CS Úřední věstník Evropské unie L 44/1

JEDNACÍ ŘÁD

16. vydání

červenec 2004

Poznámka pro čtenáře:

Každý odkaz na osobu mužského pohlaví platí rovněž pro osobu ženského pohlaví a obráceně, pokud ze znění jasně nevyplývá jinak.

Výklad ustanovení jednacího řádu je psán kurzívou (v souladu s článkem 201).

OBSAH

HLAVA I POSLANCI, ORGÁNY PARLAMENTU A POLITICKÉ SKUPINY

KAPITOLA I POSLANCI EVROPSKÉHO PARLAMENTU

Článek 1 Evropský parlament

Článek 2 Nezávislý mandát

Článek 3 Ověřování pověřovacích listin

Článek 4 Délka funkčního období poslanců

Článek 5 Výsady a imunity

Článek 6 Zbavení poslanecké imunity

Článek 7 Imunitní řízení

Článek 8 Úhrada nákladů a příspěvků

Článek 9 Kodex chování

Článek 10 Vnitřní vyšetřování vedené Evropským úřadem pro boj proti podvodům

KAPITOLA 2 FUNKCE V PARLAMENTU

Článek 11 Nejstarší poslanec

Článek 12 Nominace a obecná ustanovení

Článek 13 Volba předsedy — úvodní projev

Článek 14 Volba místopředsedů

Článek 15 Volba kvestorů

Článek 16 Délka funkčního období

Článek 17 Uvolněné funkce

Článek 18 Odvolání z funkce

KAPITOLA 3 ORGÁNY A POVINNOSTI

Článek 19 Povinnosti předsedy

Článek 20 Povinnosti místopředsedů

Článek 21 Složení předsednictva

Článek 22 Povinnosti předsednictva

Článek 23 Složení Konference předsedů

Článek 24 Povinnosti Konference předsedů

Článek 25 Povinnosti kvestorů

Článek 26 Konference předsedů výborů

Článek 27 Konference předsedů delegací

Článek 28 Zveřejňování rozhodnutí předsednictva a Konference předsedů

KAPITOLA 4 POLITICKÉ SKUPINY

Článek 29 Vytváření politických skupin

Článek 30 Činnosti a právní postavení politických skupin

Článek 31 Nezařazení poslanci

Článek 32 Způsob rozdělení křesel v jednacím sále

HLAVA II LEGISLATIVNÍ, ROZPOČTOVÉ A JINÉ POSTUPY

KAPITOLA 1 LEGISLATIVNÍ PROCES — OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 33 Legislativní a pracovní plán Komise

Článek 34 Posuzování dodržování základních práv, zásady subsidiarity a proporcionality, právního státu a finančních dopadů

Článek 35 Ověřování právního základu

Článek 36 Ověřování finanční slučitelnosti

Článek 37 Přístup k dokumentům a poskytování informací Parlamentu

Článek 38 Zastoupení Parlamentu na zasedání Rady

Článek 39 Podnět podle článku 192 Smlouvy o ES

Článek 40 Projednávání legislativních dokumentů

Článek 41 Konzultace týkající se podnětů členských států

KAPITOLA 2 POSTUP VE VÝBORU

Článek 42 Legislativní zprávy

Článek 43 Zjednodušený postup

Článek 44 Nelegislativní zprávy

Článek 45 Zprávy z vlastního podnětu

Článek 46 Stanoviska výborů

Článek 47 Užší spolupráce mezi výbory

Článek 48 Navrhování zpráv

KAPITOLA 3 PRVNÍ ČTENÍ

Ve výboru

Článek 49 Změna návrhu Komise

Článek 50 Postoj Komise a Rady k pozměňovacím návrhům

V plénu

Článek 51 Závěr z prvního čtení

Článek 52 Zamítnutí návrhu Komise

Článek 53 Přijímání pozměňovacích návrhů k návrhu Komise

Následný postup

Článek 54 Následný postup Parlamentu

Článek 55 Opětovné postoupení Parlamentu

Článek 56 Dohodovací řízení podle společného prohlášení z roku 1975

KAPITOLA 4 DRUHÉ ČTENÍ

Ve výboru

Článek 57 Sdělení společného postoje Rady

Článek 58 Prodloužení lhůt

Článek 59 Postoupení příslušnému výboru a projednání v tomto výboru

V plénu

Článek 60 Závěr z druhého čtení

Článek 61 Zamítnutí společného postoje Rady

Článek 62 Pozměňovací návrhy ke společnému postoji Rady

KAPITOLA 5 TŘETÍ ČTENÍ

Dohodovací řízení

Článek 63 Svolání dohodovacího výboru

Článek 64 Delegace v dohodovacím výboru

V plénu

Článek 65 Společný návrh

KAPITOLA 6 ZÁVĚR LEGISLATIVNÍHO PROCESU

Článek 66 Dohoda z prvního čtení

Článek 67 Dohoda z druhého čtení

Článek 68 Podepisování přijatých aktů

KAPITOLA 7 ROZPOČTOVÉ POSTUPY

Článek 69 Souhrnný rozpočet

Článek 70 Absolutorium Komisi za plnění rozpočtu

Článek 71 Jiné postupy udělování absolutoria

Článek 72 Parlamentní kontrola plnění rozpočtu

KAPITOLA 8 VNITŘNÍ ROZPOČTOVÉ POSTUPY

Článek 73 Návrh rozpočtu Parlamentu

Článek 74 Pravomoc vynakládat prostředky a hradit výdaje

KAPITOLA 9 POSTUP SOUHLASU

Článek 75 Postup souhlasu

KAPITOLA 10 POSÍLENÁ SPOLUPRÁCE

Článek 76 Postupy v Parlamentu

KAPITOLA 11 OSTATNÍ POSTUPY

Článek 77 Postup zaujímání stanovisek podle článku 122 Smlouvy o ES

Článek 78 Postupy týkající se sociálního dialogu

Článek 79 Postup posuzování dobrovolných dohod

Článek 80 Kodifikace

Článek 81 Prováděcí ustanovení

KAPITOLA 12 SMLOUVY A MEZINÁRODNÍ DOHODY

Článek 82 Smlouvy o přistoupení

Článek 83 Mezinárodní dohody

Článek 84 Postupy podle článku 300 Smlouvy o ES v případě prozatímního uplatňování nebo pozastavení platnosti mezinárodní dohody nebo vypracování postoje Společenství v orgánu vytvořeném mezinárodní dohodou

KAPITOLA 13 ZASTUPOVÁNÍ UNIE NAVENEK A SPOLEČNÁ ZAHRANIČNÍ A BEZPEČNOSTNÍ POLITIKA

Článek 85 Jmenování vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku

Článek 86 Jmenování zvláštních zástupců pro účely společné zahraniční a bezpečnostní politiky

Článek 87 Prohlášení vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku a ostatních zvláštních zástupců

Článek 88 Mezinárodní zastoupení

Článek 89 Konzultace s Parlamentem a jeho informování v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky

Článek 90 Doporučení v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky

Článek 91 Porušování lidských práv

KAPITOLA 14 POLICEJNÍ A SOUDNÍ SPOLUPRÁCE V TRESTNÍCH VĚCECH

Článek 92 Informování Parlamentu v oblasti policejní a soudní spolupráce v trestních věcech

Článek 93 Konzultace s Parlamentem v oblasti policejní a soudní spolupráce v trestních věcech

Článek 94 Doporučení v oblasti policejní a soudní spolupráce v trestních věcech

KAPITOLA 15 PORUŠOVÁNÍ ZÁKLADNÍCH ZÁSAD ZE STRANY ČLENSKÉHO STÁTU

Článek 95 Rozhodnutí o porušování základních zásad

HLAVA III PRŮHLEDNOST ČINNOSTÍ

Článek 96 Průhlednost činností Parlamentu

Článek 97 Přístup veřejnosti k dokumentům

HLAVA IV VZTAHY S JINÝMI SUBJEKTY

KAPITOLA 1 JMENOVÁNÍ

Článek 98 Volba předsedy Komise

Článek 99 Volba Komise

Článek 100 Návrh na vyslovení nedůvěry Komisi

Článek 101 Jmenování členů Účetního dvora

Článek 102 Jmenování členů Výkonné rady Evropské centrální banky

KAPITOLA 2 PROHLÁŠENÍ

Článek 103 Prohlášení Komise, Rady a Evropské rady

Článek 104 Vysvětlení rozhodnutí Komise

Článek 105 Prohlášení Účetního dvora

Článek 106 Prohlášení Evropské centrální banky

Článek 107 Doporučení týkající se hlavních směrů hospodářských politik

KAPITOLA 3 OTÁZKY RADĚ, KOMISI A EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANCE

Článek 108 Otázky k ústnímu zodpovězení s rozpravou

Článek 109 Doba vyhrazená pro otázky

Článek 110 Otázky k písemnému zodpovězení

Článek 111 Otázky Evropské centrální bance k písemnému zodpovězení

KAPITOLA 4 ZPRÁVY DALŠÍCH ORGÁNŮ

Článek 112 Výroční zprávy a jiné zprávy dalších orgánů

KAPITOLA 5 USNESENÍ A DOPORUČENÍ

Článek 113 Návrhy usnesení

Článek 114 Doporučení Radě

Článek 115 Rozpravy o případech porušování lidských práv, demokracie a právního státu

Článek 116 Písemná prohlášení

Článek 117 Konzultace s Evropským hospodářským a sociálním výborem

Článek 118 Konzultace s Výborem regionů

Článek 119 Žádosti určené evropským agenturám

KAPITOLA 6 INTERINSTITUCIONÁLNÍ DOHODY

Článek 120 Interinstitucionální dohody

KAPITOLA 7 POSTOUPENÍ SOUDNÍMU DVORU

Článek 121 Řízení před Soudním dvorem

Článek 122 Důsledky nečinnosti Rady po schválení společného postoje v rámci postupu spolupráce

HLAVA V VZTAHY S NÁRODNÍMI PARLAMENTY

Článek 123 Výměna informací, kontaktů a poskytování služeb

Článek 124 Konference výborů pro evropské záležitosti (COSAC)

Článek 125 Konference parlamentů

HLAVA VI ZASEDÁNÍ

KAPITOLA 1 ZASEDÁNÍ PARLAMENTU

Článek 126 Volební období Parlamentu, zasedání, dílčí zasedání, denní zasedání

Článek 127 Svolávání Parlamentu

Článek 128 Místo zasedání a schůzí

Článek 129 Účast poslanců na zasedáních

KAPITOLA 2 PLÁN PRÁCE PARLAMENTU

Článek 130 Návrh pořadu jednání

Článek 131 Postup v plénu bez pozměňovacích návrhů a rozpravy

Článek 132 Přijímání a změny pořadu jednání

Článek 133 Mimořádná rozprava

Článek 134 Naléhavý postup

Článek 135 Společná rozprava

Článek 136 Lhůty

KAPITOLA 3 OBECNÁ PRAVIDLA PRO PRŮBĚH ZASEDÁNÍ

Článek 137 Přístup do jednacího sálu

Článek 138 Jazyky

Článek 139 Přechodná ustanovení

Článek 140 Rozesílání dokumentů

Článek 141 Udělování slova řečníkům a obsah projevů

Článek 142 Stanovení řečnické doby

Článek 143 Seznam řečníků

Článek 144 Jednominutový projev

Článek 145 Osobní prohlášení

Článek 146 Pořádek v jednacím sále

Článek 147 Vyloučení poslanců

Článek 148 Vyrušování při jednání

KAPITOLA 4 USNÁŠENÍSCHOPNOST A HLASOVÁNÍ

Článek 149 Usnášeníschopnost

Článek 150 Předkládání a přednášení pozměňovacích návrhů

Článek 151 Přípustnost pozměňovacích návrhů

Článek 152 Hlasování

Článek 153 Rovnost hlasů

Článek 154 Zásady hlasování

Článek 155 Pořadí při hlasování o pozměňovacích návrzích

Článek 156 Projednávání pozměňovacích návrhů z pléna ve výborech

Článek 157 Dílčí hlasování

Článek 158 Hlasovací právo

Článek 159 Hlasování

Článek 160 Jmenovité hlasování

Článek 161 Elektronické hlasování

Článek 162 Tajné hlasování

Článek 163 Vysvětlení hlasování

Článek 164 Spory týkající se hlasování

KAPITOLA 5 NÁVRHY NA PŘERUŠENÍ JEDNÁNÍ A PROCESNÍ NÁVRHY

Článek 165 Procesní návrhy

Článek 166 Procesní námitky

Článek 167 Nepřípustnost věci

Článek 168 Vrácení výboru

Článek 169 Ukončení rozpravy

Článek 170 Odročení rozpravy a odklad hlasování

Článek 171 Přerušení nebo ukončení zasedání

KAPITOLA 6 VEŘEJNÝ ZÁZNAM JEDNÁNÍ

Článek 172 Zápis ( 1 )

Článek 173 Doslovné záznamy

HLAVA VII VÝBORY A DELEGACE

KAPITOLA 1 VÝBORY —- ZŘIZOVÁNÍ A PŮSOBNOST

Článek 174 Zřizování stálých výborů

Článek 175 Zřizování dočasných výborů

Článek 176 Vyšetřovací výbory

Článek 177 Složení výborů

Článek 178 Náhradníci

Článek 179 Povinnosti výborů

Článek 180 Výbor příslušný k ověření pověřovacích listin

Článek 181 Podvýbory

Článek 182 Předsednictva výborů

KAPITOLA 2 VÝBORY — ČINNOST

Článek 183 Schůze výborů

Článek 184 Zápisy ze schůzí výborů

Článek 185 Hlasování ve výboru

Článek 186 Ustanovení pro plenární zasedání použitelné pro jednání ve výboru

Článek 187 Doba vyhrazená pro otázky ve výboru

KAPITOLA 3 MEZIPARLAMENTNÍ DELEGACE

Článek 188 Vytváření meziparlamentních delegací a jejich úkoly

Článek 189 Spolupráce s parlamentním shromážděním Rady Evropy

Článek 190 Smíšené parlamentní výbory

HLAVA VIII PETICE

Článek 191 Petiční právo

Článek 192 Posuzování petic

Článek 193 Oznamování petic

HLAVA IX VEŘEJNÝ OCHRÁNCE PRÁV

Článek 194 Jmenování veřejného ochránce práv

Článek 195 Činnost veřejného ochránce práv

Článek 196 Odvolání veřejného ochránce práv

HLAVA X SEKRETARIÁT PARLAMENTU

Článek 197 Sekretariát

HLAVA XI PRAVOMOCI TÝKAJÍCÍ SE POLITICKÝCH STRAN NA EVROPSKÉ ÚROVNI

Článek 198 Pravomoci předsedy

Článek 199 Pravomoci předsednictva

Článek 200 Pravomoci příslušného výboru a plenárního zasedání Parlamentu

HLAVA XII UPLATŇOVÁNÍ A ZMĚNA JEDNACÍHO ŘÁDU

Článek 201 Uplatňování jednacího řádu

Článek 202 Změna jednacího řádu

HLAVA XIII RŮZNÁ USTANOVENÍ

Článek 203 Nevyřízené záležitosti

Článek 204 Uspořádání příloh

PŘÍLOHA I Ustanovení o používání čl. 9 odst. 1 — Průhlednost a finanční zájmy poslanců

