NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 672/2010

ze dne 27. července 2010,

které se týká požadavků pro schvalování typu systémů odmrazování a odmlžování čelního skla některých motorových vozidel a kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009 o požadavcích pro schvalování typu motorových vozidel, jejich přípojných vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla z hlediska obecné bezpečnosti

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009 ze dne 13. července 2009 o požadavcích pro schvalování typu motorových vozidel, jejich přípojných vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla z hlediska obecné bezpečnosti (1), a zejména na čl. 14 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,

vzhledem k těmto důvodům:

Nařízení (ES) č. 661/2009 ruší směrnici Rady 78/317/EHS ze dne 21. prosince 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se systémů odmrazování a odmlžování zasklených povrchů motorových vozidel (3) . Požadavky stanovené v uvedené směrnici by měly být převzaty do tohoto nařízení a v případě potřeby pozměněny tak, aby odpovídaly vývoji vědeckých a technických poznatků, zejména pak za účelem zohlednění zvláštních vlastností vozidel s hybridním nebo elektrický pohonem.

PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:

Článek 1

Oblast působnosti

Toto nařízení se vztahuje na motorová vozidla kategorie M1, jak jsou definována v příloze II směrnice 2007/46/ES, opatřená čelním sklem.

Článek 2

Definice

Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:

„odmlženou plochou“ se rozumí plocha čelního skla, jejíž vnitřní povrch je poté, co byl zamlžený, suchý, bez kapek nebo stop vody;

„hlavním spínačem ovládání vozidla“ se rozumí zařízení, jímž se elektronický systém přístrojové desky vozidla přepíná z režimu, kdy je vypnutý, jako v případě, kdy je vozidlo zaparkované a řidič není přítomen, do běžného provozního režimu.

Článek 3

Ustanovení pro ES schvalování typu vozidla z hlediska systémů odmrazování a odmlžování

1. Výrobce nebo jeho zástupce předloží schvalovacímu orgánu žádost o ES schválení typu vozidla z hlediska systémů odmrazování a odmlžování čelního skla.

2. Žádost musí být vyhotovena podle vzoru informačního dokumentu v příloze I části 1.

3. Jsou-li splněny příslušné požadavky stanovené v příloze II, udělí schvalovací orgán ES schválení typu a vydá číslo schválení typu v souladu se systémem číslování stanoveným v příloze VII směrnice 2007/46/ES.

Tentýž členský stát nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla.

4. Pro účely odstavce 3 schvalovací orgán vyhotoví certifikát ES schválení typu podle vzoru uvedeného v příloze I části 2.

Článek 4

Platnost a rozšíření schválení udělených podle směrnice 78/317/EHS

Vnitrostátní orgány povolí prodej a uvedení do provozu u vozidel, pro něž bylo schválení typu uděleno před datem uvedeným v čl. 13, odst. 2 nařízení (ES) č. 661/2009, a nadále budou pro tato vozidla udělovat prodloužení schválení v souladu s podmínkami směrnice 78/317/EHS.

Článek 5

Vstup v platnost

Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

(1) Úř. věst. L 200, 31.7.2009, s. 1.

(2) Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1.

(3) Úř. věst. L 81, 28.3.1978, s. 27.

(4) Ještě nebyl zveřejněn. Bude zveřejněn v srpnu 2010.

Popis vnitřního uspořádání nebo výbavy, jež by mohly mít vliv na zkoušky: …

5. Poznámky (jsou-li nějaké): viz dodatek.

1. Další informace: viz dodatek

9.1 Druh karoserie podle kódů stanovených v části C přílohy II směrnice 2007/46/ES: …

PŘÍLOHA II

Požadavky na systémy odmrazování a odmlžování čelního skla

1. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY

1.1 Odmrazování čelního skla

1.1.1 Všechna vozidla musí být vybavena systémem pro odstraňování námrazy a ledu ze zaskleného vnějšího povrchu čelního skla. Systém odmrazování čelního skla musí být natolik účinný, aby zajistil dostatečnou viditelnost čelním sklem za chladného počasí.

1.1.2 Účinnost systému se ověří opakovaným stanovením odmrazené plochy čelního skla po nastartování motoru, když před tím bylo vozidlo po určitou dobu udržováno v mrazicí komoře.

