nemohou mít vliv na zvýšení nebo na snížení celkových zdanitelných příjmů všech těchto subjektů v Lucembursku neboli, jinými slovy, na úhrnné zdanitelné příjmy skupiny v Lucembursku. Lucembursko navíc vysvětluje, že pro prokázání selektivity daného opatření musí Komise prokázat, že se odchyluje nikoliv od cíle referenčního systému, nýbrž od tohoto referenčního systému jako takového.

(119) Lucembursko tvrdí, že za účelem prokázání selektivní povahy opatření musí Komise prokázat, že podniky v daném odvětví jsou zvýhodňovány oproti jiným podnikům, a odkazuje na zrušení rozhodnutí Komise ve věci Comunidad Autonoma de Galicia (164).

(120) Lucembursko rovněž zpochybňuje tvrzení Komise, podle něhož by byly veškeré daňově odečitatelné náklady vykázané emitentem půjčky ZORA z titulu navýšení půjček ZORA zahrnuty do zdanitelného příjmu věřitele, a proto by neměly žádný dopad na zdanitelné příjmy skupiny v Lucembursku. Lucembursko připomíná, že článek 22a LIR umožňuje věřiteli přeměnitelné půjčky, aby v okamžiku přeměny nevykazoval kapitálový zisk. Proto podle Lucemburska zásah společností EIL a LNG Luxembourg nesnížil zdanitelné příjmy skupiny Engie, které by existovaly, pokud by skupina měla přímý přístup k půjčkám ZORA.

(121) Lucembursko rovněž zpochybňuje, že by došlo k jakémukoli zneužití práv. Lucembursko zejména odmítá tvrzení Komise, podle něhož údajně schválilo simulovanou transakci ve smyslu článku 5 StAnpG, a připomíná, že jednotlivé strany skutečně právně existují a že řádně splnily své smluvní závazky. Lucembursko rovněž odmítá argument, že právní forma transakce údajně nebyla vhodná z hlediska své podstaty ve smyslu článku 6 StAnpG vzhledem k tomu, že transakce byly uskutečněny za účelem financování převodu aktiv v rámci skupiny.

4.3. NEPROVEDENÍ NAVRÁCENÍ

(122) A konečně se Lucembursko domnívá, že pokud by Komise přijala záporné rozhodnutí, mělo by nabýt účinnosti pouze do budoucna, a že Komise by neměla nařídit navrácení údajných státních podpor v souladu se zásadami právní jistoty a legitimního očekávání.

5. PŘIPOMÍNKY SKUPINY ENGIE

(123) Skupina Engie považuje půjčky ZORA za dluhové nástroje. Celková částka, která má být navrácena, je podmíněna výkonností vypůjčovatele. Skupina Engie proto tvrdí, že věřitel by před přeměnou neměl obdržet žádný příjem. Kromě toho je půjčka ZORA až do své přeměny účetně dluhovým nástrojem, a tudíž je s ní z účetního a daňového hlediska jako s takovou zacházeno.

(124) Skupina Engie tvrdí, že odečitatelnost výdajů souvisejících s půjčkou ZORA na úrovni vypůjčovatele je v souladu s platným daňovým právem. Výdaje spojené se splácením půjčky ZORA, které jsou vykazovány v účetnictví v souladu s příslušnými účetními pravidly, jsou daňově odečitatelné podle základní daňové zásady propojení obchodní rozvahy s rozvahou daňovou. Podle zásady účetní obezřetnosti není věřitel oprávněn ve svém účetnictví vykázat zisk před přeměnou půjček ZORA na akcie. Proto věřitel vykazuje zisk, který je zdanitelný, až k datu přeměny. Podle skupiny Engie však článek 22a LIR umožňuje společnosti v případě přeměny přeměnitelné půjčky využít odklad zdanění. A konečně společnost EIL a společnost LNG Luxembourg zajistily své riziko tím, že uzavřely forwardové smlouvy se společností CEF (EIL) a se společností LNG Holding (LNG Luxembourg). Příjmy, které společnosti CEF a LNG Holding získají ze svých investic, jsou zdanitelné v souladu s platnými daňovými předpisy, které zahrnují i článek 166 LIR.

(125) Skupina Engie podrobněji objasnila, které činnosti byly převedeny na společnosti LNG Supply a GSTM, a které představují u LNG Supply dlouhodobou smlouvu na dodávky zkapalněného zemního plynu (přibližně na 20 let) (dále jen „smlouva o zkapalněném zemním plynu“) v Jemenu a její doplňková aktiva (kapacitu terminálu a přenosovou kapacitu) na jedné straně, a v případě GSTM činnosti skupiny v oblasti slučování hotovosti (cash pooling) na straně druhé (165).

(126) Skupina Engie rovněž vysvětlila, že pouze půjčka ZORA mezi společnostmi LNG Supply a LNG Luxembourg byla v roce 2014 částečně převedena na akcie z důvodu významných zisků dosažených společností LNG Supply. Po této částečné přeměně vykázala společnost LNG Luxembourg zdanitelné příjmy. Společnost LNG Luxembourg nezvolila režim stanovený v článku 22a LIR. V průběhu téhož zdaňovacího období tento subjekt vykázal na svých účtech odečitatelný výdaj ve stejné výši v důsledku převodu akcií na společnost LNG Holding na základě forwardové smlouvy LNG.

