PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2019/1198

ze dne 12. července 2019

o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Čínské lidové republiky na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (EU) 2016/1036

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (1), a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,

vzhledem k těmto důvodům:

1. POSTUP

1.1. Platná opatření

(1) V květnu 2013 Rada prostřednictvím prováděcího nařízení Rady (EU) č. 412/2013 (2) uložila konečné antidumpingové clo na dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „Čína“ nebo „ČLR“). Současná individuální antidumpingová cla se pohybují v rozmezí od 13,1 % do 26,1 %. Všem spolupracujícím vyvážejícím výrobcům nezařazeným do vzorku bylo uloženo clo ve výši 17,9 % a všechny ostatní společnosti podléhají zbytkovému clu ve výši 36,1 % (dále jen „původní opatření“). Na šetření, které vedlo k uložení původních opatření, se zde dále odkazuje jako na „původní šetření“.

1.2. Zahájení přezkumu před pozbytím platnosti

(2) Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti původních opatření (3) požádala Evropská federace pro stolní a dekorativní zboží (dále jen „FEPF“ nebo „žadatel“), která v roce 2017 představovala více než 28 % celkové výroby keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní v Unii, o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti. Tvrdila, že pozbytí platnosti původních opatření pravděpodobně bude mít za následek přetrvání dumpingu a přetrvání nebo obnovení újmy působené výrobnímu odvětví Unie.

(3) Komise dne 15. května 2018 oznámila zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské Unie (4) (dále jen „oznámení o zahájení přezkumu“) zahájení přezkumu před pozbytím platnosti původních opatření podle čl. 11 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (5) (dále jen „základní nařízení“).

1.3. Šetření

1.3.1. Období přezkumného šetření a posuzované období

(4) Šetření týkající se přetrvání dumpingu se týkalo období od 1. dubna 2017 do 31. března 2018 (dále jen „období přezkumného šetření“). Zkoumání trendů, které mají význam pro posouzení pravděpodobnosti přetrvání nebo obnovení újmy, se týkalo období od 1. ledna 2014 do konce období přezkumného šetření (dále jen „posuzované období“).

1.3.2. Zúčastněné strany

(5) V oznámení o zahájení přezkumu vyzvala Komise všechny zúčastněné strany, aby se šetření zúčastnily. O zahájení přezkumu před pozbytím platnosti Komise oficiálně vyrozuměla zejména tyto strany: žadatele, známé výrobce v Unii a jejich příslušná sdružení, známé vyvážející výrobce v ČLR, známé dovozce v Unii, kteří nejsou ve spojení, a orgány ČLR.

(6) Všechny zúčastněné strany byly vyzvány, aby oznámily svá stanoviska, předložily informace a poskytly příslušné důkazy ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení přezkumu. Zúčastněným stranám byla rovněž poskytnuta možnost písemně požádat o slyšení u útvarů Komise, které provádějí šetření, a/nebo u úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.

(7) Žádající výrobci v Unii, zastoupení žadatelem, požádali Komisi, aby byly jejich názvy utajeny, s cílem vyhnout se možnému riziku odvetných opatření ze strany místních orgánů v ČLR a/nebo soukromých subjektů v ČLR. Měli za to, že zveřejnění totožnosti žadatelů by mohlo mít významné nepříznivé důsledky pro jejich obchodní činnost a vztahy s čínskými protějšky, s nimiž mají silné vazby.

(8) Komise tyto žádosti a příslušné důkazy, jež byly předloženy, posoudila. Dospěla k závěru, že skutečně existují důkazy svědčící o značném riziku odvetných opatření. Na základě toho přiznala důvěrné zacházení s názvy žádajících výrobců (6).

1.3.3. Výběr vzorku

(9) V oznámení o zahájení přezkumu Komise uvedla, že v souladu s článkem 17 základního nařízení bude možná nutné vybrat vzorek zúčastněných stran.

1.3.3.1. Výběr vzorku výrobců v Unii

(10) V oznámení o zahájení přezkumu Komise uvedla, že v souladu s čl. 17 odst. 1 základního nařízení předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. Před zahájením přezkumu poskytlo 25 výrobců v Unii informace potřebné pro výběr vzorku a projevilo ochotu spolupracovat s Komisí. Na základě toho vybrala Komise předběžně vzorek čtyř výrobců, kteří byli považováni za reprezentativní pro výrobní odvětví Unie (7). Výběr byl proveden na základě objemu výroby obdobného výrobku, velikosti, zeměpisné polohy v Unii a segmentu výrobků dotyčných výrobců. Tito čtyři výrobci v Unii pokrývali všechny hlavní typy výrobku a nacházeli se ve čtyřech členských státech. Dva z těchto výrobců patřili mezi malé a střední podniky (8). Na tento předběžný vzorek připadalo více než 10 % odhadované celkové výroby v Unii v roce 2017.

(11) Po stanovení předběžného vzorku jeden z výrobců zařazených do vzorku Komisi informoval, že se chybně označil za malý a střední podnik, jímž ve skutečnosti není. V zájmu zachování reprezentativnosti vzorku Komise svůj předběžný vzorek změnila tak, aby obsahoval jeden další malý a střední podnik (9). Výsledný konečný vzorek obsahoval pět výrobců v Unii, z toho dva malé a střední podniky, kteří pokrývají všechny hlavní typy výrobku a kteří se nacházejí v pěti členských státech (10). Tento vzorek představoval více než 10 % odhadované celkové výroby výrobního odvětví Unie v roce 2017.

(12) Čínská obchodní komora pro dovoz a vývoz výrobků lehkého průmyslu a řemeslných výrobků (dále jen „CCCLA“) vznesla připomínku k nízké procentní reprezentativnosti společností zařazených do vzorku (více než 10 %) v porovnání s původním šetřením (více než 20 %). Komise však byla toho názoru, že vzhledem k roztříštěné povaze odvětví výroby keramického stolního nádobí a náčiní a k potřebě zahrnout velké i malé společnosti vyrábějící různé typy výrobku v různých členských státech vzorek zahrnuje největší reprezentativní objem prodeje, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.

1.3.3.2. Výběr vzorku dovozců

(13) Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala dovozce, kteří nejsou ve spojení, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení přezkumu. Komisi se přihlásilo patnáct dovozců, z nichž dvanáct poskytlo požadované informace. Vzhledem k počtu odpovědí Komise rozhodla, že omezí počet dovozců, již budou podrobeni šetření, a vybrala vzorek. V souladu s čl. 17 odst. 1 základního nařízení Komise vybrala dvě společnosti odpovídající největšímu reprezentativnímu objemu dovozu a prodeje výrobku, který je předmětem přezkumu, v Unii, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán (11). Podle údajů nahlášených ve fázi výběru vzorku na společnosti zařazené do vzorku připadalo 2–5 % dovozu dotčeného výrobku během období přezkumného šetření.

1.3.3.3. Výběr vzorku vyvážejících výrobců v ČLR

(14) Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala všechny známé vyvážející výrobce v ČLR, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení přezkumu. Komise kromě toho požádala zastoupení Čínské lidové republiky při Evropské unii, aby označilo a/nebo kontaktovalo případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít o účast na šetření zájem.

(15) Formuláře pro výběr vzorku zaslalo zpět pět set třicet čtyři (534) čínských vyvážejících výrobců / skupin vyvážejících výrobců, kteří souhlasili se svým zařazením do vzorku. Tito spolupracující čínští vyvážející výrobci společně představovali přibližně 82 % objemu prodeje a 76 % hodnoty prodeje keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní z Číny do Unie v období přezkumného šetření. Po analýze informací dodaných čínskými vyvážejícími výrobci Komise rozhodla, že omezí své šetření na přiměřený počet vyvážejících výrobců, a to použitím vzorku v souladu s čl. 17 odst. 1 základního nařízení. Dne 29. června 2018 (poznámka ke spisu č. t18.007505) Komise vybrala vzorek tří skupin vyvážejících výrobců na základě největšího objemu prodeje do Unie v období přezkumného šetření. Podle údajů Eurostatu připadalo na tři skupiny zařazené do vzorku přibližně 8,8 % celkového čínského vývozu do Unie během období přezkumného šetření (12).

(16) CCCLA vznesla připomínku k nízké procentní reprezentativnosti společností zařazených do vzorku v porovnání s původním šetřením (téměř 20 %). Komise však byla toho názoru, že vzhledem k roztříštěné povaze odvětví výroby keramického stolního nádobí a náčiní byl výběr tří největších skupin, pokud jde o jejich deklarovaný prodej na vývoz do Unie, největším reprezentativním objemem vývozu, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.

(17) Jedna ze skupin zařazených do vzorku (13) informovala dne 25. července 2018 útvary Komise o svém rozhodnutí od spolupráce odstoupit a nepředložit odpověď na dotazník. Komise proto v souladu s čl. 17 odst. 4 základního nařízení rozhodla, že vybere nový vzorek doplněním jedné další skupiny, čtvrté největší, pokud jde o prodej do Unie v období přezkumného šetření (14).

1.3.4. Dotazníky a inspekce na místě

(18) Komise zaslala dotazníky třem skupinám čínských vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“), pěti výrobcům v Unii zařazeným do vzorku a dvěma dovozcům, kteří nejsou ve spojení, zařazeným do vzorku. Úplné odpovědi na dotazník předložili dvě skupiny čínských vyvážejících výrobců zařazené do vzorku, čtyři výrobci v Unii zařazení do vzorku a dva dovozci zařazení do vzorku.

(19) Jeden malý výrobce v Unii zařazený do vzorku informoval Komisi, že nebude moci předložit smysluplnou odpověď na dotazník, a tudíž od spolupráce odstoupil. Vzhledem k tomu, že řízení dospělo do pokročilé fáze, nebylo možné tuto společnost zařazenou do vzorku nahradit jinou společností. Odstoupení této společnosti mělo dopad na reprezentativnost vzorku, jelikož se snížil na tři velké výrobce a jeden malý a střední podnik namísto dvou malých a středních podniků. Změněný vzorek však stále ještě představoval více než 10 % odhadované celkové výroby výrobního odvětví Unie v roce 2017, zahrnoval všechny příslušné segmenty výrobků (porcelán, kamenina a pórovina), velké společnosti i malé a střední podniky a zachovával reprezentativní zeměpisné rozložení (čtyři členské státy (15)).

(20) Jedna skupina čínských vyvážejících výrobců zařazených do vzorku předložila velmi nedostatečnou odpověď na dotazník, kde nebyly vyplněny oddíly týkající se domácího prodeje a nákladů, což Komisi neumožnilo získat veškeré informace, které pro šetření považovala za nezbytné. Komise proto tuto skupinu informovala, že pokud jde o danou skupinu, může ve svých zjištěních vycházet z dostupných údajů podle článku 18 základního nařízení (16).

(21) Komise ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné pro stanovení pravděpodobnosti přetrvání dumpingu a újmy a pro stanovení zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto zúčastněných stran: a) Čínští vyvážející výrobci: — Hunan Hualian China Industry Co., Ltd a Hunan Liling Hongguanyao China Industry Co., Ltd a jejich obchodní společnosti ve spojení („skupina Hunan Hualian“) v provincii Chu-nan, Čína. — Guangdong Songfa Ceramics Co., Ltd a Chaozhou Lianjun Ceramics Co., Ltd („skupina Songfa“) v provincii Kuang-tung, Čína. b) Výrobci v Unii: — byly uskutečněny inspekce na místě v prostorách čtyř výrobců v Unii zařazených do vzorku. c) Dovozci, kteří nejsou ve spojení: — Ritzenhoff & Breker GmbH & Co. KG, Bad Driburg, Německo. — Ritzenhoff AG, Marsberg, Německo.

1.3.5. Žádost o zachování důvěrnosti

(22) Podobně jako v případě požadavku vzneseného žádajícími výrobci v Unii ve fázi zahájení řízení, jak je popsáno v 7. bodě odůvodnění výše, požádali výrobci v Unii zařazení do vzorku, aby byly údaje o jejich totožnosti v souladu s čl. 19 odst. 1 základního nařízení považovány za důvěrné informace, kvůli obavě, že by mohli čelit odvetným opatřením ze strany odběratelů nebo konkurentů dotčených tímto šetřením. Komise jednotlivě posoudila podstatu každé žádosti o zachování důvěrnosti. Dospěla k závěru, že ve všech případech skutečně existují důkazy svědčící o velké pravděpodobnosti odvetných opatření, a souhlasila s tím, že názvy uvedených společností by neměly být zveřejněny (17). Komise byla dále toho názoru, že není vhodné zveřejnit, ve kterých pěti členských státech se společnosti zařazené do vzorku nacházejí, neboť i to by nevyhnutelně odhalilo totožnost příslušných společností.

(23) CCCLA před poskytnutím konečných informací i po něm tvrdila, že nezveřejnění totožnosti výrobců v Unii zařazených do vzorku představuje závažné porušení práv na obhajobu ostatních zúčastněných stran. Zaprvé tvrdila, že nebyly poskytnuty žádné informace o vazbách výrobců v Unii s čínskými společnostmi ve stejném odvětví. Komise však ve své poznámce ke spisu, jež obsahuje její hodnocení důkazů předložených výrobci v Unii, poukázala na vazby, které existují s čínskými společnostmi a které by mohly být ohroženy zveřejněním identity výrobců v Unii (18). Zadruhé CCCLA kritizovala, že anonymita jí zabrání vznést smysluplné připomínky k reprezentativnosti vzorku, stanovit, zda společnost zařazená do vzorku vyrábí značkové, nebo neznačkové výrobky, a ověřit správnost zjištění Komise ohledně újmy.