1.1.3 Splnění požadavků podle bodů 1.1.1 a 1.1.2 se ověří postupem podle bodu 2.1 této přílohy.

1.1.4 Musí být splněny tyto požadavky:

1.1.4.1 po 20 minutách od začátku zkoušky musí být odmrazeno 80 % plochy výhledu A, vymezené podle přílohy II dodatku 3;

1.1.4.2 po 25 minutách od začátku zkoušky musí být odmrazená plocha čelního skla na straně spolucestujícího srovnatelná s plochou stanovenou v bodě 1.1.4.1 pro stranu řidiče;

1.1.4.3 po 40 minutách od začátku zkoušky musí být odmrazeno 95 % plochy výhledu B, vymezené podle přílohy II dodatku 3.

1.2 Odmlžování čelního skla

1.2.1 Všechna vozidla musí být vybavena systémem pro odstraňování zamlžení z vnitřního zaskleného povrchu čelního skla.

1.2.2 Systém odmlžování musí být dostatečně účinný, aby obnovil viditelnost čelním sklem, pokud je zamlžené. Jeho účinnost se ověří postupem podle bodu 2.2 této přílohy.

1.2.3 Musí být splněny tyto požadavky:

1.2.3.1 z plochy výhledu A vymezené podle přílohy II dodatku 3 musí být po 10 minutách odmlženo 90 %;

1.2.3.2 z plochy výhledu B vymezené podle přílohy II dodatku 3 musí být po 10 minutách odmlženo 80 %.

2. ZKUŠEBNÍ POSTUP

2.1 Odmrazování čelního skla

2.1.1 Zkouška se provede při jedné z těchto teplot podle určení výrobce: – 8 ± 2 °C nebo – 18 ± 3 °C.

2.1.2 Zkouška se provede v mrazicí komoře dostatečně velké, aby se do ní vešlo celé vozidlo, a tak vybavené, aby se v ní po celou dobu zkoušky udržela teplota zvolená podle bodu 2.1.1 a cirkuloval v ní chladný vzduch. Před okamžikem, kdy se vozidlo vystaví chladu, musí být mrazicí komora udržována na stanovené zkušební teplotě nebo pod ní po dobu nejméně 24 hodin.

2.1.3 Před zkouškou se vnitřní a vnější povrch čelního skla pečlivě odmastí denaturovaným lihem nebo rovnocenným odmašťovacím prostředkem. Po zaschnutí se povrch potře roztokem čpavku o koncentraci nejméně 3 % a nejvýše 10 %. Povrch se nechá znovu oschnout a pak se otře suchou bavlněnou tkaninou.

2.1.4 Před začátkem zkoušky se vozidlo s vypnutým motorem udržuje po dobu nejméně 10 hodin při teplotě zkoušky.

2.1.4.1 Tuto dobu lze zkrátit, je-li možné ověřit, zda jsou chladicí kapalina a mazací olej motoru vozidla ustáleny na zkušební teplotě.

2.1.5 Po uplynutí doby podle bodu 2.1.4 se pomocí vodní stříkací pistole pracující při tlaku 3,5 ± 0,2 barů vytvoří na celém vnějším povrchu čelního skla rovnoměrná vrstva ledu 0,044 g/cm2.

2.1.5.1 Rozstřikovací tryska seřízená na nejširší rozstřik a největší průtok se udržuje kolmo k zasklenému povrchu ve vzdálenosti 200 mm až 250 mm od něj, přičemž se usměrňuje tak, aby po celém čelním skle vytvořila stejnoměrnou vrstvu ledu.

2.1.5.1.1 Ke splnění požadavků bodu 2.1.5 lze použít stříkací pistoli s tryskou o průměru 1,7 mm a průtoku 0,395 l/min schopnou vytvořit ze vzdálenosti 200 mm od povrchu skla vodní paprsek o průměru 300 mm. Je možno použít i jiné zařízení, se kterým lze tyto požadavky splnit.

2.1.6 Po vytvoření vrstvy ledu na čelním skle se vozidlo ponechá v mrazicí komoře ještě dalších nejméně 30 minut a nejvýše 40 minut.

2.1.7 Po uplynutí doby předepsané v bodě 2.1.6. vstoupí do vozidla jeden nebo dva pozorovatelé. Potom je možné přepnout hlavní spínač ovládání vozidla do polohy „zapnuto“ a může se nastartovat motor, v případě potřeby některým z vnějších prostředků. Zkušební doba začíná okamžikem, kdy je aktivován hlavní spínač ovládání vozidla.

