NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1008/2010

ze dne 9. listopadu 2010,

které se týká požadavků pro schvalování typu systémů stírání a ostřikování čelního skla některých motorových vozidel a kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009 o požadavcích pro schvalování typu motorových vozidel, jejich přípojných vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla z hlediska obecné bezpečnosti

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009 ze dne 13. července 2009 o požadavcích pro schvalování typu motorových vozidel, jejich přípojných vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla z hlediska obecné bezpečnosti (1), a zejména na čl. 14 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,

vzhledem k těmto důvodům:

Nařízení (ES) č. 661/2009 ruší směrnici Rady 78/318/EHS ze dne 21. prosince 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se systémů stírání a ostřikování čelních skel motorových vozidel (3) . Požadavky stanovené v uvedené směrnici by měly být převzaty do tohoto nařízení a případně změněny tak, aby odpovídaly vývoji vědeckých a technických poznatků.

Oblast působnosti tohoto nařízení by se měla shodovat s oblastí působnosti směrnice 78/318/EHS, a je tedy omezena na vozidla kategorie M1.

PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:

Článek 1

Oblast působnosti

Toto nařízení se vztahuje na motorová vozidla kategorie M1, jak jsou definována v příloze II směrnice 2007/46/ES, opatřená čelním sklem, a také na systémy stírání a ostřikování čelního skla určené k montáži do motorových vozidel kategorie M1.

Článek 2

Definice

Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:

„hlavním spínačem ovládání vozidla“ se rozumí zařízení, jímž se elektronický systém přístrojové desky vozidla přepíná z režimu, kdy je vypnutý, jako v případě, kdy je vozidlo zaparkované a řidič není přítomen, do běžného provozního režimu.

Článek 3

ES schválení typu vozidla z hlediska jeho systémů stírání a ostřikování čelního skla

1. Výrobce nebo jeho zástupce předloží schvalovacímu orgánu žádost o ES schválení typu vozidla z hlediska jeho systémů stírání a ostřikování čelního skla.

2. Žádost musí být vyhotovena podle vzoru informačního dokumentu v příloze I části 1.

3. Jsou-li splněny příslušné požadavky stanovené v příloze III tohoto nařízení, udělí schvalovací orgán ES schválení typu a vydá číslo schválení typu v souladu se systémem číslování stanoveným v příloze VII směrnice 2007/46/ES.

Tentýž členský stát nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla.

4. Pro účely odstavce 3 schvalovací orgán vyhotoví certifikát ES schválení typu podle vzoru uvedeného v příloze I části 2.

Článek 4

ES schválení typu samostatného technického celku systémů ostřikování čelního skla

1. Výrobce nebo jeho zástupce předloží schvalovacímu orgánu žádost o ES schválení typu samostatného technického celku systému ostřikování čelního skla.

Žádost musí být vyhotovena podle vzoru informačního dokumentu v příloze II části 1.

2. Jsou-li splněny příslušné požadavky stanovené v příloze III tohoto nařízení, udělí schvalovací orgán ES schválení typu samostatného technického celku a vydá číslo schválení typu v souladu se systémem číslování stanoveným v příloze VII směrnice 2007/46/ES.

Tentýž členský stát nesmí přidělit stejné číslo jinému typu samostatného technického celku.

3. Pro účely odstavce 2 schvalovací orgán vyhotoví certifikát ES schválení typu podle vzoru uvedeného v příloze II části 2.

Článek 5

Značka ES schválení typu samostatného technického celku

Každý samostatný technický celek shodný s typem, pro který bylo podle tohoto nařízení uděleno ES schválení typu samostatného technického celku, musí být opatřen značkou ES schválení typu samostatného technického celku podle přílohy II části 3.

Článek 6

Platnost a rozšíření schválení udělených podle směrnice 78/318/EHS

Vnitrostátní orgány povolí prodej a uvedení do provozu u vozidel a samostatných technických celků, pro něž bylo schválení typu uděleno před datem uvedeným v čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 661/2009, a nadále budou pro tato vozidla a samostatné technické celky udělovat prodloužení schválení v souladu s podmínkami směrnice 78/318/EHS.

Článek 7

Vstup v platnost

Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

(1) Úř. věst. L 200, 31.7.2009, s. 1.

(2) Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1.

(3) Úř. věst. L 81, 28.3.1978, s. 49.

(4) Úř. věst. L 230, 31.8.2010, s. 119.