(24) Podle judikatury Soudního dvora musí být ochrana práv na obhajobu v případě potřeby v souladu s dodržováním zásady důvěrnosti, která je výslovně stanovena v článku 19 základního nařízení (19). Zajištění takového souladu sice umožňuje přijetí nedůvěrných shrnutí takových informací (například ve formě rozmezí a/nebo indexovaných částí informací) v případě, že uvedené informace nepovedou k vyzrazení obchodního tajemství, avšak není absolutní.

(25) Při uplatňování této zásady Komise zajistila, aby bylo možné v průběhu stávajícího šetření všechny důležité otázky ověřit a zabývat se jimi ve spisech, do nichž mohly zúčastněné strany nahlížet. Tyto spisy obsahovaly i poznámky k výběru vzorku a jeho reprezentativnosti, veřejně přístupná podání výrobců v Unii zařazených do vzorku, včetně rozmezí a/nebo indexovaných informací, a další příslušnou komunikaci s těmito společnostmi a jejich zástupci, týkající se mimo jiné i procentního podílu značkových výrobků vyráběných jednotlivými společnostmi zařazenými do vzorku. Při výběru společností zařazených do vzorku nebo při stanovování zjištění Komise ohledně újmy nebyly použity žádné jiné informace než ty informace, jejichž veřejně přístupná verze byla zpřístupněna zúčastněným stranám. Zveřejnění názvů těchto společností by proto neposkytlo zúčastněným stranám žádné další informace, které by měly význam pro ověření správnosti zjištění Komise. Komise tudíž považovala informace poskytnuté v dokumentaci, která byla zpřístupněna zúčastněným stranám, za dostatečné k zajištění práv zúčastněných stran na obhajobu, zatímco zveřejnění názvů výrobců v Unii by těmto výrobcům pravděpodobně způsobilo nenapravitelné a nepřiměřené hospodářské škody. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.

1.3.6. Postup pro určení běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 6a základního nařízení

(26) Vzhledem k tomu, že při zahájení šetření byly k dispozici dostatečné důkazy prokazující existenci podstatných zkreslení v ČLR ve smyslu čl. 2 odst. 6a písm. b) základního nařízení, považovala Komise za vhodné zahájit šetření na základě čl. 2 odst. 6a základního nařízení.

(27) V zájmu shromáždění nezbytných údajů pro případné uplatnění čl. 2 odst. 6a základního nařízení proto Komise v oznámení o zahájení přezkumu vyzvala všechny známé výrobce v ČLR, aby poskytli informace požadované v příloze III oznámení o zahájení přezkumu, pokud jde o vstupy používané při výrobě výrobku, který je předmětem přezkumu. Oba výrobci, kteří poskytli odpověď týkající se výběru vzorku, předložili také informace požadované v příloze III.

(28) S cílem získat informace, jež Komise považovala za nezbytné pro své šetření v souvislosti s údajnými podstatnými zkresleními ve smyslu čl. 2 odst. 6a písm. b) základního nařízení, zaslala dotazník také čínské vládě. V tomto dotazníku byla čínská vláda vyzvána, aby vyjádřila svá stanoviska k důkazům uvedeným v žádosti žadatele, k jakýmkoli dalším důkazům ve spisu ohledně existence podstatných zkreslení, včetně výslovně uvedené zprávy, jakož i k vhodnosti uplatnění čl. 2 odst. 6a základního nařízení v daném případě. Nepřišla žádná odpověď.

(29) Komise v oznámení o zahájení přezkumu rovněž vyzvala všechny zúčastněné strany, aby ve lhůtě 37 dnů od zveřejnění tohoto oznámení v Úředním věstníku Evropské unie oznámily svá stanoviska, předložily informace a poskytly příslušné důkazy, pokud jde o vhodnost uplatnění čl. 2 odst. 6a základního nařízení.

(30) V oznámení o zahájení přezkumu Komise rovněž uvedla, že s ohledem na dostupné důkazy může být pro účely určení běžné hodnoty na základě nezkreslených cen nebo referenčních hodnot nutné zvolit vhodnou reprezentativní zemi podle čl. 2 odst. 6a písm. a) základního nařízení.

(31) Dne 18. července 2018 zveřejnila Komise první poznámku ke spisu (20) (dále jen „poznámka ze dne 18. července“), v níž požádala zúčastněné strany o jejich stanovisko k příslušným zdrojům, jež Komise může použít k určení běžné hodnoty, v souladu s čl. 2 odst. 6a písm. e) druhou odrážkou základního nařízení. Na základě odpovědí na přílohu III oznámení o zahájení řízení uvedla Komise seznam všech činitelů výroby, jako jsou materiály, energie a pracovní síly, používaných vyvážejícími výrobci při výrobě keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní. Na základě kritérií pro výběr nezkreslených cen nebo referenčních hodnot Komise dále určila tři možné reprezentativní země: Brazílii, Thajsko a Turecko.

(32) Komise umožnila všem zúčastněným stranám, aby předložily své připomínky. Vyjádření obdržela od CCCLA a od žadatele.

(33) Obdrženými připomínkami zúčastněných stran se Komise zabývala ve druhé poznámce (21) ke zdrojům pro stanovení běžné hodnoty ze dne 9. října 2018 (dále jen „poznámka ze dne 9. října“). V poznámce ze dne 9. října Komise dále upřesnila seznam činitelů výroby a dospěla k závěru, že nejvhodnější reprezentativní zemí podle čl. 2 odst. 6a písm. a) první odrážky základního nařízení je v této fázi Turecko. Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k tomu vyjádřily. Vyjádření obdržela od CCCLA a od žadatele. Těmito připomínkami se toto nařízení zabývá v oddíle 3.2.3 níže.

1.3.7. Následný postup

(34) Komise dne 26. dubna 2019 poskytla podstatné skutečnosti a úvahy, na jejichž základě hodlá zachovat antidumpingová cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta dvacetidenní lhůta, během níž mohly k poskytnutým informacím předložit své připomínky. Na žádost CCCLA se dne 17. května 2019 uskutečnilo ústní slyšení.

(35) Připomínky předložené zúčastněnými stranami Komise zvážila a v příslušných případech zohlednila.

2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK

2.1. Dotčený výrobek

(36) Dotčený výrobek je stejný jako výrobek, který byl předmětem původního šetření, totiž keramické stolní a kuchyňské nádobí a náčiní, s výjimkou keramických mlýnků na přísady a koření a jejich keramických mlecích částí, keramických mlýnků na kávu, brousků keramických nožů, keramických brousků, keramického kuchyňského náčiní k řezání, mletí, strouhání, plátkování, škrábání a loupání a kordieritových keramických kamenů používaných pro pečení pizzy nebo chleba, v současnosti kódů KN ex 6911 10 00, ex 6912 00 21, ex 6912 00 23, ex 6912 00 25 a ex 6912 00 29 (kódy TARIC 6911100090, 6912002111, 6912002191, 6912002310, 6912002510 a 6912002910), pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen „dotčený výrobek“).

(37) Keramické stolní a kuchyňské nádobí a náčiní může být vyrobeno z porcelánu (včetně jemného porcelánu / kostního porcelánu), běžné keramiky, kameniny, póroviny či jemné keramiky nebo z jiných materiálů. Konečný keramický výrobek závisí na druhu a složení hlavních surovin, jako je jíl, kaolin, živec a křemen.

(38) Keramické stolní a kuchyňské nádobí a náčiní se prodává v mnoha různých formách, které se v průběhu času vyvíjejí. Používá se na řadě míst, například v domácnostech, hotelech, restauracích nebo pečovatelských zařízeních, a jsou v zásadě určeny pro styk s potravinami.

2.2. Obdobný výrobek

(39) Jak bylo zjištěno v původním šetření, má keramické stolní a kuchyňské nádobí a náčiní vyráběné a prodávané výrobním odvětvím Unie v Unii, keramické stolní nádobí a náčiní vyráběné a prodávané na domácím trhu ČLR a keramické stolní a kuchyňské nádobí a náčiní dovážené do Unie z ČLR stejné základní fyzické a chemické vlastnosti a stejné konečné užití. Proto se považují za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.

3. PRAVDĚPODOBNOST PŘETRVÁNÍ DUMPINGU

(40) V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení Komise zkoumala, zda je pravděpodobné, že by došlo k přetrvání dumpingu ze strany ČLR, kdyby platná opatření pozbyla platnosti.

3.1. Spolupráce ze strany společností zařazených do vzorku

(41) Podle údajů Eurostatu Čína během období přezkumného šetření vyvezla do Unie 376 421 tun keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní v celkové hodnotě 671 978 000 EUR. Za stejné období činil deklarovaný objem vývozu spolupracujících čínských vyvážejících výrobců 292 866 tun a hodnota jejich vývozu 484 020 950 EUR, což odpovídalo 78 % (objem) a 72 % (hodnota). V roztříštěném výrobním odvětví, jakým výroba keramického stolního nádobí a náčiní je, lze toto považovat za vysokou úroveň spolupráce.

(42) Jedna ze čtyř skupin zařazených do vzorku však zároveň od spolupráce odstoupila, aniž poskytla odpověď na dotazník, a další skupina poskytla velmi nedostatečnou odpověď na dotazník, jež neumožnila Komisi získat veškeré informace, které považovala za nezbytné. Třetí skupina zařazená do vzorku se navíc rozhodla odstoupit od spolupráce během inspekce na místě (22). Při inspekci této skupiny Komise zjistila, že údaje uvedené v odpovědi na dotazník není možné dostatečně ověřit vzhledem k nedostatku příslušných důkazů. Společnost zejména neposkytla dokumentaci prokazující množství produkce ani dokumentaci týkající se dodávek surovin / konečných výrobků během období přezkumného šetření. V prostorách společnosti nebyly rovněž k dispozici některé elektronické dokumenty, např. objednávky a kupní smlouvy vztahující se k dodávkám zboží v období přezkumného šetření. Přinejmenším v případě jedné transakce navíc poskytnutá dokumentace neodpovídala ověřeným informacím / dokumentaci, které Komise obdržela od dodavatele této společnosti. Všechna tato zjištění potvrzují závěr, že poskytnuté informace nebyly spolehlivé a že část výroby a původ prodeje na vývoz do EU v období přezkumného šetření byly nesprávně deklarovány.

(43) Tři ze čtyř skupin zařazených do vzorku navzdory svému původnímu souhlasu tedy nakonec při šetření nespolupracovaly. Komise tyto společnosti, jakož i čínské orgány informovala (23), že v souladu s článkem 18 základního nařízení může ve svých zjištěních ohledně přetrvání a/nebo obnovení dumpingu vycházet z dostupných údajů.

3.2. Dumping v období přezkumného šetření

3.2.1. Běžná hodnota

(44) V čl. 2 odst. 1 základního nařízení je uvedeno, že „běžná hodnota se obvykle zakládá na cenách, které jsou zaplaceny nebo mají být zaplaceny nezávislým odběratelem v zemi vývozu v běžném obchodním styku“.

(45) Avšak čl. 2 odst. 6a písm. a) základního nařízení stanoví, že „pokud se […] zjistí, že není vhodné použít domácí ceny a náklady v zemi vývozu, jelikož v této zemi dochází k podstatným zkreslením ve smyslu písmene b), běžná hodnota se zjistí početně výhradně na základě výrobních nákladů a nákladů na prodej odrážejících nezkreslené ceny nebo referenční hodnoty“ a „zahrnuje nezkreslenou a přiměřenou částku pro správní, prodejní a režijní náklady a pro zisk“.

(46) Jak je dále vysvětleno níže, Komise v tomto šetření dospěla k závěru, že na základě dostupných důkazů bylo uplatnění čl. 2 odst. 6a základního nařízení vhodné.

3.2.2. Existence podstatných zkreslení

3.2.2.1. Úvod

(47) Ustanovení čl. 2 odst. 6a písm. b) základního nařízení stanoví, že „podstatná zkreslení jsou taková zkreslení, k nimž dochází v případě, kdy vykazované ceny nebo náklady, včetně nákladů na suroviny a energii, nejsou výsledkem volného působení tržních sil, neboť jsou ovlivňovány významnými zásahy státu. Při posuzování toho, zda existují podstatná zkreslení, se bere v úvahu mimo jiné možný dopad jednoho či více z těchto prvků: — skutečnost, že na dotčeném trhu působí do značné míry podniky, jež jsou ve vlastnictví orgánů země vývozu, jsou těmito orgány ovládány nebo jsou pod jejich strategickým dohledem či se řídí jejich pokyny; — přítomnost státu ve firmách, což mu dává možnost ovlivňovat ceny či náklady; — veřejné politiky či opatření, jež pozitivně diskriminují domácí dodavatele či jinak ovlivňují volné působení tržních sil; — neexistence nebo diskriminační uplatňování či nedostatečné vymáhání práva týkajícího se úpadku, obchodních společností nebo vlastnictví; — zkreslené mzdové náklady; — přístup k finančním prostředkům poskytovaným institucemi, jež realizují cíle veřejné politiky nebo v jiném ohledu nevyvíjejí svou činnost nezávisle na státu.“

(48) Podle čl. 2 odst. 6a písm. b) základního nařízení se při posuzování toho, zda existují podstatná zkreslení ve smyslu čl. 2 odst. 6a písm. a), musí vzít v úvahu mimo jiné i to, že výčet prvků uvedený v prvně uvedeném ustanovení není úplný. Podle čl. 2 odst. 6a písm. b) základního nařízení se při posuzování toho, zda existují podstatná zkreslení, musí brát v úvahu možný dopad jednoho či více z těchto prvků na ceny a náklady v zemi vývozu dotčeného výrobku. Jelikož tento výčet není kumulativní, není pro zjištění podstatných zkreslení nutné zohlednit všechny tyto prvky. Stejné skutkové okolnosti je kromě toho možné použít i k prokázání toho, že existuje jeden či více prvků z tohoto seznamu. Jakýkoli závěr ohledně podstatných zkreslení ve smyslu čl. 2 odst. 6a písm. a) však musí být vyvozen na základě všech důkazů, které jsou k dispozici. Celkové posouzení toho, zda existují zkreslení, může rovněž brát v úvahu celkový kontext a situaci v zemi vývozu, zejména pokud koncepce „socialistického tržního hospodářství“ zakotvená v čínské ústavě a celém právním systému poskytuje vládě významné pravomoci zasahovat do ekonomiky takovým způsobem, že ceny a náklady nejsou výsledkem volného působení tržních sil.

