ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(8)

Pokyny k procesu schvalování stanovené v tomto doporučení by se neměly překrývat s posuzováním shody prováděném subjekty posuzování shody a popsaném ve směrnici (EU) 2016/797 a v příslušných TSI. Agentura by měla zajistit, aby informace o ověření traťového zařízení evropského vlakového zabezpečovacího systému (ETCS) a zařízení globálního systému pro mobilní komunikace v železničním provozu (GSM-R) stanovené v článku 5 a bodu 6.1.2.3 přílohy nařízení Komise 2016/919 (2) byly dostupné v souladu s těmito ustanoveními. Uvedené informace by agentura měla posoudit co nejdříve, aby se vyhnula problémům, minimalizovala náklady a zkrátila proces schvalování a zajistila interoperabilitu zamýšleného technického řešení.
(6)

Podle čl. 10 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1466/97 má Rada dotčenému členskému státu do jednoho měsíce ode dne přijetí varování zaslat doporučení k provedení nezbytných politických opatření. Podle uvedeného nařízení má doporučení stanovit členskému státu lhůtu v délce nejvýše pěti měsíců pro nápravu odchýlení. Na tomto základě se k nápravě odchýlení jako přiměřená jeví lhůta do 15. října 2018. V uvedené lhůtě by Maďarsko mělo podat zprávu o opatřeních, která v reakci na toto doporučení přijalo.
(6)

Podle čl. 10 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1466/97 má Rada dotčenému členskému státu do jednoho měsíce ode dne přijetí varování zaslat doporučení k provedení nezbytných politických opatření. Podle uvedeného nařízení má doporučení stanovit členskému státu lhůtu v délce nejvýše pěti měsíců pro nápravu odchýlení. Na tomto základě se pro Rumunsko jako přiměřená jeví lhůta do 15. října 2018. V uvedené lhůtě by Rumunsko mělo podat zprávu o opatřeních, která v reakci na toto doporučení přijalo.
(14)

Průzkumy Eurobarometr odhalují pozoruhodně nízkou úroveň vědomostí o Unii. Podle průzkumu veřejného mínění z roku 2014 má 44 % dotázaných za to, že mají omezené znalosti o fungování Unie, a v průzkumu z roku 2011 poměrná většina respondentů uvedla, že nemá o Evropské unii dostatek informací. Stejná studie rovněž ukázala, že třetina lidí nezná přesný počet členských států Unie. Průzkum Eurobarometr z roku 2017 ukázal, že 89 % mladých Evropanů souhlasí s tím, že by vlády jednotlivých států měly zlepšit vzdělávání ve školách, pokud jde o jejich práva a povinnosti jako občanů Unie. Z nejnovějšího průzkumu Eurobarometr pak vyplývá, že 35 % respondentů má za to, že pro budoucnost Evropy by byly velmi užitečné srovnatelné standardy vzdělávání.
3.

