ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Přibližně 70 % hrubé domácí spotřeby energie v Belgii je pokryto dovozem fosilních paliv. Podle údajů z roku 2020 je závislost na dovozu fosilních paliv z Ruska 30 % v případě ropy (podíl na celkovém dovozu), což je více než průměr EU-27 (26 %), zatímco u zemního plynu (7 % oproti 44 % v Unii) a uhlí (39 % oproti 54 %) je tato závislost relativně nižší (22). Podíly ropy (39 % hrubé domácí spotřeby oproti 33 %) a zemního plynu (30 % oproti 24 %) na skladbě zdrojů energie jsou nad průměrem Unie, zatímco podíl uhlí je nižší (5 % oproti 11 %). Podíl jaderné energie na skladbě zdrojů energie činí 16 % hrubé domácí spotřeby. Energie z obnovitelných zdrojů představovala v roce 2020 pouze 13 % konečné spotřeby energie. Belgie bude muset podniknout další významné kroky k urychlení rozvoje obnovitelných zdrojů energie, aby dosáhla pokroku směrem ke klimatické neutralitě v roce 2050 a snížila svou závislost na dovozu fosilních paliv. Rozvoji projektů větrné energie na souši a souvisejícímu rozšíření elektrizační soustavy však vážně brání velká zpoždění při vydávání stavebních povolení, a to zejména kvůli četným, opakovaným a zdlouhavým odvolacím řízením. Sladění strategie a záměrů, které jsou zapotřebí k dosažení cílů Belgie v oblasti obnovitelných zdrojů, mezi všemi úrovněmi státní správy (federální, regionální, místní) by poskytlo jasnější rámec pro investory, snížilo by počet odvolání a urychlilo by zavádění obnovitelných zdrojů a související posilování sítě. Kromě toho by se povolování mohlo usnadnit posílením kapacity odvolacích orgánů a přijetím dalších opatření ke zkrácení délky odvolacích řízení a snížení pravděpodobnosti opakovaných odvolání, zmírněním omezení v blízkosti letišť, radarů a vojenských zón a aktualizací požadavků na minimální vzdálenost (od větrných turbín). Zavedení územního plánování, které zohledňuje potenciál zdrojů na daném území, a větší účast obcí na projektech výroby energie z obnovitelných zdrojů by mohly zvýšit přijatelnost pro místní obyvatele.

Potenciál střešní solární energie (u malých i velkých zařízení) by mohl být lépe využit přijetím rámcových podmínek, které jsou předvídatelné a dostatečně stimulují vlastní spotřebu, sdílení energie a reakci na straně poptávky. Aby bylo možné přizpůsobit se zvýšenému podílu proměnlivých zdrojů energie v elektrické síti, bylo by třeba síť posílit a učinit ji inteligentnější. Doporučuje se, aby nové investice do infrastruktury a sítí související s plynem obstály pokud možno i v budoucnu a napomohly dlouhodobé udržitelnosti tím, že do budoucna umožní jejich úpravu na využívání udržitelných paliv.