(49) Ustanovení čl. 2 odst. 6a písm. c) základního nařízení stanoví, že „pokud má Komise k dispozici podložené informace týkající se možné existence podstatných zkreslení uvedených v písmeni b) v určité zemi či v určitém odvětví v této zemi a pokud je to v zájmu účinného uplatňování tohoto nařízení, Komise vypracuje, zveřejní a pravidelně aktualizuje zprávu popisující tržní podmínky uvedené v písmeni b) v této zemi nebo v tomto odvětví“.

(50) Komise v této souvislosti předtím vyhotovila „Pracovní dokument útvarů Komise o podstatných zkresleních v ekonomice ČLR pro účely šetření v oblasti ochrany obchodu“ (dále jen „zpráva“). Zpráva poukazuje na existenci významných státních zásahů na mnoha úrovních hospodářství, včetně konkrétních zkreslení v mnoha klíčových činitelích výroby (jako jsou pozemky, energie, kapitál, suroviny a pracovní síly), jakož i v konkrétních odvětvích (např. v keramickém průmyslu). Zpráva byla vložena do vyšetřovacího spisu ve fázi zahájení přezkumu. Některé relevantní důkazy doplňující zprávu také obsahovala žádost.

(51) Žádost podpořila tvrzení o podstatných zkresleních ve smyslu čl. 2 odst. 6a písm. b) uvedená výše, čímž zprávu doplňovala.

(52) Zaprvé, žadatel v oddíle 3.B.i žádosti poukázal na existenci podstatných zkreslení v Číně, zjištěných ve zprávě. Žadatel kromě toho tyto informace rozšířil v samostatném dokumentu, který byl k jeho žádosti připojen (dále jen „zpráva ThinkDesk“) (24).

(53) Na základě výše uvedených dokumentů žadatel tvrdil, že existují zkreslení týkající se činitelů výroby. Žadatel mimoto tvrdil, že existuje propojení mezi čínskými politickými činiteli a správními radami společností vyrábějících stolní a kuchyňské nádobí a náčiní, které žadatel označil jako „poměrně velké“.

(54) Žádost žadatele uvádí také příklady významné státní podpory poskytované v nedávných letech výrobcům stolního a kuchyňského nádobí a náčiní. Zpráva ThinkDesk poukazuje na opatření finanční odměny a podpory, jež ve prospěch keramického průmyslu přijaly čínské orgány. Výše uvedená zpráva rovněž poukazuje na existenci hospodářské politiky na podporu inovačních kapacit a modernizace technologie v odvětví keramiky. Poukazuje v této souvislosti na určitá opatření finanční podpory poskytované orgány veřejné správy na všech úrovních (25).

(55) Kromě jiných podpůrných opatření žadatel prokázal, že existuje vládní podpora vývozu ve formě odpočtů DPH nebo pojištění vývozních úvěrů prostřednictvím státem vlastněné China Export & Credit Insurance Corporation (Sinosure), které čínští výrobci keramiky využívali (26). Zpráva ThinkDesk dále potvrzuje, že význam keramického průmyslu pro místní hospodářství vedl k silné finanční a nepeněžní podpoře ze strany regionálních orgánů státní správy (27). Podnikům byla navíc poskytována finanční podpora v souvislosti s uváděním výrobků na trh, patenty a obchodními značkami (28).

(56) Žadatelé s odvoláním na zprávu a zprávu ThinkDesk poukázali na stávající dominantní úlohu státu v čínské ekonomice a dospěli k závěru, že odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní podléhá podstatným zkreslením trhu.

(57) Komise zkoumala, zda je, či není vhodné použít domácí ceny a náklady v Číně kvůli existenci podstatných zkreslení ve smyslu čl. 2 odst. 6a písm. b) základního nařízení. Komise tak učinila na základě důkazů dostupných ve spisu, včetně důkazů obsažených ve zprávě, jež vycházejí z veřejně dostupných zdrojů. Tato analýza zahrnovala zkoumání významných státních zásahů do ekonomiky ČLR obecně, ale i konkrétní situaci na trhu v příslušném odvětví včetně výrobku, který je předmětem přezkumu.

(58) Podle oddílu 5.2.2 oznámení o zahájení přezkumu a v souladu s čl. 2 odst. 6a písm. c) základního nařízení byly zúčastněné strany vyzvány, aby důkazy obsažené ve vyšetřovacím spisu v době zahájení přezkumu, jež nasvědčují existenci podstatných zkreslení, vyvrátily, vyjádřily se k nim nebo je doplnily. Žádný z vyvážejících výrobců této možnosti nevyužil. Vyvážející výrobci byli kromě toho v dotazníku pro vyvážející výrobce výslovně vyzváni, aby vznesli tvrzení a poskytli příslušné důkazy, pokud mají za to, že některé nebo všechny jejich náklady nebyly ovlivněny podstatnými zkresleními. Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že jeho náklady na suroviny ovlivněny nebyly. I přes výslovnou žádost před ověřením však na místě neposkytl žádné příslušné důkazy. Navíc, jak bylo vysvětleno výše ve 42. bodě odůvodnění, se dokonce rozhodl, že zcela přestane spolupracovat.

(59) V návaznosti na poskytnutí informací CCCLA tvrdila, že antidumpingová dohoda WTO nestanoví procedurální překážku spočívající ve vyjádření připomínek ke zprávě o určité zemi. Komise konstatovala, že toto tvrzení souvisí s postojem CCCLA k souladu nové metodiky s WTO, kterým se zabývají 126. a 127. bod odůvodnění níže. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.

(60) Po poskytnutí informací CCCLA rovněž tvrdila, že čínským vyvážejícím výrobcům nebyla vůbec nabídnuta přiměřená příležitost prokázat, že nebyli jednotlivě ovlivněni podstatnými zkresleními, jež uvádí zpráva a zpráva ThinkDesk. CCCLA dále tvrdila, že podle nové antidumpingové metodiky EU (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2321 ze dne 12. prosince 2017) jednotlivý vývozce již nemá možnost prokázat, že by mohl být posuzován samostatně, a nikoli v rámci údajné situace v celé zemi, na rozdíl od metodiky, která byla vůči ČLR uplatňována podle čl. 2 odst. 7 předchozího znění základního nařízení, jež umožňovalo, aby bylo jednotlivým vývozcům přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství, pokud to prokázali. CCCLA proto tvrdila, že Komise porušila zásadu řádné správy, řádného procesu a práva na obhajobu ve vztahu ke všem čínským vývozcům a dopustila se porušení článku 41 Listiny základních svobod EU.

(61) Komise připomíná, že zásada řádné správy, pokud je projevem určitého konkrétního práva, např. práva na to, aby záležitosti každého jednotlivce byly řešeny nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě, jak je stanoveno v článku 41 Listiny základních svobod, musí být považována za pravidlo unijního práva, jehož cílem je přiznání práv jednotlivcům. Podle judikatury však zásada řádné správy sama o sobě práva jednotlivcům nepřiznává, s výjimkou případu, kdy je projevem konkrétních práv (29). V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na rozdíl od tvrzení CCCLA měly všechny strany během celého šetření v rámci přezkumu před pozbytím platnosti možnost vyjádřit se k existenci podstatných zkreslení, jejich souvislosti s dotčeným výrobkem a dopadem na jejich podnikání. Vyvážející výrobci mohli odpovědět na otázky v oddíle F-5 dotazníku. Jeden vyvážející výrobce se mohl pokusit předložit důkaz na podporu svého tvrzení, že náklady na suroviny nejsou zkreslené. Jak bylo uvedeno v 58. bodě odůvodnění, žádná z uvedených stran se nerozhodla tak učinit. Tyto zúčastněné strany se proto nemohou dovolávat zásady řádné správy, vyjádřené v článku 41 Listiny základních svobod EU, pro své tvrzení ohledně existence podstatných zkreslení u dotyčných vyvážejících výrobců. A dále, teoretické argumenty založené na abstraktním srovnávání mezi různými verzemi antidumpingových právních předpisů nejsou v kontextu článku 41 Listiny relevantní, jelikož Komise je právně vázána řídit se platnými právními předpisy. S ohledem na výše uvedené Komise rovněž poznamenává, že podle čl. 2 odst. 6a písm. a) druhého pododstavce třetí odrážky základního nařízení lze domácí náklady vývozců použít k početnímu zjištění běžné hodnoty, „avšak pokud je na základě přesných a vhodných důkazů […] možné jednoznačně stanovit, že nejsou zkreslené“. To znamená, že je-li tento požadavek splněn, lze zohlednit individuální situaci vyvážejícího výrobce, takže pro stanovení běžné hodnoty budou použity jeho vlastní náklady. V každém případě Komise připomíná, že CCCLA nemůže prosazovat procesní právo, které se jí osobně a nepříznivě nedotýká, takže nemůže uplatňovat porušení konkrétního nároku, který je osobním nárokem jejích členů.

(62) Komise tudíž tvrzení, že došlo k porušení článku 41 Listiny, zamítla.

3.2.2.2. Podstatná zkreslení ovlivňující domácí ceny a náklady v Čínské lidové republice

(63) Čínský hospodářský systém je založen na koncepci „socialistického tržního hospodářství“. Tato koncepce je zakotvena v čínské ústavě a předurčuje řízení ekonomiky v Číně. Ústřední zásadou je „socialistické veřejné vlastnictví výrobních prostředků, totiž všelidové vlastnictví a kolektivní vlastnictví pracujících“. Státem vlastněná ekonomika je „vedoucí silou národního hospodářství“ a stát je zmocněn „zajistit její upevňování a růst“ (30). Celkové uspořádání čínské ekonomiky proto nejen umožňuje státu výrazně zasahovat do ekonomiky, ale stát je k takovým zásahům výslovně zmocněn. Pojem nadřazenosti veřejného vlastnictví soukromému vlastnictví se prolíná celým právním systémem a je zdůrazněn jako obecná zásada ve všech hlavních právních předpisech. Názorným příkladem je čínský zákon o vlastnictví: odkazuje na první fázi socialismu a ukládá státu prosazovat základní hospodářský systém, ve kterém hraje dominantní úlohu veřejné vlastnictví. Jiné formy vlastnictví jsou tolerovány a zákon povoluje jejich rozvoj spolu se státním vlastnictvím (31).

(64) Podle čínských právních předpisů je kromě toho socialistické tržní hospodářství rozvíjeno pod vedením Komunistické strany Číny. Struktury čínského státu a Komunistické strany Číny jsou vzájemně propojeny na každé úrovni (právní, institucionální, personální) a vytvářejí nadstavbu, ve které jsou úlohy Komunistické strany Číny a státu nerozlišitelné. Po změně čínské ústavy v březnu 2018 byla vedoucí úloha Komunistické strany Číny ještě více zdůrazněna prostřednictvím formulace v článku 1 ústavy, která tuto úlohu potvrzuje. Za stávající první větu ústavy: „(s)ocialistické zřízení je základním zřízením Čínské lidové republiky“ byla vložena nová druhá věta, která zní: „Určujícím znakem socialismu s čínskými rysy je vedoucí úloha Komunistické strany Číny“ (32). To dokresluje nezpochybnitelnou a stále rostoucí kontrolu Komunistické strany Číny nad ekonomickým systémem v Číně. Tato vedoucí úloha a kontrola je nedílnou součástí čínského systému a jde daleko nad rámec situace obvyklé v jiných zemích, kde vlády uplatňují obecnou makroekonomickou kontrolu, v jejichž hranicích probíhá volné působení tržních sil.

(65) Čínský stát se zapojuje do intervenční hospodářské politiky při plnění cílů, které se spíše shodují s politickým programem vytyčeným Komunistickou stranou Číny, než aby odrážely hospodářské podmínky převládající na volném trhu (33). Čínské orgány při tom uplatňují celou řadu intervenčních hospodářských nástrojů, včetně systému průmyslového plánování, finančního systému a úrovně právního prostředí.

(66) Zaprvé, na úrovni celkové správní kontroly je směr čínského hospodářství ovládán složitým systémem průmyslového plánování, který ovlivňuje všechny hospodářské činnosti v zemi. Tyto plány ve svém souhrnu zahrnují obsáhlý a složitý komplex odvětví a průřezových politik a jsou přítomny na všech úrovních veřejné správy. Plány na úrovni provincií jsou podrobné, zatímco celostátní plány stanovují obecnější cíle. Plány stanovují také nástroje na podporu příslušných průmyslových a jiných odvětví, jakož i časové rámce, ve kterých má být cílů dosaženo. Některé plány stále obsahují explicitní cíle týkající se výstupů, což bylo běžnou součástí předchozích plánovacích cyklů. V rámci plánů jsou jednotlivá průmyslová odvětví nebo projekty označovány za (pozitivní nebo negativní) priority v souladu s prioritami vlády a jsou jim přiřazovány konkrétní rozvojové cíle (průmyslová modernizace, mezinárodní expanze atd.). Hospodářské subjekty, ať soukromé, nebo vlastněné státem, musí své obchodní činnosti účinně přizpůsobovat realitě, kterou vytváří systém plánování. Je tomu tak nejen kvůli závazné povaze plánů, ale i proto, že příslušné čínské orgány na všech úrovních veřejné správy se systémem plánů řídí a využívají své zákonné pravomoci v souladu s ním, čímž hospodářské subjekty nutí k dodržování priorit stanovených v plánech (viz též oddíl 3.2.2.5 níže) (34).