Členské státy by měly stanovit a zavést jasné politiky (podrobně popsané v národních akčních plánech) pro správu údajů z výzkumu, které jsou výsledkem výzkumu financovaného z veřejných prostředků, včetně otevřeného přístupu. Uvedené politiky a akční plány by měly stanovit: — konkrétní cíle a ukazatele pro měření pokroku, — prováděcí plány, včetně rozdělení odpovědností a udělování příslušných licencí, — související finanční plánování. Členské státy by měly zajistit, že v důsledku těchto politik nebo akčních plánů: — se plánování správy údajů stane standardní vědeckou praxí v rané fázi výzkumného procesu, kdy jsou údaje vytvořeny nebo shromážděny, mimo jiné požadavkem na plány správy údajů, — se údaje z výzkumu financovaného z veřejných prostředků stanou a že zůstanou dohledatelnými, přístupnými, interoperabilními a opakovaně využitelnými („zásady FAIR“) v bezpečném a důvěryhodném prostředí prostřednictvím digitálních infrastruktur (mimo jiné infrastruktur federalizovaných ve smyslu evropského cloudu pro otevřenou vědu (EOSC), pakliže to je relevantní), ledaže to je nemožné nebo neslučitelné s dalším využíváním výsledků výzkumu („co možná nejotevřenější, uzavřené podle potřeby“). To by mohlo být zejména z důvodů soukromí, obchodního tajemství, národní bezpečnosti, oprávněných obchodních zájmů a práv duševního vlastnictví třetích stran. Těmito politikami ani národními akčními plány by neměly být dotčeny údaje, know-how nebo informace jakékoli podoby či povahy, které byly před výzkumnou činností ve vlastnictví soukromých subjektů v rámci společného partnerství veřejného a soukromého sektoru, — s přihlédnutím k technologickému vývoji (včetně dynamických údajů (v reálném čase)) nebudou licenční podmínky použité na trhu nepatřičně omezovat vytěžování textů a údajů z výzkumu, které jsou výsledkem výzkumu financovaného z veřejných prostředků, v souladu s autorským právem, a aniž jsou dotčeny příslušné autorskoprávní předpisy; — bude inovativním společnostem, zejména malým a středním podnikům, nezávislým výzkumným pracovníkům (například vědcům z řad občanů), veřejnému sektoru, tisku a občanům obecně zajištěn transparentním a nediskriminačním způsobem co nejširší přístup k údajům z výsledků výzkumu financovaného z veřejných prostředků s cílem umožnit inovace, posílit postavení veřejného sektoru a informovat občany.
1)

Provádět politiky, jež podpoří udržitelný růst podporující začlenění, zlepší odolnost a přispějí k obnově rovnováhy a konvergenci. Výrazně pokročit s dokončováním jednotného trhu, zejména v oblasti služeb, včetně finančních, digitálních, energetických a dopravních, a mimo jiné prováděním příslušných reforem trhu produktů na vnitrostátní úrovni. Vzhledem k příznivým cyklickým podmínkám by všechny členské státy měly prioritně provádět reformy zaměřené na zvýšení produktivity a růstového potenciálu, zlepšování institucionálního a podnikatelského prostředí, odstraňování překážek pro investice a usnadňování inovací, podporu vytváření kvalitních pracovních míst a snižování nerovností. Členské státy se schodkem běžného účtu anebo s vysokým vnějším zadlužením by se kromě toho měly zaměřit na omezení růstu jednotkových nákladů práce a usilovat o zlepšení konkurenceschopnosti. Členské státy s velkým přebytkem běžného účtu by kromě toho měly vytvořit podmínky na podporu růstu mezd způsobem, který respektuje úlohu sociálních partnerů, a prioritně zavádět opatření na usnadnění investic a na podporu domácí poptávky a růstového potenciálu, což by rovněž usnadnilo opětovné vyrovnání.
11.

Požadavky na přijetí do učňovské přípravy by za účelem usnadnění přístupu měly zohledňovat příslušné informální a neformální učení a v relevantních případech i absolvování přípravných programů. Kvalifikace získané v rámci učňovské přípravy by měly být zahrnuty do rámců kvalifikací uznávaných na vnitrostátní úrovni a navázaných na evropský rámec kvalifikací (7). Učňovská příprava by měla umožnit přístup k dalším vzdělávacím příležitostem, mimo jiné na úrovni vysokoškolského vzdělávání nebo odborné přípravy, a ke kariérním drahám nebo případně umožnit akumulaci jednotek výsledků učení. Měla by se postupně prosazovat nadnárodní mobilita učňů, buď na pracovištích, nebo v institucích vzdělávání a odborné přípravy, jakožto součást kvalifikace získávané v rámci učňovské přípravy.
(7)