2.1.7.1 Je-li vozidlo vybaveno motorem, je možné během prvních pěti minut zkoušky přizpůsobit rychlost otáček podle doporučení výrobce pro zahřívání motoru při startování v chladném počasí.

2.1.7.2 Během posledních 35 minut zkoušky (nebo po celou dobu zkoušky, jestliže se nevyužije pětiminutové zahřívací procedury):

2.1.7.2.1 Je-li vozidlo vybaveno motorem, nesmí otáčky motoru překročit 50 % otáček maximálního výkonu. Pokud se však ukáže, že to není proveditelné kvůli specifickému ovládání motoru, například v případě elektrických hybridních vozidel, je třeba realisticky stanovit nejhorší možnou variantu. Tato varianta zohlední otáčky motoru a to, že za normálních jízdních podmínek při okolní teplotě – 8 °C nebo – 18 °C, podle toho, kterou z nich výrobce určil jako teplotu při zkoušce, motor v určitých intervalech přestává běžet, nebo neběží vůbec. Pokud systém splní požadavky na odmrazování, aniž by motor běžel, nemusí motor běžet vůbec.

2.1.7.3 Na začátku zkoušky musí být všechny baterie plně nabité.

2.1.7.4 Během zkoušky nesmí napětí na svorkách odmrazovacího zařízení překročit jmenovité napětí systému o více než 20 %.

2.1.7.5 Teplota ve zkušební komoře se měří v úrovni středu čelního skla v bodě, který není významně ovlivněn teplem ze zkoušeného vozidla.

2.1.7.6 Vodorovná složka rychlosti vzduchu chladícího komoru, měřená bezprostředně před zkouškou ve střední rovině vozidla v bodě vzdáleném 300 mm před spodní hranou čelního skla a ve středu vzdálenosti mezi spodní a horní hranou čelního skla, musí být co nejnižší a v každém případě musí být nižší než 8 km/h.

2.1.7.7 Má-li vozidlo kapotu motoru, střechu, dveře, okna a průduchy, musí být uzavřeny, s výjimkou vstupů a výstupů vytápěcího a větracího systému; jedno nebo dvě okna mohou být na žádost výrobce otevřena na svislou vzdálenost celkově 25 mm.

2.1.7.8 Ovladače systému odmrazování vozidla se nastaví podle doporučení výrobce vozidla pro teplotu při zkoušce.

2.1.7.9 Při zkoušce lze použít stírače čelního skla, ale pouze bez ruční pomoci jiné než použití ovladačů uvnitř vozidla.

2.1.8 V pětiminutových intervalech od počátku zkoušky pozorovatelé obkreslí odmrazenou plochu na vnitřním povrchu čelního skla.

2.1.9 Po ukončení zkoušky se zaznamenají obrysy odmrazené plochy obkreslené na vnitřním povrchu čelního skla v souladu s bodem 2.1.8 a označí se tak, aby určovaly plochy výhledu čelního skla A a B.

2.2 Odmlžování čelního skla

2.2.1 Před zkouškou se vnitřní povrch čelního skla pečlivě odmastí denaturovaným lihem nebo rovnocenným odmašťovacím prostředkem. Po zaschnutí se povrch potře roztokem čpavku o koncentraci nejméně 3 % a nejvýše 10 %. Povrch se nechá znovu oschnout a pak se otře suchou bavlněnou tkaninou.

2.2.2 Zkouška se provede v klimatizační komoře dostatečně velké, aby se do ní vešlo celé vozidlo, a vybavené tak, aby vytvářela a po celou dobu zkoušky udržovala zkušební teplotu – 3 ± 1 °C.

2.2.2.1 Teplota ve zkušební komoře se měří v úrovni středu čelního skla v bodě, který není významně ovlivněn teplem ze zkoušeného vozidla.

2.2.2.2 Vodorovná složka rychlosti vzduchu chladícího komoru, měřená bezprostředně před zkouškou ve střední rovině vozidla v bodě vzdáleném 300 mm před spodní hranou čelního skla a ve středu vzdálenosti mezi spodní a horní hranou čelního skla, musí být co nejnižší a v každém případě musí být nižší než 8 km/h.

2.2.2.3 Má-li vozidlo kapotu motoru, střechu, dveře, okna a průduchy, musí být uzavřeny, s výjimkou vstupů a výstupů vytápěcího a větracího systému; jedno nebo dvě okna mohou být na žádost výrobce od začátku zkoušky otevřena na svislou vzdálenost celkově 25 mm.