(67) Zadruhé, na úrovni přidělování finančních zdrojů hrají ve finančním systému Číny dominantní úlohu komerční banky ve vlastnictví státu. Tyto banky se při vytváření a provádění své úvěrové politiky musí přizpůsobovat vládním cílům průmyslové politiky, místo aby primárně posuzovaly ekonomickou hodnotu toho kterého projektu (viz též oddíl 3.2.2.8 níže) (35). Totéž platí o ostatních složkách čínského finančního systému, jako jsou akciové trhy, trhy dluhopisů, soukromé kapitálové trhy atd. Také tyto části finančního sektoru, které nejsou bankami, jsou institucionálně a operačně uspořádány takovým způsobem, který není zaměřen na co nejefektivnější fungování finančních trhů, ale na zajištění kontroly a umožnění zásahů ze strany státu a Komunistické strany Číny (36).

(68) Zatřetí, na úrovni právního prostředí mají zásahy státu do hospodářství řadu podob. Například pravidla pro zadávání veřejných zakázek jsou pravidelně používána k dosažení jiných politických cílů než hospodářské efektivnosti, což narušuje tržní zásady v této oblasti. Platné právní předpisy výslovně stanoví, že zadávání veřejných zakázek se musí provádět tak, aby se usnadnilo dosažení cílů vytyčených státními politikami. Povaha těchto cílů ovšem není vymezena, a orgánům s rozhodovacími pravomocemi tak zůstává široký prostor pro uvážení (37). Obdobně v oblasti investic si čínská vláda ponechává významnou kontrolu a vliv ohledně určení a rozsahu jak státních, tak soukromých investic. Orgány používají prověřování investic, jakož i různé pobídky, omezení a zákazy týkající se investic jako důležitý nástroj na podporu cílů průmyslové politiky, jako je zachování státní kontroly nad klíčovými odvětvími nebo posílení domácího průmyslu (38).

(69) Souhrnně řečeno je čínský hospodářský model založen na některých základních axiomech, které umožňují a podporují širokou škálu zásahů státu. Takto významné zásahy státu jsou v rozporu s volným působením tržních sil, a tedy vedou k narušení účinného umisťování zdrojů v souladu s tržními zásadami (39).

3.2.2.3. Podstatná zkreslení podle čl. 2 odst. 6a písm. b) první odrážky základního nařízení: skutečnost, že na dotčeném trhu působí do značné míry podniky, jež jsou ve vlastnictví orgánů země vývozu, jsou těmito orgány ovládány nebo jsou pod jejich strategickým dohledem či se řídí jejich pokyny

(70) Podniky, jež jsou ve vlastnictví státu, jsou jím ovládány nebo jsou pod jeho strategickým dohledem nebo se řídí jeho pokyny, představují podstatnou součást ekonomiky ČLR.

(71) Pokud jde o státní vlastnictví, jelikož je čínské odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní velmi roztříštěné, je vyvození celkových závěrů ohledně vlastnických poměrů v tomto odvětví obtížné. Žádost žadatele analyzovala devět společností ze seznamu, které jsou poměrně velkými výrobci kuchyňského a stolního nádobí a náčiní a významnou část své výroby vyvážejí. Podle žadatele v osmi z těchto devíti společností měl stát v době analýzy podíl ve výši až 5 %, zatímco v deváté společnosti měly různé státem vlastněné subjekty podíl blížící se 50 % (40). Kapitálový podíl státu v jiných výrobních společnostech v odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní (41) se pohybuje od 46,5 % ve společnosti Jiangsu Gaochun (42), více než 30,34 % ve společnosti Jingdezhen Redleaf Ceramics (43) až po 33 % ve společnosti Sanyuan Ceramics (44). O ostatních čínských společnostech v tomto odvětví nemá Komise k dispozici žádné údaje. Důkazy ve spisu proto nepodporují zjištění o významném státním vlastnictví v odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní.

(72) Pokud jde o ovládání ze strany státu, vláda a Komunistická strana Číny udržují struktury, které zajišťují trvání jejich vlivu na podniky. Stát (a v mnoha ohledech také Komunistická strana Číny) nejen aktivně stanoví obecné ekonomické strategie a dohlíží na jejich provádění jednotlivými podniky, ale osobuje si také právo podílet se na jejich provozním rozhodování. Prvky, které ukazují na existenci státní kontroly nad podniky v odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní, jsou podrobněji popsány v oddíle 3.2.2.4 níže.

(73) Pokud jde o strategický dohled nad keramickým průmyslem a pokyny pro jeho řízení ze strany státu, je analýza uvedena v oddílech 3.2.2.4 a 3.2.2.5 níže. Při vysoké úrovni státní kontroly a zásahů v keramickém průmyslu, jak je popsáno níže, je i soukromým výrobcům keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní bráněno působit za tržních podmínek.

(74) Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise k závěru, že na trhu s keramickým stolním a kuchyňským nádobím a náčiním v ČLR působí ve značné míře podniky podléhající kontrole nebo strategickému dohledu ze strany čínské vlády.

3.2.2.4. Podstatná zkreslení podle čl. 2 odst. 6a písm. b) druhé odrážky základního nařízení: přítomnost státu ve firmách, což mu dává možnost ovlivňovat ceny či náklady

(75) Čínský stát může ovlivňovat ceny a náklady prostřednictvím přítomnosti státu ve firmách. Důležitým kanálem, jehož prostřednictvím může stát zasahovat do podnikatelských rozhodnutí, jsou zejména buňky Komunistické strany Číny v podnicích, jak ve státem vlastněných, tak v soukromých. Podle práva společností ČLR má být v každé společnosti zřízena organizace Komunistické strany Číny (alespoň se třemi členy této strany v souladu se stranickými stanovami (45)) a daná společnost musí vytvořit nezbytné podmínky pro činnost stranické organizace. V minulosti tento požadavek podle všeho nebyl vždy dodržován nebo striktně vymáhán. Nejpozději od roku 2016 však Komunistická strana Číny zesílila své nároky, pokud jde o kontrolu nad obchodními rozhodnutími ve státem vlastněných podnicích, jakožto věc politického principu. Uvádí se také, že Komunistická strana Číny údajně vyvíjí tlak na soukromé společnosti, aby kladly na první místo „vlastenectví“ a řídily se stranickou disciplínou (46). Podle zpráv z roku 2017 existovaly stranické buňky v 70 % z přibližně 1,86 milionu soukromých společností, přičemž rostl tlak na to, aby organizace Komunistické strany Číny měly poslední slovo, pokud jde o obchodní rozhodnutí ve společnostech, v nichž působí (47). Tato pravidla jsou uplatňována všeobecně v celé čínské ekonomice, ve všech odvětvích včetně keramického průmyslu. Je tudíž jisté, že tato pravidla platí také pro výrobce keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní a pro dodavatele jejich vstupů.

(76) Konkrétně v odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní existují mezi rozhodovacími procesy čínských společností vyrábějících stolní a kuchyňské nádobí a náčiní a státem, zejména Komunistickou stranou Číny, úzké vazby. Zpráva ThinkDesk uvádí jména osob zaujímajících vedoucí pozice v šesti z těchto společností, kteří působí nebo působili ve státních nebo veřejných funkcích (48). Komise na základě jiných zdrojů zjistila, že v souvislosti s třemi z těchto vedoucích výrobců keramického stolního nádobí a náčiní: předseda správní rady a generální ředitel společnosti Guangdong Songfa Ceramics Co., Ltd zařazené do vzorku, jednoho z největších vývozců na trh Unie, působil jako delegát 11. Všečínského shromáždění lidových zástupců (49) a byl členem 12. shromáždění lidových zástupců provincie Kuang-tung (50); předseda jiné společnosti z provincie Kuang-tung uvedené na seznamu – The Great Wall of Cultural Group Holding Co., Ltd – zastával funkci delegáta uvedeného 12. shromáždění lidových zástupců provincie Kuang-tung (51); předseda společnosti Guangdong Sitong Group Co., Ltd uvedené na seznamu byl také členem městského výboru Čínského lidového politického poradního shromáždění v Čchao-čou (52); místopředseda a generální ředitel stejné společnosti kromě toho ve stejné době byl členem stálého výboru 13. shromáždění lidových zástupců v prefektuře Čchao-čou (53). Komise navíc zjistila, že všichni kandidáti, kteří se v roce 2018 ucházeli o funkci nezávislého nevýkonného člena správní rady společnosti Songfa Ceramics Co., Ltd, byli členy Komunistické strany Číny (54).

(77) Komise rovněž v souvislosti se společností Songfa Ceramics zjistila, že tato společnost v letech 2017 a 2018 obdržela finanční převody, které byly v jejím účetnictví vykázány jako „subvence na výdaje spojené s činnostmi členů strany v souvislosti se „dvěma novými typy organizací““ (55). Termín „dva nové typy organizací“ označuje státní politiku zaměřenou na vytváření základních organizací (v podstatě stranických buněk) v podnicích a ve „společenských organizacích“ (56). Bez ohledu na výši uvedených finančních převodů poskytnutých společnosti Songfa už pouhý fakt jejich existence svědčí o úzkém propojení mezi podniky vyrábějícími keramiku a Komunistickou stranou Číny a o tom, že tato strana rozvíjí své činnosti v rámci uvedené společnosti.

(78) Fungování trhu dále narušují přítomnost státu a jeho zásahy na finančních trzích (viz také oddíl 3.2.2.8 níže) i při dodávkách surovin a vstupů (57).

(79) Na základě všech výše uvedených skutečností dospěla Komise k závěru, že přítomnost státu ve firmách v odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní, jakož i ve finančním sektoru a dalších odvětvích dodávajících vstupy, spolu s rámcem popsaným v oddíle 3.2.2.3 a v oddílech následujících umožňuje čínské vládě zasahovat v oblasti cen a nákladů.

3.2.2.5. Podstatná zkreslení podle čl. 2 odst. 6a písm. b) třetí odrážky základního nařízení: veřejné politiky či opatření, jež pozitivně diskriminují domácí dodavatele či jinak ovlivňují volné působení tržních sil

(80) Zaměření čínské ekonomiky je ve značné míře určováno propracovaným systémem plánování, který stanoví priority a předepisuje, na které cíle se musí ústřední vláda a místní orgány veřejné správy zaměřit. Příslušné plány existují na všech správních úrovních a zahrnují prakticky všechna odvětví hospodářství. Cíle stanovené nástroji plánování mají závaznou povahu a orgány na každé úrovni veřejné správy sledují plnění plánů orgány na příslušné nižší správní úrovni. Systém plánování v Číně celkově vede k tomu, že jsou zdroje směrovány do odvětví označených vládou za strategická nebo jinak politicky významná, místo aby byly umisťovány v souladu s tržními silami (58).

(81) Čínský keramický průmysl včetně výroby keramického spotřebního zboží, např. keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní, je odvětví s vysokým podílem lidské práce, jež představuje v Číně tradiční hodnotu, a v souvislosti s tím čínský stát bedlivě dohlíží na jeho rozvoj, tento rozvoj usměrňuje a řídí prostřednictvím různých plánovacích dokumentů (59). Výroba keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní se řídí čínským souborem pravidel pro odvětví lehkého průmyslu, a to prostřednictvím zastřešujícího nástroje, 13. plánu rozvoje lehkého průmyslu na období 2016–2020. Tento plán zejména stanoví, že ve všech odvětvích, na která se vztahuje (a tedy i v odvětví stolního a kuchyňského nádobí a náčiní), uplatňuje ducha rozhodnutí celostátního sjezdu Komunistické strany Číny a řady plenárních zasedání 18. sjezdu strany. Tento plán zavádí v dotčených odvětvích (včetně odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní) celou řadu ustanovení týkajících se řízení nabídky a poptávky, organizační struktury společností, řízení hodnotového řetězce, struktury vývozu, jakož i plánování výroby a investic. Pro dotčená odvětví stanoví cíl ročního růstu přidané hodnoty o 6–7 %. Vypočítává také řadu podpůrných opatření, jejichž cílem zejména je vést podniky lehkého průmyslu k dosažení mezinárodní konkurenceschopnosti (60). Pro keramický průmysl stanoví velmi podrobná ustanovení ohledně rozvoje výrobků. V souvislosti s keramickými stolními a kuchyňskými výrobky stát mimo jiné ukládá „přednostně rozvíjet výrobky s nízkou spotřebou zdrojů, jako je vysoce kvalitní kostní porcelán, porcelán s vysokým obsahem křemene, mastkový porcelán, porcelán s vysokým obsahem živce a ekologické keramické výrobky pro domácnost bez uvolňování těžkých kovů; posilovat kapacitu podniků v oblasti výrobních inovací a designu; zvyšovat přidanou hodnotu výrobků; posilovat dědictví a rozvoj tradičních uměleckých technik keramické výroby; přednostně rozvíjet umělecké výrobky z jemné keramiky; přednostně rozvíjet keramické materiály o vysoké čistotě a ultra jemné materiály s vynikajícími vlastnostmi, jako je vysoká pevnost, vysoká odolnost, odolnost vůči vysokým teplotám, odolnost vůči korozi, odolnost vůči teplotním šokům, odolnost vůči tání kovů atd., vysoce účinné keramické materiály pro výměnu tepla, nové vysoce účinné materiály pro keramické membrány, vysoce kvalitní keramické materiály pro domácnost“ (61). Obsahuje také ustanovení týkající se vývozních činností společností: „[…] aktivně dobývat nové a rozvíjející se trhy, jako je Blízký východ, Rusko, Afrika, Evropa, jihovýchodní Asie, západní Asie, Jižní Amerika, Střední Amerika atd.“; „posilovat mezinárodní spolupráci v oblasti výrobních kapacit, podporovat „pronikání“ podniků se značkovými výrobky [na zahraniční trhy], zřizovat logistická centra a distribuční centra na hlavních prodejních trzích, […]“ (62). Jako jedno z opatření k realizaci výše uvedených cílů plán stanoví čínské nástroje, jež řídí vstup na trh – zejména právní předpisy omezující investice do určitých odvětví: „Státní rada jasně stanoví formou seznamu průmyslová odvětví, oblasti, obory podnikání, ve kterých jsou investiční operace zakázány nebo omezeny.“ Stát dále v plánu vypočítává řadu podpůrných opatření, jež budou na podporu dotčených odvětví (tudíž i výroby keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní) k dispozici, mimo jiné např. inovační fondy, preferenční úvěry, exportní pobídky, finanční převody, daňové úlevy, osvobození od nákladů na užívání pozemků nebo režimy pro stabilizaci zaměstnanosti. Důkazy ve spisu poskytnuté v žádosti žadatele a založené na výročních zprávách několika společností vyrábějících keramické stolní a kuchyňské nádobí a náčiní obsahují i příklady uvedených podpůrných opatření (63).