Rada dne 11. července 2017 Kypru doporučila, aby v roce 2018 dále plnil střednědobý rozpočtový cíl. To je v souladu s maximální nominální mírou růstu čistých primárních výdajů vládních institucí (6) ve výši 1,9 % v roce 2018, což odpovídá povolenému zhoršení strukturálního salda o 0,4 % HDP. Na základě prognózy Komise z jara 2018 se předpokládá, že strukturální saldo zaznamená přebytek ve výši 0,8 % HDP v roce 2018 a v roce 2019 ve výši 0,5 % HDP, což je nad střednědobým rozpočtovým cílem. Předpokládá se, že Kypr v roce 2018 dodrží přechodné pravidlo pro zadlužení a v roce 2019 pravidlo pro zadlužení. Celkově se Rada domnívá, že Kypr by podle projekcí měl ustanovení Paktu o stabilitě a růstu v letech 2018 a 2019 dodržet. Zároveň by měl být pečlivě sledován vývoj výdajů v krátkodobém a střednědobém horizontu, zejména s ohledem na možná budoucí rizika pro stabilitu příjmů.
(12)

Roky nízkých investic v důsledku hospodářské krize se odrazily na dostupnosti náležité infrastruktury v oblastech dopravy, čisté energie, vodohospodářství, bydlení a telekomunikací. Trvale nedostačující nabídka ve spojení se zvýšenou poptávkou nadále podporují růst cen nemovitostí. Ač se ceny nemovitostí v roce 2016 nejevily jako nadhodnocené, cenová dostupnost nemovitostí představuje problém. Nebude-li se tato otázka řešit, mohly by překážky omezující nabídku bydlení přispět ke zvýšení nerovnováhy mezi nabídkou a poptávkou. Spolu s územním plánováním je zlepšení infrastruktury rozhodujícím faktorem pro dosažení toho, aby nabídka bydlení náležitě odpovídala poptávce, pro posílení soukromých investic, růst produktivity a pro vyrovnaný regionální hospodářský rozvoj. Kromě toho investice do infrastruktury v oblasti čisté energie, ekologické a veřejné dopravy a vodohospodářství, stejně jako zvýšené úsilí v oblasti obnovitelné energie a oběhového hospodářství, budou mít zásadní význam pro to, aby Irsko uspělo v přechodu k nízkouhlíkové ekonomice, jež bude odolná z hlediska životního prostředí. Národní rozvojový plán na období 2018–2027 a národní plánovací rámec, které jsou součástí strategie Irska na období do roku 2040, budou důraznými kroky správným směrem, pokud budou v úzké spolupráci se zúčastněnými stranami zohledňovány a provedeny.
(5)

Na Maďarsko se v současné době vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu a pravidlo pro zadlužení. Ve svém konvergenčním programu z roku 2018 vláda plánuje zhoršení celkového schodku z 2,0 % HDP v roce 2017 na 2,4 % HDP v roce 2018 a následně postupné zlepšování na 0,5 % HDP do roku 2022. Střednědobého rozpočtového cíle – strukturálního schodku ve výši 1,5 % HDP – by podle plánu mělo být dosaženo do roku 2020. Na základě přepočteného strukturálního salda (4) by byl střednědobý rozpočtový cíl dosažen do roku 2022. Podle konvergenčního programu se očekává, že poměr veřejného dluhu k HDP bude postupně klesat a do konce roku 2022 klesne na hodnotu mírně pod 60 %. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je příznivý, což představuje riziko zejména pro plnění cílových hodnot schodku.
(9)

V návaznosti na letošní zavedení nového vzorce valorizace důchodů, kterým se vytváří vazba mezi důchody a růstem mzdových nákladů, by měl podíl veřejných výdajů na důchody v poměru k HDP zůstat do roku 2040 na stejné úrovni. Zajistila by se tak fiskální udržitelnost litevského důchodového systému. Problémem je, že k tomu do značné míry přispívá pokles poměru dávek, jelikož celkové mzdové náklady se mají podle projekcí z důvodu rychle se snižujícího počtu obyvatel v produktivním věku zvyšovat pomalejším tempem než mzdy. To vyvolává obavy, pokud jde o přiměřenost důchodů, která již nyní patří k nejnižším v Unii. Není také jasné, jak bude reforma fungovat v praxi, protože vláda je ze zákona povinna navrhnout opatření v případě klesajícího poměru náhrady. Pokud by poměr náhrady zůstal beze změny, zvýšily by se do konce 40. let tohoto století celkové výdaje na důchody jako podíl HDP o téměř 45 %, což by vyvíjelo tlak na veřejné finance. Je proto důležité vyjasnit právní nejistotu, pokud jde o právní předpisy týkající se důchodů, zajistit dlouhodobou fiskální udržitelnost důchodového systému a také řešit jeho nedostatečnou přiměřenost.
(6)