(127) Skupina Engie rovněž potvrdila, že použití článku 22a LIR by ve skutečnosti nemělo dopad na zdanitelné příjmy věřitelů půjček ZORA (společností LNG Luxembourg a EIL) vzhledem k tomu, že prodejní cena a datum prodeje jsou ve forwardových smlouvách stanoveny předem. V tomto ohledu proběhly na schůzi konané dne 1. června 2017 výměny názorů ohledně scénáře, podle něhož by společnosti LNG Luxembourg nebo EIL dosáhly zdanitelného zisku nebo ztráty vzhledem k tomu, že půjčky ZORA a forwardové smlouvy se vzájemně zajišťují. Skupina Engie objasnila, že veškeré zdanitelné příjmy vyplývající z přeměny půjček ZORA se promítnou do odpovídající daňově odečitatelné ztráty ve forwardových smlouvách.

(128) A konečně pokud jde o právní rámec platný pro holdingové společnosti (tj. společnosti CEF a LNG Holding), skupina Engie uvedla, že ke dni převodu akcií, a v případě, že hodnota akcií je vyšší než pořizovací cena stanovená ve forwardových smlouvách, nevykáže holdingová společnost ve svém účetnictví žádný zisk. Takový zisk lze vykázat až později v případě, že budou akcie emitentů prodány nebo zrušeny. Podle skupiny Engie může být tento potenciální zisk osvobozen od daně na základě režimu osvobození příjmů z podílů od daní platného pro všechny lucemburské společnosti, jak je stanoveno v článku 166 LIR.

(129) Skupina Engie tvrdí, že realizace půjček ZORA GSTM a ZORA LNG je v souladu s daňovými rozhodnutími přijatými v souladu s daňovými zákony a že nevede k dvojímu nezdanění. Skupina Engie také během zasedání v červnu 2017 vysvětlila, že pokud se namísto právního odůvodnění použije zdůvodnění ekonomické, je třeba zohlednit dlouhou dobu splatnosti půjček ZORA a nezaměřovat se na roky, v nichž bylo dosaženo zisků a během nichž byly hrazeny daně v omezené výši. Skupina Engie vysvětlila, že pokud se budeme řídit odůvodněním podle jednotlivých podniků a nikoli hospodářským nebo globálním přístupem, je tento režim symetrický.

(130) Skupina Engie kromě toho vysvětlila, že půjčka ZORA GSTM dosud nebyla předmětem přeměny. Na úrovni společnosti EIL nebyl dosud vykázán žádný zisk. Půjčka ZORA LNG byla v roce 2014 částečně přeměněna na akcie, což vedlo k vykázání zisku na úrovni navýšení půjček ZORA kumulovaných na účtech společnosti LNG Luxembourg. Společnost LNG Luxembourg nevyužila možnost uplatnění volitelného režimu odkladu zdanění stanoveného v článku 22a LIR a zisk, který byl dosažen při přeměně, byl zohledněn při výpočtu jejího základu daně na rok 2014.

(131) Skupina Engie navíc podrobněji objasnila přesné úlohy společností EIL a LNG Luxembourg. Tyto úlohy jsou popsány ve zprávách o převodních cenách, které skupina Engie předložila za účelem odůvodnění půjček ZORA a které byly přiloženy k jejím připomínkám předloženým Komisi, které se týkaly rozhodnutí o zahájení řízení (dále jen „zprávy o převodních cenách“). Společnost EIL a společnost LNG Luxembourg jsou ve zprávách o převodních cenách popsány jako „investor“, který nese veškerá rizika související s vykonávanými činnostmi a zajišťuje klíčové funkce vyplývající z těchto činností, přičemž tyto subjekty jsou současně proti těmto rizikům plně kryty prostřednictvím forwardových smluv (166). Skupina Engie vysvětlila, že z hlediska převodních cen je pro stanovení odměny emitenta půjčky ZORA možné sloučit věřitele půjčky ZORA a stranu, která koupila přeměněné akcie na základě forwardových smluv.

(132) Vzhledem k tomu, že zásah společností EIL a LNG Luxembourg je z hospodářského a obchodního hlediska neutrální, požádala Komise na zasedání dne 1. června 2017 o vysvětlení, proč byly tyto subjekty zapotřebí pro účely tohoto financování převodu aktiv. Skupina Engie potvrdila, že mohla strukturovat financování převodu činností odlišně. Přestože existují i jiné způsoby strukturování této operace, stávající struktura byla zvolena proto, že poskytovala větší flexibilitu z hlediska řízení společností a více možností pro budoucí operace, což pro organizaci skupiny společností přestavuje významná kritéria.