(82) Zásahy čínské vlády do odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní jsou zjevné, a to nejen prostřednictvím výše uvedeného centrálního plánu, ale i prostřednictvím celé řady plánovacích dokumentů směřujících shora dolů a vydávaných na všech úrovních – od celostátní až po místní úroveň. Názorným příkladem je provincie Kuang-tung, ve které se nachází nejvyšší počet spolupracujících vyvážejících výrobců v rámci tohoto šetření a která se vyznačuje nejvyšší výrobou keramického zboží v Číně (64). V této provincii se toto odvětví v letech 2016–2018 řídilo regionálním plánem – akčním plánem pro přeměnu keramického průmyslu a modernizaci technologických postupů v provincii Kuang-tung (dále jen „akční plán pro Kuang-tung“) (65). V souladu s centrálními plánovacími dokumenty stanoví akční plán pro Kuang-tung mezi svými hlavními cíli zejména „trvalou optimalizaci průmyslových struktur: podstatně zvýšit podíl […] výrobků s vysokou přidanou hodnotou; vybudovat alespoň dvě základny celostátního významu pro demonstraci nového modelu industrializace; podpořit alespoň: dva průmyslové klastry v hodnotě alespoň 50 miliard CNY, 1–2 podniky (skupiny) s ročním příjmem z hlavního předmětu podnikání vyšším než 10 miliard CNY a 40 podniků s ročním příjmem z hlavního předmětu podnikání vyšším než 1 miliarda CNY“ (66). Uvedený akční plán dále ukládá „zlepšit úroveň rozvoje výrobního odvětví“, mimo jiné: prostřednictvím „optimalizace průmyslových klastrů: další zrychlení výstavby základen keramické výroby, jako je Fo-šan, Čchao-čou, Mej-čou a Čching-jüan“, prostřednictvím „rozšíření hodnotového řetězce tohoto odvětví: aktivní zapojení do globálního hodnotového řetězce keramického průmyslu“ a „aktivní účast mezinárodních výměn a mezinárodní spolupráce: plné využití dvou typů zdrojů (67) a dvou typů trhů (68), uskutečňování strategie „vykročení do světa“, zlepšování mezinárodní konkurenceschopnosti daného výrobního odvětví“ (69). Akční plán pro Kuang-tung v souladu se směrnicemi centrálního 13. pětiletého plánu pro odvětví lehkého průmyslu stanoví konkrétně cílené pokyny pro rozvoj výrobků, které mají přijmout za své výrobci keramiky v provincii Kuang-tung: „Pokud jde o (uměleckou) bytovou keramiku: vyvíjet špičkové, ucelené soubory výrobků, jakož i keramické výrobky pro domácnost proměněné v umělecké výrobky a uměleckou keramiku proměněnou ve výrobky pro domácnost; společně vyvíjet materiály, jako je sklokeramika, extrémně odolný porcelán, kostní porcelán, magnéziový porcelán, porcelán s vysokým obsahem křemene, vysoce jakostní smalty atd.; vyvíjet jemné barevné glazury“ (70). V neposlední řadě akční plán stanoví konkrétní rozdělení úloh, pokud jde o provádění jeho ustanovení, a ukládá tyto výkonné úkoly: komisi pro hospodářství a informační technologie dané provincie při „převzetí vůdčí role při koordinaci a řízení transformace a modernizace keramického průmyslu v celé provincii“, oddělení pro ochranu životního prostředí dané provincie při „výkonu dohledu a řízení místních orgánů pro ochranu životního prostředí, které budou v souladu se zákonem pokračovat v hodnocení a schvalování v oblasti životního prostředí, ve vydávání povolení z hlediska ochrany životního prostředí a každodenním dohledu a v řízení projektů v keramickém průmyslu“, oddělením pro půdu a zdroje, finance, daně a elektrickou energii dané provincie při „plnění jejich povinností s cílem zajistit, aby příslušné politiky byly řádně prováděny“ a příslušným orgánům v oblasti hospodářství a informační technologie v každém městě při „zajišťování úzké koordinace a spolupráce příslušných oddělení, jakož i společného řízení s cílem zajistit urychlené zahájení projektů transformace a modernizace klíčových podniků v souladu s plánovaným harmonogramem“ (71).

(83) Jak dokresluje předchozí bod odůvodnění ve vztahu k provincii Kuang-tung, přechází řízení keramického průmyslu v této provincii zcela na místní úroveň. Například výrobci keramického zboží ve městě Čchao-čou – jedné z klíčových lokalit keramické výroby (72) (zmíněné v akčním plánu pro Kuang-tung) – jsou rovněž povinni dodržovat místní odvětvový plán: Plán a akční plán města Čchao-čou na transformaci a technologickou modernizaci keramického průmyslu (73) (dále jen „akční plán pro Čchao-čou“), který jako takový naplňuje literu všeobecného průmyslového plánu pro toto město (13. pětiletý plán hospodářského a sociálního rozvoje města Čchao-čou) (74). Akční plán pro Čchao-čou zejména vydal konkrétní pokyny, čeho by toto město mělo dosáhnout, pokud jde o strukturu průmyslu a průmyslovou výrobu – cíle spočívaly např. v tom, že v rámci tohoto města má být alespoň pět výrobců s roční hodnotou výroby vyšší než 500 milionů CNY nebo alespoň deset společností, které do roku 2018 dosáhnou kotace na burze (s podporou zvláštních opatření ze strany státu (75)). Akční plán pro Čchao-čou reguloval také cíle města, pokud jde o strukturu výrobků: do konce plánovacího období muselo alespoň 10 % velkých podniků používat vyspělou technologii, přičemž podíl nově zavedených výrobků by měl činit alespoň 10 % z obratu (76).

(84) Čchao-čou není jediným městem, ve kterém operace podniků podléhají státnímu plánování: výrobci keramiky ve městě Fo-šan, další důležité keramické základně uvedené v akčním plánu pro Kuang-tung, podléhají plánu rozvoje moderního keramického průmyslu v prefektuře Fo-šan na období 2010–2020 (dále jen „plán pro Fo-šan“) (77). Podle tohoto dokumentu má být místní výrobní odvětví restrukturováno „v souladu se zásadou „podporovat velký počet podniků, některé podniky transformovat a modernizovat, řadu podniků transformovat a zrušit“, při zajištění postupné transformace stávajícího keramického průmyslu z málo vyspělého odvětví na odvětví špičkové“ (78). Plán pro Fo-šan stanoví pro místní společnosti řadu postupných kvantitativních a kvalitativních cílů v oblasti výroby: do roku 2012 „udržet stálý rozvoj odvětví a jeho mírný růst, aby výroba dosáhla hodnoty 72 miliard CNY; zajistit, že zde bude existovat 10 podniků, jejichž roční hodnota výroby bude vyšší než 1 miliarda CNY; postupně zavádět špičkovou stavební keramiku, sanitární keramiku, uměleckou keramiku, speciální keramiku a tvůrčí keramické obory“; do roku 2015 „udržet stálý rozvoj odvětví a jeho mírný růst, aby výroba dosáhla hodnoty 80 miliard CNY; zajistit, že zde budou existovat dva podniky, jejichž roční hodnota výroby bude vyšší než 2 miliardy CNY, a 15 podniků, jejichž roční hodnota výroby bude vyšší než 1 miliarda CNY; [a] výrazně zvýšit poměrný podíl špičkové stavební keramiky, sanitární keramiky, umělecké keramiky, speciální keramiky a tvůrčích keramických oborů v celkovém keramickém průmyslu“; zatímco ve střednědobé a dlouhodobé perspektivě (2016–2020) v souladu s plánem pro Fo-šan: „objem výroby musí zachovat vedoucí postavení Číny v keramickém průmyslu, jakož i významný podíl na světovém keramickém průmyslu [a] ukazatele jako celková hodnota a objem keramické výroby, zisk, podíl výdajů na výzkum a vývoj, celkový hospodářský obsah atd. musí dosáhnout relativně vysoké úrovně a zajistit, aby se tak Fo-šan skutečně stal světovým „hlavním městem keramiky““ (79).

(85) Komise byla toho názoru, že výše uvedený souhrn důkazů týkajících se odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní je dostatečný pro vyvození závěru, že působení sil volného trhu v keramickém průmyslu ovlivňují veřejné politiky nebo opatření.

(86) Pokud jde o zkreslení týkající se surovin, CCCLA každopádně tvrdila, že ohledně surovin používaných při výrobě výrobku, který je předmětem přezkumu, žádná zkreslení neexistují. Na podporu svého tvrzení nepředložila CCCLA žádné důkazy. Komise konstatuje, že k tomu, aby se zjistilo, že působení sil volného trhu v odvětví stolního nádobí a náčiní ovlivňují veřejné politiky, nebylo nutné provádět podobnou analýzu ohledně surovin používaných při výrobě výrobku, který je předmětem přezkumu, že však Komise nalezla obrovské množství dokumentů a opatření týkajících se veřejných politik, jež mohou ovlivňovat volné působení tržních sil na trhu surovin používaných při výrobě keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní.

(87) Pokud jde o křemen (kód HS 250510), který je v keramickém průmyslu v Číně široce používán, komplexní plán v oblasti nerostných surovin pro provincii Ťiang-si (80) na období 2016–2020 (81) uvádí křemennou moučku jako jeden z nerostů podléhajících státní politice řízení, a sice jeden z těch, u nichž je třeba zvýšit bezpečnost a kapacitu zásobování (82). Křemenná moučka je také zahrnuta do státního mechanismu množstevní regulace pro rozvoj a využití jako jeden z nerostů, jejichž těžba a rozvoj mají být podporovány (83). Křemenný písek pro keramiku je uveden také v národním 13. pětiletém plánu v oblasti nerostných surovin na období 2016–2020 (84) jako jeden z nerostů, u nichž platí kritéria minimální velikosti pro otvírání dolů (85).

(88) Pokud jde o bentonit (kód HS 250810), další surovinu používanou v některých procesech výroby keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní, komplexní plán v oblasti nerostných surovin pro provincii Ťiang-si (viz výše) ho označuje jako jeden z nerostů, jejichž rozvoj a těžbu je třeba urychlit, „takže výhoda spojená s existencí tohoto zdroje se musí co nejdříve proměnit ve výhodu hospodářskou“ (86).

(89) Pokud jde o pigmenty (kód HS 320710), které jsou ve výrobě keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní široce používány, jsou uváděny v „Plánu rozvoje průmyslu, technologie a inovačních kapacit (2016–2020) (87) jako jedna z rozvojových priorit v oblasti petrochemického a chemického průmyslu, přičemž stát v rámci tohoto plánu ukládá úkol „zajistit trvalou výrobu přibližně 1 000 tun ftalokyaninových pigmentů, heterocyklických organických pigmentů a jiných druhů organických pigmentů“ (88).

(90) Pokud jde o sádrovec (kód HS 252010), je tato surovina uvedena v národním 13. pětiletém plánu v oblasti nerostných surovin (viz výše) jako jeden z nerostů, u nichž platí kritéria minimální velikosti pro otvírání dolů (89).