(27)

Estonsko v současné době dováží omezený podíl svých dodávek energie na výrobu elektřiny a tepla, ale zůstává do značné míry závislé na dovozu z Ruska, pokud jde o malý podíl plynu (8 %) a produkty z rafinované ropy ve skladbě zdrojů energie (19). Kromě pokračujícího postupného ukončování využívání ropné břidlice jako zdroje energie by Estonsko mělo prospěch ze zvýšení energetické účinnosti, modernizace své energetické infrastruktury (včetně elektrické sítě) a zajištění propojení energetických sítí s dostatečnou kapacitou, včetně přeshraničních propojení se sousedními členskými státy. Doporučuje se, aby nové investice do infrastruktury a sítí související s plynem obstály pokud možno i v budoucnu a napomohly dlouhodobé udržitelnosti tím, že do budoucna umožní jejich úpravu na využívání udržitelných paliv. Finsko podepsalo dne 20. května 2022 desetiletou smlouvu o pronájmu plovoucího terminálu na zkapalněný zemní plyn (LNG) a Estonsko má k tomuto terminálu přístup na základě dohody o spolupráci se společností Gasgrid Finland. Politickou prioritou by mělo být i nadále dokončení probíhající synchronizace s kontinentální elektrizační soustavou Unie, zajištění dostatečné kapacity propojovacích vedení se sousedními členskými státy a společné projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů. Další diverzifikace zdrojů energie – a to i v dopravě – a urychlení výroby energie z obnovitelných zdrojů by mohlo být dosaženo odstraněním nefinančních překážek pro plánování a povolování zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů, zvýšením kapacity udržitelné výroby biometanu a urychlením zavádění řešení založených na vodíku z obnovitelných zdrojů při současném zajištění udržitelného zhodnocení biomasy. S podporou z fondů Unie již probíhá nebo se plánuje elektrifikace hlavních železničních tratí, elektrifikace celé sítě by však přispěla k rychlejší dekarbonizaci dopravy. V posledních letech se již tak vysoké emise skleníkových plynů ze silniční dopravy dále zvyšovaly kvůli intenzivnímu využívání většinou palivově neefektivních vozidel. Estonsko je jedním z mála členských států, které nevybírají roční daně ze silničních vozidel, jako jsou osobní automobily a lehká nákladní vozidla. Přechodu na ekologičtější druhy dopravy by napomohly větší pobídky na podporu nahrazování vozového parku vozidly méně znečišťujícími životní prostředí. V případě potřeby by vhodné záruky mohly zmírnit dopad na vlastníky automobilů s nízkými příjmy. Spotřebu energie by bylo možné snížit prostřednictvím účinných renovací budov s integrovaným přístupem, včetně zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů a systémů pro kombinovanou výrobu elektřiny a tepla. K dosažení cílů balíčku „Fit for 55“ bude zapotřebí dále zvýšit ambice, pokud jde o snižování emisí skleníkových plynů a zvyšování energie z obnovitelných zdrojů a energetické účinnosti.
(20)

Současný důchodový systém ve Francii je složitý a skládá se z více než 40 souběžně existujících systémů. Ty se vztahují na různé skupiny pracovníků a řídí se různými pravidly. Podle údajů Eurostatu byly veřejné výdaje na důchody ve Francii ve výši 14,6 % HDP v roce 2019 třetí nejvyšší v Unii. Vysoké náklady souvisejí s poměrně vysokým náhradovým poměrem (tj. s výší důchodu vůči konečné roční výši mezd), střední délkou života, relativně časnou věkovou hranicí pro odchod do důchodu (přibližně 62 let) a zvýšeným počtem příjemců důchodů z celkového počtu obyvatel. Podle zprávy Komise o stárnutí obyvatelstva z roku 2021 i podle nejnovější výroční zprávy francouzského poradního sboru pro důchodovou problematiku (Conseil d’orientation des retraites) se předpokládá, že výdaje na důchody nejprve do roku 2024 do určité míry poklesnou a v období od roku 2025 zhruba do roku 2030 mírně vzrostou přibližně o 0,2 procentního bodu HDP. Vysoké celkové veřejné výdaje, u nichž jsou výdaje na důchody jednou z hlavních položek, přispívají navzdory značnému daňovému zatížení k akumulaci veřejného dluhu, což Francii přivádí do situace, kdy bude muset ve střednědobém výhledu čelit značným rizikům v oblasti fiskální udržitelnosti. V dlouhodobějším výhledu by výdaje na důchody začaly do roku 2070 postupně klesat, zejména díky indexaci důchodových dávek podle vývoje inflace, čímž se kompenzuje účinek zvýšení míry závislosti v důsledku stárnutí obyvatelstva. Zjednodušení důchodového systému dosažené sjednocením rozdílných režimů by pomohlo zvýšit jeho transparentnost a spravedlivost a zároveň by mělo pozitivní dopady na mobilitu a účinné rozdělení pracovních sil a mohlo by podpořit fiskální udržitelnost. V roce 2018 zahájila francouzská vláda reformní proces s cílem sjednotit pravidla jednotlivých důchodových režimů. Po vypuknutí pandemie COVID-19 byla tato reforma pozastavena. Vláda při prezentaci cílů francouzského plánu pro oživení a odolnost potvrdila svůj závazek provádět ambiciózní reformu důchodového systému zaměřenou na zvýšení jeho spravedlivosti a udržitelnosti.