PŘÍLOHA II Průběh doby vyhrazené pro otázky podle článku 109

PŘÍLOHA III Pravidla a obecné zásady pro výběr témat, která mají být zařazena na pořad jednání k rozpravě o případech porušování lidských práv, demokracie a právního státu podle článku 115

PŘÍLOHA IV Prováděcí postupy pro přezkoumávání souhrnného rozpočtu Evropské unie a dodatečných rozpočtů

PŘÍLOHA V Postup při projednávání a přijímání rozhodnutí o udělení absolutoria

PŘÍLOHA VI Příslušnost stálých výborů

PŘÍLOHA VII Důvěrné a citlivé dokumenty a skutečnosti

PŘÍLOHA VIII Pravidla pro výkon vyšetřovacího práva Evropského parlamentu

PŘÍLOHA IX Ustanovení o uplatňování čl. 9 odst. 2 — Působení zájmových skupin v Evropském parlamentu

PŘÍLOHA X Výkon funkce veřejného ochránce práv

PŘÍLOHA XI Předcházení podvodům, úplatkářství a jakékoli nedovolené činnosti poškozující zájmy Společenství

PŘÍLOHA XII Výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi

PŘÍLOHA XIII Rámcová dohoda o vztazích mezi Evropským parlamentem a Komisí

PŘÍLOHA XIV Časový rozvrh legislativního a pracovního plánu Komise

PŘÍLOHA XV Seznam parlamentních dokumentů přímo dostupných v rejstříku

PŘÍLOHA XVI Nařízení (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům

HLAVA I

POSLANCI, ORGÁNY PARLAMENTU A POLITICKÉ SKUPINY

KAPITOLA I

POSLANCI EVROPSKÉHO PARLAMENTU

Článek 1

Evropský parlament

1. Evropský parlament je shromážděním zvoleným podle smluv, aktu ze dne 20. září 1976 o volbě zastupitelů v Evropském parlamentu ve všeobecných a přímých volbách a podle vnitrostátních právních předpisů odvozených od smluv.

2. Osoby zvolené do Evropského parlamentu se označují jako:

„Diputados al Parlamento Europeo“ ve španělštině,

„Poslanci Evropského parlamentu“ v češtině,

„Medlemmer af Europa Parlamentet“ v dánštině,

„Mitglieder des Europäischen Parlaments“ v němčině,

„Euroopa Parlamendi liikmed“ v estonštině,

„Βoυλευτές τoυ Ευρωπαϊκoύ Κoιvoβoυλίoυ“ v řečtině,

„Members of the European Parliament“ v angličtině,

„Députés au Parlement européen“ ve francouzštině,

„Deputati al Parlamento europeo“ v italštině,

„Eiropas Parlamenta deputāti“ v lotyštině,

„Europos Parlamento nariai“ v litevštině,

„Európai Parlamenti Képviselők“ v maďarštině,

„Membru tal-Parlament Ewropew“ v maltštině

„Leden van het Europees Parlement“ v nizozemštině,

„Posłowie do Parlamentu Europejskiego“ v polštině,

„Deputados ao Parlamento Europeu“ v portugalštině,

„Poslanci Európskeho parlamentu“ ve slovenštině,

„Poslanci Evropskega parlamenta“ ve slovinštině,

„Euroopan parlamentin jäsenet“ ve finštině,

„Ledamöter av Europaparlamentet“ ve švédštině.

Článek 2

Nezávislý mandát

Poslanci Evropského parlamentu vykonávají svůj mandát nezávisle. Nemohou být vázáni žádnými pokyny a mandát, který obdrží, není vázaný.

Článek 3

Ověřování pověřovacích listin

1. Na základě zprávy příslušného výboru ověří Parlament bezodkladně pověřovací listiny a rozhodne o platnosti mandátu každého nově zvoleného poslance a rozhodne také o jakémkoli sporu, který mu byl předložen podle ustanovení aktu ze dne 20. září 1976 kromě sporů vyplývajících z vnitrostátních volebních právních předpisů.

2. Zpráva příslušného výboru se zakládá na úředním sdělení každého členského státu o konečných výsledcích voleb se jmény zvolených kandidátů a jejich případných náhradníků, spolu s jejich pořadím v souladu s výsledky hlasování.

Mandát poslance může být potvrzen, pouze pokud poslanec učinil písemná prohlášení podle článku 7 aktu ze dne 20. září 1976 a přílohy I tohoto jednacího řádu.

Na základě zprávy odpovědného výboru se může Parlament kdykoli vyjádřit ke sporu ohledně platnosti mandátu jakéhokoli poslance.

3. Pokud je poslanec jmenován v důsledku odstoupení kandidátů ze stejného seznamu, výbor příslušný pro ověřování pověřovacích listin zajistí, aby odstoupení proběhlo v souladu s duchem a literou aktu ze dne 20. září 1976 a čl. 4 odst. 3 tohoto jednacího řádu.

4. Příslušný výbor zajistí, aby veškeré informace, která by mohly ovlivnit výkon mandátu poslance Evropského parlamentu nebo pořadí náhradníků, byly orgány členského státu nebo Unie předány neprodleně Parlamentu, a to s uvedením data nabytí účinnosti, jde-li o jmenování.

Zahájí-li příslušné orgány členských států řízení, které může vést ke ztrátě mandátu poslance, požádá předseda tyto orgány, aby ho pravidelně informovaly o stavu řízení. Předseda postoupí tuto věc příslušnému výboru, na jehož návrh může Parlament zaujmout postoj k dané věci.

5. Dokud nejsou ověřeny pověřovací listiny poslance nebo není rozhodnuto o jakémkoli sporu, zasedá poslanec v Parlamentu a v jeho orgánech a požívá všech práv, která jsou s tím spojena.

6. Na začátku každého volebního období vyzve předseda příslušné orgány členských států, aby Parlamentu poskytly jakékoli informace důležité pro uplatnění tohoto článku.

Článek 4

Délka funkčního období poslanců

1. Funkční období poslance se řídí aktem ze dne 20. září 1976. Kromě toho končí mandát také úmrtím nebo vzdáním se mandátu poslance.

2. Každý poslanec zůstává ve funkci do zahájení prvního zasedání Parlamentu po volbách.

3. Poslanec oznámí své vzdání se mandátu předsedovi spolu se dnem jeho účinnosti, přičemž doba mezi dnem oznámení a dnem vzdání se mandátu nesmí být delší než tři měsíce. Toto oznámení musí mít formu úředního zápisu sepsaného v přítomnosti generálního tajemníka nebo jeho zástupce, podepsaného generálním tajemníkem nebo jeho zástupcem a dotyčným poslancem a je neprodleně předloženo příslušnému výboru, který ho zařadí na pořad jednání své nejbližší schůze po obdržení tohoto dokumentu.

Jestliže se příslušný výbor domnívá, že vzdání se mandátu není v souladu s duchem nebo literou aktu ze dne 20. září 1976, informuje o tom Parlament, aby rozhodl, zda došlo k uvolnění mandátu.

Jinak je mandát uvolněn s účinností ode dne uvedeného odstupujícím poslancem v úředním zápisu. O této věci se v Parlamentu nehlasuje.

Za určitých mimořádných okolností, zejména tehdy, pokud se jedno nebo více dílčích zasedání koná mezi datem účinnosti vzdání se mandátu a první schůzí příslušného výboru a pokud politická skupina, k níž odstupující poslanec patřil, není schopna získat náhradního poslance během těchto dílčích zasedání, protože mandát ještě nebyl uvolněn, použije se zjednodušený postup. Podle tohoto postupu má zpravodaj příslušného výboru pověřený těmito případy pravomoc přezkoumat neprodleně jakékoli řádně oznámené vzdání se mandátu, a pokud by jakékoli zpoždění při přezkoumávání oznámení mělo negativní následky, seznámit s touto věcí předsedu výboru a podle odstavce 3 ho požádat, aby:

— buď jménem výboru informoval předsedu Parlamentu, že může být potvrzeno uvolnění mandátu,

— nebo svolal mimořádnou schůzi výboru, která se bude zabývat konkrétními problémy, které zpravodaj zjistil.

4. Neslučitelnost vyplývající z vnitrostátních právních předpisů je oznámena Parlamentu, který ji vezme na vědomí.

Jakmile příslušné orgány členských států nebo Unie či dotyčný poslanec oznámí předsedovi jmenování do funkce, která je neslučitelné s výkonem mandátu poslance Evropského parlamentu, předseda o tom informuje Parlament, který oznámí uvolnění mandátu.

5. Orgány členských států nebo Unie informují předsedu o jakémkoli úkolu, kterým mají v úmyslu pověřit poslance. Předseda postoupí příslušnému výboru otázku slučitelnosti navrhovaného úkolu s literou a duchem aktu ze dne 20. září 1976. Předseda informuje Parlament, poslance a příslušné orgány o závěrech přijatých výborem.

6. Za den ukončení funkčního období a den účinnosti uvolnění funkčního mandátu se považuje:

— v případě vzdání se mandátu: den, kdy Parlament potvrdí uvolněný mandát podle úředního zápisu o vzdání se mandátu,

— v případě jmenování do funkce neslučitelné s výkonem mandátu poslance Evropského parlamentu buď na základě vnitrostátních volebních právních předpisů, nebo podle článku 7 aktu ze dne 20. září 1976: den oznámení příslušným orgánem členského státu nebo Unie či dotyčným poslancem.

7. Pokud Parlament potvrdí, že se uvolnil mandát, vyrozumí o tom dotyčný členský stát.

8. Jakýkoli spor týkající se platnosti mandátu poslance, jehož pověřovací listiny již byly ověřeny, musí být postoupen příslušnému výboru, který neprodleně podá Parlamentu zprávu, a to nejpozději na začátku nejbližšího dílčího zasedání.

9. Parlament si vyhrazuje právo prohlásit mandát za neplatný nebo odmítnout potvrdit uvolnění mandátu, pokud došlo k přijetí nebo vzdání se výkonu funkce na základě věcné nepřesnosti nebo nedostatku vůle.

Článek 5

Výsady a imunity

1. Poslanci požívají výsad a imunit v souladu s Protokolem o výsadách a imunitách Evropských společenství.

2. Průkazy, které umožňují poslancům volný pohyb v členských státech, jim vydává předseda Parlamentu, jakmile je vyrozuměn o jejich zvolení.

3. Poslanci mají právo nahlížet do jakéhokoli spisu Parlamentu nebo výboru, kromě osobních spisů a účtů, do nichž mohou nahlížet pouze poslanci, kterých se týkají. Výjimky z této zásady pro zacházení s dokumenty, ke kterým může být veřejnosti zakázán přístup podle nařízení (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského Parlamentu, Rady a Komise (2), se řídí přílohou VII tohoto jednacího řádu.

Článek 6

Zbavení poslanecké imunity

1. Při výkonu svých pravomocí s ohledem na výsady a imunity usiluje Parlament především o zachování své integrity jako demokratického zákonodárného shromáždění a o zajištění nezávislosti poslanců při plnění jejich povinností.

2. Každá žádost o zbavení poslanecké imunity, se kterou se příslušný orgán členského státu obrací na předsedu, je oznámena v plénu a je postoupena příslušnému výboru.

3. Každá žádost o ochranu imunity a výsad, se kterou se poslanec nebo bývalý poslanec obrací na předsedu, je oznámena v plénu a je postoupena příslušnému výboru.

Poslanec nebo bývalý poslanec může být zastupován jiným poslancem. Jiný poslanec však nesmí podat žádost bez souhlasu poslance, kterého se týká.

4. V naléhavém případě při zadržení poslance nebo omezení jeho svobody pohybu, kdy jsou zřejmě porušeny jeho výsady a imunity, může předseda po konzultaci s předsedou a zpravodajem odpovědného výboru z vlastního podnětu potvrdit výsady a imunity dotyčného poslance. Předseda oznámí své opatření výboru a informuje Parlament.

Článek 7

Imunitní řízení

1. Příslušný výbor projedná žádosti o zbavení imunity nebo žádosti o ochranu imunity a výsad neprodleně a v pořadí, v jakém mu byly předloženy.

2. Výbor předloží návrh rozhodnutí, kterým pouze doporučí přijetí či zamítnutí žádosti o zbavení imunity nebo žádosti o ochranu imunity a výsad.

3. Výbor může požádat příslušný orgán o informace nebo odůvodnění, které považuje za nezbytné k tomu, aby si utvořil stanovisko ve věci zamítnutí či ochrany imunity. Dotyčný poslanec musí dostat příležitost se vyjádřit; může předložit jakékoli dokumenty nebo jiné písemné doklady, které považuje za účelné. Může být zastoupen jiným poslancem.

4. Pokud žádost o zbavení imunity obsahuje více důvodů, může být o každém z nich rozhodnuto zvlášť. Zpráva výboru může ve výjimečných případech navrhnout, aby se zbavení imunity vztahovalo pouze na trestní stíhání a aby poslanec, dokud není rozsudek pravomocný, nemohl být zadržen, vzat do vazby, nebo aby proti němu nemohla být přijata jiná opatření, která by mu bránila ve výkonu mandátu.

5. Pokud je poslanec povinen vypovídat jako svědek nebo soudní znalec, není nutné žádat o zbavení imunity za předpokladu, že:

— se poslanec nemusí dostavit v den a dobu, kdy by mu to znemožňovalo nebo ztěžovalo výkon jeho parlamentních činností, nebo že může poskytnout výpověď písemnou či jinou formou, jež mu nebrání ve výkonu jeho povinností,

— poslanec není povinen svědčit o důvěrných informacích, které získal při výkonu svého mandátu a jejichž zveřejnění nepovažuje za vhodné.