5.1. SKUPINA ENGIE ODMÍTÁ EXISTENCI JAKÉKOLI VÝHODY

(133) Skupina Engie uvádí že dotčené společnosti nezískaly žádnou výhodu, protože jim nebylo umožněno žádné neoprávněné snížení daně. Skupina Engie prohlašuje, že odečtení navýšení půjček ZORA nepředstavuje konkurenční výhodu. Skupina Engie se mimoto domnívá, že z kombinace režimu uplatňovaného na emitenty půjček ZORA a režimu uplatňovaného na věřitele nemůže vzniknout žádná konkurenční výhoda, neboť tato výhoda se neprojevila kvůli tomu, že nedošlo k přeměně půjčky ZORA GSTM, a kvůli rozhodnutí neuplatnit na půjčku ZORA LNG článek 22a LIR.

5.2. SKUPINA ENGIE ODMÍTÁ SELEKTIVITU PŘEDMĚTNÝCH OPATŘENÍ

(134) Skupina Engie se za prvé domnívá, že dotčená daňová rozhodnutí nepředstavují jednotlivá opatření podpory.

(135) Skupina Engie zpochybňuje referenční systém, který Komise použila v rozhodnutí o zahájení řízení. Skupina Engie se domnívá, že čl. 109 odst. 1 a článek 164 LIR nelze použít – první z nich proto, že se týká pouze fyzických osob, a druhý proto, že se netýká půjček. Správný referenční systém představují články 18 až 45 LIR, jež zakotvují základní zásady lucemburského daňového práva, pokud jde o určování zdanitelných příjmů společnosti, například zásadu obezřetnosti (článek 23 LIR), propojení daňové rozvahy s rozvahou obchodní (článek 40 LIR) a odpočitatelnost provozních výdajů (článek 45 LIR).

(136) Skupina Engie se domnívá, že uvedená daňová rozhodnutí se neodchylují od použitelného referenčního systému. Zvýšení hodnoty splátek dluhu představuje pro vypůjčovatele finanční zátěž. Tyto finanční výdaje jsou zachyceny v ročních účetních závěrkách a jsou odečitatelné v souladu se zásadou propojení daňové rozvahy s rozvahou obchodní a se zásadou odečitatelnosti provozních výdajů. Naopak v případě negativního navýšení půjček ZORA vede snížení dluhu k zaúčtování zdanitelného příjmu. Následná přeměna úvěru na akcie nezpochybňuje počáteční klasifikaci tohoto nástroje jako dluhu. Pokud jde o společnosti EIL a LNG Luxembourg, poskytuje jim článek 22a LIR možnost zvolit si v době přeměny odklad zdanění. Společnost LNG Luxembourg se po částečné přeměně půjček ZORA LNG v roce 2014 pro uplatnění tohoto režimu nerozhodla a ve svých účtech vykázala zdanitelný zisk. U půjčky ZORA GSTM a u zbývající části půjčky ZORA LNG nebyla dosud provedena žádná přeměna. Dosud se neuskutečnil žádný příjem a nebylo možné uplatnit volitelný režim podle článku 22a LIR. Skupina Engie se proto domnívá, že dotčená daňová rozhodnutí se ani z hlediska svého formálního obsahu, ani z hlediska provádění neodchylují od referenčního systému.

(137) Skupina Engie na základě zpráv o převodních cenách tvrdí, že metoda použitá k odhadu zdanitelné ziskové marže na úrovni emitentů (tj. odměna emitentů) představuje spolehlivou aproximaci tržního výsledku a je v souladu se zásadou tržní povahy. Funkce, rizika a aktiva jednotlivých právních subjektů byly odměňovány v souladu s tržními cenami. Obě poskytnuté zprávy o převodních cenách hodnotí funkce a rizika emitentů (LNG Supply nebo GSTM) a „investora“ (který není přesně identifikován), a dospěly k závěru, že většinu rizik nese „investor“ zatímco emitent je zapojen do každodenního řízení převáděných činností. Podle zpráv o převodních cenách představuje metoda srovnatelné ceny na volném trhu (167) vhodnou metodu k posouzení tržní povahy půjček ZORA, a odměna za tzv. „exchange-traded funds“ (ETF) představuje srovnatelnou odměnu. A konečně zprávy o převodních cenách dospěly k závěru, že odměna emitentů je v souladu s odměnami za ETF, a je tedy nutno mít za to, že je v souladu se zásadou tržní povahy.

(138) Podle skupiny Engie je skutečnost, že dotčená daňová rozhodnutí potvrzují kumulativní uplatňování předmětných ustanovení lucemburského práva, v souladu s cílem lucemburského systému zdanění právnických osob, kterým je zdanění zisků všech společností podléhajících lucemburské dani po zohlednění odměny za vydané dluhové nástroje. Pro každého držitele dluhového nástroje (vypůjčovatele) podle nich platí stejné daňové zacházení, a sice odpočitatelnost finančních nákladů. Obdobně by pro každého půjčovatele, který by byl věřitelem podobné půjčky, platilo stejné daňové zacházení, tj. zdanění účetního zisku po jeho úhradě s výjimkou případů, kdy by si zvolil režim odkladu zdanění.

(139) Skupina Engie rovněž zpochybňuje jakékoli zneužití práv. Všechny subjekty podílející se na transakcích jsou právnickými osobami. Dotčené transakce mají navíc ekonomickou logiku, která spočívá ve financování převodu činností. Skupina Engie se proto domnívá, že Lucembursko neosvobodilo navýšení půjček ZORA od daně ani nepodpořilo žádné daňové úniky ani zneužívání ve vztahu k vnitrostátním právním předpisům.