5. Poznámky (jsou-li nějaké): viz dodatek

1. Další informace: viz dodatek

5. Poznámky (jsou-li nějaké): viz dodatek

1. Další informace: viz dodatek

PŘÍLOHA III

Požadavky na systémy stírání a ostřikování

1. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY

1.1. Systém stírání čelního skla.

1.1.1. Všechna vozidla musí být vybavena systémem stírání čelního skla, který je schopen po aktivaci hlavního spínače ovládání vozidla pracovat bez jakéhokoli zásahu řidiče kromě přepnutí ovladače činnosti potřebného ke spouštění a zastavování systému stírání čelního skla do polohy, kdy je systém zapnut.

1.1.1.1. Systém stírání čelního skla musí zahrnovat jedno nebo více ramen stěrače se snadno vyměnitelnými stírátky.

1.1.2. Stíraná plocha čelního skla musí pokrývat nejméně 98 % plochy výhledu A stanovené v příloze III dodatku 3.

1.1.3. Stíraná plocha čelního skla musí pokrývat nejméně 80 % plochy výhledu B stanovené v příloze III dodatku 3.

1.1.4. Stíraná plocha čelního skla musí splňovat požadavky bodů 1.1.2 a 1.1.3, když systém pracuje s frekvencí stírání podle bodu 1.1.5.1, a zkouší se za podmínek stanovených v bodech 2.1.10 až 2.1.10.3 této přílohy.

1.1.5. Systém stírání čelního skla musí mít nejméně dvě frekvence stírání:

1.1.5.1. jednu frekvenci s nejméně 10 cykly za minutu a nejvýše 55 cykly za minutu;

1.1.5.2. jednu frekvenci s nejméně 45 úplnými cykly za minutu.

1.1.5.3. Rozdíl mezi nejvyšší a nejnižší frekvencí stírání musí být nejméně 15 cyklů za minutu.

1.1.5.4. Přerušovaná činnost systému stírání čelního skla může být použita ke splnění požadavků bodů 1.1.5.1 až 1.1.5.3 této přílohy.

1.1.6. Frekvence uvedené v bodech 1.1.5 až 1.1.5.3 se musí zkoušet za podmínek uvedených v bodech 2.1.1 až 2.1.6 a 2.1.8 této přílohy.

1.1.7. Při zastavení systému stírání čelního skla v důsledku přepnutí ovladače činnosti do polohy, ve které je vypnut, se rameno (ramena) a stírátko (stírátka) musí vrátit do klidové polohy.

1.1.8. Systém stírání čelního skla musí vydržet zablokování po dobu nejméně 15 sekund. Použití automatického ochranného zařízení je dovoleno za předpokladu, že k opětnému spuštění systému není zapotřebí jiná činnost než použití ovladače stěrače čelního skla.

1.1.9. Schopnost systému stírání čelního skla musí vydržet zablokování uvedená v bodě 1.1.8 se musí zkoušet za podmínek uvedených v bodě 2.1.7 této přílohy.

1.1.10. Není-li klidová poloha ramena (ramen) stěrače (stěračů) mimo plochu výhledu B stanovenou podle přílohy III dodatku 3, musí být možné ručně přemístit rameno (ramena) stěrače tak, že bude možno zvednout stírátko (stírátka) stěrače ze stávající polohy na čelním skle, aby bylo možno čelní sklo ručně očistit.

1.1.11. Systém stírání čelního skla musí být schopen pracovat po dobu dvou minut na suchém čelním skle v prostředí o teplotě – 18 °C, aniž by došlo ke zhoršení funkceschopnosti.

1.1.12. Funkceschopnost systému stírání čelního skla za teploty – 18 °C se musí zkoušet za podmínek stanovených v bodě 2.1.11 této přílohy.

1.1.13. Systém stírání čelního skla musí splňovat požadavky bodu 1.1.2 této přílohy, aniž by došlo ke snížení účinnosti, když je frekvence jeho činnosti maximální a když je vozidlo vystaveno relativní rychlosti vzduchu odpovídající 80 % maximální konstrukční rychlosti vozidla nebo rychlosti 160 km/h, podle toho, která z nich je nižší. Plocha výhledu A čelního skla musí být upravena podle bodů 2.1.8 a 2.1.9 této přílohy. Aerodynamické účinky související s rozměry a tvarem čelního skla, ramene (ramen) stěrače a stírátka (stírátek) stěrače musí být ověřeny za těchto podmínek, také s ohledem na bod 2.1.9.1. V průběhu zkoušky musí stírátko (stírátka) stěrače zůstat ve styku s čelním sklem a úplné zvednutí není přípustné. Stírátko (stírátka) stěrače se musí zcela dotýkat čelního skla na ploše stanovené v bodě 1.1.2 po celou dobu každého cyklu a jakékoli částečné pozvednutí při pohybu nahoru nebo dolů není přípustné.