6. V případě ochrany imunity nebo výsad výbor určí, zda dané okolnosti představují správní nebo jiné omezení volného pohybu poslanců cestujících z místa a do místa zasedání Parlamentu, nebo omezení svobody projevu či hlasování při výkonu mandátu, nebo zda jde o aspekt vymezený článkem 10 Protokolu o výsadách a imunitách, které nejsou upraveny vnitrostátním právem, a navrhne, aby příslušný orgán učinil nezbytné závěry.

7. Výbor může předložit odůvodněné stanovisko k pravomoci orgánu a k přípustnosti žádosti, ale za žádných okolností se nesmí vyslovit o vině nebo o nevině poslance, ani o tom, zda názory nebo činy, které mu jsou přisuzovány, odůvodňují trestní stíhání, a to ani v případě, že se při posuzování žádosti podrobně seznámil se skutkovým stavem daného případu.

8. Zpráva výboru je zařazena jako první bod do programu jednání nejbližšího zasedání následujícího po dni, kdy byla předložena. K návrhu (návrhům) rozhodnutí nelze předložit žádný pozměňovací návrh.

Rozprava se omezí na důvody pro a proti u každého návrhu na zbavení, zachování nebo na ochranu imunity nebo výsady.

Aniž je dotčen článek 145, poslanec, o jehož výsadách a imunitách se jedná, nesmí promluvit v rozpravě.

O návrhu (návrzích) rozhodnutí obsažených ve zprávě se hlasuje při prvním hlasování, které následuje po rozpravě.

Poté, co Parlament projedná danou věc, hlasuje se jednotlivě o každému návrhu obsaženém ve zprávě. Jestliže je návrh zamítnut, považuje se opačné rozhodnutí za přijaté.

9. Předseda okamžitě sdělí rozhodnutí Parlamentu dotyčnému poslanci a příslušnému orgánu dotyčného členského státu spolu se žádostí, aby byl předseda informován o vývoji dotyčného řízení a o soudních rozhodnutích, která z něj vyplývají. Jakmile předseda obdrží tuto informaci, sdělí ji případně po konzultaci s odpovědným výborem Parlamentu způsobem, který považuje za nejvhodnější.

10. Když předseda využije pravomocí, které mu byly svěřeny podle čl. 6 odst. 4, seznámí se odpovědný výbor s opatřením předsedy na své nejbližší schůzi. Výbor může, pokud to považuje za nezbytné, vypracovat zprávu k předložení Parlamentu.

11. Výbor se zabývá těmito věcmi a nakládá s veškerými dokumenty s co největší důvěrností.

12. Po konzultaci s členskými státy může výbor vypracovat informativní seznam orgánů členských států, které mohou předložit žádost o zbavení poslanecké imunity.

13. Jakýkoli dotaz příslušného orgánu týkající se rozsahu výsad nebo imunit poslanců se projednává podle výše uvedených ustanovení.

Článek 8

Úhrada nákladů a příspěvků

Předsednictvo stanoví pravidla pro úhradu nákladů a příspěvků poslancům.

Článek 9

Kodex chování

1. Parlament může stanovit pro své poslance kodex chování. Kodex se přijímá podle čl. 202 odst. 2 a je připojen k tomuto jednacímu řádu jako příloha (3).

Kodex chování nesmí v žádném případě narušovat nebo omezovat výkon mandátu a s ním spojených politických či jiných činností.

2. Kvestoři jsou odpovědní za vydávání průkazů opatřených jménem, které jsou platné po dobu nejvýše jednoho roku, osobám, které chtějí často vstupovat do parlamentních prostor za účelem informování poslanců v rámci jejich mandátu v jejich vlastním zájmu nebo v zájmu třetích stran.

Od těchto osob se na druhé straně požaduje, aby:

— dodržovaly kodex chování zveřejněný jako příloha jednacího řádu (4),

— se zapsaly do rejstříku vedeného kvestory.

Tento rejstřík je veřejnosti přístupný na žádost ve všech pracovních místech Parlamentu a ve formě stanovené kvestory, též v jeho informačních kancelářích v členských státech.

Prováděcí pravidla k tomuto odstavci stanoví v příloha tohoto jednacího řádu (5).

3. Kodex chování, práva a výsady bývalých poslanců stanoví rozhodnutí předsednictva. Při zacházení s bývalými poslanci nesmí být činěny žádné rozdíly.

Článek 10

Vnitřní vyšetřování vedené Evropským úřadem pro boj proti podvodům

Společná pravidla stanovená v interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 o vnitřním vyšetřování vedeném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF), která obsahují opatření pro usnadnění vyšetřování vedených tímto úřadem, jsou použitelná v Parlamentu v souladu s rozhodnutím Parlamentu připojeným k tomuto jednacímu řádu (6).

KAPITOLA 2

FUNKCE V PARLAMENTU

Článek 11

Nejstarší poslanec

1. Na zasedání konaném podle čl. 127 odst. 2 a na každém jiném zasedání konaném za účelem volby předsedy a předsednictva předsedá zasedání nejstarší poslanec, dokud není zvolen předseda.

2. Po dobu předsednictví nejstaršího poslance se nekoná žádná rozprava, kromě rozpravy týkající se volby předsedy nebo ověření pověřovacích listin.

Vyskytne-li se během předsednictví nejstaršího poslance otázka týkající se ověření pověřovacích listin, postoupí ji nejstarší poslanec výboru příslušnému pro ověřování pověřovacích listin.

Článek 12

Nominace a obecná ustanovení

1. Předseda, místopředsedové a kvestoři jsou voleni tajným hlasováním v souladu s článkem 162. Nominace se podávají se souhlasem kandidátů. Návrhy mohou podávat pouze politické skupiny nebo nejméně třicet sedm poslanců. Jestliže však počet kandidátů nepřesáhne počet volných míst, mohou být kandidáti zvoleni aklamací.

2. Při volbě předsedy, místopředsedů a kvestorů je třeba zajistit rovnoměrné zastoupení jednotlivých členských států a politických směrů.

Článek 13

Volba předsedy — úvodní projev

1. Nejprve se volí předseda. Nominace se podávají před každou volbou nejstaršímu poslanci, který je oznámí Parlamentu. Jestliže po třech volbách nezíská žádný kandidát absolutní většinu odevzdaných hlasů, uskuteční se čtvrtá volba pouze mezi dvěma poslanci, kteří získali nejvyšší počet hlasů při třetí volbě. V případě rovnosti hlasů je prohlášen za zvoleného starší z kandidátů.

2. Jakmile je předseda zvolen, uvolní nejstarší poslanec předsednické křeslo. Úvodní projev může pronést pouze zvolený předseda.

Článek 14

Volba místopředsedů

1. Poté se na jediném hlasovacím lístku volí místopředsedové. Kandidáti, kteří při první volbě získají absolutní většinu odevzdaných hlasů, se považují za zvolené do čtrnáctého místa podle pořadí získaných hlasů. Pokud je počet zvolených kandidátů nižší než počet míst, která mají být obsazena, uskuteční se za stejných podmínek druhá volba k obsazení zbývajících míst. Je-li zapotřebí třetí volba, stačí pro zvolení na zbývající místa poměrná většina. V případě rovnosti hlasů je prohlášen za zvoleného nejstarší poslanec.

Ačkoliv tento článek na rozdíl od čl. 13 odst. 1 výslovně nestanoví možnost podávat nové nominace mezi jednotlivými hlasováními během volby místopředsedů, je takové jednání dovoleno, protože Parlament jako svrchovaný orgán musí mít možnost vzít v úvahu všechny možné kandidáty, zvláště proto, že neexistence této možnosti by mohla být překážkou pro hladký průběh volby.

2. S výhradou čl. 17 odst. 1 hierarchie místopředsedů závisí na pořadí, v jakém byli zvoleni, a v případě rovnosti hlasů na věku.

Jestliže nebyli zvoleni tajnou volbou, závisí hierarchie na pořadí, v němž čte jejich jména předseda Parlamentu.

Článek 15

Volba kvestorů

Po volbě místopředsedů volí Parlament pět kvestorů.

Kvestoři jsou voleni stejným postupem jako místopředsedové.

Článek 16

Délka funkčního období

1. Funkční období předsedy, místopředsedů a kvestorů je dva a půl roku.

Pokud poslanec změní politickou skupinu, ponechá si funkci, kterou má v předsednictvu nebo v kolegiu kvestorů, po zbytek svého dvouapůlletého funkčního období.

2. Jestliže dojde k uvolnění jedné z těchto funkcí před uplynutím této doby, zvolený poslanec vykonává funkci pouze po zbývající dobu funkčního období svého předchůdce.

Článek 17

Uvolněné funkce

1. Je-li nutné, aby předseda, místopředseda nebo kvestor byli nahrazeni, je jejich nástupce zvolen podle výše uvedených ustanovení.

Nově zvolený místopředseda vždy zaujímá pořadí svého předchůdce v dané hierarchii.

2. Uvolní-li se funkce předsedy, vykonává tuto funkci první místopředseda, dokud není zvolen nový předseda.

Článek 18

Odvolání z funkce

Konference předsedů může na základě třípětinové většiny odevzdaných hlasů pocházejících nejméně ze tří politických skupin navrhnout Parlamentu, aby odvolal z funkce předsedu, místopředsedu, kvestora, předsedu a místopředsedu výboru, předsedu a místopředsedu meziparlamentní delegace nebo jakéhokoli jiného funcionáře voleného v Parlamentu, pokud se dotyčný poslanec dopustí závažného pochybení. Pro schválení tohoto návrhu v Parlamentu je nutná dvoutřetinová většina odevzdaných hlasů, která představuje většinu všech poslanců.

KAPITOLA 3

ORGÁNY A POVINNOSTI

Článek 19

Povinnosti předsedy

1. Předseda řídí všechny činnosti Parlamentu a jeho orgánů za podmínek stanovených v tomto jednacím řádu. Má všechny pravomoci nutné k tomu, aby předsedal jednáním Parlamentu a zajistil jejich řádný průběh.

Tyto pravomoci zahrnují pravomoc předkládat texty k hlasování v jiném pořadí, než je uvedeno v dokumentu, o kterém se má hlasovat. Obdobně k ustanovením čl. 155 odst. 7 může předseda předem požádat o souhlas Parlamentu.

2. Povinností předsedy je zahajovat, přerušovat a ukončovat zasedání, rozhodovat o přípustnosti pozměňovacích návrhů, o otázkách Radě a Komisi a o tom, zda jsou zprávy v souladu s jednacím řádem. Zajišťuje dodržování tohoto jednacího řádu, udržuje pořádek, uděluje slovo řečníkům, ukončuje rozpravy, dává hlasovat a oznamuje výsledky hlasování; postupuje výborům sdělení, která se jich týkají.

3. Předseda smí promluvit v rozpravě, pouze pokud ji shrnuje nebo pokud napomíná řečníky. Pokud se chce sám zúčastnit rozpravy, uvolní předsednické křeslo a nezaujme jej, dokud není rozprava o dané věci ukončena.

4. Předseda zastupuje Parlament v mezinárodních vztazích, při slavnostních příležitostech a ve správních, právních a finančních věcech; předseda může tyto pravomoci delegovat.

Článek 20

Povinnosti místopředsedů

1. Je-li předseda nepřítomen nebo neschopen plnit své povinnosti nebo přeje-li si účastnit se rozpravy podle čl. 19 odst. 3, nahradí ho jeden z místopředsedů podle čl. 14 odst. 2.

2. Místopředsedové plní rovněž povinnosti, které jim ukládá článek 22, čl. 24 odst. 3 a čl. 64 odst. 3.

3. Předseda může delegovat na místopředsedy své povinnosti jako je zastupování při zvláštních slavnostech či aktech. Předseda může zejména pověřit jednoho z místopředsedů převzetím odpovědností předsedy podle čl. 109 odst. 3 a čl. 110 odst. 2.

Článek 21

Složení předsednictva

1. Předsednictvo se skládá z předsedy a čtrnácti místopředsedů Parlamentu.

2. Kvestoři jsou členy předsednictva s poradním hlasem.

3. Skončí-li hlasování v předsednictvu rovností hlasů, rozhoduje hlas předsedy.

Článek 22

Povinnosti předsednictva

1. Předsednictvo plní povinnosti, které mu ukládá tento jednací řád.

2. Předsednictvo přijímá finanční, organizační a administrativní rozhodnutí ve věcech týkajících se poslanců a vnitřní organizace Parlamentu, jeho sekretariátu a orgánů.

3. Předsednictvo přijímá rozhodnutí ve věcech týkajících se průběhu zasedání.

4. Předsednictvo přijímá ustanovení podle článku 31 týkající se nezařazených poslanců.

5. Předsednictvo rozhoduje o organizační struktuře sekretariátu a stanoví pravidla týkající se administrativního a finančního postavení úředníků a ostatních zaměstnanců.

6. Předsednictvo sestavuje předběžný návrh rozpočtu Parlamentu.

7. Předsednictvo vydává vnitřní směrnice pro kvestory podle článku 25.

8. Předsednictvo je orgánem odpovědným za povolování schůzí výborů mimo běžná pracovní místa a za udělování slyšení a povolení ke studijním a informativním cestám zpravodajů.

Pokud jsou tyto schůze povoleny, určí se jazykový režim na základě úředních jazyků používaných a požadovaných členy a náhradníky dotyčného výboru.

Totéž platí pro delegace, pokud není se souhlasem jejich členů a náhradníků rozhodnuto jinak.

9. Předsednictvo jmenuje generálního tajemníka podle článku 197.

10. Předsednictvo stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2004/2003 o statutu a financování politických stran na evropské úrovni a při provádění tohoto nařízení převezme úkoly (7), které jsou mu svěřeny tímto jednacím řádem.

11. Předseda a/nebo předsednictvo mohou pověřit jednoho nebo více členů předsednictva obecnými nebo specifickými úkoly, které jsou v pravomoci předsedy a/nebo předsednictva. Zároveň stanoví způsoby a prostředky jejich provádění.

12. Po zvolení nového Parlamentu zůstává odstupující předsednictvo ve funkci až do prvního zasedání nového Parlamentu.

Článek 23

Složení Konference předsedů

1. Konference předsedů se skládá z předsedy Parlamentu a předsedů politických skupin. Předseda politické skupiny se může nechat zastupovat členem své skupiny.

2. Nezařazení poslanci delegují dva poslance ze svého středu pro účast na schůzích Konference předsedů. Tito poslanci však nemají hlasovací právo.

3. Konference předsedů usiluje o dosažení shody ve věcech, které jí jsou postoupeny.

Není-li možno dosáhnout shody, o věci se hlasuje tak, že váha hlasu závisí na počtu poslanců v každé politické skupině.