(140) Za druhé se skupina Engie domnívá, že vzhledem k tomu, že dotčená daňová rozhodnutí pouze potvrzují platné vnitrostátní právní předpisy, měla by být posuzována jako režim. V tomto ohledu se skupina Engie domnívá, že tyto režimy tak, jak je vykládají příslušná daňová rozhodnutí, nejsou selektivní. Mají obecnou povahu, neboť se uplatňují samostatně nebo kumulativně bez rozdílu na všechny hospodářské subjekty a bez podmínek. Jejich použitelnost nepodléhá vydání daňových rozhodnutí, která jsou v projednávaném případě požadována z důvodů právní jistoty. Tyto režimy mohou využívat všechny společnosti, které se nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci, pokud jde o účel daňové soustavy, tj. zdanění zisků. Proto podle skupiny Engie nevytvářejí svými konkrétními účinky diskriminaci ani rozlišování mezi společnostmi.

(141) Za třetí skupina Engie tvrdí, že dotčená opatření vyplývají z hlavních zásad lucemburské daňové soustavy, zejména ze zásady obezřetnosti.

(142) Skupina Engie zpochybňuje, že účelem lucemburského systému zdanění právnických osob je danit zisky vykázané v účetnictví. Referenčním systémem je lucemburský systém zdanění právnických osob, jehož součástí je článek 166 LIR, jehož provádění bylo schváleno příslušnými daňovými rozhodnutími.

(143) Skupina Engie rovněž uvádí, že se dotčená daňová rozhodnutí neodchylují od článku 166 LIR. Podle lucemburského systému zdanění právnických osob nelze dividendy nebo kapitálové zisky vykazované daňovým poplatníkem zdanit, jelikož byly splněny podmínky článku 166 LIR. Skupina Engie konstatuje, že podmínky článku 166 LIR byly splněny, pokud společnost LNG Supply snížila svůj kapitál tím, že zrušila nově vydané akcie. Skupina Engie se tudíž domnívá, že dotčená daňová rozhodnutí se neodchýlila od platných daňových pravidel a neměla za následek snížení daně, kterou by bylo nutno uhradit, pokud by tato rozhodnutí neexistovala.

(144) Skupina Engie se rovněž v souladu s články 99 a 101 lucemburské ústavy domnívá, že se lucemburské daňové orgány nemohou odchýlit od přísných podmínek stanovených v článku 166 LIR.

(145) Skupina Engie konstatuje, že rozhodnutí o zahájení řízení odkazuje na případné jednotlivé opatření podpory, a nikoli na článek 166 LIR, který by představoval režim. Pokud Komise nepovažuje článek 166 LIR za odchylný sám o sobě, ale zpochybňuje jeho uplatnění v dotčených daňových rozhodnutích, pak dosud neprokázala, jakým způsobem se dotčená daňová rozhodnutí odchylují od článku 166 LIR.

(146) Skupina Engie tvrdí, že rozšíření oblasti působnosti režimu osvobození příjmů z podílů od daní – který byl v Lucembursku původně zaveden v roce 1940 – bylo v souladu s cílem budování vnitřního trhu. Podle skupiny Engie je právě toto cílem směrnice 90/435/EHS. Skupina Engie se domnívá, že tato směrnice nevyžaduje zdanění zisků, které mají být rozděleny.

(147) Pokud jde o odůvodnění na úrovni skupiny, skupina Engie uvádí, že kritérium selektivity je nutno posuzovat pro každý právní subjekt samostatně, a nikoli na úrovni skupiny. Skupina Engie vyrozuměla, že Komise v některých předchozích rozhodnutích (168) dospěla k závěru, že analýza na úrovni skupiny není opodstatněná.

(148) Podle skupiny Engie lucemburský systém zdanění právnických osob nestanoví zásadu symetrie zacházení mezi společnostmi, které jsou daňovými rezidenty a jsou stranami téže transakce, ani tzv. „linking rules“ (pravidla propojování), která doporučuje OECD (169). Skupina Engie opakuje svůj názor, že každý subjekt ve skupině byl zdaněn v souladu s platnými pravidly, jak to potvrdila dotčená daňová rozhodnutí.

(149) Skupina Engie vysvětluje, že transakce, u nichž bylo daňové zacházení potvrzeno dotčenými daňovými rozhodnutími, sledují hospodářský cíl, a sice financování převodu aktiv. Proto podle skupiny Engie v tomto případě nejsou splněna kritéria článku 6 StAnpG.

(150) Skupina Engie uvádí, že s příjemci dotčených daňových rozhodnutí nebylo zacházeno odlišně od jiných společností, v jejichž prospěch taková daňová rozhodnutí vydána nebyla, neboť dotčená daňová rozhodnutí pouze potvrzují správné uplatňování daňových pravidel použitelných v Lucembursku. V důsledku toho dotčená daňová rozhodnutí nepředstavují de iure ani de facto diskriminaci jiných podniků nacházejících se ve srovnatelné skutkové a právní situaci jako skupina Engie s ohledem na cíle lucemburské daňové soustavy.

