CS Úřední věstník Evropské unie L 184/60

DOPORUČENÍ KOMISE

ze dne 27. května 2005

o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu

(oznámeno pod číslem K(2005) 1540)

(2005/504/ES)

KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,

vzhledem k těmto důvodům:

(1) Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 (1) ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, požaduje, aby úvěrové instituce a veškerá další zařízení zúčastněná na třídění a veřejné distribuci bankovek a mincí v rámci své profesionální činnosti, včetně zařízení, jejichž činnost spočívá ve výměně bankovek a mincí různých měn, například směnáren, byly povinny stahovat z oběhu eurobankovky a mince, o kterých vědí nebo mají dostatečné důvody se domnívat, že jsou to padělky, a předávat je příslušným vnitrostátním orgánům.

(2) Neexistuje společná metoda, která zajišťuje, aby padělané mince byly detekovány a staženy z oběhu. To sebou nese nebezpečí, že padělané mince a jiné předměty podobné euromincím uvedené podvodně nebo omylem do oběhu se dále používají, což může u veřejnosti případně vyvolat zmatek a předsudky.

(3) V procesu ověřování pravosti mincí prostřednictvím automatického třídění je odmítnuta řada předmětů, včetně mj. padělaných mincí a pravých euromincí, které jsou nezpůsobilé k oběhu. Společnosti a jednotlivci také předávají pravé nezpůsobilé mince příslušným orgánům.

(4) Neexistují společná pravidla pro vnitrostátní orgány jak manipulovat s těmito pravými nezpůsobilými mincemi a jak je refundovat, což vede k různému zacházení v jednotlivých zemích eurozóny a k narušování refundace těchto euromincí.

(5) Za účelem pomoci při provedení článku 6 nařízení (ES) č. 1338/2001 je žádoucí stanovit proces, kterým se ověří pravost euromincí v oběhu a kterým se odstraní padělky, předměty podobné euromincím a euromince nezpůsobilé k oběhu z hotovostního cyklu.

(6) Za účelem vytvoření stejných podmínek s ohledem na pravé euromince nezpůsobilé k oběhu je žádoucí stanovit pokyny pro manipulaci s těmito mincemi a pro jejich refundaci nebo nahrazení,

TÍMTO DOPORUČUJE:

ČÁST I

VYMEZENÍ POJMŮ A DOPORUČENÉ ZVYKLOSTI

Článek 1

Vymezení pojmů

Pro účely tohoto doporučení se použijí tyto definice:

a) „ověřováním pravosti euromincí“ se rozumí proces ověřování pravosti euromincí prostřednictvím automatického elektromechanického nebo ručního třídění. Během tohoto procesu jsou odmítnuty padělky stejně jako pravé euromince nezpůsobilé k oběhu, cizí mince podobné euru a jiné kovové předměty jako medaile a žetony podobné euromincím;

b) „euromincemi nezpůsobilými k oběhu“ se rozumí pravé euromince v oběhu, které jsou vadné nebo jejichž technické parametry a identifikační vlastnosti byly značně pozměněny poměrně dlouhým oběhem nebo náhodně (rozměry, hmotnost, barva, koroze, poškození hran), i záměrně pozměněné mince jiné než padělky. Zejména pokud jde o technické specifikace, jsou pro účely tohoto dokumentu mince nezpůsobilé, jestliže se v jednom rozměru liší od rozměru stanoveného pro příslušnou eurominci alespoň o 0,30 milimetru a/nebo v hmotnosti alespoň o 5 %.

Článek 2

Doporučené zvyklosti

Členské státy by měly provádět ověřování pravosti euromincí, které obíhají na jejich území, nebo nad tímto ověřováním dohlížet v souladu s ustanoveními části II tohoto doporučení.

Členské státy by měly přijmout společná pravidla pro manipulaci s nezpůsobilými euromincemi, jejich refundaci nebo nahrazení v souladu s ustanoveními části III tohoto doporučení.

ČÁST II

OVĚŘOVÁNÍ PRAVOSTI EUROMINCÍ

Článek 3

Požadavky na ověřování pravosti a zkoušení

Měla by být ověřována pravost euromincí minimálně v této hodnotě: 2 EUR, 1 EUR, 50 centů.

Ověřování pravosti by se mělo provádět centrálně a/nebo v rámci procesu manipulace s mincemi. Za tímto účelem by členské státy měly být ve styku s úvěrovými institucemi a jinými dotčenými profesionálními subjekty, které manipulují s hotovostí, s ohledem na provádění postupů ověřování pravosti stanovených v článcích 4 až 6 tohoto doporučení.