Článek 24

Povinnosti Konference předsedů

1. Konference předsedů plní povinnosti, které jí ukládá jednací řád.

2. Konference předsedů přijímá rozhodnutí ve věci organizaci práce Parlamentu a ve věcech týkajících se plánování legislativní činnosti.

3. Konference předsedů je orgánem odpovědným za záležitosti související se vztahy s ostatními orgány a institucemi Evropské unie a s národními parlamenty členských států. Předsednictvo jmenuje dva místopředsedy, kteří jsou pověřeni udržováním vztahů s národními parlamenty. Místopředsedové informují Konferenci předsedů o svých činnostech v této oblasti.

4. Konference předsedů je orgánem odpovědným za záležitosti související se vztahy s třetími zeměmi a s institucemi a organizacemi mimo Evropskou unii.

5. Konference předsedů sestavuje návrhy pořadu jednání dílčích zasedání Parlamentu.

6. Konference předsedů je orgánem odpovědným za záležitosti týkající se složení a působnosti výborů, vyšetřovacích výborů a smíšených parlamentních výborů, stálých delegací a delegací ad hoc.

7. Konference předsedů rozhoduje o způsobu rozdělení křesel v jednacím sále podle článku 32.

8. Konference předsedů je orgánem, který uděluje svolení k vypracování zpráv z vlastního podnětu.

9. Konference předsedů předkládá předsednictvu návrhy na řešení správních a rozpočtových otázek týkajících se politických skupin.

Článek 25

Povinnosti kvestorů

Kvestoři jsou pověřeni správními a finančními záležitostmi, které se přímo týkají poslanců, a to podle vnitřních směrnic stanovených předsednictvem.

Článek 26

Konference předsedů výborů

1. Konference předsedů výborů se skládá z předsedů všech stálých nebo dočasných výborů a volí svého předsedu.

2. Konference předsedů výborů může dávat Konferenci předsedů doporučení týkající se práce výborů a návrhů pořadu jednání dílčích zasedání.

3. Předsednictvo a Konference předsedů mohou pověřovat Konferenci předsedů výborů určitými úkoly.

Článek 27

Konference předsedů delegací

1. Konference předsedů delegací se skládá z předsedů všech stálých meziparlamentních delegací a volí svého předsedu.

2. Konference předsedů delegací může dávat Konferenci předsedů doporučení týkající se práce delegací.

3. Předsednictvo a Konference předsedů mohou pověřovat Konferenci předsedů delegací určitými úkoly.

Článek 28

Zveřejňování rozhodnutí předsednictva a Konference předsedů

1. Zápisy z jednání předsednictva a Konference předsedů se překládají do všech úředních jazyků, tisknou a rozesílají všem poslancům a jsou přístupné veřejnosti, pokud předsednictvo nebo Konference předsedů mimořádně nerozhodne s ohledem na některé body zápisu jinak z důvodu zachování důvěrnosti podle čl. 4 odst. 1 až 4 nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001.

2. Kterýkoli poslanec může klást otázky týkající se práce předsednictva, Konference předsedů a kvestorů. Takové otázky se předkládají předsedovi písemně a do třiceti dnů od předložení se spolu s odpovědí zveřejní ve Věstníku Parlamentu.

KAPITOLA 4

POLITICKÉ SKUPINY

Článek 29

Vytváření politických skupin

1. Poslanci se mohou sdružovat ve skupinách podle své politické příslušnosti.

Parlament obvykle neposuzuje politickou příslušnost členů skupiny. Vytvořením skupiny v souladu s tímto článkem se dotyční poslanci hlásí k politické příslušnosti. Pouze pokud to dotyční poslanci popírají, musí Parlament posoudit, zda byla skupina vytvořena v souladu s jednacím řádem.

2. Politická skupina je tvořena poslanci zvolenými nejméně v jedné pětině členských států. Nejnižší počet poslanců nutný k vytvoření politické skupiny je devatenáct.

3. Poslanec nemůže patřit k více než jedné skupině.

4. Vytvoření politické skupiny je oznámeno předsedovi Parlamentu formou prohlášení. Prohlášení musí obsahovat název skupiny, její členy a předsednictvo.

5. Prohlášení o vytvoření politické skupiny se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.

Článek 30

Činnosti a právní postavení politických skupin

1. Politické skupiny vykonávají své funkce v rámci činností Unie, a to včetně úkolů, které pro ně vyplývají z jednacího řádu. Na základě organizační struktury generálního sekretariátu mají politické skupiny k dispozici vlastní sekretariát, administrativní zázemí a finanční prostředky, které jsou zahrnuty v rozpočtu Evropského parlamentu.

2. Předsednictvo stanoví pravidla pro poskytování, využívání a kontrolu tohoto zázemí a prostředků, stejně jako pravidla týkající se delegování příslušných pravomocí k plnění rozpočtu.

3. Tato pravidla stanoví administrativní a finanční důsledky případného rozpuštění politických skupin.

Článek 31

Nezařazení poslanci

1. Poslancům, kteří nepatří k politické skupině, se poskytuje sekretariát. Podrobnou organizační úpravu stanoví předsednictvo na návrh generálního tajemníka.

2. Předsednictvo také stanoví statut a parlamentní práva těchto poslanců.

3. Předsednictvo také stanoví pravidla pro poskytování, čerpání a kontrolu finančních prostředků uvedených v rozpočtu Parlamentu a určených k pokrytí výdajů na asistenty a administrativních zázemí nezařazených poslanců.

Článek 32

Způsob rozdělení křesel v jednacím sále

Konference předsedů rozhodne o rozdělení křesel v jednacím sále mezi politické skupiny, nezařazené poslance a orgány Evropské unie.

HLAVA II

LEGISLATIVNÍ, ROZPOČTOVÉ A JINÉ POSTUPY

KAPITOLA 1

LEGISLATIVNÍ PROCES — OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 33

Legislativní a pracovní plán Komise

1. Parlament pracuje společně s Komisí a Radou na stanovení legislativního plánu Evropské unie.

Parlament a Komise spolupracují při přípravě legislativního a pracovního plánu Komise v souladu s časovým harmonogramem a postupy dohodnutými mezi oběma orgány a připojenými k tomuto jednacímu řádu (8).

2. V naléhavých a nepředvídaných případech může jakýkoli orgán ze svého vlastního podnětu a v souladu s postupy stanovenými ve smlouvách navrhnout přidání legislativního opatření k opatřením navrženým v legislativním plánu.

3. Předseda zasílá usnesení přijaté Parlamentem ostatním orgánům, které se účastní legislativního procesu Evropské unie, a parlamentům členských států.

Předseda požádá Radu o stanovisko k ročnímu legislativnímu plánu Komise a rovněž k usnesení Parlamentu.

4. Pokud není orgán schopen splnit stanovený časový harmonogram, oznámí ostatním orgánům důvody prodlení a navrhne nový časový harmonogram.

Článek 34

Posuzování dodržování základních práv, zásady subsidiarity a proporcionality, právního státu a finančních dopadů

Během posuzování legislativního návrhu věnuje Parlament zvláštní pozornost dodržování základních práv, a zejména tomu, zda je právní akt v souladu s Chartou základních práv Evropské unie, se zásadou subsidiarity a proporcionality a s právním státem. Dále, pokud má návrh finanční dopady, Parlament posuzuje, zda jsou k dispozici dostatečné finanční prostředky.

Článek 35

Ověřování právního základu

1. U všech návrhů Komise a jiných dokumentů legislativní povahy ověřuje příslušný výbor jejich právní základ.

2. Pokud příslušný výbor zpochybní platnost nebo vhodnost právního základu, a to rovněž v rámci ověřování podle článku 5 Smlouvy o ES, požádá o stanovisko výbor příslušný pro právní záležitosti.

3. Výbor příslušný pro právní záležitosti se také může ze svého vlastního podnětu zabývat otázkami týkajícími se právního základu návrhů předložených Komisí. V takových případech o tom řádně informuje příslušný výbor.

4. Jestliže se výbor příslušný pro právní záležistosti rozhodne zpochybnit platnost nebo vhodnost právního základu, oznámí své závěry Parlamentu. Parlament o nich hlasuje před hlasováním o obsahu návrhu.

5. Není přípustné předkládat v plénu pozměňovací návrhy, jejichž cílem je změna právního základu návrhu Komise, aniž by příslušný výbor nebo výbor příslušný pro právní záležitosti zpochybnil platnost a vhodnost právního základu.

6. Jestliže Komise nesouhlasí se změnou svého návrhu tak, aby odpovídal právnímu základu schválenému Parlamentem, může zpravodaj nebo předseda výboru příslušného pro právní záležitosti nebo příslušného výboru navrhnout, aby bylo hlasování o návrhu odloženo na následující zasedání.

Článek 36

Ověřování finanční slučitelnosti

1. Aniž je dotčen článek 40, příslušný výbor ověří finanční slučitelnost jakéhokoli návrhu Komise nebo jiného dokumentu legislativní povahy podle finančního výhledu.

2. Pokud příslušný výbor mění finanční zajištění projednávaného aktu, vyžádá si stanovisko výboru příslušného pro rozpočtové otázky.

3. Výbor příslušný pro rozpočtové otázky se také může z vlastního podnětu zabývat otázkami týkajícími se finanční slučitelnosti návrhů předložených Komisí. V takových případech o tom řádně informuje příslušný výbor.

4. Pokud se výbor příslušný pro rozpočtové otázky rozhodne zpochybnit finanční slučitelnost návrhu, oznámí své závěry Parlamentu, který o nich hlasuje.

5. Akt prohlášený za neslučitelný může být přijat Parlamentem s výhradou rozhodnutí rozpočtového orgánu.

Článek 37

Přístup k dokumentům a poskytování informací Parlamentu

1. Během celého legislativního procesu žádají Parlament a jeho výbory o přístup ke všem dokumentům vztahujícím se k návrhům Komise, a to za stejných podmínek jako Rada a její pracovní skupiny.

2. Během posuzování návrhu Komise žádá příslušný výbor Komisi a Radu, aby jej průběžně informovaly o postupu tohoto návrhu v Radě a v jejích pracovních skupinách, a zejména aby jej informovaly o jakémkoliv vznikajícím kompromisu, který podstatně mění původní návrh Komise, nebo o záměru Komise vzít svůj návrh zpět.

Článek 38

Zastoupení Parlamentu na zasedání Rady

Pokud Rada přizve Parlament k účasti na svém zasedání, na kterém Rada jedná v rámci své legislativní pravomoci, předseda Parlamentu požádá předsedu nebo zpravodaje příslušného výboru nebo jiného poslance navrženého výborem, aby zastupoval Parlament.

Článek 39

Podnět podle článku 192 Smlouvy o ES

1. Parlament může požádat Komisi, aby předložila vhodný návrh, podle čl. 192 odst. 2 Smlouvy o ES, přijetím usnesení na základě zprávy z vlastního podnětu od příslušného výboru. Usnesení se přijímá většinou hlasů všech poslanců Parlamentu. Parlament může zároveň stanovit lhůtu pro předložení takového návrhu.

2. Před zahájením postupu podle článku 45 se příslušný výbor v níže uvedených případech přesvědčí, že se žádný takový návrh nepřipravuje:

a) takový návrh není v ročním legislativním plánu;

b) přípravy takového návrhu dosud nezačaly nebo jsou velmi opožděné;

c) Komise se nevyjádřila kladně k dřívějším žádostem buď podaným příslušným výborem, nebo obsaženým v usneseních přijatých Parlamentem většinou odevzdaných hlasů.

3. Usnesení Parlamentu označí vhodný právní základ a je doprovázeno podrobnými doporučeními ohledně obsahu požadovaných návrhů, v nichž musí být dodržena základní práva a zásada subsidiarity.

4. Pokud má návrh finanční dopady, Parlament stanoví, jak zajistit dostatečné finanční prostředky.

5. Příslušný výbor sleduje pokrok v přípravách jakéhokoli legislativního návrhu, který je vypracováván na zvláštní žádost Parlamentu.

Článek 40

Projednávání legislativních dokumentů

1. Návrhy Komise a jiné dokumenty legislativní povahy postupuje předseda příslušnému výboru k projednání.

V případě pochybností může předseda uplatnit čl. 179 odst. 2 předtím, než oznámí v Parlamentu jejich postoupení příslušnému výboru.

Pokud je návrh uveden v ročním legislativním plánu, může příslušný výbor rozhodnout o jmenování zpravodaje, který sleduje vypracovávání návrhu.

Konzultace ze strany Rady nebo žádosti Komise o stanovisko se postupují předsedovi výboru příslušného k projednání daného návrhu.

Ustanovení o prvním čtení obsažená v článcích 34 až 37, 49 až 56 a 66 se vztahují na legislativní návrhy, ať již vyžadují jedno, dvě nebo tři čtení.

2. Společné postoje Rady se postupují k projednání příslušnému výboru při prvním čtení.

Ustanovení pro druhé čtení obsažená v článcích 57 až 62 a 67 se vztahují na společné postoje.

3. Během dohodovacího řízení mezi Parlamentem a Radou následujícím po druhém čtení se návrh nepostupuje výboru.

Ustanovení pro třetí čtení obsažená v článcích 63 až 65 se vztahují na dohodovací řízení.

4. Ustanovení článků 42, 43, 46, 51 odst. 1 a 3, článků 52, 53 a 168 se nevztahují na druhé a třetí čtení.

5. V případě rozporu mezi ustanovením jednacího řádu vztahujícím se k druhému a třetímu čtení a jakýmkoli jiným ustanovením jednacího řádu mají přednost ustanovení týkajících se druhého a třetího čtení.

Článek 41

Konzultace týkající se podnětů členských států

1. Podněty členských států podle čl. 67 odst. 1 Smlouvy o ES nebo čl. 34 odst. 2 a článku 42 Smlouvy o EU se projednávají v souladu s tímto článkem a články 34 až 37, 40 a 51 jednacího řádu.

2. Příslušný výbor může vyzvat zástupce členského státu, aby přednesl svůj podnět výboru. Zástupce může doprovázet předseda Rady.

3. Před hlasováním se příslušný výbor dotáže Komise, zda k podnětu zaujala stanovisko, a pokud je tomu tak, požádá ji, aby své stanovisko výboru sdělila.

4. Pokud se dva nebo více návrhů Komise a/nebo členského státu se stejným legislativním záměrem předkládá Parlamentu souběžně nebo během krátké doby, Parlament o nich vypracuje jednou zprávu. V této zprávě příslušný výbor uvede, ke kterému textu předkládá pozměňovací návrhy, a na všechny ostatní texty odkáže v legislativním usnesení.