Podle údajů z roku 2020 tvoří ropné produkty (33,8 %) a zemní plyn (21,6 %) přibližně polovinu celkové skladby energetických zdrojů Lotyšska, přičemž zbývající část představuje především energie z obnovitelných zdrojů (44,1 %). Lotyšsko z Ruska dováželo veškerý zemní plyn (což je více než unijní průměr, který je na dovozu ruského plynu závislý ze 44 %) a bylo klíčovým zdrojem (20 %) dovozu ropných produktů do Lotyšska (což je do značné míry v souladu s unijním průměrem, který je na dovozu ruské ropy závislý z 26 %) (19). Závislost Lotyšska na dodávkách ruského plynu výrazně snižuje jeho plynové propojení s Litvou, díky němuž má Lotyšsko přístup k terminálu zkapalněného zemního plynu v Klaipedě. Kromě toho je Lotyšsko propojeno také s Estonskem a Finskem, takže tyto čtyři země jsou součástí stejného trhu se zemním plynem. Zásobník plynu umístěný v Lotyšsku slouží k vyrovnávání sezónních výkyvů v nabídce a poptávce a uchovává bezpečnostní rezervu pro pobaltský trh. Doporučuje se, aby byly nové investice do infrastruktury a do sítí souvisejících s plynem pokud možno schopny obstát i v budoucnosti, aby se usnadnila jejich dlouhodobá udržitelnost prostřednictvím budoucího nového využití pro udržitelná paliva. Politickými prioritami by nicméně měly zůstat dokončení probíhající synchronizace s kontinentální rozvodnou sítí Unie, zajištění dostatečných kapacit pro propojení se sousedními členskými státy a realizace společných projektů v oblasti obnovitelných zdrojů energie. Kromě vylepšení plynárenské infrastruktury, jehož cílem je zajistit alternativní zdroje dodávek, bude pro snížení energetické závislosti na Rusku nutné, aby Lotyšsko urychlilo zavádění obnovitelných zdrojů energie a zvýšilo energetickou účinnost, zejména v odvětví stavebnictví a dopravy. Lotyšský plán pro oživení a odolnost zahrnuje opatření, jejichž cílem je usnadnit soukromé investice do větrné energie na pevnině.

Jejich předčasné zavedení, které nedávno oznámila vláda, by mohlo pomoci investice do větrné energie na pevnině urychlit. Zvýšení podílu obnovitelných zdrojů energie by však také znamenalo, že by Lotyšsko muselo prozkoumat příležitosti v oblasti větrné energie na moři. Mohla by být posílena opatření v oblasti energetické účinnosti včetně rozsáhlé renovace, a to zejména u budov, v dopravě a v průmyslu. V zájmu diverzifikace skladby energetických zdrojů Lotyšsko ve spolupráci se sousedními členskými státy zvažuje investice do jaderné energie. Má-li Lotyšsko dostát cílům balíčku „Fit for 55“, bude zapotřebí dále zvýšit ambice, pokud jde o snižování emisí skleníkových plynů, i využívání obnovitelných zdrojů energie a energetickou účinnost.