1.2. Systém ostřikování čelního skla

1.2.1. Všechna vozidla musí být vybavena systémem ostřikování čelního skla, který musí být schopen fungovat, když je aktivován hlavním spínačem ovládání vozidla, a musí být schopen snést zatížení a tlaky, která vznikají, jestliže jsou trysky ucpány a systém je uváděn v činnost postupem podle bodů 2.2.1.1 a 2.2.1.1.2 této přílohy.

1.2.2. Funkceschopnost systému ostřikování čelního skla nesmí být nepříznivě ovlivněna vystavením teplotním cyklům podle bodů 2.2.1 a 2.2.5 této přílohy.

1.2.3. Systém ostřikování čelního skla musí být schopen rozstřikovat kapalinu na cílovou plochu čelního skla bez jakýchkoli známek úniku kapaliny, odpojení potrubí a nefunkčnosti trysky, za normálních podmínek v prostředí o teplotě od – 18 °C do 80 °C. Kromě toho, když jsou trysky ucpány, systém rovněž nesmí vykazovat známky úniku kapaliny nebo odpojení potrubí.

1.2.4. Systém ostřikování čelního skla musí být schopen dodávat množství kapaliny postačující k očištění nejméně 60 % plochy výhledu A stanovené podle přílohy III dodatku 3, za podmínek stanovených v bodech 2.2.6 až 2.2.6.4 této přílohy.

1.2.5. Systém ostřikování čelního skla musí být možno ručně aktivovat ovladačem ostřikovače. Kromě toho může být aktivace a deaktivace systému rovněž koordinována a kombinována s jakýmkoli jiným systémem vozidla.

1.2.6. Kapacita zásobníku s kapalinou nesmí mít menší než 1 litr.

2. ZKUŠEBNÍ POSTUP

2.1. Podmínky zkoušky systému stírání čelního skla.

2.1.1. Není-li stanoveno jinak, musí se níže uvedené zkoušky provádět za podmínek uvedených v bodech 2.1.2 až 2.1.5.

2.1.2. Teplota prostředí musí být 5 °C až 40 °C.

2.1.3. Čelní sklo musí být udržováno stále vlhké.

2.1.4. U elektrického systému stírání čelního skla musí být splněny tyto další podmínky.

2.1.4.1. Na začátku zkoušky musí být všechny baterie plně nabité.

2.1.4.2. Je-li vozidlo vybaveno motorem, nesmí otáčky motoru překročit 30 % otáček maximálního výkonu. Pokud se však ukáže, že to není proveditelné kvůli specifickému ovládání motoru, například u elektrických hybridních vozidel, stanoví se realistický scénář, přičemž se zohlední otáčky motoru a občasné nebo úplné vypnutí chodu motoru za normálních jízdních podmínek. Pokud systém stírání čelního skla splní požadavky, aniž by motor běžel, nemusí motor běžet vůbec.

2.1.4.3. Potkávací světla musí být zapnuta.

2.1.4.4. Všechny nainstalované systémy vytápění, větrání, odmrazování a odmlžování (bez ohledu na jejich umístění ve vozidle) musí být v činnosti a mít maximální příkon.

2.1.5. Systémy stírání čelního skla poháněné stlačeným vzduchem nebo podtlakem musí být schopny pracovat nepřetržitě při předepsaných frekvencích stírání bez ohledu na otáčky a zatížení motoru nebo minimální a maximální úrovně nabití baterie stanovené výrobcem pro normální činnost.

2.1.6. Frekvence stírání systému stírání čelního skla musí splňovat požadavky uvedené v bodech 1.1.5 až 1.1.5.3 této přílohy po 20 minutách provozu na mokrém čelním skle.

2.1.7. Požadavek bodu 1.1.8 této přílohy je splněn, jestliže jsou ramena stírače zadržována v poloze odpovídající polovině cyklu po dobu 15 sekund a ovladač systému stírání čelního skla je nastaven na maximální frekvenci stírání.

2.1.8. Vnější povrch čelního skla se pečlivě odmastí denaturovaným lihem nebo rovnocenným odmašťovacím prostředkem. Po zaschnutí se povrch potře roztokem čpavku o koncentraci nejméně 3 % a nejvýše 10 %. Povrch se nechá znovu oschnout a pak se otře suchou bavlněnou tkaninou.

2.1.9. Na vnější povrch čelního skla se stejnoměrně nanese vrstva zkušební směsi podle specifikací uvedených v příloze III dodatku 4 a tato vrstva se nechá zaschnout.