5.3. NEPROVEDENÍ NAVRÁCENÍ

(151) A konečně skupina Engie tvrdí, že pokud by Komise kvalifikovala dotčená daňová rozhodnutí jako podpory neslučitelné s vnitřním trhem, nemohla by nařídit jejich navrácení, aniž by porušila řadu obecných právních zásad, zejména zásadu právní jistoty, zásadu legitimního očekávání, zásadu řádné správy a zásadu rovného zacházení.

(152) Přesněji řečeno, podle skupiny Engie by Komise mohla prokázat existenci selektivní výhody pouze tak, že by uplatnila svůj vlastní výklad lucemburského daňového práva se zpětnou účinností a dospěla k závěru, že toto právo bylo v daném případě uplatněno nesprávně. Právní nejistota, která by z toho vyplynula, by nutně musela narazit na omezení spočívající v zákazu zpětné účinnosti tohoto rozhodnutí.

6. POSOUZENÍ OPATŘENÍ PODPORY

(153) Jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění, Komise vznesla v rozhodnutí o zahájení řízení tři hlavní pochybnosti. V tomto rozhodnutí se Komise při svém posuzování zaměří na třetí z těchto pochybností, která se týká kombinovaného účinku odečitatelnosti navýšení půjček ZORA a osvobození příslušných příjmů od daně, a vysvětlí, proč nebyly rozptýleny pochybnosti vyjádřené v rozhodnutí o zahájení řízení.

6.1. EXISTENCE PODPORY

(154) V čl. 107 odst. 1 Smlouvy je stanoveno, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.

(155) Aby bylo možno označit určité opatření za podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, je nutné, aby byly splněny všechny podmínky stanovené v tomto ustanovení. (170) Proto se tedy musí za prvé jednat o státní zásah nebo zásah ze státních prostředků; za druhé musí být tento zásah způsobilý ovlivnit obchod mezi členskými státy; za třetí musí selektivně zvýhodňovat příslušný podnik a za čtvrté musí narušovat nebo musí hrozit, že bude narušovat hospodářskou soutěž (171).

(156) Pokud jde o první podmínku nezbytnou ke konstatování existence podpory, dotčená daňová rozhodnutí byla vydána lucemburskou daňovou správou, která je lucemburským státním orgánem. Těmito daňovými rozhodnutími tato správa akceptuje určité daňové zacházení. Na základě uvedených daňových rozhodnutí stanovily společnosti LNG Supply, LNG Luxembourg, LNG Holding, GSTM, EIL a CEF, které jsou součástí skupiny Engie, výši daně z příjmů, které měly každoročně odvádět v Lucembursku. Uvedené společnosti skupiny Engie následně využívaly tato daňová rozhodnutí pro účely podávání ročních daňových přiznání k dani z příjmů právnických osob, která byla lucemburskou daňovou správou akceptována jako základ pro stanovení jejich daně z příjmu právnických osob splatné v Lucembursku. Daňová výhoda poskytnutá na základě dotčených daňových rozhodnutí je tedy přičitatelná Lucembursku.

(157) Pokud jde o financování opatření ze státních prostředků, z ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá, že opatření, kterým veřejné orgány poskytují určitým podnikům zvýhodňující daňové zacházení, které sice není spojeno s převodem státních prostředků, ale staví osoby, na které se vztahuje, do lepší finanční situace oproti ostatním daňovým poplatníkům, je státní podporou (172). V tomto případě dotčená daňová rozhodnutí potvrzují, že navýšení půjček ZORA představují daňově odečitatelné výdaje na úrovni společností LNG Supply a GSTM, přičemž odpovídající příjmy dosažené v prvním případě na úrovni společnosti LNG Holding a ve druhém případě na úrovni společnosti CEF by byly osvobozeny od daně. V důsledku toho v Lucembursku unikají zdanění částky navýšení půjček ZORA, které představují nezanedbatelnou část zisků společností LNG Supply a GSTM. Lze tedy konstatovat, že daňové zacházení uplatňované na základě dotčeného daňového rozhodnutí má za následek snížení daně z příjmů právnických osob skupiny Engie splatné v Lucembursku, a vede tudíž ke ztrátě státních prostředků. Je tomu tak proto, že veškeré výdaje společností ze skupiny Engie, které jsou v Lucembursku prohlášeny za daňově odečitatelné, jakož i veškeré příjmy společností ze skupiny Engie, které jsou v Lucembursku prohlášeny za osvobozené od daně, mají za následek ztrátu daňových příjmů, které by jinak byly Lucembursku k dispozici (173). Dotčená opatření jsou tudíž financována ze státních prostředků.

(158) Pokud jde o druhou podmínku nezbytnou ke konstatování existence podpory, podniky, na které se vztahuje dotčené daňové rozhodnutí, patří do skupiny Engie, což je nadnárodní skupina, která vykonává své činnosti na různých trzích s energií v několika členských státech, takže každá podpora v jejich prospěch může ovlivnit obchod uvnitř Unie. Podle téže logiky Lucembursko tím, že poskytlo skupině Engie příznivé daňové zacházení, mohlo potenciálně odklonit investice z členských států, které nemohou nabídnout takto příznivé daňové zacházení nebo které tak neučiní. Vzhledem k tomu, že dotčená daňová rozhodnutí posilují konkurenční postavení příjemce vůči ostatním konkurenčním podnikům v rámci obchodu uvnitř Unie, je nutné mít za to, že by mohly tento obchod ovlivnit (174).