5. Lhůta podle čl. 39 odst. 1 Smlouvy o EU začíná běžet oznámením v plénu, že Parlament obdržel ve všech úředních jazycích podnět spolu s odůvodněným prohlášením potvrzujícím, že daný podnět je v souladu s protokolem o uplatňování zásady subsidiarity a proporcionality připojeným ke Smlouvě o ES.

KAPITOLA 2

POSTUP VE VÝBORU

Článek 42

Legislativní zprávy

1. Předseda výboru, jemuž byl postoupen návrh Komise, navrhne výboru postup, kterým je třeba se řídit.

2. Po rozhodnutí o postupu, kterým je třeba se řídit, a pokud se nepoužije článek 43, jmenuje výbor zpravodaje na návrh Komise z členů nebo stálých náhradníků, pokud tak již neučinil, na základě ročního legislativního plánu dohodnutého podle článku 33.

3. Zpráva výboru se skládá z:

a) případných předběžných pozměňovacích návrhů, spolu se stručným odůvodněním, za které je odpovědný zpravodaj a o němž se nehlasuje,

b) návrhu legislativního usnesení podle čl. 51 odst. 2,

c) případného vysvětlujícího prohlášení, včetně finančního rozkladu o finančním dopadu zprávy a o její slučitelnosti s finanční perspektivou.

Článek 43

Zjednodušený postup

1. Po prvním projednání legislativního návrhu může předseda navrhnout jeho schválení bez pozměňovacích návrhů. Pokud alespoň jedna desetina členů výboru nemá námitek, přednese předseda Parlamentu zprávu o schválení návrhu. Použije se čl. 131 odst. 1 druhý pododstavec, odst. 2 a 4.

2. Předseda může navrhnout, že on nebo zpravodaj zpracují pozměňovací návrhy na základě jednání ve výboru. Pokud se takto výbor dohodne, jsou tyto pozměňovací návrhy odeslány členům výboru. Nevznese-li nejméně jedna desetina členů výboru námitky ve stanovené lhůtě, která nesmí být kratší než dvacet jeden dní ode dne odeslání, je zpráva považována za přijatou ve výboru. V takovém případě jsou návrh usnesení a pozměňovací návrhy předloženy Parlamentu bez rozpravy podle čl. 131 odst. 1 druhého pododstavce a odst. 2 a 4.

3. Pokud vznese námitky nejméně jedna desetina členů výborů, hlasuje se o pozměňovacích návrzích na další schůzi výboru.

4. První a druhá věta odstavce 1, první, druhá a třetí věta odstavců 2 a 3 se použijí obdobně na stanoviska výborů podle článku 46.

Článek 44

Nelegislativní zprávy

1. Pokud výbor vypracuje nelegislativní zprávu, jmenuje zpravodaje ze svých členů nebo ze stálých náhradníků.

2. Zpravodaj je odpovědný za přípravu zprávy výboru a za její předložení Parlamentu jménem výboru.

3. Zpráva výboru se skládá z:

a) návrhu usnesení;

b) vysvětlujícího prohlášení včetně finančního rozkladu o finančním dopadu zprávy a o její slučitelnosti s finanční perspektivou.

c) znění návrhů usnesení, které mají být ve zprávě obsaženy podle čl.113 odst. 4.

Článek 45

Zprávy z vlastního podnětu

1. Výbor, který má v úmyslu vypracovat zprávu a předložit Parlamentu návrh usnesení týkajícího se záležitosti spadající do jeho působnosti, v níž nebyl požádán ani o konzultaci, ani o stanovisko podle čl. 179 odst. 1, tak může učinit pouze se svolením Konference předsedů. Pokud je toto svolení odepřeno, musí být vždy uveden důvod.

2. ento článek se použije obdobně v případech, kdy smlouvy přisuzují právo podnětu Parlamentu.

V těchto případech Konference předsedů rozhodne do dvou měsíců.

Článek 46

Stanoviska výborů

1. Jestliže si výbor, jemuž byla otázka postoupena nejdříve, přeje seznámit se stanoviskem jiného výboru, nebo jestliže si jiný výbor přeje sdělit své stanovisko ke zprávě výboru, jemuž byla otázka postoupena nejdříve, požádají tyto výbory předsedu Parlamentu, aby byl podle čl. 179 odst. 3 jmenován jeden výbor jako příslušný výbor a druhý výbor jako výbor, od něhož se žádá stanovisko.

2. V případě dokumentů legislativní povahy podle ustanovení čl. 40 odst. 1 obsahuje stanovisko návrh na změnu textu, který byl postoupen výboru, popřípadě s krátkým odůvodněním. Za toto odůvodnění je odpovědný autor návrhu a nehlasuje se o něm. V případě potřeby předloží výbor krátké odůvodňující stanovisko k dokumentu jako celku.

U nelegislativních textů obsahuje stanovisko návrhy k částem návrhu usnesení předloženého příslušným výborem.

Příslušný výbor předloží tyto návrhy pozměňovacích návrhů nebo návrhy k částem ke hlasování.

Stanovisko se zabývá pouze záležitostmi, které spadají do příslušnosti výboru, který jej předkládá.

3. Příslušný výbor stanoví lhůtu, v níž musí výbor, od něhož se žádá stanovisko, toto stanovisko zaujmout, aby jej mohl příslušný výbor vzít v úvahu. Jakékoli změny oznámených lhůt musí příslušný výbor neprodleně sdělit výboru nebo výborům, od nichž se žádá stanovisko. Příslušný výbor nesmí dospět ke konečným závěrům před uplynutím uvedené lhůty.

4. Všechna přijatá stanoviska se připojí ke zprávě příslušného výboru jako přílohy.

5. Pozměňovací návrhy může v plénu předkládat pouze příslušný výbor.

6. Předseda a navrhovatel výboru, od něhož se žádá stanovisko, jsou přizváni k účasti na schůzích příslušného výboru jako poradci, pokud se jednání týká záležitostí společného zájmu.

Článek 47

Užší spolupráce mezi výbory

Pokud podle názoru Konference předsedů spadá určitá otázka téměř stejnou měrou do působnosti dvou výborů, nebo pokud různé části dané otázky spadají do působnosti dvou různých výborů, použije se článek 46 spolu s níže uvedenými ustanoveními:

— na harmonogramu se společně dohodnou oba výbory;

— zpravodaj a navrhovatel se snaží dohodnout se na zněních, které předkládají výborům, a na postoji k pozměňovacím návrhům;

— příslušný výbor přijme bez hlasování pozměňovací návrhy výboru, od něhož se žádá stanovisko, pokud se týkají záležitostí, které předseda příslušného výboru pokládá podle přílohy VI po konzultaci s předsedou výboru, od něhož se žádá stanovisko, za záležitosti spadající do jeho působnosti a které nejsou v rozporu s jinými částmi zprávy.

Znění tohoto článku nijak neomezuje jeho působnost. Žádosti o užší spolupráci mezi parlamentními výbory při vypracovávání nelegislativních zpráv na základě čl. 45 odst. 1 a čl. 112 odst. 1 a 2 jsou přípustné.

Článek 48

Navrhování zpráv

1. Za vysvětlující prohlášení je odpovědný zpravodaj a o tomto prohlášení se nehlasuje. Musí však být v souladu se zněním návrhu usnesení tak, jak byl přijat, i s pozměňovacími návrhy předloženými výborem. Pokud tomu tak není, může předseda výboru vysvětlující prohlášení vypustit.

2. Zpráva uvádí výsledek hlasování o zprávě jako celku. Navíc, jestliže o to při hlasování požádá nejméně jedna třetina členů, je ve zprávě uvedeno, jak který člen hlasoval.

3. Pokud není stanovisko výboru jednomyslné, obsahuje zpráva i shrnutí menšinového stanoviska. Menšinové stanovisko je uvedeno, pokud se hlasuje o celém textu, a na žádost zastánců tohoto stanoviska může být předmětem písemného prohlášení v rozsahu nejvýše 200 slov, které je přílohou vysvětlujícího prohlášení.

Předseda řeší spory, které vyvstanou v důsledku uplatňování těchto ustanovení.

4. Na návrh svého předsednictva může výbor stanovit lhůtu, v níž je zpravodaj povinen předložit svůj návrh zprávy. Tato lhůta může být prodloužena nebo může být jmenován nový zpravodaj.

5. Po uplynutí lhůty může výbor pověřit svého předsedu, aby požádal o zařazení věci, která byla výboru postoupena, na pořad jednání jednoho z příštích zasedání Parlamentu. Rozprava pak může být vedena na základě ústní zprávy příslušného výboru.

KAPITOLA 3

PRVNÍ ČTENÍ

Ve výboru

Článek 49

Změna návrhu Komise

1. Jestliže Komise informuje Parlament, že má v úmyslu změnit svůj návrh, nebo pokud se příslušný výbor jiným způsobem dozví o tomto záměru, odloží příslušný výbor posuzování návrhu do doby, kdy obdrží nový návrh nebo změny Komise.

2. Jestliže Rada podstatně změní návrh Komise, použije se článek 55.

Článek 50

Postoj Komise a Rady k pozměňovacím návrhům

1. Předtím, než příslušný výbor přistoupí k závěrečnému hlasování o návrhu Komise, požádá Komisi, aby sdělila svůj postoj ke všem pozměňovacím návrhům k legislativnímu návrhu, které výbor přijal, a dále požádá Radu o připomínky.

2. Pokud Komise nemůže učinit takové prohlášení nebo prohlásí, že není ochotna přijmout všechny pozměňovací návrhy přijaté příslušným výborem, může výbor závěrečné hlasování odložit.

3. V případě potřeby je postoj Komise součástí zprávy.

V plénu

Článek 51

Závěr z prvního čtení

1. Parlament posuzuje legislativní návrh na základě zprávy podle článku 42 vypracované příslušným výborem.

2. Parlament nejdříve hlasuje o pozměňovacích návrzích k legislativnímu návrhu, který je základem zprávy příslušného výboru, pak o samotném návrhu, pozměněném či nikoli, pak o pozměňovacích návrzích k návrhu legislativního usnesení, pak o návrhu legislativního usnesení jako celku, který obsahuje pouze prohlášení, zda Parlament návrh Komise schvaluje, zamítá nebo k němu podává pozměňovací návrhy, a veškeré procesní požadavky.

Postup konzultace je ukončen přijetím návrhu legislativního usnesení. Pokud Parlament legislativní usnesení nepřijme, vrátí návrh příslušnému výboru.

Všechny zprávy předložené v rámci legislativního procesu musí být v souladu s ustanoveními článků 35, 40 a 42. Jakýkoli návrh nelegislativního usnesení předložený výborem musí být v souladu s postupy pro postoupení věcí výboru stanovenými v článcích 45 nebo 179.

3. Text návrhu schválený Parlamentem a doprovodné usnesení zasílá předseda Radě a Komisi jako stanovisko Parlamentu.

Článek 52

Zamítnutí návrhu Komise

1. Jestliže návrh Komise nezíská většinu odevzdaných hlasů, požádá předseda před hlasováním o návrhu legislativního usnesení Komisi, aby svůj návrh vzala zpět.

2. Jestliže tak Komise učiní, považuje předseda postup konzultace ve věci daného návrhu za bezpředmětný a informuje o tom Radu.

3. Jestliže Komise nevezme svůj návrh zpět, Parlament vrátí věc příslušnému výboru bez hlasování o návrhu legislativního usnesení.

V tomto případě příslušný výbor podává zprávu Parlamentu, a to ústně nebo písemně, ve lhůtě, kterou Parlament stanoví a která nesmí být delší než dva měsíce.

4. Nemůže-li příslušný výbor lhůtu dodržet, požádá o vrácení věci výboru podle čl. 168 odst. 1. V případě potřeby může Parlament stanovit novou lhůtu podle čl. 168 odst. 5. Není-li žádost výboru přijata, Parlament hlasuje o návrhu legislativního usnesení.

Článek 53

Přijímání pozměňovacích návrhů k návrhu Komise

1. Pokud se schvaluje návrh Komise jako celek, ale v podobě obsahující pozměňovací návrhy, které byly rovněž přijaty, odloží se hlasování o návrhu legislativního usnesení do doby, než Komise oznámí svůj postoj ke každému parlamentnímu pozměňovacímu návrhu.

Nemůže-li Komise učinit takové prohlášení do konce parlamentního hlasování o tomto návrhu, informuje předsedu nebo příslušný výbor, kdy je tak bude moci učinit; návrh je poté zařazen do návrhu pořadu jednání nejbližšího dílčího zasedání.

2. Pokud Komise oznámí, že nemá v úmyslu přijmout všechny pozměňovací návrhy Parlamentu, zpravodaj příslušného výboru, popřípadě předseda výboru, učiní formální návrh Parlamentu, zda má pokračovat hlasování o návrhu legislativního usnesení. Před podáním tohoto návrhu může zpravodaj nebo předseda příslušného výboru požádat předsedu o přerušení projednávání tohoto bodu.

Rozhodne-li Parlament o odložení hlasování, věc se považuje za vrácenou příslušnému výboru k opětovnému projednání.

V tomto případě příslušný výbor podává zprávu Parlamentu, a to ústně nebo písemně, ve lhůtě, kterou Parlament stanoví a která nesmí být delší než dva měsíce.

Nemůže-li příslušný výbor schopen tuto lhůtu dodržet, použije se postup stanovený v čl. 52 odst. 4.

V této fázi jsou přípustné pouze pozměňovací návrhy předložené příslušným výborem a usilující o kompromis s Komisí.

3. Uplatnění odstavce 2 nevylučuje možnost, aby jiní poslanci podali žádosti o postoupení podle článku 168.

Výbor, kterému byla věc vrácena podle odstavce 2, musí především podle podmínek tohoto vrácení ve stanovené lhůtě podat zprávu a popřípadě předložit pozměňovací návrhy usilující o kompromis s Komisí, a to bez opětovného projednávání všech ustanovení schválených Parlamentem.

Avšak podle podmínek tohoto postoupení s ohledem na jeho odkladný účinek má výbor větší volnost a může, je-li to v zájmu kompromisu nutné, navrhnout nové projednání ustanovení, která získala podporu při hlasování Parlamentu.

V takových případech, vzhledem k tomu, že jediné přípustné pozměňovací návrhy výboru jsou ty, které usilují o kompromis, a v zájmu zachování suverenity Parlamentu, musí zpráva podle odstavce 2 jasně konstatovat, která již schválená ustanovení by ztratila význam, pokud by byly přijaty dané pozměňovací návrhy.