2.1.9.1. Je-li vnější povrch čelního skla upraven podle bodů 2.1.8 a 2.1.9, může být při příslušných zkouškách použit systém ostřikování čelního skla.

2.1.10. Stíraná plocha systému stírání čelního skla popsaná v bodě 1.1.4 této přílohy se stanoví takto:

2.1.10.1. Vnější plocha čelního skla se upraví podle bodů 2.1.8 a 2.1.9.

2.1.10.2. S cílem ověřit splnění požadavků bodů 1.1.2 a 1.1.3 této přílohy se musí aktivovat systém stírání čelního skla, přičemž se zohlední bod 2.1.9.1, a zakreslí se stíraná plocha, která se pak porovná s nákresem ploch výhledu A a B stanovených podle přílohy III dodatku 3.

2.1.10.3. Technická zkušebna může souhlasit s využitím jiného zkušebního postupu (např. virtuální zkoušky) k ověření, zda jsou splněny požadavky bodů 1.1.2 a 1.1.3 této přílohy.

2.1.11. Požadavky bodu 1.1.11 musí být splněny v prostředí o teplotě – 18 ± 3 °C, při které bylo vozidlo uchováváno minimálně po dobu čtyř hodin. Vozidlo musí být připraveno k funkci za podmínek stanovených v bodech 2.1.4 až 2.1.5. V průběhu zkoušky musí systém stírání pracovat normálně, avšak s maximální frekvencí stírání. Stíranou plochu není nutno sledovat.

2.2. Podmínky zkoušky systému ostřikování čelního skla.

2.2.1. Zkouška č. 1. Systém ostřikování čelního skla se zcela naplní vodou a umístí na dobu nejméně čtyř hodin do prostředí o teplotě 20 ± 2 °C. Voda musí být ustálena na tuto teplotu.

2.2.1.1. Všechny výstupy trysek se ucpou a ovladač ostřikovače čelního skla se uvede v činnost šestkrát za minutu, vždy na nejméně tři sekundy.

2.2.1.1.1. Je-li systém ostřikování čelního skla poháněn svalovou energií řidiče, musí být vynakládaná síla v případě ručního čerpadla od 11,0 do 13,5 daN. V případě nožního čerpadla musí být vynakládaná síla od 40,0 do 44,5 daN.

2.2.1.1.2. U elektrických čerpadel nesmí být zkušební napětí nižší než jmenovité napětí, avšak nesmí jmenovité napětí překročit o více než 2 V.

2.2.1.2. Funkceschopnost systému ostřikování čelního skla na konci zkoušky musí vyhovovat bodu 1.2.3 této přílohy.

2.2.2. Zkouška č. 2. Systém ostřikování se zcela naplní vodou a umístí na dobu nejméně čtyř hodin do prostředí o teplotě – 18 ± 23 °C. Voda nemusí být ustálena na tuto teplotu.

2.2.2.1. Ovladač ostřikovače čelního skla se uvede v činnost šestkrát za minutu, vždy na nejméně tři sekundy, podle bodů 2.2.1.1.1 a 2.2.1.1.2. Systém se pak umístí do prostředí o teplotě 20 ± 2 °C, dokud led úplně neroztaje. Voda nemusí být ustálena na tuto teplotu. Funkceschopnost systému ostřikování čelního skla se pak ověří jeho uvedením v činnost podle bodů 2.2.1.1. až 2.2.1.2.

2.2.3. Zkouška č. 3. Zkouška vystavení nízké teplotě.

2.2.3.1. Systém ostřikování čelního skla se zcela naplní vodou a umístí na dobu nejméně čtyř hodin do prostředí o teplotě – 18 ± 3 °C, aby veškerá voda v systému ostřikování zmrzla. Systém se pak umístí do prostředí o teplotě 20 ± 2 °C, dokud led úplně neroztaje, avšak v žádném případě ne déle než na čtyři hodiny. Tento cyklus zamrznutí a roztání se opakuje šestkrát. Nakonec, jakmile se systém ostřikování čelního skla umístí do prostředí o teplotě 20 ± 2 °C a led se zcela rozpustí, přestože se voda na tuto teplotu neustálila, ověří se funkceschopnost systému ostřikovače čelního skla uvedením systému v činnost podle bodů 2.2.1.1. až 2.2.1.2.

2.2.3.2. Systém ostřikování čelního skla se zcela naplní ostřikovací kapalinou pro nízké teploty tvořenou 50 % roztokem metanolu nebo izopropylalkoholu ve vodě o tvrdosti nejvýše 205 mg/l (Ca). Systém se umístí na dobu nejméně čtyř hodin do prostředí o teplotě – 18 ± 3 °C. Kapalina nemusí být ustálena na tuto teplotu. Funkceschopnost systému ostřikování čelního skla se pak ověří jeho uvedením v činnost podle bodů 2.2.1.1. až 2.2.1.2.