(159) Obdobně pokud jde o čtvrtou podmínku nezbytnou pro konstatování existence podpory, je opatření poskytnuté státem považováno za opatření, které narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž, pokud posiluje konkurenční postavení příjemce vůči ostatním konkurenčním podnikům. (175)

(160) Skupina Engie vykonává svou činnost zejména v odvětví elektřiny, zemního plynu a LNG, služeb v oblasti energetické účinnosti a na dalších souvisejících trzích ve více členských státech EU. Na všech těchto trzích čelí skupina Engie konkurenci jiných společností. Jak bude uvedeno dále, daňové zacházení poskytnuté na základě dotčeného daňového rozhodnutí osvobozuje skupinu Engie od daňové zátěže, kterou by za obvyklých okolností musela nést v rámci běžné správy svých běžných činností. Je proto třeba mít za to, že podpora poskytnutá na základě těchto daňových rozhodnutí narušuje nebo by mohla narušit hospodářskou soutěž, neboť by posílila finanční situaci skupiny Engie na trzích, na kterých tato skupina vykonává svou činnost. Tím, že skupinu Engie zbavuje daňové zátěže, kterou by jinak musela nést a kterou musí nést její konkurenti, uvolňuje daňové zacházení poskytnuté na základě dotčených daňových rozhodnutí zdroje, které by skupina Engie mohla použít například k investicím do své obchodní činnosti, k uskutečnění dalších investic nebo ke zvýšení odměny akcionářů, což narušuje hospodářskou soutěž na trzích, na nichž působí. Proto je v tomto případě splněna i čtvrtá podmínka nezbytná ke konstatování existence podpory.

(161) Pokud jde o třetí podmínku nezbytnou ke konstatování existence podpory, je cílem daňového rozhodnutí předem potvrdit uplatňování společného daňového režimu v konkrétním případě s přihlédnutím k jeho konkrétním skutečnostem a okolnostem. Podobně jako u jakéhokoli jiného daňového opatření však musí být daňové zacházení poskytnuté na základě daňového rozhodnutí v souladu s pravidly státní podpory. Pokud daňové opatření bezdůvodně podporuje daňové zacházení, které neodpovídá zacházení, jež by vyplynulo z obecné daňové právní úpravy, poskytuje toto opatření svému příjemci selektivní výhodu v tom smyslu, že účinkem jeho daňového zacházení je zlepšit finanční situaci tohoto podniku v členském státě v porovnání s podniky, které se ve vztahu k cíli daňového zacházení nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci.

(162) V souladu s pochybnostmi vyjádřenými v rozhodnutí o zahájení řízení (176) se Komise domnívá, že daňové zacházení podporované dotčenými daňovými rozhodnutími představuje selektivní výhodu. Existenci této selektivní výhody lze stanovit na základě analýzy účinků daňového zacházení přiznaného skupině Engie z různých úhlů pohledu. V oddíle 6.2. Komise stanoví existenci selektivní výhody na základě analýzy účinků dotčených daňových rozhodnutí na individuální úrovni holdingových společností LNG Holding a CEF. V oddíle 6.3. stanoví existenci selektivní výhody na základě analýzy účinků dotčených daňových rozhodnutí na úrovni skupiny. A konečně v oddíle 6.4. Komise prokáže, že vzhledem k tomu, že Lucembursko neuplatnilo svá daňová pravidla zaměřená proti zneužívání daňových systémů, poskytlo skupině Engie selektivní výhodu.

6.2. EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY STANOVENÁ NA ZÁKLADĚ ANALÝZY ÚČINKŮ DAŇOVÉHO ZACHÁZENÍ NA ÚROVNI SPOLEČNOSTÍ LNG HOLDING A CEF

(163) Kdykoliv opatření přijaté státem posiluje čisté finanční postavení podniku, existuje zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy (177). Pokud byla prokázána existence výhody, je třeba odkázat na účinek opatření jako takového (178). Pokud jde o daňová opatření, výhoda může být poskytnuta snížením daňového zatížení podniku různými způsoby, zejména snížením zdanitelného příjmu nebo snížením výše daně (179).

(164) Dotčená daňová rozhodnutí podporují daňové zacházení, na jehož základě společnosti GSTM, EIL, CEF, LNG Supply, LNG Luxembourg a LNG Holding každoročně určovaly svůj zdanitelný zisk pro účely daně z příjmů právnických osob. Toto daňové zacházení však určuje daň z příjmů právnických osob, kterou jsou povinny odvádět v Lucembursku během období, na které se vztahují dotčená daňová rozhodnutí, a je tedy způsobilé poskytnout selektivní výhodu.