2.2.3 Zamlžení se vytvoří pomocí zdroje páry popsaného v příloze II dodatku 4. Tento zdroj musí obsahovat dostatek vody, aby při teplotě prostředí – 3 °C produkoval nejméně 70 ± 5 g/h páry na každé místo k sezení určené výrobcem.

2.2.4 Poté, co se vozidlo umístí do klimatizační komory, očistí se vnitřní povrch čelního skla podle bodu 2.2.1. Teplota okolního vzduchu se sníží na – 3 ± 1 °C a udržuje se na těchto hodnotách. Motor vozidla musí být vypnutý a vozidlo musí být před začátkem zkoušky udržováno při zkušební teplotě po dobu nejméně 10 hodin. Tuto dobu lze zkrátit, je-li možné ověřit, zda jsou chladicí kapalina a mazací olej motoru vozidla ustáleny na zkušební teplotě.

2.2.5 Zdroj páry se umístí tak, aby se vyústění jeho výstupních otvorů nacházelo ve střední podélné rovině vozidla ve výšce 580 ± 80 mm nad bodem „R“ neboli vztažným bodem sedadla řidiče. Zpravidla se umístí bezprostředně za opěradlo předního sedadla, přičemž sedadla jsou v konstrukční poloze udané výrobcem a zadní sedadla jsou nastavena v poloze odpovídající konstrukčnímu úhlu trupu. Jestliže konstrukce vozidla toto uspořádání neumožňuje, zdroj se umístí před opěradlem ve vhodné poloze nejbližší poloze výše uvedené.

2.2.6 Po pěti minutách činnosti zdroje páry ve vozidle vstoupí do vozidla rychle jeden nebo dva pozorovatelé, přičemž otevřou kterékoli vstupní dveře na dobu nejvýše 8 vteřin, a posadí se na přední sedadlo (sedadla), výkon zdroje se pak sníží o 70 ± 5 g/h na každého z pozorovatelů.

2.2.7 Po jedné minutě od vstupu pozorovatele (pozorovatelů) do vozidla je možné přepnout hlavní spínač ovládání vozidla do polohy „zapnuto“ a pak se může nastartovat motor, v případě potřeby některým z vnějších prostředků. Zkušební doba začíná okamžikem, kdy je aktivován hlavní spínač ovládání vozidla.

2.2.7.1 Je-li vozidlo vybaveno motorem, nesmí otáčky motoru překročit 50 % otáček maximálního výkonu. Pokud se však ukáže, že to není proveditelné kvůli specifickému ovládání motoru, například v případě elektrických hybridních vozidel, je třeba realisticky stanovit nejhorší možnou variantu. Tato varianta zohlední otáčky motoru a to, že za normálních jízdních podmínek při okolní teplotě – 1 °C motor v určitých intervalech přestává běžet, nebo neběží vůbec. Pokud systém splní požadavky na odmlžování, aniž by motor běžel, nemusí motor běžet vůbec.

2.2.7.2 Ovladače systému odmlžení vozidla se nastaví podle doporučení výrobce pro teplotu při zkoušce.

2.2.7.3 Na začátku zkoušky musí být všechny baterie plně nabité.

2.2.7.4 Napětí na svorkách odmlžovacího zařízení nesmí překročit jmenovité napětí systému o více než 20 %.

2.2.8 Na konci zkoušky se obkreslí a zaznamenají obrysy odmlžení a označí se tak, aby určovaly plochy výhledu čelního skla A a B.

Dodatek 1 Postup zjištění bodu „R“ neboli vtažného bodu místa k sezení Bod „R“ neboli vztažný bod místa k sezení se určí v souladu s ustanoveními přílohy 3 předpisu č. 17 EHK OSN (1). (1) Úř. věst. L 373, 27.12.2006, s. 1.

Dodatek 2 Postup stanovení základních referenčních značek v trojrozměrné vztažné soustavě Prostorové vztahy mezi základními referenčními značkami na výkresech a jejich skutečným umístěním na vozidle se určí v souladu s ustanoveními přílohy 4 předpisu č. 125 EHK OSN (1). (1) Ještě nebyl zveřejněn. Bude zveřejněn v srpnu 2010.

Dodatek 3 Postup stanovení ploch výhledu čelních skel vozidel Plochy výhledu A a B se určí v souladu s ustanoveními přílohy 18 předpisu č. 43 EHK OSN.