Na Nizozemsko se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. Ve svém programu stability z roku 2018 plánuje nizozemská vláda snížení přebytku veřejných financí z 1,1 % HDP v roce 2017 na 0,3 % HDP v roce 2021. Střednědobý rozpočtový cíl – tj. strukturální schodek ve výši 0,5 % HDP – je v programovém období stále plněn. Poměr veřejného dluhu k HDP by měl podle programu stability z roku 2018 postupně klesat až na 44,0 % HDP v roce 2021. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je realistický. Na základě prognózy Komise z jara 2018 se předpokládá, že se strukturální saldo zhorší z přebytku ve výši 0,5 % HDP v roce 2017 na schodek v roce 2018 ve výši 0,1 % HDP a v roce 2019 ve výši 0,3 % HDP, což je nad střednědobým rozpočtovým cílem. Veřejný dluh by si měl udržet jasnou sestupnou tendenci a držet se pod referenční hodnotou stanovenou Smlouvou. Celkově se Rada domnívá, že Nizozemsko by podle projekcí mělo ustanovení Paktu o stabilitě a růstu v letech 2018 a 2019 dodržet. I při dodržování střednědobého cíle stále zůstává prostor pro využívání fiskálních a strukturálních politik pro zvýšení veřejných a soukromých investic do výzkumu, vývoje a inovací.
(6)

Na Estonsko se v současné době vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. Ve vládním plánu se počítá s tím, že oproti roku 2017, kdy schodek veřejných financí dosáhl 0,3 % HDP, bude v roce 2018 zaznamenán přebytek 0,2 % HDP, v roce 2019 přebytek 0,5 % HDP a poté bude vývoj směřovat k vyrovnanému rozpočtu. Jeho střednědobým rozpočtovým cílem je strukturální schodek ve výši 0,5 % HDP. Podle programu stability z roku 2018 se přepočítaný (6) strukturální schodek očekává ve výši 0,8 % HDP v roce 2018, 0,4 % HDP v roce 2019 a mírný schodek by měl přetrvávat i poté. Poměr veřejného dluhu k HDP by měl být v letech 2018 a 2019 nadále pod 9 % HDP a do roku 2022 by měl klesnout na 5,3 % HDP. Makroekonomický scénář, z něhož uvedené rozpočtové projekce vycházejí, je příznivý. Negativní rizika pro předpoklady výnosů se v prvé řadě týkají některých opatření, jež nejsou dobře specifikována, což má dopad na všechny roky programového období.
(8)

S ohledem na míru celkového veřejného dluhu Slovinska vyšší než 60 % HDP a očekávanou produkční mezeru ve výši 4,1 % HDP by nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí neměla v roce 2019 překročit 2,2 %, což odpovídá strukturální korekci ve výši 1,0 % HDP plynoucí z požadavků na základě společně dohodnuté korekční matice podle Paktu o stabilitě a růstu. Zároveň existují jasné signály, že volná kapacita ekonomiky je podhodnocena, přičemž inflace by v roce 2019 měla dosáhnout 2 %, podzaměstnanost je nad úrovní před krizí a po silném propadu v období krize dochází k oživení investic. Nástroj pro kontrolu věrohodnosti navíc také naznačuje, že odhady produkční mezery podle běžné metodiky jsou spojeny s vysokou mírou nejistoty. Na tomto základě se jako vhodná jeví roční strukturální korekce ve výši 0,65 % HDP, která odpovídá maximální míře růstu čistých primárních výdajů vládních institucí 3,1 %. Při nezměněné politice existuje riziko významného odchýlení od tohoto požadavku v roce 2019 a v celém období let 2018 a 2019. V roce 2018 Slovinsko podle prognóz dodrží přechodné pravidlo pro zadlužení a v roce 2019 splní i základní pravidlo pro zadlužení. Celkově se Rada domnívá, že pro dodržení Paktu o stabilitě a růstu by měla být od roku 2018 přijata nezbytná opatření.
(2)