(27)

Portugalsko má vysoký podíl obnovitelných zdrojů (jedna třetina skladby zdrojů energie) a není příliš závislé na ruských fosilních palivech. Nicméně podle údajů z roku 2020 ropa a plyn (především zkapalněný zemní plyn (LNG)) stále představují dvě třetiny dodávek primární energie, přičemž u ropy činí tento podíl 42 % a u plynu 24 %. V roce 2021 se ve výrobě elektřiny přestalo používat uhlí, ale spotřeba plynu v posledních letech rychle vzrostla, částečně kvůli nižší dostupnosti vodní energie v důsledku sucha. Z Ruska pochází 10 % dováženého plynu, a díky velké míře využívání LNG je tak míra závislosti Portugalska výrazně pod průměrem Unie (44 %), přičemž země z Ruska ani nedováží žádnou ropu či uhlí (22). Portugalsko však dováží 100 % fosilních paliv. Ke snížení této celkové dovozní závislosti (prostřednictvím vyšších klimatických ambicí Unie se zaměřením na cenově dostupnější, bezpečnější a udržitelnější energii) bude Portugalsko muset ještě více využívat svého solárního a větrného potenciálu, zejména toho na moři, a to především tím, že zjednoduší povolovací postupy a posílí správní kapacitu. Modernizace elektrické přenosové a distribuční sítě, včetně technologií stejnosměrného proudu, a umožnění investic do skladování elektřiny a obnovitelného vodíku s příslušnou dodatečnou kapacitou z obnovitelných zdrojů by umožnily dodávat flexibilní a rychle reagující energii, což je pro řízení systému s vysokým podílem obnovitelných zdrojů zásadní. Výzvou pro odolnost elektroenergetické soustavy Portugalska a Unie je i nízká míra elektroenergetického propojení se Španělskem (a v konečném důsledku i s Francií). Další přeshraniční propojení by mohla podpořit větší integraci kapacity z obnovitelných zdrojů, kterou disponuje Pyrenejský poloostrov, do jednotného trhu s energií, včetně plynárenské infrastruktury připravené na vodík, neboť ta by mohla přispět k diverzifikaci dodávek plynu na vnitřním trhu a napomáhat využívání dlouhodobého potenciálu obnovitelného vodíku. V rámci zlepšování energetické účinnosti budov by účinnost investičního úsilí zásadně zvýšily vhodné systémy financování, osvětové kampaně a rozvoj zelených dovedností. Kromě toho existuje potřeba další dekarbonizace odvětví dopravy, mimo jiné urychlením výstavby elektrické dobíjecí infrastruktury a pokrokem v klíčových projektech železniční, cyklistické a veřejné dopravy. Má-li Portugalsko dostát cílům balíčku „Fit for 55“, bude zapotřebí dále zvýšit ambice, pokud jde o snižování emisí skleníkových plynů, i cíle v oblasti obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti.
19.

Mapa v barvách semaforu by měla veřejnosti a orgánům členských států poskytovat informace o vývoji epidemiologické situace v Unii. Členské státy by mimoto měly na základě mapy v barvách semaforu uplatňovat tato opatření u cest z a do oblastí, kde je úroveň výskytu viru velmi vysoká a které jsou v souladu s bodem 3 písm. g) přílohy klasifikovány jako „tmavě červené“: a) členské státy by měly odrazovat od všech cest, které nejsou nezbytně nutné, do a z těchto oblastí; b) osoby, které nejsou držiteli certifikátu o očkování nebo o zotavení a přijíždějí z těchto oblastí, by měly mít povinnost podstoupit před odjezdem test NAAT nebo rychlý antigenní test uvedený ve společném a aktualizovaném seznamu a po příjezdu podstoupit karanténu/domácí izolaci v délce deseti dnů. Karanténa/domácí izolace by měla být ukončena dříve, pokud dotčená osoba nejdříve pátý den po příjezdu podstoupí test na infekci SARS-CoV-2 a výsledek tohoto testu je negativní. Jestliže se na tyto osoby vztahuje bod 16 písm. a) nebo b), nemělo by se vyžadovat, aby podstoupily karanténu/domácí izolaci, může se však vyžadovat, aby byly držiteli certifikátu o negativním testu. Odchylně by se u pracovníků v dopravě a poskytovatelů dopravních služeb nemělo při výkonu této nezbytné funkce vyžadovat, aby podstoupili domácí izolaci/karanténu nebo aby byli držiteli certifikátu o negativním testu. U dětí mladších 12 let, které jsou držiteli platného digitálního certifikátu EU COVID nebo negativního testu na infekci SARS-CoV-2 a přijíždějí z oblastí klasifikovaných jako „tmavě červené“, by se nemělo vyžadovat, aby podstoupily karanténu/domácí izolaci. Kromě toho u dětí mladších 6 let by se nemělo vyžadovat, aby podstoupily karanténu/domácí izolaci související s cestováním nebo testy na infekci SARS-CoV-2 související s cestováním.