Množství euromincí, u nichž se bude každý rok ověřovat pravost v každém členském státě, by mělo tvořit alespoň 10 % z celkového čistého objemu příslušných hodnot mincí vydaných tímto členským státem do konce předchozího roku. Aby se zajistilo ověřování pravosti příslušného množství euromincí, měly by členské státy v souladu s články 4 až 6 provádět kontroly vhodného počtu úvěrových institucí a jiných profesionálních subjektů, které manipulují s hotovostí.

Článek 4

Zkoušky pro kontrolu třídicích strojů

Kontrola fungování třídicích strojů by se měla provádět prostřednictvím detekční zkoušky, které případně předchází kontrola třídění, a sice takto:

1. Účelem zkoušky třídění je zkontrolovat, zda stroj dokáže správně třídit euromince všech hodnot. To platí v případě, že neexistují vnitrostátní pravidla, která upravují třídicí kapacitu. Zkouška třídění vyžaduje alespoň sto pravých euromincí za každou hodnotu, která se bude zkoušet. Tyto mince všech hodnot se smíchají a nechají se třikrát projít strojem. Míra přijetí by měla být u každé zkoušky alespoň 98 %. V případech, kdy jsou pravé euromince používané ke zkoušce třídění a k detekční zkoušce na hranici tolerance stanovené pro euro, lze vzít v úvahu nižší míru přijetí. Všechny pravé mince odmítnuté strojem by měly být přezkoušeny. Po třech zkouškách provedených za sebou by všechny pravé mince měly být přijaty.

2. Účelem detekční zkoušky je zkontrolovat, zda stroj dokáže odmítnout předměty podobné euromincím, které nevyhovují specifikacím euromincí, zejména padělané mince. Detekční zkouška vyžaduje vzorky padělaných mincí všech dotčených hodnot spolu s definicí, která se týká také materiálů používaných k výrobě předmětů podobných mincím a jiných mincí než euromincí. Za tímto účelem by měla být použita řada reprezentativních skupin, které pocházejí z národních mincovních analytických středisek nebo z Evropského technického a vědeckého střediska (ETVS). ETVS ve spolupráci s národními mincovními analytickými středisky tyto skupiny definuje a aktualizuje. Tyto padělky se smíchají s příslušným počtem pravých mincí definovaným ve spolupráci s ETVS a nechají se třikrát projít strojem. Při každé zkoušce by měly být odmítnuty všechny padělky.

3. V souvislosti s vnitrostátními pravidly by se zkoušky stanovené v tomto článku měly provádět alespoň jednou ročně u každého třídicího stroje na místech, kde probíhá ověřování pravosti, v zařízeních vybraných v souladu s článkem 3.

Článek 5

Možnosti dodatečného zkoušení třídicích strojů v národním mincovním analytickém středisku nebo v ETVS

Aby se výrobcům třídicích strojů umožnilo získat údaje nutné k počátečnímu seřízení jejich zařízení, lze zkoušky provádět v některých národních mincovních analytických střediscích, v ETVS nebo po dvoustranné dohodě v prostorách výrobce. Tyto zkoušky by se měly provádět na základě předepsaných postupů a podmínek důvěrnosti definovaných ve spolupráci s ETVS.

Po zkoušce v národním mincovním analytickém středisku nebo v ETVS se pro dotčený subjekt vydá souhrnná zpráva a její kopie se předá ETVS. Zpráva se uchovává alespoň tři roky a lze ji využívat pro účely srovnání.

Zpráva by měla obsahovat minimálně identifikaci zkoušeného stroje, výsledky zkoušek a celkové hodnocení, přesný obsah skupin vzorků použitých ke zkouškám, kritéria přijetí, datum a podpis oprávněné osoby.

Národní mincovní analytická střediska a ETVS uchovávají ve svých prostorách evidenci výkonu třídicích strojů. V národních mincovních analytických střediscích nebo v ETVS může být orientačně k nahlédnutí konsolidovaný seznam třídicích strojů, které úspěšně prošly zkouškami stanovenými v druhém odstavci tohoto článku.