Vzhledem k úzké provázanosti ekonomik v hospodářské a měnové unii by Slovensko jakožto členský stát, jehož měnou je euro, mělo zajistit, aby bylo doporučení pro eurozónu, které je promítnuto do níže uvedených doporučení, zejména do doporučení č. 1, plně a včas provedeno.
(10)

Podle zprávy o stárnutí obyvatelstva 2018 předpokládané zvyšování výdajů na důchody, zdravotnictví a dlouhodobou péči poukazuje na středně vysoké riziko ohrožující udržitelnost veřejných financí ve střednědobém a dlouhodobém horizontu. Veřejné výdaje Rakouska na důchody jsou vyšší než průměr Unie (13,8 % ve srovnání s 11,2 % v roce 2016) a očekává se jejich další růst do roku 2070 (0,5 % ve srovnání s – 0,2 % HDP). Nedávné reformy úspěšně poskytly pobídky k pozdějšímu odchodu do důchodu. Avšak bez zvýšení zákonem stanoveného věku odchodu do důchodu další hromadění nároků na dávky během prodloužené doby pracovního života dlouhodobou udržitelnost nezlepší. Zákonem stanovený věk odchodu do důchodu u žen v 60 letech je jedním z nejnižších v Unii. Zákonem stanovený věk odchodu do důchodu u žen se pouze postupně upraví do roku 2024, přičemž k harmonizaci se zákonem stanoveným věkem odchodu do důchodu u mužů dojde až v roce 2033. Zvýšení zákonem stanoveného věku odchodu do důchodu a omezení předčasných odchodů do důchodu by přispělo k udržitelnosti důchodových systémů v kontextu stárnoucí populace.
(9)

Úroveň veřejných výdajů ve Francii je nejvyšší v Unii. Podíl výdajů by měl v roce 2018 dosáhnout 56,0 % HDP, což je o 10,6 procentního bodu více než průměr Unie. I když strategie konsolidace v posledních letech těžila zejména z klesajících úrokových sazeb a škrtů v oblasti veřejných investic, je nepravděpodobné, že by úrokové sazby zůstaly ve střednědobém horizontu nízké, kromě toho by omezení produktivních investic mohlo ohrozit budoucí hospodářský potenciál. Přezkumy výdajů od roku 2014 nepřinesly významné úspory a úspory z důvodů vyšší efektivity byly v důsledku neexistence vhodných následných opatření a nízké úrovně politické odpovědnosti omezené. Od poslední strategie pro přezkum výdajů bylo upuštěno a bude nahrazena strategií opatření ve veřejném sektoru do roku 2022 (tzv. Action Publique 2022), jejíž zásady jsou vymezeny v mandátu uděleném vládou v říjnu 2017. Výbor pro opatření ve veřejném sektoru do roku 2022 (tzv. Comité Action Publique 2022) má do léta 2018 vypracovat zprávu a analyzovat, která opatření je třeba přijmout. Jasně stanovená opatření však nebyla doposud stanovena a nové úspory na základě tohoto rámce se projeví až od roku 2020. Rychlé zavedení opatření pro úsporu výdajů by přispělo ke snahám o vyřešení stávajících potřeb v oblasti fiskální konsolidace v krátkodobém až střednědobém horizontu.
(5)