Následný postup

Článek 54

Následný postup Parlamentu

1. Předseda a zpravodaj příslušného výboru v období po přijetí stanoviska k návrhu Komise Parlamentem sledují vývoj návrhu v rámci postupu vedoucího k jeho přijetí Radou s cílem zajistit, aby byly řádně dodrženy závazky Rady nebo Komise vůči Parlamentu, pokud jde o pozměňovací návrhy.

2. Příslušný výbor může vyzvat Komisi a Radu k projednání této záležitosti.

3. V jakékoli fázi následného postupu může příslušný výbor, považuje-li to za nutné, předložit návrh usnesení podle tohoto článku a doporučit Parlamentu:

— aby vyzval Komisi k tomu, aby vzala svůj návrh zpět, nebo

— aby vyzval Komisi a Radu k opětovnému postoupení věci Parlamentu ještě jednou podle článku 55, nebo Komisi, aby předložila nový návrh, nebo

— aby rozhodl o zvolení jiného postupu, který považuje za vhodný.

Tento návrh usnesení je zařazen do návrhu pořadu jednání nejbližšího dílčího zasedání po rozhodnutí výboru.

Článek 55

Opětovné postoupení Parlamentu

1. Předseda vyzve na žádost příslušného výboru Komisi, aby opětovně postoupila své návrhy Parlamentu:

— pokud Komise vezme svůj původní návrh zpět poté, co Parlament přijal svůj postoj, aby jej nahradila jiným zněním, nejde-li o převzetí parlamentních pozměňovacích návrhů; nebo,

— pokud Komise podstatně změní nebo má v úmyslu změnit svůj původní návrh, nejde-li o převzetí parlamentních pozměňovacích návrhů; nebo,

— pokud se časem nebo změnou okolností podstatně změní povaha problému, kterého se návrh týkal; nebo,

— pokud se konají nové volby do Parlamentu od doby, kdy byl přijat postoj Parlamentu, a považuje-li to Konference předsedů za žádoucí.

2. Na žádost příslušného výboru požádá Parlament Radu, aby opětovně postoupila Parlamentu návrh předložený Komisí podle článku 251 Smlouvy o ES, pokud má Rada v úmyslu změnit právní základ návrhu, a v důsledku toho se neuplatní postup stanovený v článku 251 Smlouvy o ES.

3. Na žádost příslušného výboru vyzve předseda Radu, aby věc znovu konzultovala s Parlamentem za stejných okolností a podmínek jako v odstavci 1, a také pokud Rada podstatně změní nebo má v úmyslu změnit návrh, ke kterému Parlament zaujal stanovisko, nejde-li však o převzetí parlamentních pozměňovacích návrhů.

4. Předseda rovněž požádá, aby byl návrh aktu vrácen Parlamentu za okolností stanovených v tomto článku, pokud Parlament rozhoduje o návrhu politické skupiny nebo nejméně třiceti sedmi poslanců.

Článek 56

Dohodovací řízení podle společného prohlášení z roku 1975

1. Pokud má Rada v případě určitého důležitého rozhodnutí Společenství v úmyslu odchýlit se od stanoviska Parlamentu, může Parlament poté, co zaujal stanovisko, zahájit dohodovací řízení s Radou za aktivní účasti Komise.

2. Toto řízení zahajuje Parlament, buď z vlastního podnětu, nebo z podnětu Rady.

3. Pro složení a postup vytvoření delegace do dohodovacího výboru a pro podávání zpráv o výsledcích Parlamentu se použije článek 64.

4. Příslušný výbor podá zprávu o výsledcích dohodovacího řízení. Tato zpráva je předmětem rozpravy a Parlament o ní hlasuje.

KAPITOLA 4

DRUHÉ ČTENÍ

Ve výboru

Článek 57

Sdělení společného postoje Rady

1. Sdělení společného postoje Rady podle článků 251 a 252 Smlouvy o ES se uskuteční tak, že jej předseda oznámí v Parlamentu. Předseda tak učiní poté, co obdrží dokumenty obsahující společný postoj, veškerá prohlášení v zápisech z jednání Rady o přijetí společného postoje, odůvodnění přijetí společného postoje a postoje Komise, řádně přeložené do všech úředních jazyků Evropské unie. Předseda společný postoj oznámí během nejbližšího dílčího zasedání po obdržení těchto dokumentů.

Před oznámením se předseda konzultací s předsedou příslušného výboru a/nebo se zpravodajem ujistí, že text, který obdržel, je skutečně společným postojem a že nenastaly okolnosti uvedené v článku 55. V opačném případě hledá předseda vhodné řešení společně s příslušným výborem a pokud je to možné, po dohodě s Radou.

2. Seznam těchto sdělení se zveřejňuje v zápisu z jednání daného zasedání spolu s názvem příslušného výboru.

Článek 58

Prodloužení lhůt

1. Pokud jde o lhůty pro druhé čtení, prodlouží předseda Parlamentu na žádost předsedy příslušného výboru tyto lhůty podle čl. 251 odst. 7 Smlouvy o ES. Pokud jde o lhůty pro dohodovací řízení, zvolí předseda na žádost parlamentní delegace v dohodovacím výboru stejný postup.

Pokud jde o prodloužení lhůt podle čl. 252 písm. g) Smlouvy o ES nebo čl. 39 odst. 1 Smlouvy o EU, usiluje předseda o dohodu s Radou.

2. Předseda oznámí Parlamentu jakékoli prodloužení lhůt podle čl. 251 odst. 7 Smlouvy o ES bez ohledu na to, zda se tak stalo na podnět Parlamentu nebo Rady.

3. Předseda může po konzultaci s předsedou příslušného výboru na žádost Rady vyslovit souhlas s prodloužením lhůt podle čl. 252 písm. g) Smlouvy o ES.

Článek 59

Postoupení příslušnému výboru a projednání v tomto výboru

1. Společný postoj se považuje za automaticky postoupený příslušnému výboru a výboru, který je požádán o stanovisko v prvním čtení, dnem jeho sdělení Parlamentu podle čl. 57 odst. 1.

2. Společný postoj se zařazuje jako první bod pořadu jednání první schůze příslušného výboru, která následuje po dni sdělení. Rada může být vyzvána, aby přednesla společný postoj.

3. Pokud není rozhodnuto jinak, zůstává zpravodajem při druhém čtení tatáž osoba jako při čtení prvním.

4. Ustanovení pro druhé čtení Parlamentu obsažená v čl. 62 odst. 2, 3 a 5 se vztahují na projednávání v příslušném výboru; návrhy na zamítnutí společného postoje a pozměňovací návrhy k němu mohou předkládat pouze členové tohoto výboru nebo jejich stálí náhradníci. Výbor rozhoduje většinou odevzdaných hlasů.

5. Před hlasováním může příslušný výbor požádat svého předsedu a zpravodaje, aby projednali pozměňovací návrhy předložené ve výboru s předsedou Rady nebo jeho zástupcem a s příslušným komisařem, který je přítomen. Zpravodaj může na základě tohoto projednání předložit kompromisní pozměňovací návrhy.

6. Příslušný výbor podá doporučení pro druhé čtení s návrhem schválit, změnit nebo zamítnout společný postoj Rady. Doporučení obsahuje stručné odůvodnění navrhovaného rozhodnutí.

V plénu

Článek 60

Závěr z druhého čtení

1. Společný postoj Rady a doporučení příslušného výboru pro druhé čtení, je-li k dispozici, se automaticky zařadí do návrhu pořadu jednání dílčího zasedání konaného v týdnu, v němž středa bezprostředně předchází dni uplynutí tříměsíční lhůty nebo lhůty čtyřměsíční, byla-li prodloužena podle článku 58, pokud věc nebyla projednána na některém z dřívějších dílčích zasedání.

Doporučení pro druhé čtení předložená parlamentními výbory jsou rovnocenná vysvětlujícímu prohlášení, v němž výbor odůvodňuje své stanovisko ke společnému postoji Rady. O těchto textech se nehlasuje.

2. Druhé čtení končí, když Parlament schválí, zamítne nebo změní společný postoj ve stanovených lhůtách a v souladu s podmínkami stanovenými v článcích 251 a 252 Smlouvy o ES.

Článek 61

Zamítnutí společného postoje Rady

1. Příslušný výbor, politická skupina nebo nejméně třicet sedm poslanců předloží písemně před uplynutím lhůty stanovené předsedou návrh na zamítnutí společného postoje Rady. K přijetí takového návrhu je třeba hlasů většiny všech poslanců Parlamentu. O návrhu na zamítnutí společného postoje se hlasuje před hlasováním o pozměňovacích návrzích.

2. Bez ohledu na hlasování Parlamentu proti původnímu návrhu na zamítnutí společného postoje může Parlament na doporučení zpravodaje projednat další návrh na zamítnutí po hlasování o pozměňovacích návrzích a vyslechnutí prohlášení Komise podle s čl. 62 odst. 5.

3. Je-li společný postoj Rady zamítnut, oznámí předseda v Parlamentu, že je legislativní proces ukončen.

4. Odchylně od odstavce 3, pokud je návrh zamítnut Parlamentem podle článku 252 Smlouvy o ES, požádá předseda Komisi, aby vzala svůj návrh zpět. Pokud tak Komise učiní, oznámí předseda v Parlamentu, že je legislativní proces ukončen.

Článek 62

Pozměňovací návrhy ke společnému postoji Rady

1. Příslušný výbor, politická skupina nebo nejméně třicet sedm poslanců může předložit pozměňovací návrhy ke společnému postoji Rady pro projednání v Parlamentu.

2. Pozměňovací návrhy ke společnému postoji jsou přípustné, pokud jsou v souladu s ustanoveními článků 150 a 151 a pokud mají za cíl:

a) obnovit jako celek nebo částečně postoj přijatý Parlamentem při prvním čtení; nebo

b) dosáhnout kompromisu mezi Radou a Parlamentem; nebo

c) změnit část textu společného postoje, která nebyla zahrnuta do návrhu předloženého v prvním čtení nebo se od něho obsahově liší a která neznamená zásadní změnu ve smyslu článku 55; nebo

d) zohlednit nové skutečnosti nebo právní stav, které nastaly v době od prvního čtení.

Rozhodnutí předsedy prohlásit pozměňovací návrh za přípustný či nepřípustný nelze zpochybnit.

3. Pokud se v době od prvního čtení konaly nové volby, ale článek 55 nebyl uplatněn, může předseda upustit od omezení přípustnosti stanovených v odstavci 2.

4. Pozměňovací návrhy jsou přijaty, pouze získají-li hlasy většiny všech poslanců Parlamentu.

5. Před hlasováním o pozměňovacích návrzích může předseda požádat Komisi o její stanovisko a Radu o připomínky.

KAPITOLA 5

TŘETÍ ČTENÍ

Dohodovací řízení

Článek 63

Svolání dohodovacího výboru

Pokud Rada informuje Parlament, že nemůže schválit všechny parlamentní pozměňovací návrhy ke společnému postoji, dohodne se předseda s Radou na době a místě první schůze dohodovacího výboru. Šestitýdenní nebo v případě prodloužení osmitýdenní lhůta stanovená v čl. 251 odst. 5 Smlouvy o ES začíná běžet okamžikem, kdy se výbor poprvé sejde.

Článek 64

Delegace v dohodovacím výboru

1. Delegace Parlamentu v dohodovacím výboru má stejný počet členů jako delegace Rady.

2. Politické složení delegace odpovídá složení Parlamentu podle politických skupin. Konference předsedů stanoví přesný počet poslanců z každé politické skupiny.

3. Členové delegace jsou jmenováni politickými skupinami pro každý konkrétní případ, který je předmětem dohodovacího řízení, přednostně z členů výborů, kterých se záležitost týká, kromě tří členů, kteří jsou jmenováni jako stálí členové po sobě následujících delegací na dobu dvanácti měsíců. Tři stálí členové jsou jmenováni politickými skupinami z místopředsedů a zastupují alespoň dvě různé politické skupiny. V každém konkrétním případě jsou členy delegace předseda a zpravodaj příslušného výboru.

4. Politické skupiny zastoupené v delegaci jmenují náhradníky.

5. Politická skupina a nezařazení poslanci nezastoupení v delegaci mohou vyslat jednoho zástupce na jakoukoli přípravnou schůzi v rámci delegace.

6. Delegaci vede předseda nebo jeden ze tří stálých členů.

7. Delegace rozhoduje většinou hlasů svých členů. Její jednání jsou neveřejná.

Konference předsedů stanoví další procesní pokyny pro jednání delegace v dohodovacího výboru.

8. Delegace podá Parlamentu zprávu o výsledcích dohodovacího řízení.

V plénu

Článek 65

Společný návrh

1. Pokud je v dohodovacím výboru dosaženo dohody o společném návrhu, věc se automaticky zařadí na pořad jednání dílčího zasedání Parlamentu, které se koná do šesti nebo v případě prodloužení do osmi týdnů ode dne schválení společného návrhu v dohodovacím výboru.

2. Předseda nebo jiný navržený člen parlamentní delegace v dohodovacím výboru učiní prohlášení o společném návrhu, ke kterému je přiložena zpráva.

3. Ke společnému návrhu nelze předkládat žádné pozměňovací návrhy.

4. O společném návrhu jako celku se rozhoduje v jediném hlasování. Společný návrh je schválen, pokud získá většinu odevzdaných hlasů.

5. Pokud v dohodovacím výboru není dosaženo dohody o společném návrhu, učiní předseda nebo jiný navržený člen parlamentní delegace v dohodovacím výboru prohlášení. Po tomto prohlášení následuje rozprava.

KAPITOLA 6

ZÁVĚR LEGISLATIVNÍHO PROCESU

Článek 66

Dohoda z prvního čtení

1. Pokud Rada podle čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES informuje Parlament, že schválila jeho pozměňovací návrhy, ale jinak návrh Komise nezměnila, nebo pokud žádný z orgánů návrh Komise nezměnil, oznámí předseda v Parlamentu konečné přijetí návrhu.

2. Před tímto oznámením předseda ověří, zda jakékoli technické úpravy provedené v návrhu Radou nezměnily jeho povahu. V případě pochybností konzultuje věc s příslušným výborem. Jsou-li podle jeho názoru tyto změny zásadní povahy, informuje předseda Radu, že Parlament přistoupí ke druhému čtení, jakmile budou splněny podmínky stanovené v článku 57.

3. Po oznámení podle odstavce 1 předseda spolu s předsedou Rady navrhovaný akt podepíší a zajistí jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie podle článku 68.