Pokud je ve třetí zemi nebo oblasti zjištěna varianta vzbuzující obavy nebo zájem, měly by členské státy přijmout naléhavá opatření („mechanismus záchranné brzdy“), aby omezily šíření varianty do Unie. V reakci na vznik této nové varianty vzbuzující obavy nebo zájem ve třetí zemi nebo oblasti by mělo být v úzké spolupráci s Komisí a za podpory Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí během následujících 48 hodin svoláno zasedání v rámci struktur Rady s cílem projednat nezbytnost koordinovaných opatření pro cesty do Unie s cílem zpomalit šíření této nové varianty. V případě potřeby by členské státy měly v Radě koordinovaně rozhodnout o veškerých vhodných požadavcích. Členské státy by mohly v rámci struktur Rady výjimečně zavést naléhavé, společné a dočasné omezení všech cest na své území pro státní příslušníky třetích zemí, kteří v dané třetí zemi nebo oblasti pobývali kdykoli během 14 dnů před odjezdem do členských států. To by se mělo vztahovat i na situace, kdy se epidemiologická situace rychle a vážně zhoršuje způsobem, který naznačuje vznik nové varianty SARS-CoV-2 vzbuzující obavy nebo zájem.
3)

vkládají se nové body 11a, 11b a 11c, které znějí: „11a. Aniž je dotčen postup záchranné brzdy stanovený v bodě 22, členský stát by měl zavádět omezení práva na volný pohyb osob, která souvisí s pandemií a jsou odůvodněna veřejným zdravím, pouze v souladu s obecnými zásadami stanovenými v bodech 1 až 10 a v reakci na závažné zhoršení epidemiologické situace. Při rozhodování, zda by situace měla být pro účely prvního pododstavce kvalifikována jako závažně se zhoršující, by členské státy měly zejména zohlednit zatížení svých systémů zdravotní péče v důsledku pandemie COVID-19, zvláště z hlediska počtu hospitalizací a pacientů v nemocnicích a na jednotkách intenzivní péče, závažnost cirkulujících variant SARS-CoV-2, jakož i informace poskytované Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí ohledně vývoje epidemiologické situace. Před zavedením těchto omezení by měl příslušný členský stát posoudit, zda je pravděpodobné, že budou mít pozitivní dopad na epidemiologickou situaci, včetně významného snížení zátěže vnitrostátních systémů zdravotní péče. 11b. Uloží-li členský stát omezení podle bodu 11a, cestující by měli mít pouze povinnost být držiteli platného digitálního certifikátu EU COVID, vydaného podle nařízení (EU) 2021/953 a splňujícího podmínky bodu 12. V této souvislosti by měly platit následující odchylky: a) výjimky z povinnosti být držitelem platného digitálního certifikátu EU COVID, uvedené v bodě 16; b) dodatečná opatření přijatá v souladu s postupem záchranné brzdy podle bodu 22 s cílem zpomalit šíření nových variant SARS-CoV-2 vzbuzujících obavy nebo zájem. 11c. Zavede-li členský stát omezení podle bodu 11a, měl by o tom urychleně informovat Komisi a ostatní členské státy prostřednictvím integrované sítě pro politickou reakci na krize (IPCR). Za tímto účelem by měl členský stát poskytnout následující informace: a) důvody pro daný požadavek, včetně jeho souladu se zásadami nezbytnosti a proporcionality; b) odhad očekávaného dopadu daného požadavku na epidemiologickou situaci; c) vstup daného požadavku v platnost, plánovanou dobu trvání jeho uplatňování a případně datum přezkumu. Tato omezení by navíc měla být konzultována v rámci sítě IPCR, a to i s ohledem na zajištění souladu s doporučením (EU) 2022/2548.“;
(7)

Zpráva Eurostatu z roku 2021 nazvaná „Possibility of recognising COVID-19 as being of occupational origin at national level in EU and EFTA countries“ (5) (Možnost uznání onemocnění COVID-19 jako nemoci z povolání na vnitrostátní úrovni v zemích EU a ESVO) ukazuje, že většina členských států uznává onemocnění COVID-19 jako nemoc z povolání nebo jako pracovní úraz v souladu s podmínkami stanovenými na vnitrostátní úrovni.