(91) A konečně kaolin (kód HS 2507), který představuje jednu z hlavních surovin při výrobě keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní, je zahrnut do několika regionálních a místních plánovacích dokumentů, které se zabývají řízením těžby a výroby. Konkrétně, plán v oblasti nerostných surovin pro provincii Kuang-si (90) (2016–2020) (91) zavádí ustanovení týkající se průmyslové základny pro zpracování zdrojů kaolinu v Che-pchu, z nichž vyplývá úkol „rozšiřovat těžbu kaolinových hlín v Che-pchu, zvyšovat kapacitu a úroveň hlubokého zpracování kaolinu a zaměřit se na rozvoj stavební, sanitární, bytové a umělecké keramiky, produkci kaolinu pro výrobu papíru a barev a dále zvyšovat přidanou hodnotu nerostných produktů; do roku 2020 založit osm až deset páteřních podniků pro hluboké zpracování kaolinu a učinit z oblasti Che-pchu klíčovou základnu produkce kaolinu na celostátní úrovni“ (92). Obsahuje také ustanovení zaměřená na vytvoření struktury a kapacity průmyslové těžby, a to včetně dodávek kaolinu: „V souladu s potřebami hospodářského a sociálního rozvoje musíme silně podporovat rozvoj specifických rysů, výhod a nově vznikajících odvětví nerostných surovin. Se zaměřením na nerosty jako […], kaolin, […], s ohledem na podmínky těchto zdrojů, v oblastech, kde je možný silný dopad na životní prostředí, a s komplexními podpůrnými zařízeními musíme podporovat budování velkých a středně velkých dolů s tržní konkurenceschopností, zajistit účinnou koncentraci průmyslu a rozvoj výroby ve větším rozsahu, aby bylo možné zvýšit kapacitu dodávek, těžby a úroveň využití klíčových nerostů“ (93). V neposlední řadě pak plán reguluje minimální výrobní kapacitu pro těžební společnosti stanovením minimálních objemů těžby pro jednotlivé kategorie společností, a to i pro produkci kaolinu (94).

(92) Trh pro produkci kaolinu je zahrnut také do plánu v oblasti nerostných zdrojů pro provincii Kuang-tung (2016–2020) (95), který je zvlášť důležitý, neboť tato provincie má pro keramickou výrobu klíčový význam (viz 82. bod odůvodnění). Obdobně jako plán pro provincii Kuang-si uvedený výše obsahuje plán pro Kuang-tung řadu ustanovení týkajících se řízení a plánování těžby a produkce nerostů, a to včetně kaolinu. Mezi vedoucími směry zejména uvádí snahu: „(…) urychlit strategická opatření a strategické cíle k zajištění průlomu v prospekci nerostů, zlepšit rozvržení průzkumu, těžby a ochrany zdrojů“ nebo „dále podpořit strukturální reformy na straně nabídky“ (96).

(93) Stejně jako v případě výroby keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní jsou plánovací dokumenty týkající se kaolinu stanoveny počínaje úrovní provincie až na úroveň místní. Například město Pej-chaj v provincii Kuang-si (viz výše) má svůj vlastní plán věnovaný hospodaření s nerostnými surovinami (97), jenž obsahuje ustanovení týkající se těžby a produkce kaolinu. Uvedený plán zejména stanoví pro městskou průmyslovou strukturu tyto cíle v oblasti těžby, produkce a využití nerostných surovin: „do roku 2020 zajistit stálý ekonomický rozvoj veškerého těžebního průmyslu v rámci města, zajistit, aby odvětví těžby nerostných surovin dosáhlo hodnoty produkce 450 milionů CNY a objemu produkce nerostných surovin ve výši 9 milionů tun“, a tyto průmyslové cíle, včetně cílů pro kaolin a křemenný písek: „na základě stávající těžební kapacity se zaměřit na těžbu a využití kaolinu a křemenného písku, který má být použit při výrobě skla, [a] vybudovat největší základnu pro zpracování, dovoz a vývoz kaolinu (keramické hlíny), křemenného písku s vysokou čistotou a dalších neželezných nerostných produktů, největší základnu pro výrobu keramiky a největší základnu pro výrobu cementu v provincii Kuang-si“ (98). Plán také stanoví cíle pro rok 2025, včetně cílů zvýšení využití a produkce: „Intenzivně rozvíjet těžbu a využití neželezných a stavebních materiálů; zaměřit se na rozvoj odvětví hlubokého zpracování, např. kaolinu, křemenného písku pro výrobu skla atd.; usilovat o to, aby průmysl nerostných surovin do roku 2025 představoval produkci v hodnotě 600 milionů CNY; […]; účinně a podstatně rozšířit a industrializovat těžbu; podstatně zvýšit úsporné a intenzivní využití nerostných surovin“. Zejména pak rovněž udává jasný cíl pro místní orgány „dosáhnout komplexního řízení průmyslu nerostných surovin“ (99). Jedním z prvků, o něž se taková politika řízení opírá, je regulace struktury a výroby místního průmyslu: „určit jednu hlavní těžební oblast pro celé město: hlavní oblast pro těžbu kaolinu Che-pchu o rozloze 542,49 km2. V této hlavní těžební oblasti je v současnosti šest velkých kaolinových dolů. Do roku 2020 smí počet kaolinových dolů v této hlavní těžební oblasti řízeně dosáhnout osmi či méně a velikost jejich produkce musí být velká nebo střední. Sedm z osmi předpokládaných oblastí již bylo vymezeno, a jednu je ještě třeba vymezit“ (100).

(94) Jak dokládají výše uvedené plánovací dokumenty, čínská vláda zjevně řídí rozvoj odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní v souladu s celou řadou politických nástrojů a směrnic, které se mimo jiné týkají: složení a restrukturalizace trhu, surovin, investic, řízení kapacity, sortimentu výrobků, zeměpisné polohy, modernizace atd. Pomocí těchto a jiných nástrojů čínská vláda řídí a kontroluje doslova každý aspekt rozvoje a fungování tohoto odvětví (101). Důsledky politik čínské vlády a z nich vyplývajících zkreslení pravděpodobně nejlépe ilustruje současný problém nadměrné kapacity v odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní, jak je popsáno v oddíle 3.3.1 níže (102).

(95) Souhrnně řečeno Komise zjistila, že čínská vláda má zavedeny veřejné politiky, jež ovlivňují volné působení tržních sil v odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní, včetně surovin používaných v tomto odvětví.

3.2.2.6. Podstatná zkreslení podle čl. 2 odst. 6a písm. b) čtvrté odrážky základního nařízení: neexistence nebo diskriminační uplatňování či nedostatečné vymáhání práva týkajícího se úpadku, obchodních společností nebo vlastnictví

(96) Podle informací obsažených ve spise čínský úpadkový systém nedostatečně plní své hlavní cíle, jako je spravedlivé řešení pohledávek a dluhů a ochrana zákonných práv a zájmů věřitelů a dlužníků. Je to zřejmě zapříčiněno tím, že čínské úpadkové právo formálně vychází ze zásad, které jsou obdobné jako zásady uplatňované v odpovídajících právních předpisech v jiných zemích, ale pro čínský systém je typické jejich systematickým nedostatečným prosazováním. Země je stále nechvalně známá nízkým počtem úpadků ve vztahu k velikosti jejího hospodářství, v neposlední řadě proto, že insolvenční řízení trpí řadou nedostatků, které fakticky odrazují od podávání insolvenčních návrhů. Navíc úloha státu v insolvenčním řízení je nadále silná a aktivní a stát má často přímý vliv na výsledek řízení (103).

(97) Nedostatky systému vlastnických práv jsou obzvláště zjevné v souvislosti s vlastnictvím půdy a právem k užívání pozemků v Číně (104). Veškerou půdu vlastní čínský stát (půda na venkově v kolektivním vlastnictví a půda ve městech ve státním vlastnictví). Její přidělování i nadále závisí výhradně na státu. Existují právní ustanovení zaměřená na udělování práva k užívání pozemků transparentním způsobem a za tržní ceny, například prostřednictvím zavedení dražebních postupů. Tato ustanovení však běžně nejsou dodržována a někteří kupující získávají pozemky zdarma nebo za ceny nižší než tržní (105). Orgány kromě toho při přidělování půdy často sledují konkrétní politické cíle, včetně plnění hospodářských plánů (106).

(98) Čínské právní předpisy upravující úpadky a vlastnictví proto řádně nefungují, což vede ke zkreslením v souvislosti s tím, že na trhu zůstávají podniky v platební neschopnosti, a ve vztahu k poskytování a nabývání pozemků v ČLR. Tyto právní předpisy se vztahují také na výrobu keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní. Komise kromě toho již v minulosti zjistila, že toto odvětví mělo prospěch z operací s právy k užívání pozemků, jež podléhaly zkreslením ze strany státu (107).

(99) S ohledem na výše uvedené skutečnosti Komise dospěla k závěru, že v odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní existuje diskriminační uplatňování nebo nedostatečné prosazování práva týkajícího se úpadku a vlastnictví.

3.2.2.7. Podstatná zkreslení podle čl. 2 odst. 6a písm. b) páté odrážky základního nařízení: zkreslené mzdové náklady

(100) V Číně se nemůže plně rozvinout systém tržních mezd, protože pracujícím a zaměstnavatelům je bráněno v jejich právu na kolektivní organizování. Čína neratifikovala řadu základních úmluv Mezinárodní organizace práce (ILO), zejména ty, které se týkají svobody sdružování a kolektivního vyjednávání (108). Podle vnitrostátního práva působí pouze jedna odborová organizace. Tato organizace ovšem není nezávislá na státních orgánech a do kolektivního vyjednávání a ochrany práv pracovníků se stále zapojuje jen na elementární úrovni (109). Mobilitu čínské pracovní síly navíc omezuje systém registrace domácností, který omezuje přístup k celému spektru sociálního zabezpečení a dalším výhodám poskytovaným místním obyvatelům v dané správní oblasti. To obvykle vede k tomu, že pracovníci, kteří nemají registraci k pobytu v daném místě, se v zaměstnání ocitají ve zranitelném postavení a pobírají nižší příjem než držitelé registrace k pobytu (110). Tyto zjištěné skutečnosti vedou ke zkreslení mzdových nákladů v Číně.

(101) Jak bylo uvedeno výše, práce představuje významnou část nákladů na výrobu výrobku, který je předmětem přezkumu, neboť se jedná o proces s vysokým podílem lidské práce. Keramický průmysl, včetně výroby stolního nádobí a náčiní, rovněž podléhá popsanému čínskému systému pracovního práva. Uvedené odvětví je tedy zasaženo zkreslením mzdových nákladů jak přímo (při výrobě dotčeného výrobku), tak nepřímo (v rámci přístupu ke kapitálu nebo vstupům od společností, na které se vztahuje stejný pracovněprávní systém v Číně).

(102) Na základě výše uvedených skutečností Komise dospěla k závěru, že mzdové náklady v odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní jsou zkresleny.

3.2.2.8. Podstatná zkreslení podle čl. 2 odst. 6a písm. b) šesté odrážky základního nařízení: přístup k finančním prostředkům poskytovaným institucemi, jež realizují cíle veřejné politiky nebo v jiném ohledu nevyvíjejí svou činnost nezávisle na státu

(103) Přístup podnikových subjektů ke kapitálu je v Číně předmětem různých zkreslení.

(104) Zaprvé, čínský finanční systém se vyznačuje silným postavením bank ve vlastnictví státu (111), které při zajišťování přístupu k financím zohledňují jiná kritéria než ekonomickou životaschopnost projektu. Podobně jako nefinanční státem vlastněné podniky jsou tyto banky nadále propojeny se státem nejen prostřednictvím vlastnictví, ale také formou personálních vztahů (nejvyšší vedoucí pracovníci velkých finančních institucí ve vlastnictví státu jsou v konečném důsledku jmenováni Komunistickou stranou Číny) (112) a – opět stejně jako u nefinančních státem vlastněných podniků – banky pravidelně provádějí veřejné politiky vytvořené vládou. Banky při tom plní výslovnou zákonnou povinnost vykonávat svou činnost v souladu s potřebami národního hospodářského a sociálního rozvoje a v souladu s průmyslovými politikami státu (113). Situaci zhoršují další platná pravidla, která směrují finanční prostředky do odvětví, jež byla vládou označena za preferovaná nebo jinak důležitá (114).

(105) Přestože se uznává, že různá právní ustanovení zmiňují potřebu řídit se obvyklými bankovními postupy a obezřetnostními pravidly, jako je potřeba zkoumat úvěruschopnost dlužníka, z naprosté většiny důkazů, včetně zjištění v rámci šetření na ochrany obchodu, vyplývá, že tato ustanovení hrají při uplatňování různých právních nástrojů pouze druhotnou úlohu.

(106) Zkresleny jsou často také ratingy dluhopisů a úvěrové ratingy, což má řadu důvodů včetně toho, že posouzení rizik je ovlivněno strategickým významem podniku pro čínskou vládu a silou případné implicitní vládní záruky. Odhady silně nasvědčují tomu, že čínské úvěrové ratingy soustavně odpovídají nižším mezinárodním ratingům.

(107) Z toho plyne zaujatost při poskytování úvěrů státem vlastněným podnikům, velkým soukromým společnostem s dobrými konexemi a společnostem v klíčových odvětvích průmyslu, což znamená, že dostupnost kapitálu a jeho náklady nejsou pro všechny subjekty na trhu stejné.

(108) Zadruhé, výpůjční náklady jsou uměle udržovány na nízké úrovni, aby se podpořil růst investic. To vede k nadměrnému využívání kapitálových investic se stále nižší návratností investovaných prostředků. Tuto skutečnost ilustruje nedávný růst finanční páky společností ve státním sektoru, k němuž došlo navzdory prudkému poklesu ziskovosti, což svědčí o tom, že se mechanismy působící v bankovním systému neřídí obvyklými obchodními reakcemi.