Na Rumunsko se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. Ve svém konvergenčním programu z roku 2018 vláda plánuje celkový schodek ve výši 2,95 % HDP v roce 2018 a poté jeho postupné snižování až na 1,45 % HDP v roce 2021. Neočekává se, že by v období do roku 2021, což je konec programového období, bylo dosaženo střednědobého rozpočtového cíle – tj. strukturálního schodku ve výši 1 % HDP. Přepočítané strukturální saldo by mělo v roce 2021 dosáhnout – 2,1 %. Podle konvergenčního programu se očekává, že poměr veřejného dluhu k HDP zůstane do roku 2021 pod 40 %. Makroekonomický scénář, z něhož tyto rozpočtové projekce vycházejí, je příznivý. Opatření nezbytná k podpoře plánovaných cílových schodků nebyla nadto dostatečně upřesněna.
(10)

S ohledem na míru celkového veřejného dluhu Belgie vyšší než 60 % HDP a očekávanou produkční mezeru ve výši 0,4 % by nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí neměla v roce 2019 překročit 1,8 %, což odpovídá strukturální korekci ve výši 0,6 % HDP plynoucí z požadavků na základě společně dohodnuté korekční matice podle Paktu o stabilitě a růstu. Při nezměněné politice existuje riziko výrazného odchýlení od uvedeného požadavku v roce 2019 a v celém období let 2018 a 2019. Předpokládá se, že Belgie v letech 2018 a 2019 zřejmě nedodrží pravidlo pro zadlužení. Celkově se Rada domnívá, že pro dodržení Paktu o stabilitě a růstu by měla být od roku 2018 přijata nezbytná opatření. Bylo by obezřetnou reakcí využít případné neočekávané příjmy k dalšímu snižování míry veřejného dluhu.
(9)

Lucemburské orgány již několik desetiletí aktivně usilují o diverzifikaci hospodářství, a to rozvojem vybraných sektorů včetně odvětví informačních a komunikačních technologií a kosmického odvětví. Vzhledem k vysokým nákladům práce v této zemi nabízejí činnosti s vyšší přidanou hodnotou potenciál otevření alternativních zdrojů růstu. Úspěšná diverzifikace lucemburského hospodářství tudíž do značné míry závisí na odvětvích, jež jsou na úroveň nákladů práce méně citlivá. Tato odvětví se velkou měrou opírají o výzkum a inovace, jež jsou zpravidla náročnější na technologie a znalosti. Tato strategie byla nedávno posílena. Rozvoj těchto prioritních odvětví se podporuje rozsáhlými projekty veřejných investic, mezi něž patří opatření v oblasti výzkumu a vývoje, tržní předpisy a další opatření. V letech 2000 až 2016 Lucembursko pětinásobně zvýšilo veřejné výdaje na výzkum a vývoj, až na výši 0,60 % HDP. Tyto investice umožnily Lucembursku rychle vybudovat dobře fungující systém veřejného výzkumu. Zatímco veřejné výdaje na výzkum a vývoj jsou nad průměrem eurozóny, soukromé investice do výzkumu a vývoje a do inovací, jak je hodnotí evropský srovnávací přehled inovací, se neustále snižovaly. Proč se podniky v mezinárodním srovnání angažují v oblasti výzkumu a vývoje méně, je částečně dáno strukturou lucemburské ekonomiky – odvětví, jež převážně vytvářejí HDP Lucemburska, tedy služby, a zejména finanční sektor, totiž do výzkumu a vývoje tradičně investují méně. Tento trend je však v Lucembursku ve srovnání s průměrem Unie výraznější a podíl podniků na vývoji a výzkumu klesl z 1,5 % HDP v roce 2000 na 0,64 % HDP v roce 2016. Klesající tendence soukromých investic ukazuje, že v této oblasti přetrvávají překážky. Ukazuje to též na nedostatečný pákový efekt z veřejných investic do výzkumu a vývoje na investice soukromé. Z toho vyplývá, že zvyšování veřejné výzkumné kapacity musí být lépe začleněno do komplexního přístupu k inovačnímu ekosystému. V roce 2017 byl přijat nový zákon o prodloužení režimů podpor ve prospěch výzkumu, vývoje a inovací, který rozšířil rozsah dostupné státní podpory.
(14)