(19)

Podle konvergenčního programu z roku 2022 by měl schodek veřejných financí postupně klesat na 3,2 % HDP v roce 2023, na 2,9 % v roce 2024 a na 2,7 % do roku 2025. Očekává se tedy, že do roku 2024 se schodek sektoru vládních institucí dostane pod 3 % HDP. Tyto projekce předpokládají, že růst veřejných výdajů – včetně náhrad zaměstnancům, mezispotřeby a naturálních sociálních transferů – bude omezen tak, aby byl pomalejší než růst příjmů a pomalejší než růst nominálního HDP. Taktéž je plánován pokles veřejných investic v procentuálním vyjádření k HDP poté, co v roce 2023 dosáhnou nejvyšší úrovně. Poměr veřejného dluhu k HDP by se měl podle projekcí v konvergenčním programu z roku 2022 do roku 2025 zvyšovat, a to konkrétně na 44,4 % v roce 2024 a na 45,4 % v roce 2025. Podle analýzy Komise se rizika udržitelnosti dluhu ve střednědobém horizontu jeví jako střední.
(24)

Chorvatsko se zavázalo, že do roku 2033 postupně přestane používat při výrobě elektřiny uhlí. V roce 2020 dosáhlo Chorvatsko 28 % podílu energie z obnovitelných zdrojů na hrubé konečné spotřebě energie a tím překročilo svůj cíl stanovený na 20 %. Chorvatsko musí urychlit své úsilí o dekarbonizaci, včetně dekarbonizace v průmyslu, snížit svou závislost na Rusku, pokud jde o dovoz energie, a přijmout opatření na podporu integrace na jednotný trh. V roce 2021 představoval dovoz ruského plynu 22 % celkových dodávek zemního plynu, zatímco 57 % bylo dovezeno prostřednictvím nového terminálu na zkapalněný zemní plyn (LNG), který funguje od začátku roku 2021. Plyn představuje v chorvatské skladbě zdrojů energie 30,3 % a ropa 33,7 %. Doporučuje se, aby veškeré nové investice do infrastruktury a sítě související s plynem obstály pokud možno i v budoucnu, a usnadnily tak jejich dlouhodobou udržitelnost prostřednictvím budoucího nového využití udržitelných paliv. Co se týká rozvoje obnovitelné, bezpečné a cenově dostupné energie, značný potenciál existuje v oblasti větrné a solární energie, na něž připadá přibližně 2,1 % skladby energetických zdrojů (s podíly ve výši 13 % resp. 1 % celkové instalované kapacity na výrobu elektřiny), a zdrojů geotermální energie. Pro zlepšení účinnosti energetického systému, bezpečnosti dodávek a integrace trhu jsou klíčové tyto aspekty: zjednodušení povolovacích řízení v oblasti obnovitelných zdrojů energie, podpora rozvoje energetických společenství a předsunutí investic do obnovitelných zdrojů, a to rovněž u domácností a u systémů v malém měřítku. Na podporu zelené transformace bude zapotřebí další modernizace elektroenergetických přenosových a distribučních soustav, zatímco investice do skladování elektřiny budou mít zásadní význam při řízení energetického systému s vysokým podílem obnovitelných zdrojů energie. Zlepšení je zapotřebí rovněž v odvětví vytápění a chlazení, zejména přechod systémů dálkového a individuálního vytápění, které jsou založeny na fosilních palivech, na obnovitelné zdroje energie, a to buď přímo, nebo prostřednictvím výroby elektřiny.