Článek 6

Audit a podávání zpráv

Členské státy by měly sledovat schopnost institucí vybraných v souladu s článkem 3 ověřovat pravost euromincí minimálně na základě těchto prvků:

— existence písemné politiky a organizace v třídicím středisku za účelem detekce padělků, nezpůsobilých euromincí a předmětů podobných euromincím,

— určení vyškolených lidských zdrojů k plnění této politiky,

— přiměřenosti technických prostředků a existence první zprávy výrobce udávající stupeň výkonnosti třídicích strojů,

— existence písemného pracovního plánu údržby, aby třídicí stroje zůstaly na svém původním stupni výkonnosti,

— existence minimálních písemných postupů, které definují různé procesy třídění euromincí a předávání padělků a podezřelých mincí příslušným vnitrostátním orgánům v krátkém časovém rámci,

— objemu mincí, u nichž byla ověřena pravost.

V případě kontrol stanovených v článku 3 lze s ohledem na vnitrostátní pravidla provést a ohlásit zevrubný audit na základě výše uvedených prvků.

Každý členský stát by měl každoročně podávat ETVS zprávu o ověřování pravosti, včetně kontrol a auditů, i o objemu euromincí, u nichž byla ověřena pravost, a o poměru každé kategorie odmítnutých předmětů vůči množství tříděných mincí každé hodnoty v oběhu.

ČÁST III

MANIPULACE S EUROMINCEMI NEZPŮSOBILÝMI K OBĚHU

Článek 7

Refundace nebo nahrazení nezpůsobilých euromincí

Každý členský stát by měl zajistit společnostem i jednotlivcům usazeným v daném členském státě nebo mimo eurozónu refundaci nebo popřípadě nahrazení euromincí nezpůsobilých k oběhu, jejichž hodnota by měla být označena, a sice bez ohledu na národní stranu mince. Na základě vyhodnocení stanoveného v článku 12 by členské státy měly zajistit podobné podmínky pro refundaci nezpůsobilých mincí tak, aby se umožnilo jejich odevzdávání bez ohledu na zemi, kde byly staženy z oběhu.

Členské státy se mohou rozhodnout odmítnout refundaci záměrně pozměněných pravých euromincí, jestliže to je v rozporu s národní praxí nebo tradicí (neúcta k portrétu panovníka, neúcta k vydávajícímu orgánu atd.).

Článek 8

Manipulační poplatky

Za refundaci nebo nahrazení nezpůsobilých mincí by v zásadě měl být uložen manipulační poplatek. Poplatek by měl být v celé eurozóně jednotný a měl by tvořit 5 % z nominální hodnoty odevzdaných mincí.

Od poplatku uvedeného v prvním odstavci může být každý rok osvobozeno množství do jednoho kilogramu nezpůsobilých mincí za každou hodnotu na jeden odevzdávající subjekt.

Další poplatek ve výši 15 % nominální hodnoty každého pytle/bedny lze účtovat v případě, že pytel / bedna obsahuje padělky nebo vykazuje odchylky jako například špatně roztříděné mince, cizí mince nebo euromince s nezjistitelnou hodnotou či jiné nesrovnalosti, jestliže poměr těchto odchylek vyžaduje podrobnější zkoumání v souladu s článkem 10.

Členské státy mohou stanovit obecné osvobození od manipulačních poplatků v případech, kdy odevzdávající subjekty úzce a pravidelně spolupracují s orgány na stahování nezpůsobilých euromincí z oběhu.

Náklady na přepravu a přidružené náklady by měl nést odevzdávající subjekt.

Padělané mince předané orgánům by neměly podléhat manipulačním ani jiným poplatkům.

Článek 9

Balení nezpůsobilých euromincí

Odevzdávající subjekt by měl mince roztřídit podle hodnoty do jednotných pytlů nebo beden v souladu s normami použitelnými v jednotlivých členských státech, jimž je žádost určena. Jestliže tyto normy nebudou splněny, může dojít k odmítnutí odevzdaných mincí.

Neexistují-li vnitrostátní normy pro balení, měly by pytle nebo bedny obsahovat:

— 500 kusů mincí v hodnotě 2 EUR nebo 1 EUR,

— 1 000 kusů mincí v hodnotě 0,50 EUR, 0,20 EUR a 0,10 EUR,

— 2 000 kusů mincí v hodnotě 0,05 EUR, 0,02 EUR a 0,01 EUR.

Každý pytel/bedna by měly nést zřetelné údaje o odevzdávajícím subjektu, obsažené celkové hodnotě a hodnotě mincí, hmotnosti, datu zabalení a číslu pytle/bedny. Odevzdávající subjekt by měl k balení poskytnout seznam s přehledem odevzdávaných pytlů/beden.