Výdělečná činnost a zaměstnanost se postupně vracejí na úroveň před začátkem krize a zdá se, že hlavním problémem, jenž by mohl zpomalit oživení pracovního trhu, je nižší uplatnitelnost nezaměstnaných a ekonomicky neaktivních osob na trhu práce, což ohrožuje dlouhodobou udržitelnost finského sociálního státu. Tato situace si žádá přiměřenou a integrovanou aktivaci nezaměstnaných a ekonomicky neaktivních osob a jim určené služby pro profesní rehabilitaci. Zároveň nutno dodat, že výše prostředků určená na veřejné služby zaměstnanosti, konkrétně na poradenské činnosti, je nižší než průměr Unie. Služby pro nezaměstnané, zejména pro osoby s horší perspektivou zaměstnatelnosti, jednotlivě zajišťuje celá řada samostatných poskytovatelů. Jejich integrace nebo lepší koordinace by napomohla vytvoření hladce fungujícího řetězce služeb (jednoho kontaktního místa pro nezaměstnané / ekonomicky neaktivní osoby). Je třeba pokračovat v úsilí o zajištění návratu ekonomicky neaktivních osob na trh práce, zejména ve věkové skupině 25–49 let a u osob z rodin migrantů. Migranti by mohli částečně vyvážit stávající pokles počtu obyvatel v produktivním věku, a to za podmínky, že dojde k jejich řádnému začlenění na trh práce a do finské společnosti. V neposlední řadě se stále větší měrou nedostává pracovních sil, což je zřejmě promítnutím probíhajících strukturálních změn hospodářství, např. stárnutí obyvatelstva. Z toho vyplývá potřeba trvale investovat do vzdělávání dospělých a odborného vzdělávání s cílem umožnit profesní mobilitu a omezit nesoulad mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi.
(12)

Italský daňový systém značně zatěžuje kapitál a pracovní sílu, což má negativní vliv na hospodářský růst. I přes nedávné rozšíření cílených daňových pobídek je daňové zatížení výrobních faktorů stále jedním z nejvyšších v Unii a odrazuje investory i zaměstnavatele. Existuje prostor pro jeho snížení rozpočtově neutrálním způsobem, a to přechodem k daňovým základům méně poškozujícím růst, jako je majetková a spotřební daň. Periodická daň z prvních rezidenčních nemovitostí byla v roce 2015 zrušena, a to i bohatším domácnostem. Kromě toho katastrální hodnoty nemovitostí jsou namnoze zastaralé a reforma, která by je uvedla do souladu s aktuálními tržními hodnotami, dosud neproběhla. Daňové výdaje, zejména pokud jde o snížené sazby daně z přidané hodnoty, jsou co do počtu a rozsahu obzvláště vysoké a jejich zjednodušení bylo znovu odloženo i přesto, že ho požadují vnitrostátní právní předpisy. Zároveň existuje prostor ke snížení zátěže podniků a domácností dodržujících předpisy zjednodušením daňového zákoníku a zvýšením celkové míry dodržování daňových předpisů. Rozšíření povinné elektronické fakturace na všechny transakce soukromého sektoru od roku 2019 je v tomto směru pozitivním krokem. Od využívání elektronických plateb, jejichž povinná povaha může dodržování daňových předpisů zlepšit, by však mohlo odrazovat to, že byly zvýšeny zákonem stanovené prahové hodnoty pro hotovostní platby. Podle odhadů národního statistického úřadu Itálie připadalo v roce 2015 na stínovou ekonomiku zhruba 12,6 % HDP, ale k řešení tohoto problému nejsou naplánována žádná strategická opatření. Přibližně 15,9 % z celkové zaměstnanosti je částečně nebo zcela nehlášeno, přičemž v některých odvětvích dosahují nejvyšší hodnoty téměř 50 %.