(26)

Slovinsko se zavázalo k postupnému ukončení využívání uhlí při výrobě elektřiny do roku 2033. Za účelem dosažení tohoto ambiciózního cíle zahrnuje slovinský plán pro oživení a odolnost významné reformy a investice, jejichž cílem je: i) zvýšit podíl obnovitelných zdrojů energie na hrubé konečné spotřebě energie; ii) usnadnit přístup a integraci zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů do elektrické sítě a iii) zlepšit energetickou účinnost a renovace veřejných budov. Opatření v rámci plánu pro oživení a odolnost jsou důležitým krokem k odstranění překážek způsobených postupy pro povolování, ale Slovinsko by mohlo své úsilí zvýšit. Země by mohla přijmout dodatečná opatření nad rámec svého stávajícího plánu pro oživení a odolnost s cílem usnadnit povolování obnovitelných zdrojů energie, včetně projektů v oblasti větrné a solární energie na pevnině. Ve svém vnitrostátním plánu v oblasti energetiky a klimatu si Slovinsko stanovilo cíl 27 % jako svůj příspěvek k cíli Unie v oblasti obnovitelné energie pro rok 2030. To je výrazně méně než 37% podíl obnovitelných zdrojů v roce 2030 podle přílohy II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1999 (19). Pokud jde o podíl energie z obnovitelných zdrojů na hrubé konečné spotřebě energie, dosáhlo Slovinsko svého cíle pro rok 2020 využitím unijního mechanismu přeshraniční spolupráce v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2018/2001/EU (20) (prostřednictvím statistických převodů). Má-li Slovinsko dostát cílům balíčku „Fit for 55“, bude zapotřebí dále zvýšit ambice, pokud jde o snižování emisí skleníkových plynů, i využívání obnovitelných zdrojů energie a energetickou účinnost. Zvýšené ambice v oblasti obnovitelných zdrojů na úrovni Unie a potřeba diverzifikace dodávek energie, která je dále zdůrazněna novou geopolitickou situací a realitou na energetickém trhu, si proto vyžádají zintenzivnění politik a opatření na podporu dalšího zavádění obnovitelných zdrojů energie. I když zemní plyn představuje pouze 11,3 % skladby zdrojů energie, Slovinsko dováží 100 % svého zemního plynu z Ruska ve srovnání s unijním průměrem, který podle údajů z roku 2020 činí 44 %. Ropa tvoří 30,9 % skladby zdrojů energie Slovinska, avšak pouhých 13 % z tohoto objemu je dováženo z Ruska (21). Plyn hraje ve skladbě zdrojů energie Slovinska stále významnou roli a je zásadním zdrojem energie pro průmysl, přičemž zároveň poskytuje nezbytnou flexibilitu v odvětví energetiky. Vzhledem k velké závislosti na ruském plynu může existovat potřeba zlepšit propojení se sousedními členskými státy a související plynárenskou infrastrukturu, aby se diverzifikovaly dodávky plynu. Doporučuje se, aby nové investice do infrastruktury a sítí související s plynem obstály pokud možno i v budoucnu a napomohly dlouhodobé udržitelnosti tím, že do budoucna umožní jejich úpravu na využívání udržitelných paliv.