(109) Zatřetí, přestože bylo v říjnu 2015 dosaženo liberalizace nominálních úrokových sazeb, cenové signály stále nejsou výsledkem volného působení tržních sil, ale ovlivňují je zkreslení způsobená vládními zásahy. Úvěry na úrovni referenční sazby nebo pod touto úrovní totiž stále představují 45 % všech poskytnutých úvěrů a zdá se, že dochází k intenzivnějšímu využívání cílených úvěrů, protože uvedený podíl se od roku 2015 výrazně zvýšil navzdory zhoršujícím se ekonomickým podmínkám. Uměle nízké úrokové sazby vedou k podhodnocení kapitálu, a tudíž k jeho nadměrnému využívání.

(110) Celkový růst úvěrů v Číně ukazuje na klesající efektivnost alokace kapitálu bez jakýchkoli známek zpřísnění úvěrové politiky, které by bylo možné očekávat v nenarušeném tržním prostředí. V důsledku toho došlo v posledních letech k rychlému nárůstu úvěrů se selháním. V situaci rostoucího objemu ohrožených dluhů se čínská vláda rozhodla zamezit selháním. V důsledku toho byly problémy úvěrů se selháním řešeny refinancováním, což vedlo k vytvoření tzv. „zombie“ společností, nebo převodem vlastnictví dluhu (např. prostřednictvím fúzí nebo kapitalizací pohledávek), aniž by se nezbytně odstranil celkový dluhový problém či řešily jeho základní příčiny.

(111) V podstatě lze říci, že navzdory krokům, které byly v nedávné době podniknuty směrem k liberalizaci trhu, je systém podnikových úvěrů v Číně postižen významnými systémovými problémy a zkresleními, která vyplývají z pokračující výrazné role státu na kapitálových trzích.

(112) Z tohoto finančního systému má prospěch i výroba keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní nebo dodavatelé surovin a jiných vstupů. Někteří čínští výrobci keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní zejména obdrželi v nedávné minulosti státní podporu neodpovídající tržním podmínkám, která vykazovala rysy finanční podpory poskytnuté na nekomerčním základě (115). Tato podpora a výše popsané významné zásahy státu v oblasti finančního systému obecně proto vedou k tomu, že jsou závažným způsobem narušovány tržní podmínky na všech úrovních.

(113) S ohledem na výše uvedené skutečnosti Komise dospěla k závěru, že výrobci keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní mají přístup k finančním prostředkům poskytovaným institucemi, jež realizují cíle veřejné politiky nebo v jiném ohledu nevyvíjejí svou činnost nezávisle na státu.

3.2.2.9. Systémová povaha popsaných zkreslení

(114) Komise konstatovala, že zkreslení popsaná ve zprávě jsou pro čínskou ekonomiku typická. Dostupné důkazy ukazují, že skutečnosti a charakteristiky čínského systému popsané výše v oddílech 3.2.2.2 až 3.2.2.5, jakož i v části A zprávy se týkají celé země a všech hospodářských odvětví. Totéž platí o popisu činitelů výroby uvedeném v oddílech 3.2.2.6 až 3.2.2.8 výše a v části B zprávy.

(115) CCCLA ve svých připomínkách ze dne 30. července 2018 k oznámení ze dne 18. července 2018 vznesla námitku proti uplatnění čl. 2 odst. 6a základního nařízení. Podle jejího názoru měla Komise nejprve ověřit údajná podstatná zkreslení v čínském odvětví keramického stolního nádobí a náčiní a učinit kladné rozhodnutí, jak vyžaduje čl. 2 odst. 6a písm. a), a teprve potom zjišťovat údaje o výrobních nákladech z alternativních zdrojů. Ve svých dalších připomínkách ze dne 13. srpna 2018 CCCLA vysvětlila, že čínští vyvážející výrobci obvykle nedovážejí 15 surovin používaných pro dotčený výrobek, ale nakupují je na místním trhu. CCCLA dále uvedla, že „žadatel netvrdil, že došlo k podstatnému zkreslení na čínském trhu surovin, a ani Komise ve své „zprávě o Číně“ nezjistila možné zkreslení v Číně, pokud jde o suroviny pro keramický průmysl“. Proto podle CCCLA nebyl důvod nahrazovat skutečné ceny, za které čínští vývozci nakupují těchto 15 surovin na domácím trhu, cenami dovozu z Brazílie, Thajska a Turecka. Tento bod je opakovaně uveden v připomínkách ze dne 19. října 2018, podle nichž Komise měla zkoumat skutečné nákupní ceny, za které čínští vyvážející výrobci nakupují za své suroviny.

(116) Komise vyzvala CCCLA, aby své tvrzení podložila „přesnými a vhodnými důkazy“, jak vyžaduje čl. 2 odst. 6a písm. a) třetí odrážka základního nařízení. Ani CCCLA, ani žádná ze společností patřících k CCCLA a zařazených do vzorku to však neučinily a jedna ze společností zařazených do vzorku během inspekce na místě ukončila spolupráci.

(117) Komise připomíná, že pro výrobu keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní je zapotřebí celá řada vstupů. Společnosti zařazené do vzorku získávaly tyto vstupy v Číně. Když výrobci keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní tyto vstupy nakupují / smluvně zajišťují, ceny, které platí (a které jsou zaznamenávány jako jejich náklady), jsou zjevně předmětem stejných systémových zkreslení, která jsou uvedena výše. Například dodavatelé vstupů zaměstnávají pracovní síly, které jsou předmětem zkreslení. Mohou si půjčovat peníze, které jsou předmětem zkreslení v oblasti finančního sektoru / alokace kapitálu. Navíc se na ně vztahuje systém plánování, který se uplatňuje na všech úrovních veřejné správy a ve všech odvětvích.

(118) V důsledku toho nejenže nemohou být použity prodejní ceny dotčeného výrobku na domácím trhu, ale totéž se týká také veškerých vstupních nákladů (včetně surovin, energie, pozemků, financování, pracovních sil atd.), protože příslušná tvorba cen je ovlivněna významnými zásahy státu, jak je popsáno v částech A a B zprávy. Zásahy státu popsané ve vztahu k přidělování kapitálu, pozemků, pracovních sil, energie a surovin jsou totiž přítomny v celé ČLR. To například znamená, že vstup, který byl sám vyroben v Číně spojením řady činitelů výroby, je vystaven podstatným zkreslením. Totéž platí pro vstupy vstupů atd.

3.2.2.10. Připomínky po poskytnutí informací týkajících se zjištění o podstatných zkresleních

(119) Po poskytnutí informací vznesla CCCLA několik připomínek, které se týkaly uplatnění čl. 2 odst. 6a písm. b) základního nařízení Komisí.

(120) CCCLA zaprvé tvrdila, že zjištění Komise ohledně existence podstatných zkreslení v čínském odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní nesplňují standardy objektivních zdrojů a dostatečné důkazní hodnoty v tom smyslu, že vycházejí především ze zprávy Komise a zprávy ThinkDesk. Zpráva Komise nepředstavuje objektivní analýzu ekonomiky a hospodářské politiky v Číně, nýbrž má pouze usnadnit úkol žadatele předložit dostatečné důkazy o podstatných zkresleních a usnadnit úkol Komise učinit zjištění v tomto ohledu. Podobně, podle názoru CCCLA, zpráva ThinkDesk usnadňuje úkol žadatele připravit svou žádost a úkol Komise učinit zjištění týkající se existence podstatných zkreslení v čínském odvětví keramiky a stolního nádobí a náčiní. V tomto ohledu, podle CCCLA, byly oba dokumenty vypracovány pro konkrétní účel, a nelze je proto považovat za objektivní, a v analýze existence podstatných zkreslení pravděpodobně opominuly skutkové okolnosti. Kromě toho byly vypracovány také v dosti velkém předstihu před zahájením přezkumu před pozbytím platnosti, a CCCLA tvrdila, že Komise neučinila žádná nová zjištění nad rámec obsahu uvedených dokumentů.

(121) Komise připomněla, že její zpráva představuje soubor důkazů založený do spisu šetření, jak stanoví čl. 2 odst. 6a písm. c) základního nařízení. Zpráva byla zveřejněna dne 21. prosince 2017 a poskytuje každému (tj. nejen stranám určitého konkrétního antidumpingového šetření) možnost, aby k důkazům obsaženým ve zprávě vyjádřil své připomínky, vyvrátil je a doplnil. Žádný takový příspěvek ke zprávě, zpochybňující její objektivitu, Komise až dosud neobdržela. Ani samotná CCCLA mimoto neposkytla žádné konkrétní prvky vyvracející důkazy nebo právní závěry, jež zpráva obsahuje. Nebylo tudíž prokázáno, proč by zpráva měla být neobjektivní, a tvrzení, že z této zprávy nelze při tomto šetření vycházet, bylo zamítnuto. Stejně tak by CCCLA mohla zpochybnit kteroukoli skutkovou nebo právní okolnost ze zprávy ThinkDesk a každé jiné podání žadatele. Jelikož sdružení neposkytlo žádné podrobnosti k tomu, proč informace ve zprávě nejsou objektivní, tvrzení, že Komise by měla zprávu ThinkDesk vyřadit, bylo zamítnuto.

(122) CCCLA dále kritizovala skutečnost, že obě zprávy byly vypracovány v dosti velkém předstihu před zahájením přezkumu před pozbytím platnosti. Tvrdila, že Komise neučinila žádná nová zjištění nad rámec obsahu uvedených dokumentů.

(123) Komise s tímto hlediskem nesouhlasila. V tomto šetření zjistila, že příslušné důkazy obsažené ve zprávě jsou relevantní a použitelné pro toto šetření v rámci přezkumu před pozbytím platnosti, a vzala je tedy v úvahu při posuzování podstatných zkreslení v ČLR. Podobně i pokud jde o zprávu ThinkDesk, Komise použila její obsah k vedení svého výzkumu v souvislosti s dalšími prvky relevantními výlučně pro odvětví keramického a kuchyňského stolního nádobí a náčiní. Komise dále odkázala na významné další důkazy a výzkum obsažené zejména v oddíle 3.2.2.5, týkající se souvislosti mezi horizontálními zkresleními v Číně a v dotyčném odvětví, které jdou daleko nad rámec důkazů uvedených ve zprávě i ve zprávě ThinkDesk. Tento výzkum dovolil Komisi učinit četná další zjištění ohledně existence podstatných zkreslení v odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní. Komise proto tvrzení CCCLA zamítla.

(124) CCCLA rovněž tvrdila, že k poznatkům o podstatných zkresleních se dospělo bez jakékoli kvantitativní analýzy. Podle názoru CCCLA by analýza takových zkreslení měla být podložena porovnáním cen nebo nákladů vykazovaných jednotlivými vyvážejícími výrobci s cenami nebo náklady na volném trhu, aby bylo možné rozhodnout o tom, zda jsou zkreslení podstatná, či nikoli.

(125) Čl. 2 odst. 6a písm. b) základního nařízení ve své první větě stanoví, že „podstatná zkreslení jsou taková zkreslení, k nimž dochází v případě, kdy vykazované ceny nebo náklady, včetně nákladů na suroviny a energii, nejsou výsledkem volného působení tržních sil, neboť jsou ovlivňovány významnými zásahy státu“. Druhá věta tohoto ustanovení poskytuje Komisi vodítko k tomu, jak by měla posuzovat existenci podstatných zkreslení: „Při posuzování toho, zda existují podstatná zkreslení, se bere v úvahu mimo jiné možný dopad jednoho či více […] prvků“, které jsou vypočítány v odrážkách čl. 2 odst. 6a písm. b). V důsledku toho, jak bylo vysvětleno ve 48. bodě odůvodnění výše a v souladu s čl. 2 odst. 6a písm. b), je posouzení Komise týkající se toho, zda taková podstatná zkreslení existují, či nikoli, výsledkem celkového posouzení příslušných prvků, které jsou uvedeny v odrážkách uvedeného ustanovení, s cílem provést skutečné cenové srovnání mezi cenami či náklady vyvážejícího výrobce a nezkreslenými cenami či náklady na volném trhu. A dále, jak bylo také uvedeno v témže 48. bodě odůvodnění, celkové posouzení toho, zda existují zkreslení, či nikoli, může rovněž brát v úvahu celkový kontext a situaci v zemi vývozu a celý právní systém, který poskytuje vládě významné pravomoci zasahovat do ekonomiky takovým způsobem, že ceny a náklady nejsou výsledkem volného působení tržních sil. Požadovaným důkazem v právních předpisech je ustanovení o „možném“ dopadu jednoho či více z příslušných kritérií uvedených v odrážkách čl. 2 odst. 6a písm. b), tj. ovlivňovat ceny a náklady, a v právních předpisech vůbec neexistuje požadavek provádět skutečnou kvantitativní analýzu založenou na srovnání nezkreslených referenčních cen a nákladů s náklady a cenami vyvážejících výrobců, aby bylo možno učinit zjištění o tom, zda v dotyčné zemi a dotyčném odvětví existuje podstatné zkreslení, či nikoli. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.

(126) CCCLA dále tvrdila, že po skončení platnosti oddílu 15 protokolu o přistoupení Číny k WTO (dále jen „protokol“) by se EU neměla odchylovat od standardní metodiky při zjišťování běžné hodnoty, tj. používat pouze domácí ceny a náklady v zemi vývozu, pokud Dohoda o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 (dále jen „antidumpingová dohoda 1994“) neumožňuje postupovat jinak. S ohledem na výše uvedené skutečnosti by se EU měla řídit standardní metodikou v souladu s článkem 2 antidumpingové dohody 1994. CCCLA kromě toho také tvrdila, že antidumpingová dohoda 1994 „nestanoví věcnou možnost stanovovat existenci podstatných zkreslení“. Jelikož pro takové konkrétní opatření neexistuje právní základ v rámci antidumpingové dohody 1994 ani v rámci Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 (GATT 1994), zjištění o existenci podstatných zkreslení a v důsledku toho ani početní zjištění běžné hodnoty nejsou v souladu s články 1, 2, 6.1 a 18.1 antidumpingové dohody 1994.