Článek 67

Dohoda z druhého čtení

Pokud není přijat žádný návrh na zamítnutí společného postoje ani žádné pozměňovací návrhy ke společnému postoji podle článků 61 a 62 ve lhůtě pro předložení a hlasování o pozměňovacích návrzích nebo návrzích na zamítnutí, oznámí předseda v Parlamentu, že navržený akt byl přijat. Předseda spolu s předsedou Rady navržený akt podepíší a zajistí jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie podle článku 68.

Článek 68

Podepisování přijatých aktů

1. Texty aktů přijatých společně Parlamentem a Radou podepisuje předseda a generální tajemník poté, co bylo ověřeno, že veškeré postupy byly řádně ukončeny.

2. U aktů přijatých společně Parlamentem a Radou postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy o ES se označuje druh příslušného aktu, za ním následuje pořadové číslo, datum přijetí a předmět.

3. Akty přijaté společně Parlamentem a Radou obsahují:

a) slova „Evropský Parlament a Rada Evropské unie“,

b) odkaz na ustanovení, na základě kterých byl akt přijat, uvedený slovy: „s ohledem na“,

c) odkaz na předložené návrhy, stanoviska a konzultace,

d) odůvodnění daného aktu uvedené slovy: „vzhledem k těmto důvodům“,

e) jednu z formulací „přijaly toto nařízení“ nebo „přijaly tuto směrnici“ nebo „přijaly toto rozhodnutí“ nebo „rozhodly takto“, za kterou následuje vlastní text aktu.

4. Akty se člení na články, které jsou v případě potřeby rozděleny do kapitol a oddílů.

5. V posledním článku je uveden den vstupu aktu v platnost, předchází-li tento den dvacátému dni po zveřejnění nebo po něm následuje.

6. Za posledním článkem aktu následuje:

— odpovídající formulace podle příslušných ustanovení Smlouvy, pokud jde o použitelnost aktu;

— „V...“ a dále datum přijetí aktu;

— „Za Evropský parlament předseda“, „Za Radu předseda“ a jméno předsedy Parlamentu a úřadujícího předsedy Rady v době přijetí aktu.

7. Výše uvedené akty zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie generální tajemníci Parlamentu a Rady.

KAPITOLA 7

ROZPOČTOVÉ POSTUPY

Článek 69

Souhrnný rozpočet

Prováděcí postupy pro přezkoumávání souhrnného rozpočtu Evropské unie a dodatečných rozpočtů v souladu s finančními ustanoveními smluv o založení Evropských společenství se přijímají usnesením Parlamentu a jsou přílohou tohoto jednacího řádu (9).

Článek 70

Absolutorium Komisi za plnění rozpočtu

Ustanovení týkající se prováděcích postupů pro rozhodnutí o udělení absolutoria Komisi za plnění rozpočtu v souladu s finančními ustanoveními smluv o založení Evropských společenství a s finančním nařízením jsou připojena k tomuto jednacímu řádu jako příloha (10). Tato příloha se přijímá podle čl. 202 odst. 2.

Článek 71

Jiné postupy udělování absolutoria

Ustanovení, kterými se řídí postup udělování absolutoria Komisi za plnění rozpočtu, se obdobným způsobem vztahují na:

— postup udělování absolutoria předsedovi Evropského parlamentu za plnění rozpočtu Evropského parlamentu,

— postup udělování absolutoria odpovědným osobám za plnění rozpočtu jiných orgánů a institucí Evropské unie, jako jsou Rada (s ohledem na její činnost jako orgánu výkonné moci), Soudní dvůr, Účetní dvůr, Evropský hospodářský a sociální výbor a Výbor regionů,

— postup udělování absolutoria Komisi za plnění rozpočtu Evropského rozvojového fondu,

— postup udělování absolutoria institucím odpovědným za plnění rozpočtu právně nezávislých jednotek, které plní úkoly Společenství, jestliže se na jejich činnosti vztahují právní ustanovení, která vyžadují absolutorium Evropského parlamentu.

Článek 72

Parlamentní kontrola plnění rozpočtu

1. Parlament sleduje plnění rozpočtu v běžném roce. Tímto úkolem pověří výbory příslušné pro rozpočet a rozpočtovou kontrolu a ostatní dotčené výbory.

2. Každoročně před prvním čtením návrhu rozpočtu na následující rozpočtový rok projedná Parlament problémy spojené s plněním rozpočtu v běžném roce, popřípadě na základě návrhu usnesení předloženého příslušným výborem.

KAPITOLA 8

VNITŘNÍ ROZPOČTOVÉ POSTUPY

Článek 73

Návrh rozpočtu Parlamentu

1. Předsednictvo vypracuje předběžný návrh rozpočtu na základě zprávy připravené generálním tajemníkem.

2. Předseda postoupí předběžný návrh rozpočtu příslušnému výboru, který vypracuje návrh rozpočtu a podá zprávu Parlamentu.

3. Předseda stanoví lhůtu pro předložení změn návrhu rozpočtu.

Příslušný výbor sdělí své stanovisko k těmto změnám.

4. Parlament přijme návrh rozpočtu.

5. Předseda předá návrh rozpočtu Komisi a Radě.

6. Předchozí ustanovení se vztahuje i na dodatečný rozpočet.

7. Prováděcí ustanovení, kterými se řídí postup přípravy návrhu rozpočtu Parlamentu, musí být schváleny většinou odevzdaných hlasů a uvedeny v příloze tohoto jednacího řádu (11).

Článek 74

Pravomoc vynakládat prostředky a hradit výdaje

1. Předseda vynakládá prostředky a hradí výdaje nebo nechá vynaložit prostředky a uhradit výdaje v rámci vnitřních finančních předpisů vydaných předsednictvem po konzultaci s příslušným výborem.

2. Předseda předá návrh ročních účetních výkazů příslušnému výboru.

3. Na základě zprávy příslušného výboru schválí Parlament své účetní výkazy a rozhodne o udělení absolutoria.

KAPITOLA 9

POSTUP SOUHLASU

Článek 75

Postup souhlasu

1. Pokud je Parlament požádán, aby vyslovil souhlas s navrhovaným aktem, Parlament přijme své rozhodnutí na základě doporučení příslušného výboru ve prospěch schválení nebo zamítnutí daného aktu.

Parlament poté rozhodne o aktu, u něhož je podle Smlouvy o ES nebo Smlouvy o EU třeba jeho souhlasu, v jediném hlasování, přičemž nelze předkládat žádné pozměňovací návrhy. Většina potřebná pro přijetí souhlasu je většinou stanovenou v příslušném článku Smlouvy o ES nebo Smlouvy o EU, který tvoří právní základ navrhovaného aktu.

2. Pro smlouvy o přistoupení a mezinárodní dohody a pro zjištění závažného a trvajícího porušení základních zásad ze strany členského státu se použijí články 82, 83 a 95. Pro postup pro posílenou spolupráci v oblasti, na kterou se vztahuje postup stanovený v článku 251 Smlouvy o ES, se použije článek 76.

3. Jestliže je zapotřebí souhlas Parlamentu s legislativním návrhem, může se příslušný výbor s cílem přispět ke kladnému výsledku postupu rozhodnout, že předloží Parlamentu průběžnou zprávu o návrhu Komise s návrhem usnesení obsahujícím doporučení ve prospěch změny nebo uskutečnění návrhu.

Jestliže Parlament schválí alespoň jedno doporučení, požádá předseda Radu o další projednání.

Příslušný výbor dá své závěrečné doporučení k vyslovení souhlasu Parlamentu na základě výsledku jednání s Radou.

KAPITOLA 10

POSÍLENÁ SPOLUPRÁCE

Článek 76

Postupy v Parlamentu

1. Žádosti členských států nebo návrhy Komise týkající se zavedení posílené spolupráce mezi členskými státy a konzultace s Parlamentem podle čl. 40a odst. 2 Smlouvy o EU postupuje předseda příslušnému výboru k projednání. Popřípadě se použijí články 35, 36, 37, 40, 49 až 56 a 75 tohoto jednacího řádu.

2. Příslušný výbor ověří soulad s článkem 11 Smlouvy o ES a s články 27a, 27b, 40, 43, 44, 44a Smlouvy o EU.

3. Po zavedení posílené spolupráce jsou akty předložené v jejím rámci projednávány v Parlamentu stejnými postupy, jako když se ustanovení o posílené spolupráci nepoužijí.

KAPITOLA 11

OSTATNÍ POSTUPY

Článek 77

Postup zaujímání stanovisek podle článku 122 Smlouvy o ES

1. Pokud jsou s Parlamentem konzultována doporučení Rady podle čl. 122 odst. 2 Smlouvy o ES poté, co Rada přednese svá doporučení v plénu, projedná je Parlament na základě návrhu předloženého ústně nebo písemně příslušným výborem ve prospěch schválení nebo zamítnutí těchto doporučení.

2. Parlament následně hlasuje o těchto doporučeních najednou; k doporučením nelze předkládat pozměňovací návrhy.

Článek 78

Postupy týkající se sociálního dialogu

1. Jakýkoli dokument vypracovaný Komisí podle článku 138 Smlouvy o ES nebo dohody sociálních partnerů podle čl. 139 odst. 1 Smlouvy o ES a rovněž návrhy předložené Komisí podle čl. 139 odst. 2 Smlouvy o ES postoupí předseda příslušnému výboru k projednání.

2. Pokud sociální partneři informují Komisi o svém záměru zahájit postup podle čl. 139 odst. 2 Smlouvy o ES, příslušný výbor může vypracovat zprávu o daném tématu.

3. Pokud sociální partneři uzavřou dohodu a společně požadují, aby byla dohoda provedena rozhodnutím Rady na návrh Komise podle čl. 139 odst. 2 Smlouvy o ES, předloží příslušný výbor návrh usnesení, kterým doporučuje přijetí nebo zamítnutí žádosti.

Článek 79

Postup posuzování dobrovolných dohod

1. Pokud Komise informuje Parlament o svém záměru posoudit možnost využití dobrovolné dohody jako alternativy k právním předpisům, může příslušný výbor o daném tématu vypracovat zprávu podle článku 45.

2. Pokud Komise oznámí, že má v úmyslu uzavřít dobrovolnou dohodu, může příslušný výbor předložit návrh usnesení, v němž doporučí, zda návrh přijmout nebo zamítnout a za jakých podmínek.

Článek 80

Kodifikace

1. Pokud je Parlamentu předložen návrh Komise na úřední kodifikaci práva Společenství, postoupí jej výboru příslušnému pro právní záležitosti. Pokud se zjistí, že návrh nezpůsobí žádné zásadní změny dosavadního práva Společenství, postupuje se podle článku 43.

2. Předseda příslušného výboru nebo zpravodaj jmenovaný tímto výborem se mohou účastnit posuzování a revize návrhu na kodifikaci. Příslušný výbor může v případě potřeby zaujmout stanovisko předem.

3. Bez ohledu na ustanovení čl. 43 odst. 3 nelze použít zjednodušený postup v případě návrhu na úřední kodifikaci, pokud se proti tomuto postupu vysloví většina členů výboru příslušného pro právní záležitosti nebo příslušného výboru.

Článek 81

Prováděcí ustanovení

1. Pokud Komise předloží Parlamentu návrh prováděcího opatření, postoupí předseda daný dokument výboru příslušnému pro daný akt, k němuž se prováděcí ustanovení vztahují.

2. Na návrh příslušného výboru může Parlament do jednoho měsíce — nebo do tří měsíců v případě opatření týkajícího se finančních služeb — ode dne obdržení návrhu prováděcího opatření přijmout usnesení, které vyjadřuje námitky k tomuto návrhu opatření, zejména pokud tento návrh překračuje prováděcí pravomoci stanovené v základním aktu. Pokud se před uplynutím lhůty nekoná žádné dílčí zasedání nebo v případech, kdy je nezbytný naléhavý postup, se má za to, že je právo na odpověď přeneseno na příslušný výbor. Odpověď má formu dopisu předsedy příslušného výboru příslušnému členu Komise a dává se na vědomí všem poslancům Parlamentu. Pokud má Parlament proti tomuto opatření námitky, požádá předseda Komisi, aby vzala návrh zpět nebo opatření změnila nebo aby předložila návrh v rámci příslušného legislativního postupu.

KAPITOLA 12

SMLOUVY A MEZINÁRODNÍ DOHODY

Článek 82

Smlouvy o přistoupení

1. Každá žádost evropského státu o členství v Evropské unii se postupuje příslušnému výboru k projednání.

2. Parlament může na návrh příslušného výboru, politické skupiny nebo nejméně třiceti sedmi poslanců rozhodnout, že požádá Komisi a Radu, aby se zúčastnily rozpravy ještě před zahájením jednání s kandidátským státem.

3. Během jednání Komise a Rada informují příslušný výbor pravidelně a úplně, a v případě potřeby důvěrně, o jeho průběhu.

4. V jakékoli fázi jednání může Parlament na základě zprávy příslušného výboru přijmout doporučení a požadovat jejich zohlednění před uzavřením smlouvy o přistoupení kandidátského státu k Evropské unii. Tato doporučení vyžadují stejnou většinu jako souhlas.

5. Po ukončení jednání je před podepsáním dohody její návrh předložen Parlamentu k souhlasu.

6. Parlament se souhlasně vyjádří k žádosti evropského státu o členství v Evropské unii většinou všech poslanců Parlamentu, a to na základě zprávy příslušného výboru.

Článek 83

Mezinárodní dohody

1. Pokud mají být zahájena jednání o uzavření, prodloužení platnosti nebo změně mezinárodní dohody, včetně dohod ve specifických oblastech, jako jsou měnové záležitosti nebo obchod, příslušný výbor zajistí, aby Komise úplně, a v případě potřeby důvěrně, informovala Parlament o doporučeních pro mandát k vyjednávání.

2. Na návrh příslušného výboru, politické skupiny nebo nejméně třiceti sedmi poslanců může Parlament požádat Radu, aby neschválila zahájení vyjednávání, dokud Parlament nezaujme postoj k navrhovanému mandátu k vyjednávání na základě zprávy příslušného výboru.

3. Příslušný výbor zjistí od Komise v době, kdy má být vyjednávání zahájeno, zvolený právní základ pro uzavření mezinárodních dohod podle odstavce 1. Příslušný výbor ověří zvolený právní základ podle článku 35. Pokud Komise neurčí právní základ nebo nastanou-li zde pochybnosti o jeho vhodnosti, použije se článek 35.

