3.74

Níže jsou uvedeny finanční služby, které patří do této položky. Každá z nich vede k přerozdělení finančních prostředků. a) Neživotní pojištění. V rámci smlouvy o neživotním pojištění pojišťovna přijímá od klienta pojistné, které drží až do doby, kdy je uplatněn nárok na náhradu nebo kdy skončí platnost pojištění. Pojistné pojišťovna investuje a výsledný důchod z vlastnictví je pro ni dodatečným finančním zdrojem. Tento důchod z vlastnictví představuje důchod ušlý klientovi a pojímá se jako implicitní doplněk skutečného pojistného. Úroveň skutečného pojistného pojišťovna stanovuje tak, aby po sečtení souhrnu částek pojistného a z nich získaných důchodů z vlastnictví a po odečtení očekávaných náhrad zbývalo rozpětí, které si pojišťovna ponechá jakožto produkci této pojišťovny. Produkce neživotního pojištění se vypočítá jako: celkové zasloužené pojistné plus implicitní doplňkové pojistné (rovné důchodu z vlastnictví získanému z technických rezerv) minus upravené náhrady, na které vznikl nárok. Pojišťovací společnost má k dispozici rezervy sestávající z nezaslouženého pojistného (skutečného pojistného připadajícího na další účetní období) a z částek na nevyrovnané nároky. Nevyrovnané nároky tvoří nároky, které ještě nebyly ohlášeny, které byly ohlášeny, ale ještě nebyly vyřízeny, nebo které byly ohlášeny a vyřízeny, ale dosud nebyly zaplaceny. Tyto rezervy se nazývají technické rezervy a používají se k tvorbě důchodů z investic. Zisky a ztráty z držby nejsou důchodem z investování pojistných technických rezerv. Pojistné technické rezervy mohou být investovány do vedlejších činností pojišťovny, např. do pronájmu obydlí nebo kanceláří. Čistý provozní přebytek těchto vedlejších činností je důchodem z investování pojistných technických rezerv. Správná výše náhrad, která se použije ve výpočtu produkce, se nazývá „upravené náhrady“ a může se určit dvěma způsoby. Pomocí metody založené na očekávání se výše upravených náhrad odhaduje podle modelu vycházejícího z minulého vývoje náhrad, které společnost vyplácela. Druhá metoda využívá účetních informací: upravené náhrady se odvodí ex post jako skutečné náhrady, na které vznikl nárok, plus změna vyrovnávacích rezerv, tj. finančních prostředků odložených na pokrytí neočekávaně vysokých náhrad. Jestliže vyrovnávací rezervy nepostačují k tomu, aby se upravené náhrady dostaly na obvyklou úroveň, připočtou se při výpočtu upravených náhrad příspěvky z vlastního kapitálu. Důležitou vlastností obou metod je, že neočekávaně vysoké náhrady nevedou ke kolísavým a záporným odhadům produkce. Změny technických a vyrovnávacích rezerv reagující na změny finanční regulace se zaznamenávají jako ostatní změny objemu aktiv; pro výpočet produkce nemají význam. Jestliže z důvodu nedostatku informací nelze ani jednu z uvedených metod odhadu upravených náhrad použít, může být nezbytné produkci místo toho odhadnout pomocí součtu nákladů s úpravou o běžný zisk. V případě pojištění s podílem na zisku se při výpočtu produkce odečte změna rezerv na pojištění s podílem na zisku. b) Životní pojištění je druhem spořícího programu. Pojistník řadu let platí pojišťovací společnosti pojistné výměnou za příslib vyplacení dávek k určitému budoucímu datu. Výše těchto dávek může být dána vzorcem souvisejícím s výší zaplaceného pojistného nebo může záviset na míře úspěšnosti pojišťovací společnosti při investování finančních prostředků. Metoda výpočtu produkce životního pojištění se řídí stejnými obecnými zásadami jako u neživotního pojištění. Avšak vzhledem k prodlevě mezi okamžikem přijetí pojistného a okamžikem výplaty dávek je nutné zvláště zohlednit změny technických rezerv. Produkce životního pojištění se odvodí takto: zasloužené pojistné plus doplňkové pojistné minus splatné dávky minus zvýšení (plus snížení) technických rezerv životního pojištění. Pojistné je u životního pojištění definováno naprosto stejně jako u neživotního pojištění. Doplňkové pojistné má větší význam v případě životního pojištění než v případě neživotního pojištění. Dávky se zachycují v době, kdy jsou přiznány nebo vyplaceny. U životního pojištění není třeba odvozovat upravený odhad dávek, protože u životních pojistek nedochází ke zmíněnému neočekávanému kolísání výplat. Technické rezervy životního pojištění se každoročně zvyšují prostřednictvím nově zaplaceného pojistného a nových důchodů z investic přidělených pojistníkům (ale nikoli čerpaných pojistníky) a snižují kvůli vyplaceným dávkám. Objem produkce životního pojištění je proto možné vyjádřit jako rozdíl mezi celkovými důchody z investic získanými z technických rezerv životního pojištění minus část těchto důchodů z investic, která je skutečně přidělena pojistníkům a přidána do pojistných technických rezerv. Pokud tato metoda není kvůli nedostupnosti údajů použitelná nebo pokud nevede ke smysluplným výsledkům, produkce životního pojištění se rovněž vypočítá jako součet výrobních nákladů s úpravou o „běžný zisk“. c) Produkce zajištění se určuje přesně stejným způsobem jako u neživotního pojištění bez ohledu na to, zda jsou předmětem zajištění životní nebo neživotní pojištění. d) Produkce programu sociálního pojištění závisí na tom, jakým způsobem je program organizován. Tyto programy jsou organizovány například takto: 1) Programy sociálního zabezpečení jsou programy sociálního pojištění, které zahrnují celou společnost a jsou stanoveny a kontrolovány vládními institucemi. Jejich účelem je poskytovat občanům dávky, které jim umožní uspokojovat potřeby související se stářím, invaliditou nebo smrtí, nemocí, pracovním úrazem, nezaměstnaností, péčí o rodinu, zdravotní péčí apod. Jestliže se rozlišují samostatné jednotky, určuje se jejich produkce stejným způsobem jako jakákoli netržní produkce, tedy jako součet nákladů. Pokud se samostatné jednotky nerozlišují, zařazuje se produkce sociálního zabezpečení do produkce vládních institucí na té úrovni, na jaké je sociální zabezpečení provozováno. 2) V případě, že zaměstnavatel provozuje vlastní program sociálního pojištění, hodnota produkce se určuje jako součet nákladů včetně odhadovaného výnosu z veškerého fixního kapitálu používaného při provozování programu. Pokud zaměstnavatel založí samostatný penzijní fond pro správu programu, hodnota produkce se měří stejným způsobem. 3) Pokud si zaměstnavatel najme pojišťovací společnost, aby program spravovala jeho jménem, odpovídá hodnota produkce poplatku, který tato pojišťovací společnost účtuje. 4) V případě programů více zaměstnavatelů se hodnota produkce měří jako u životních pojistek: odpovídá důchodům z investic, které program přijal, minus částka přidaná do rezerv. e) Měření produkce programů standardizovaných záruk za půjčky závisí na typu zúčastněného výrobce. Jestliže program standardizovaných záruk za půjčky funguje jako tržní výrobce, vypočítá se hodnota produkce stejně jako u neživotního pojištění. Pokud program funguje jako netržní výrobce, hodnota produkce se vypočítá jako součet nákladů.