(127) V daném případě Komise uplatnila příslušná pravidla, jež obsahuje čl. 2 odst. 6a základního nařízení. Normotvůrce EU přijal tato pravidla s plným ohledem na závazky EU podle právních předpisů WTO. Komise konstatovala, že v právních předpisů WTO neexistuje absolutní pravidlo vyžadující vždy početně zjišťovat běžnou hodnotu na základě domácích nákladů a cen. Komise dále nesouhlasila s názorem, že oddíl 15 protokolu již nadále nebude relevantní pro dumpingová šetření týkající se Číny, a připomněla, že v rámci mechanismu WTO pro řešení sporů probíhá v současné době spor o této otázce, ve kterém tento názor obhajovala s odkazem na znění písmene d), jeho účel a historii jednání o tomto ustanovení. Komise proto toto tvrzení zamítla.

3.2.2.11. Závěr

(128) Analýza uvedená v oddílech 3.2.2.2 až 3.2.2.9, která zahrnuje posouzení všech dostupných důkazů týkajících se zásahů Číny do jejího hospodářství obecně, jakož i do jejího keramického průmyslu (včetně výrobku, který je předmětem přezkumu), ukázala, že ceny ani náklady, včetně nákladů na suroviny, energii a pracovní síly, nejsou výsledkem volného působení tržních sil, protože jsou ovlivněny významnými zásahy státu ve smyslu čl. 2 odst. 6a písm. b) základního nařízení, jak ukazuje skutečný nebo možný dopad jednoho nebo více příslušných prvků tam uvedených. Na tomto základě a vzhledem k nespolupráci čínské vlády a vyvážejících výrobců dospěla Komise k závěru, že v tomto případě není ke stanovení běžné hodnoty vhodné použít domácí ceny a náklady.

(129) V důsledku toho Komise přikročila k početnímu zjištění běžné hodnoty výhradně na základě výrobních nákladů a nákladů na prodej odrážejících nezkreslené ceny nebo referenční hodnoty, tj. v tomto případě na základě odpovídajících výrobních nákladů a nákladů na prodej ve vhodné reprezentativní zemi, v souladu s čl. 2 odst. 6a písm. a) základního nařízení, jak je uvedeno v následujícím oddíle.

3.2.3. Reprezentativní země

3.2.3.1. Obecné poznámky

(130) Poté co Komise podle čl. 2 odst. 6a písm. b) základního nařízení stanovila, že ceny a/nebo náklady v čínském odvětví keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní ovlivňují podstatná zkreslení, v souladu s čl. 2 odst. 6a písm. a) základního nařízení početně zjistila běžnou hodnotu na základě výrobních nákladů a nákladů na prodej ve vhodné reprezentativní zemi.

(131) Volba reprezentativní země byla založena na těchto kritériích: 1) úroveň hospodářského rozvoje podobná úrovni ČLR. Za tímto účelem použila Komise země s hrubým národním důchodem na obyvatele, který je podle databáze Světové banky podobný jako v ČLR (116); 2) výroba výrobku, který je předmětem přezkumu, v dané zemi; 3) dostupnost relevantních veřejných údajů v dané zemi; 4) je-li možných reprezentativních zemí více, dostanou případně přednost země s náležitou úrovní sociální a environmentální ochrany.

(132) Jak bylo uvedeno v 31. bodě odůvodnění, informovala Komise v poznámce ze dne 18. července zúčastněné strany o tom, že určila tři možné reprezentativní země: Brazílii, Thajsko a Turecko, a vyzvala zúčastněné strany, aby se k tomu vyjádřily a aby navrhly jiné země. Jak CCCLA, tak žadatel poskytly řadu připomínek k možným reprezentativním zemím, avšak žádný z nich nenavrhl jinou zemi.

3.2.3.1. Úroveň hospodářského rozvoje podobná úrovni ČLR

(133) Brazílie, Thajsko a Turecko jsou všechny zařazeny do kategorie zemí s podobnou úrovní hospodářského rozvoje jako ČLR, což znamená, že všechny jsou Světovou bankou zařazeny do kategorie zemí s „vyššími středními příjmy“.

(134) CCCLA v připomínce uvedla (117), že v roce 2017 byl HND na obyvatele Turecka výrazně vyšší než HND na obyvatele Číny nebo Brazílie. Podobně i žadatel uvedl, (118) že HDP na obyvatele Brazílii v roce 2016 byl velmi podobný jako HDP na obyvatele Číny, zatímco turecký HDP na obyvatele byl výrazně vyšší. Obě strany tudíž tvrdily, že toto kritérium hovoří proti Turecku.

(135) Základní nařízení mluví o „vhodné (…) zemi, jejíž úroveň hospodářského rozvoje je podobná“. V důsledku toho základní nařízení nenařizuje Komisi, aby zvolila zemi s úrovní HND nebo HDP na obyvatele, která je nejbližší úrovni HND nebo HDP na obyvatele Číny. Relevantním kritériem je spíše podobnost úrovně hospodářského rozvoje. Aby bylo možné takovou podobnost stanovit, je při určování počtu potenciálně vhodných zemí s podobnou úrovní rozvoje vhodné použít zařazení do kategorie vyšších středních příjmů Světovou bankou za příslušné období, protože tato klasifikace je založena na několika objektivních ekonomických kritériích. Jelikož byly všechny tři země zařazeny do stejné kategorie databáze Světové banky, byly všechny považovány za země, jež splňují kritérium stanovené v čl. 2 odst. 6a písm. a) první odrážce základního nařízení. Komise tak dospěla k závěru, že všechny tři země splňují toto kritérium ve stejné míře, a tato připomínka byla proto zamítnuta.

3.2.3.2. Výroba výrobku, který je předmětem přezkumu, v reprezentativní zemi a dostupnost příslušných veřejných údajů v reprezentativní zemi

(136) Určité množství výrobku, který je předmětem přezkumu, vyrábějí prakticky všechny země světa. Po analýze dostupných údajů, a zejména údajů z databází Global Trade Atlas (dále jen „GTA“) (119) a Orbis Bureau van Dijk (dále jen „Orbis“) (120), určila Komise jako možné reprezentativní země pro toto šetření Brazílii, Thajsko a Turecko.

(137) CCCLA ve svých připomínkách vyjádřila znepokojení nad velkými rozdíly mezi průměrnými dovozními cenami pro činitele výroby, které vykázaly Brazílie, Thajsko a Turecko. Tvrdila, že tyto rozdíly vyplývají hlavně z množství dovozu. Nižší množství dovozu zpravidla zvyšuje ceny. CCCLA také vyjádřila pochybnosti ohledně přesnosti dovozních cen vyjádřených na úrovni šestimístných kódů harmonizovaného systému (HS) a vyzvala Komisi, aby použila vyšší úroveň osmimístných kódů. Pokud jde o dostupnost finančních údajů, CCCLA poznamenala, že údaje o zisku a prodejních, režijních a správních nákladech v Turecku a Brazílii jsou založeny pouze na jedné nebo dvou společnostech, a mohou být proto ovlivněny příležitostnými faktory (jako je prodej značkových výrobků), zatímco údaje pro Thajsko jsou založeny na průměru osmi společností. CCCLA tudíž tvrdila, že by mělo být zvoleno Thajsko.

(138) Žadatel naproti tomu tvrdil, že jako reprezentativní země by měla být použita Brazílie. Tvrdil, že u dvou z osmi thajských společností určených Komisí se nezdá, že by vyráběly výrobek, který je předmětem přezkumu, a že pro Thajsko nejsou k dispozici finanční údaje z poslední doby. Žadatel také uvedl, že při původním šetření jeden thajský výrobce nemohl poskytnout údaje na dostatečné úrovni podrobnosti. Žadatel tvrdil, že prodejní, režijní a správní náklady a zisk brazilského výrobce navrženého v žádosti o přezkum byly nejvíce v souladu s prodejními, režijními a správními výdaji výrobců v Unii a se ziskem, jehož dosažení by žadatel očekával za neexistence dumpingového dovozu. Žadatel rovněž poznamenal, že údaje o průměrných prodejních, režijních a správních nákladech a zisku thajských výrobců jsou příliš nízké a že u dvou z nich je vykazovaná úroveň zisku nižší než cílový zisk stanovený původním šetřením. Žadatel uvedl, že brazilský výrobce navržený žadatelem je schopen připravit a předložit požadované informace o nákladech.

(139) V reakci na tato tvrzení Komise konstatovala, že rozdíly v průměrných dovozních cenách jako takové neznamenají, že jsou údaje nespolehlivé. Pokud jsou množstevní údaje o dovozu činitelů výroby dostatečně reprezentativní a pokud neexistují žádné jiné zvláštní okolnosti, kvůli kterým by se tyto údaje staly nereprezentativními nebo nevhodnými, není žádný objektivní důvod pro vyloučení těchto údajů nebo kterékoli z navrhovaných zemí. Pokud jde o úroveň klasifikace, je cílem Komise použít co možná nejvhodnější a nejpodrobnější úroveň, která je založena na informacích dostupných ve spisu. Čínští vyvážející výrobci poskytovali až dosud kódy na osmimístné úrovni, které ve většině případů ve skutečnosti odpovídaly šestimístným kódům HS, neboť dvě poslední číslice byly „00“. V případech, kdy to bylo možné, Komise určila a použila ekvivalentní kódy na osmimístné úrovni v nomenklatuře reprezentativní země. Vzhledem k neexistenci jakýchkoli konkrétních tvrzení ohledně konkrétních činitelů výroby Komise použila údaje takovým způsobem, jak je podrobněji vysvětleno ve 155. bodě odůvodnění níže.

(140) Skutečnost, že finanční údaje (jako jsou prodejní, režijní a správní náklady a zisk) pro Thajsko byly založeny na více společnostech než v případě druhých dvou zemí, sama o sobě neznamená, že by byly spolehlivější. Nařízení v každém případě vyžaduje „relevantní údaje“, které musí být „snadno dostupné“, aniž by specifikovalo, že by to měl být co nejširší soubor údajů. Dostupnost auditované účetní závěrky turecké společnosti navíc Komisi umožňuje vyloučit z finančních údajů případný dopad jakékoli mimořádné události nebo činnosti. To se nedá říci o společnostech z ostatních dvou zemí. Nejpodrobnější údaje tak byly dostupné u turecké společnosti. Na základě výše uvedených skutečností byla tvrzení CCCLA zamítnuta.

(141) Pokud jde o tvrzení žadatele týkající se úrovně prodejních, režijních a správních nákladů a zisku brazilského výrobce, Komise konstatovala, že otázka, zda je úroveň prodejních, režijních a správních nákladů a zisku v reprezentativní zemi v souladu s úrovní prodejních, režijních a správních nákladů a zisku výrobců v Unii nebo s jejich očekáváními, není pro výběr nejvhodnější reprezentativní země relevantní. A dále, navzdory tvrzení žadatele nebyly finanční údaje a údaje o nákladech brazilského vývozce, který byl označen v žádosti o přezkum, veřejně dostupné. V důsledku toho byla tvrzení žadatele zamítnuta.

(142) Komise pečlivě analyzovala všechny relevantní údaje, které byly k dispozici ve spisu, o všech činitelích výroby ve všech třech potenciálních reprezentativních zemích a konstatovala: 1) Podle databáze GTA všechny tři země dovážejí většinu surovin v reprezentativním množství. Některých položek (např. křemičitých písků a křemene, pigmentů a sádry), které dohromady představují zhruba 20 % výrobních nákladů integrovaného výrobce, však Turecko a Thajsko dovážejí výrazně větší množství než Brazílie. 2) U určeného výrobce v Turecku jsou auditované finanční výkazy z poslední doby veřejně dostupné (121), zatímco v případě určených společností v Brazílii a Thajsku tomu tak není. Finanční výkazy, ačkoli nejsou pro tento typ analýzy nezbytnou podmínkou, přesto představují výhodu, protože Komisi umožňují ujistit se o tom, že jsou použity nejvhodnější údaje a že jsou vyloučeny účinky případných mimořádných událostí. 3) Turecko má podrobné, veřejně dostupné informace týkající se nákladů práce (122) v dané zemi, jakož i podrobné údaje o počtu odpracovaných hodin v příslušném odvětví (odvětví nekovových nerostných produktů včetně výroby keramiky, skla, cementu a vápna). Údaje v Turecku mimo jiné zahrnují dávky sociálního zabezpečení a jiné náklady práce placené společnostmi. Náklady práce jsou v daném případě důležitým faktorem, protože v průměru představují 45–55 % celkových výrobních nákladů.

(143) Na základě kombinovaného účinku všech těchto faktorů považovala Komise za nejvhodnější reprezentativní zemi pro toto šetření Turecko. V poznámce ze dne 9. října Komise informovala zúčastněné strany o svém záměru použít jako reprezentativní zemi Turecko a vyzvala zúčastněné strany, aby se k tomu vyjádřily.

(144) Žadatel ve svých připomínkách (123) navazujících na poznámku ze dne 9. října tvrdil, že Komise při výběru nejvhodnější reprezentativní země použila pouze dvě ze čtyř kritérií, jež stanoví čl. 2 odst. 6a písm. a) základního nařízení. Žadatel žádal, aby Komise zveřejnila konečné a aktualizované referenční hodnoty pro všechny čin