4. Během vyjednávání informují Komise a Rada příslušný výbor pravidelně a úplně, a v případě potřeby důvěrně, o jeho průběhu.

5. V jakékoli fázi vyjednávání může Parlament na základě zprávy příslušného výboru a po posouzení jakéhokoli relevantního návrhu předloženého podle článku 114 přijmout doporučení a požadovat jejich zohlednění ještě před uzavřením mezinárodní dohody.

6. Po ukončení vyjednávání, avšak před podepsáním dohody je její návrh předložen Parlamentu k zaujetí stanoviska nebo k vyslovení souhlasu. Pro postup souhlasu se použije článek 75.

7. Parlament zaujme stanovisko nebo vysloví svůj souhlas ve věci uzavření, prodloužení platnosti nebo změny mezinárodní dohody nebo finančního protokolu uzavřeného Evropským společenstvím jediným hlasováním, a to většinou odevzdaných hlasů; k textu dohody nebo protokolu nelze předkládat pozměňovací návrhy.

8. Pokud je stanovisko přijaté Parlamentem záporné, požádá předseda Radu, aby dohodu neuzavírala.

9. Pokud Parlament nedá souhlas k uzavření mezinárodní dohody, oznámí předseda Radě, že danou dohodu není možno uzavřít.

Článek 84

Postupy podle článku 300 Smlouvy o ES v případě prozatímního uplatňování nebo pozastavení platnosti mezinárodní dohody nebo vypracování postoje Společenství v orgánu vytvořeném mezinárodní dohodou

Pokud jsou Komise a/nebo Rada povinny neprodleně a úplně informovat Parlament podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy o ES, učiní prohlášení v Parlamentu, po němž následuje rozprava. Parlament může dát doporučení podle článků 83 nebo 90.

KAPITOLA 13

ZASTUPOVÁNÍ UNIE NAVENEK A SPOLEČNÁ ZAHRANIČNÍ A BEZPEČNOSTNÍ POLITIKA

Článek 85

Jmenování vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku

1. Před jmenováním vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku vyzve předseda Parlamentu úřadujícího předsedu Rady, aby učinil prohlášení před Parlamentem podle článku 21 Smlouvy o EU. Předseda Parlamentu vyzve předsedu Komise, aby při stejné příležitosti také učinil prohlášení.

2. Po jmenování nového vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku podle čl. 207 odst. 2 Smlouvy o ES a předtím, než oficiálně převezme svou funkci, jej předseda vyzve, aby učinil prohlášení před příslušným výborem a odpověděl na jeho otázky.

3. Po prohlášeních a otázkách podle odstavce 1 a 2 a z podnětu příslušného výboru nebo v souladu s článkem 114 může Parlament dát doporučení.

Článek 86

Jmenování zvláštních zástupců pro účely společné zahraniční a bezpečnostní politiky

1. Pokud Rada zamýšlí jmenovat zvláštního zástupce podle čl. 18 odst. 5 Smlouvy o EU, předseda na žádost příslušného výboru vyzve Radu, aby učinila prohlášení a odpověděla na otázky týkající se mandátu, cílů a jiných relevantních otázek souvisejících s úlohou zvláštního zástupce.

2. Poté, co je zvláštní zástupce jmenován, avšak předtím, než převezme svou funkci, může být vyzván, aby učinil před příslušným výborem prohlášení a odpověděl na otázky.

3. Ve lhůtě tří měsíců po tomto slyšení může výbor navrhnout doporučení podle článku 114 bezprostředně se týkající prohlášení a odpovědí zvláštního zástupce.

4. Zvláštní zástupce je vyzván, aby pravidelně a úplně informoval Parlament o praktickém plnění svého mandátu.

Článek 87

Prohlášení vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku a ostatních zvláštních zástupců

1. Vysoký představitel je vyzván, aby učinil prohlášení před Parlamentem nejméně čtyřikrát v roce. Použije se článek 103.

2. Vysoký představitel je pozván nejméně čtyřikrát ročně na schůzi příslušného výboru, aby učinil prohlášení a odpověděl na otázky. Vysoký představitel může být pozván i při jiných příležitostech, kdykoli to bude výbor pokládat za nutné, nebo se může schůze účastnit z vlastního podnětu.

3. Je-li zvláštní zástupce jmenován Radou s mandátem pro jednotlivé politické otázky, může být vyzván, aby učinil prohlášení před příslušným výborem z vlastního podnětu nebo z podnětu Parlamentu.

Článek 88

Mezinárodní zastoupení

1. Pokud má být jmenován vedoucí zahraniční delegace Komise, může být kandidát vyzván, aby vystoupil před příslušným orgánem Parlamentu, učinil prohlášení a odpověděl na otázky.

2. Do tří měsíců po slyšení stanoveném v odstavci 1 může příslušný výbor přijmout usnesení, popřípadě dát doporučení bezprostředně se týkající prohlášení nebo odpovědí kandidáta.

Článek 89

Konzultace s Parlamentem a jeho informování v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky

1. Při konzultaci podle článku 21 Smlouvy o EU postoupí Parlament věc příslušnému výboru, který může dát doporučení podle článku 90.

2. Dotčené výbory se snaží zajistit, aby je vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, Rada a Komise pravidelně a včas informovali o vývoji a provádění společné zahraniční a bezpečnostní politiky Unie, o předpokládaných nákladech, a to pokaždé, když je v rámci této politiky přijato rozhodnutí mající finanční dopad, a aby byly informovány o jakýchkoli jiných finančních aspektech vztahujících se k provádění činností v rámci této politiky. Výjimečně, na žádost Komise, Rady nebo vysokého představitele, může výbor rozhodnout o tom, že jeho jednání bude neveřejné.

3. Konzultativní dokument Rady o hlavních aspektech a základních směrech společné zahraniční a bezpečnostní politiky, včetně jejích finančních dopadů na rozpočet Unie, je předmětem pravidelné každoroční rozpravy. Použijí se postupy stanovené v článku 103.

(Viz výklad ustanovení článku 114)

4. Rada a/nebo vysoký představitel a Komise jsou přizváni ke každé rozpravě v plénu, která se týká zahraniční, bezpečnostní nebo obranné politiky.

Článek 90

Doporučení v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky

1. Výbor příslušný pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku může vypracovat doporučení Radě v oblastech, za které odpovídá, poté, co získá svolení Konference předsedů nebo na návrh ve smyslu článku 114.

2. V naléhavých případech může svolení uvedené v odstavci 1 udělit předseda, který může rovněž povolit mimořádnou schůzi daného výboru.

3. V průběhu procesu přijímání těchto doporučení, která musí být předložena k hlasování ve formě písemného textu, se nepoužije článek 138 a jsou přípustné ústní pozměňovací návrhy.

Nepoužití článku 138 je možné pouze ve výboru a pouze v naléhavých případech. Ani na schůzích výborů, které nejsou prohlášeny za naléhavé, ani na plenárních zasedáních se nelze odchýlit od ustanovení článku 138.

Ustanovení o přípustnosti ústních pozměňovacích návrhů znamená, že poslanci nesmějí vznášet námitky proti tomu, aby se o ústních pozměňovacích návrzích ve výborech hlasovalo.

4. Doporučení vypracovaná tímto způsobem se zařadí na pořad jednání příštího dílčího zasedání. V naléhavých případech, o nichž rozhoduje předseda, mohou být doporučení zařazena na pořad jednání právě probíhajícího dílčího zasedání. Doporučení jsou považována za přijatá, pokud před začátkem dílčího zasedání nevznese nejméně třicet sedm poslanců Parlamentu písemné námitky. V takovém případě se doporučení výboru zařadí na pořad jednání a předloží se k rozpravě a k hlasování během téhož dílčího zasedání. Politická skupina nebo nejméně třicet sedm poslanců může předložit pozměňovací návrhy.

Článek 91

Porušování lidských práv

Na každém dílčím zasedání může každý příslušný výbor bez žádosti o svolení předložit návrh usnesení stejným postupem jako v čl. 90 odst. 4 pro případy porušování lidských práv.

KAPITOLA 14

POLICEJNÍ A SOUDNÍ SPOLUPRÁCE V TRESTNÍCH VĚCECH

Článek 92

Informování Parlamentu v oblasti policejní a soudní spolupráce v trestních věcech

1. Příslušný výbor zajistí, aby byl Parlament úplně a pravidelně informován o činnostech v oblasti policejní a soudní spolupráce v trestních věcech a aby byla jeho stanoviska odpovídajícím způsobem zohledněna, když Rada zaujímá společné postoje vymezující přístup Unie k určité otázce podle čl. 34 odst. 2 písm. a) Smlouvy o EU.

2. Výjimečně, na žádost Komise nebo Rady, může výbor rozhodnout o konání neveřejného jednání.

3. Rozprava podle čl. 39 odst. 3 Smlouvy o EU se koná podle čl. 103 odst. 2, 3 a 4 tohoto jednacího řádu.

Článek 93

Konzultace s Parlamentem v oblasti policejní a soudní spolupráce v trestních věcech

Konzultace s Parlamentem podle čl. 34 odst. 2 písm. b), c) a d) Smlouvy o EU se řídí ustanoveními článků 34 až 37, 40, 41 a 51 tohoto jednacího řádu.

V případě potřeby se projednání návrhu zařadí nejpozději na pořad jednání posledního zasedání konaného před uplynutím lhůty stanovené podle čl. 39 odst. 1 Smlouvy o EU.

Pokud je s Parlamentem konzultován návrh rozhodnutí Rady o jmenování ředitele a členů správní rady Europolu, použijí se obdobně ustanovení článku 101.

Článek 94

Doporučení v oblasti policejní a soudní spolupráce v trestních věcech

1. Výbor příslušný pro záležitosti týkající se policejní a soudní spolupráce v trestních věcech může vypracovat doporučení Radě v oblasti působnosti hlavy VI Smlouvy o EU poté, co získá svolení Konference předsedů, nebo na návrh ve smyslu článku 114.

2. V naléhavých případech může svolení uvedené v odstavci 1 udělit předseda Parlamentu, který může rovněž povolit svolání mimořádné schůze dotyčného výboru.

3. Doporučení vypracovaná tímto způsobem se zařadí na pořad jednání příštího dílčí zasedání. Ustanovení čl. 90 odst. 4 se použije obdobně.

(Viz výklad ustanovení článku 114)

KAPITOLA 15

PORUŠOVÁNÍ ZÁKLADNÍCH ZÁSAD ZE STRANY ČLENSKÉHO STÁTU

Článek 95

Rozhodnutí o porušování základních zásad

1. Parlament může na základě zvláštní zprávy příslušného výboru podle článku 45:

a) hlasovat o odůvodněném návrhu, kterým vyzývá Radu, aby postupovala podle čl. 7 odst. 1 Smlouvy o EU;

b) hlasovat o návrhu, kterým vyzývá Komisi nebo členské státy, aby předložily návrh podle čl. 7 odst. 2 Smlouvy o EU;

c) hlasovat o návrhu, kterým vyzývá Radu, aby postupovala podle čl. 7 odst. 3 nebo následně podle čl. 7 odst. 4 Smlouvy o EU.

2. Každá žádost Rady o vyslovení souhlasu s návrhem předložená podle čl. 7 odst. 1 a 2 Smlouvy o EU je oznámena Parlamentu spolu s připomínkami předloženými členským státem. S výjimkou naléhavých případů a odůvodněných okolností přijme Parlament rozhodnutí na návrh příslušného výboru.

3. Pro rozhodnutí podle odstavců 1 a 2 je třeba dvoutřetinové většiny odevzdaných hlasů, která představuje většinu všech poslanců.

4. Příslušný výbor může předložit doprovodný návrh usnesení, jestliže je Parlament žádán o vyslovení souhlasu podle odstavce 2. Takový návrh usnesení vyjadřuje názory Parlamentu na závažné porušování základních zásad ze strany členského státu, na odpovídající sankce a na jejich pozdější změnu nebo zrušení.

5. Příslušný výbor zajistí, aby byl Parlament úplně informován a v případě potřeby požádán o stanoviska ke všem následným opatřením po vyslovení souhlasu podle odstavce 3. Rada je vyzvána, aby podle potřeby informovala o vývoji situace. Parlament může přijmout doporučení Radě na návrh příslušného výboru vypracovaný se svolením Konference předsedů.

HLAVA III

PRŮHLEDNOST ČINNOSTÍ

Článek 96

Průhlednost činností Parlamentu

1. Parlament zajistí nejvyšší možnou průhlednost své činnosti v souladu s ustanovením článku 1 a čl. 3 odst. 2, čl. 28 odst. 1 a čl. 41 odst. 1 Smlouvy o EU, s článkem 255 Smlouvy o ES a s článkem 42 Charty základních práv Evropské unie.

2. Rozpravy v Parlamentu jsou veřejné.

3. Výbory se zpravidla scházejí veřejně. Nejpozději při přijímání pořadu schůze však mohou rozhodnout o tom, že rozdělí pořad jednání dané schůze na body veřejné a neveřejné. U neveřejných schůzí může výbor v souladu s čl. 4 odst. 1 až 4 nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 zpřístupnit dokumenty a zápisy z těchto schůzí.

4. Projednávání žádostí o zbavení imunity podle článku 7 v příslušném výboru je vždy neveřejné.

Článek 97

Přístup veřejnosti k dokumentům

1. Každý občan Unie a každá fyzická osoba s bydlištěm nebo právnická osoba se sídlem v členském státě má právo na přístup k dokumentům Parlamentu v souladu s článkem 255 Smlouvy o ES, aniž jsou dotčeny zásady, podmínky a omezení stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 a v souladu se zvláštními ustanoveními tohoto jednacího řádu.

Přístup k dokumentům Parlamentu je v co největší míře umožněn i ostatním fyzickým a právnickým osobám stejným způsobem.

Nařízení (ES) č. 1049/2001 se zveřejní pro informaci spolu s jednacím řádem.

2. Pro účely zpřístupnění dokumentů veřejnosti se „dokumenty Parlamentu“ rozumějí jakékoli texty ve smyslu čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1049/2001, které vypracovali nebo obdrželi funkcionáři Parlamentu ve smyslu hlavy I, kapitoly 2 orgány Parlamentu, výbory, meziparlamentní delegace nebo sekretariát Parlamentu.

Dokumenty vypracované jednotlivými poslanci nebo politickými skupinami jsou dokumenty Parlamentu pro účely jejich zpřístupnění veřejnosti, pokud jsou předloženy v souladu s jednacím řádem.

Předsednictvo stanoví pravidla pro vedení záznamů o dokume