V případě, že je celkové množství nezpůsobilých euromincí menší než výše uvedené normy, měly by být nezpůsobilé euromince roztříděny podle hodnoty a lze je odevzdat v nestandardním obalu.

Článek 10

Kontroly členských států

1. Členské státy by měly u odevzdaných nezpůsobilých mincí kontrolovat:

— množství uvedené pro každý/ou pytel/bednu,

— pravost, aby se zajistilo, že se mezi nimi nenacházejí padělky,

— vizuální vzhled, aby se určilo, že jsou v souladu s ustanoveními článku 7.

2. Kontroly množství odevzdaných mincí by se měly provádět zvážením každého pytle/bedny. Na jmenovitou hmotnost standardního obalu uvedenou v druhém odstavci článku 9 by se měla použít tolerance v rozmezí –2 % a +1 %. Rovnocenná kontrola by se měla provést tehdy, jestliže se vnitrostátní obalové zvyklosti liší od výše uvedených norem. Dále by se u každého pytle/bedny měly zkontrolovat viditelné odchylky.

V případě, že je hmotnost pytle/bedny mimo rozmezí tolerance, je třeba zpracovat celé množství dotyčného pytle/bedny.

3. Kontroly pravosti a vizuálního vzhledu lze provádět výběrem vzorků. Měl by se zkontrolovat minimálně reprezentativní vzorek ve výši 10 % z odevzdaného množství u hodnot 2 EUR, 1 EUR, 0,50 EUR, 0,20 EUR a 0,10 EUR.

4. Kontroly pravosti by se na vzorcích uvedených v odstavci 3 měly provádět podle těchto postupů:

i) v případě mechanického/automatického třídění by se stroje měly seřídit podle postupů stanovených v části II tohoto doporučení,

ii) v ostatních případech se použijí kritéria národních mincovních analytických středisek.

V případě detekce jednoho padělku je třeba ověřit pravost celého množství v pytli/bedně.

5. Kontroly vizuálního vzhledu by se měly na vzorcích uvedených v odstavci 3 provádět proto, aby se zjistilo, zda pytel/bedna vykazuje odchylky jako špatně roztříděné mince, cizí mince nebo euromince s nezjistitelnou hodnotou. V případě, že se tyto odchylky objevují v poměru větším než 1 %, měly by být příslušný pytel/bedna znovu zkontrolován/a a měl by být určen podíl nerefundovatelných mincí podle jedné z těchto metod:

i) celé množství mincí v každém dotčené/m pytli/bedně se zkontroluje ručně způsobem definovaným příslušnými vnitrostátními orgány,

ii) kromě vzorku stanoveného v odstavci 3 se zkontroluje vizuální vzhled 10 % vzorku z pytle/bedny. Kombinovaný podíl nerefundovatelných mincí spočítaný ve dvou vzorcích se pak vztáhne na celý obsah pytle/bedny.

Článek 11

Tok informací a komunikace

Členské státy by měly každý rok Komisi a Hospodářskému a finančnímu výboru hlásit refundované nebo nahrazené nezpůsobilé euromince. Informace by měly obsahovat množství těchto mincí a jejich hodnotu. Komise navíc vypracovává pro Hospodářský a finanční výbor pravidelné zprávy.

Členské státy by měly zajistit, aby informace o službách určených k refundaci nebo nahrazení a o konkrétních předepsaných postupech, jako jsou normy pro balení a poplatky, byly k dispozici na příslušných internetových stránkách a v příslušných publikacích.

ČÁST IV

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 12

Vyhodnocení

Tři roky po zveřejnění tohoto doporučení budou současná pravidla vyhodnocena ve světle získaných zkušeností, pokud jde mj. o harmonizaci podmínek pro refundaci a nahrazování nezpůsobilých mincí stanovených v článku 7, vhodnost zrušení osvobození od manipulačních poplatků stanoveného v článku 8, možnost stanovit mechanismus vyrovnání mezi členskými státy za refundované nezpůsobilé mince a případnou potřebu právních předpisů.

Článek 13

Určení

Toto doporučení je určeno zúčastněným členským státům definovaným v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 974/98 (2).

V Bruselu dne 27. května 2005. Za Komisi Siim KALLAS místopředseda

(1) Úř. věst. L 181 ze dne 4.7.2001, s. 6.

(2) Úř. věst. L 139, 11.5.1998, s. 1.