2.2.4. Zkouška č. 4. Zkouška vystavení vysoké teplotě.

2.2.4.1. Je-li jakákoli část systému ostřikování čelního skla umístěna v motorovém prostoru, systém se zcela naplní vodou a umístí na dobu nejméně osmi hodin do prostředí o teplotě 80 ± 3 °C. Voda nemusí být ustálena na tuto teplotu. Funkceschopnost systému ostřikování čelního skla se pak ověří jeho uvedením v činnost podle bodů 2.2.1.1. až 2.2.1.2.

2.2.4.2. Není-li žádná část systému ostřikování čelního skla umístěna v motorovém prostoru, systém se zcela naplní vodou a umístí na dobu nejméně osmi hodin do prostředí o teplotě 80 ± 3 °C. Voda nemusí být ustálena na tuto teplotu. Poté se systém umístí do prostředí o teplotě 20 ± 2 °C. Po ustálení teploty vody se funkceschopnost systému ostřikování čelního skla ověří jeho uvedením v činnost podle bodů 2.2.1.1. až 2.2.1.2. Poté se systém zcela naplní vodou a umístí na dobu nejméně osmi hodin do prostředí o teplotě 60 ± 3 °C. Voda nemusí být ustálena na tuto teplotu. Funkceschopnost systému ostřikování čelního skla se pak ověří jeho uvedením v činnost podle bodů 2.2.1.1. až 2.2.1.2. Výrobce může případně požádat o vyzkoušení systému ostřikování čelního skla za podmínek stanovených v bodě 2.2.4.1.

2.2.5. Zkoušky ostřikovače čelního skla stanovené v bodech 2.2.1 až 2.2.4.2 se postupně provádějí se stejným systémem ostřikování čelního skla. Systém lze zkoušet buď tak, jak je nainstalován v typu vozidla, u kterého se žádá o ES schválení typu, nebo samostatně. Pokud se žádá o ES schválení typu samostatného technického celku, musí se systém zkoušet samostatně.

2.2.6. Zkouška č. 5. Zkouška způsobilosti systému ostřikování

2.2.6.1. Systém ostřikování čelního skla se zcela naplní vodou. Je-li to možné, lze trysku (trysky) ostřikovače nasměrovat na cílovou oblast vnější plochy čelního skla, přičemž vozidlo musí být v klidu a bez výrazného vlivu větru.

2.2.6.2. Vnější plocha čelního skla se upraví, jak je popsáno v bodech 2.1.8 a 2.1.9 této přílohy.

2.2.6.3. Systém ostřikování čelního skla se spustí podle pokynů výrobce, přičemž se zohlední body 2.2.1.1.1 a 2.2.1.1.2 této přílohy. Celková doba trvání zkoušky nepřekročí 10 úplných cyklů automatické činnosti systému stírání čelního skla při maximální frekvenci stírání.

2.2.6.4. S cílem ověřit splnění požadavků bodu 1.2.4 této přílohy se zakreslí příslušná očištěná plocha, která se pak porovná s nákresem plochy výhledu A stanovené podle přílohy III dodatku 3. Je-li pozorovateli zřejmé, že byly požadavky splněny, není nutno vytvářet nákresy.

2.2.7. Zkouška stanovená v bodech 2.2.6 až 2.2.6.4 se musí vždy provést na vozidle typu, pro který se žádá o ES schválení typu, i když je ve vozidle nainstalován schválený samostatný technický celek.

Dodatek 1 Postup zjištění R-bodu neboli vtažného bodu místa k sezení R-bod neboli vztažný bod místa k sezení se určí v souladu s ustanoveními přílohy 3 předpisu EHK OSN č. 17 (1). (1) Úř. věst. L 373, 27.12.2006, s. 1.

Dodatek 2 Postup stanovení základních referenčních značek v trojrozměrné vztažné soustavě Prostorové vztahy mezi základními referenčními značkami na výkresech a jejich skutečným umístěním na vozidle se určí v souladu s ustanoveními přílohy 4 předpisu EHK OSN č. 125 (1). (1) Úř. věst. L 200, 31.7.2010, s. 38.

Dodatek 3 Postup stanovení ploch výhledu čelních skel vozidel Plochy výhledu A a B se určí v souladu s ustanoveními přílohy 18 předpisu EHK OSN č. 43.