(165) Proto pokud jde o argument skupiny Engie uvedený ve 133. bodě odůvodnění, podle něhož zde nemohla existovat žádná výhoda vzhledem k tomu, že dotčené daňové zacházení se neuskutečnilo, neboť nedošlo k přeměně půjček ZORA GSTM, Komise konstatuje, že existence této výhody není závislá na přeměně půjček ZORA, přestože, jak je vysvětleno v oddíle 8, se pro účely stanovení částky, která má být navrácena, má za to, že se výhoda uskutečnila až ve chvíli, kdy byly příjmy získané společností CEF a LNG osvobozeny od daně (180).

(166) Komise navíc v reakci na některé připomínky Lucemburska (181) a skupiny Engie (182) současně připomíná, že toto rozhodnutí se netýká režimu osvobození příjmů z podílů od daní podle článku 166 LIR jako takového, ale uplatnění tohoto režimu za okolností daného případu, které schválily lucemburské daňové orgány, když vydaly dotčená daňová rozhodnutí. Daňové zacházení, které je předmětem posouzení Komise, totiž spočívá ve schválení osvobození příjmů společností LNG Holding a CEF z podílů od daní v důsledku jejich podílu ve společnostech LNG Supply (v případě LNG Holding) a GSTM (v případě CEF), které z hospodářského hlediska odpovídají částkám odečteným jako poplatky (navýšení půjčky ZORA) na úrovni těchto posledně zmiňovaných subjektů. Kombinovaným účinkem odečitatelnosti částky navýšení půjčky ZORA a osvobození příslušných příjmů od daně je, že prakticky veškeré zisky dosažené společnostmi LNG Supply a GSTM de facto unikly jakémukoli zdanění (183). Jak je vysvětleno v oddíle 6.2.1, toto daňové zacházení se odchyluje od referenčního rámce, kterým je lucemburský systém zdanění právnických osob. Navíc se jedná o neoprávněnou diskriminaci ostatních společností, na které se vztahuje tentýž referenční rámec v Lucembursku a u nichž se zdanění týkalo veškerých zisků.

(167) Článek 107 Smlouvy zakazuje pouze podpory, které „zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby“, neboli jinými slovy opatření, která poskytují selektivní výhodu (184). K tomu, aby bylo možné kvalifikovat vnitrostátní daňové opatření jako selektivní ve smyslu tohoto ustanovení, je nezbytné provést třífázovou analýzu, kterou vypracoval Soudní dvůr. Komise musí nejprve identifikovat referenční systém. Následně pak musí prokázat, že dotčené daňové opatření představuje odchylku od tohoto referenčního systému v rozsahu, v němž zavádí rozlišování mezi hospodářskými subjekty, které se s ohledem na cíl tohoto systému nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci (selektivita a priori) (185). A konečně daňové opatření, které představuje odchylku z provádění referenčního systému, lze přesto odůvodnit, může-li dotčený členský stát prokázat, že toto opatření vyplývá přímo ze základních nebo řídících principů této daňové soustavy (186). Pokud tomu tak je, pak daňové opatření není selektivní. Důkazní břemeno spočívá během této třetí etapy na členském státu.

(168) Analýza existence selektivní výhody tedy musí začít určením referenčního systému použitelného v dotčeném členském státě. Ve vztahu k tomuto referenčnímu systému je pak nutné určit, zda dané opatření představuje odchylku, která vede ke zvýhodněnému zacházení v porovnání s jinými podniky ve skutkové a právní situaci srovnatelné z hlediska cílů tohoto systému.

(169) Referenční systém se skládá ze soudržného souboru pravidel, která na základě objektivních kritérií platí pro všechny podniky, které spadají do oblasti jeho působnosti, jež je definována jeho cílem. Uvedená pravidla stanoví nejen působnost systému, nýbrž i podmínky, za nichž se použije, práva a povinnosti podniků, na něž se vztahuje, a technické aspekty jeho fungování. (187) V případě daní je referenční systém založen na prvcích, jako jsou základ daně, osoby povinné k dani, zdanitelné plnění a daňové sazby (188).

(170) V tomto případě Komise v oddíle 6.2.1 stanoví, že daňové zacházení poskytnuté na základě dotčených daňových rozhodnutí představuje výjimku z obecného lucemburského systému zdanění právnických osob. V oddíle 6.2.2 prokáže, že toto daňové zacházení se liší rovněž od užšího referenčního systému, který se skládá výhradně z pravidel obecného lucemburského systému zdanění právnických osob, jež upravují osvobození příjmů z podílů od daní a zdanění rozdělení zisku.

6.2.1. ODCHYLKA OD LUCEMBURSKÉHO SYSTÉMU ZDANĚNÍ PRÁVNICKÝCH OSOB, KTERÁ VEDE K DISKRIMINACI

6.2.1.1. Referenční systém: lucemburský systém zdanění právnických osob

(171) Dotčená daňová rozhodnutí byla vydána ve prospěch několika společností ze skupiny Engie se sídlem v Lucembursku s cílem stanovit daň z příjmů právnických osob, kterou mají povinnost hradit podle obecné daňové právní úpravy použitelné pro zdanění právnických osob v Lucembursku. S ohledem na tuto skutečnost se Komise domnívá, že referenční systém v tomto případě představuje tento režim, tj. obecný lucemburský systém zdanění právnických osob.

(172) V tomto případě základní právní ustanovení (189) uvádějí, že systém zdanění právnických osob se vztahuje na všechny společnosti se sídlem v Lucembursku za účelem určení daně z příjmů právnických osob, která tvoří jejich daňovou povinnost.

(173) Ustanovení čl. 159 odst. 1 LIR stanoví, že všechny společnosti, které mají sídlo nebo správní ústředí na území Lucemburska, jsou považovány za daňové poplatníky, kteří jsou rezidenty v Lucembursku a podléhají dani samosprávných celků z příjmů právnických osob. Podle čl. 159 odst. 2 LIR podléhají společnosti, které jsou daňovými rezidenty, dani ze svých celkových příjmů („celkové příjmy daňového poplatníka“). Článek 163 LIR logicky stanoví, že „daně samosprávných celků z příjmů právnických osob se vztahují na zdanitelné příjmy, které daňový poplatník získal v průběhu kalendářního roku“.

(174) Zdanitelný zisk (nebo „zdanitelný příjem“) společností podléhajících této dani je stanoven na základě jejich účetního výsledku. Článek 18 LIR (190) vysvětluje způsob stanovení ročního zisku daňového poplatníka. Podle tohoto ustanovení se zisk skládá z rozdílu mezi čistými aktivy investovanými na konci účetního období a čistými aktivy investovanými na počátku účetního období, zvýšeného o osobní srážky provedené v průběhu účetního období a sníženého o doplňkové vklady provedené v průběhu účetního období.

(175) Proto je pro určení zisku, který bude předmětem zdanění, třeba nejprve stanovit způsob ocenění investovaného čistého aktiva společnosti, které bude zohledněno pro účely zdanění. Za tímto účelem článek 23 LIR (191) vysvětluje, že oceňování majetku v podobě investovaných čistých aktiv musí splňovat účetní pravidla a zásady, a článek 40 (192) stanoví zásadu propojení daňové rozvahy s rozvahou obchodní, podle níž musí mít hodnoty, které je třeba ponechat v daňové rozvaze, stejnou výši jako hodnoty v rozvaze obchodní s výjimkou případů, kdy konkrétní daňové pravidlo vyžaduje použití hodnoty jiné (193). To znamená, že v souladu s obecným lucemburským systémem zdanění právnických osob je účetní zisk společnosti zahrnut do jejího zdanitelného příjmu, pokud zvláštní ustanovení tohoto zákona nestanoví jinak.

(176) Závěrem lze říci, že lucemburský systém zdanění právnických osob se vztahuje na všechny společnosti, které mají sídlo nebo správní ústředí na území Lucemburska, a základem pro výpočet zdanitelných zisků je účetní zisk. Cílem lucemburského systému zdanění právnických osob je tedy zdanění zisků všech společností podléhajících dani v Lucembursku, které jsou vykázány v jejich účetnictví.

(177) Tento prvek v zásadě nezpochybňuje ani Lucembursko, ani skupina Engie (194). Podle Lucemburska (195) tvoří referenční systém tvoří na jedné straně články 18, 40 a 23 LIR, které upravují určení zdanitelných příjmů společnosti, zásadu propojení obchodní rozvahy s rozvahou daňovou, jakož i zásadu obezřetnosti (196), a na straně druhé článek 22a LIR. Podle skupiny Engie (197) je správný referenční systém tvořen články 18 až 45 LIR, které upravují základní zásady lucemburského daňového práva, pokud jde o určování zdanitelného příjmu společnosti, například zásadu obezřetnosti, propojení daňové rozvahy s rozvahou obchodní a odečitatelnost provozních výdajů (198). Skupina Engie výslovně souhlasí s tím, že cílem lucemburského systému zdanění právnických osob je zdanit zisky všech společností podléhajících daňové povinnosti v Lucembursku (199).

(178) Definice obecného lucemburského systému zdanění právnických osob jako referenčního rámce je v souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora, která stanovila, že v případě opatření týkajících se stanovení dlužné daně z příjmů právnických osob je referenčním systémem, který je třeba vzít v úvahu, systém zdanění právnických osob daného členského státu, který se vztahuje na všechny podniky, a nikoliv zvláštní ustanovení, která se vztahují pouze na určité daňové poplatníky nebo na určité transakce. V rozsudku ve věci World Duty Free Group, který se týkal pravidel upravujících investice do nabývání podílů, Soudní dvůr například podpořil postoj Komise, podle něhož byl referenčním systémem španělský systém zdanění právnických osob, a nikoli specifická pravidla upravující daňové zacházení s těmito investicemi (200).

(179) Komise se domnívá, že omezení referenčního rámce na zvláštní ustanovení obecného zákona o daních z příjmů, která se zaměřují na určité transakce nebo na určité podniky, by znamenalo, že určení referenčního systému v daném případě bude zcela závislé na tom, zda dotčený členský stát přijal zvláštní daňová pravidla, a nikoli na cíli daňové soustavy. Pokud by členský stát přijal zvláštní pravidla, která by se vztahovala jen na určité podniky nebo transakce, mohl by tak tvrdi