Úřední věstník L 033 , 05/02/2004 S. 0001 - 0087



Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 138/2004 ze dne 5. prosince 2003 o souhrnném zemědělském účtu ve Společenství (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 285 odst. 1 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise, v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1], vzhledem k těmto důvodům: (1) Sledování a hodnocení společné zemědělské politiky vyžaduje srovnatelné, aktuální a spolehlivé informace o hospodářské situaci v zemědělství, zejména o vývoji důchodů v zemědělství. (2) Souhrnný zemědělský účet je základním nástrojem analýzy hospodářské situace v zemědělství určité země, pokud je sestavován na základě jednotného souboru zásad. Zemědělský účet rovněž představuje významný příspěvek k sestavování národních účtů. (3) Souhrnný zemědělský účet se sestavuje podle základních pojetí a pravidel stanovených v nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [2]. (4) Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [3] stanoví referenční rámec pro toto nařízení. (5) Jelikož cíle navrhovaného kroku, tedy vytvoření společných statistických norem, které umožní tvorbu harmonizovaných údajů, nemůže být dosaženo uspokojivě naúrovni členských států, a proto lze vzhledem k rozsahu navrhovaného opatření tohoto cíle lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů. (6) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4]. (7) Stálý výbor pro zemědělskou statistiku a Výbor pro statistické programy byly uvědomeny, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Předmět 1. Toto nařízení zakládá souhrnný zemědělský účet ve Společenství (dále jen "SZÚ") stanovením a) metodiky SZÚ (společných norem, definic, klasifikací a účetních pravidel) pro sestavování účtů na srovnatelném základě pro potřeby Společenství a pro předávání údajů podle článku 3; b) lhůt pro předávání zemědělských účtů sestavených podle metodiky SZÚ. 2. Toto nařízení nezavazuje žádný členský stát k používání metodiky SZÚ při sestavování zemědělských účtů pro vlastní účely. Článek 2 Metodika 1. Metodika SZÚ uvedená v čl. 1 odst. 1 písm. a) je obsažena v příloze I. 2. Metodika SZÚ se aktualizuje v souladu s postupem podle čl. 4 odst. 2. Článek 3 Předávání Komisi 1. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) údaje stanovené v příloze II ve lhůtách uvedených pro každou tabulku. 2. První předání údajů se uskuteční v listopadu 2003. 3. Seznam proměnných a lhůty pro předávání údajů podle přílohy II se aktualizují v souladu s postupem podle čl. 4 odst. 2. Článek 4 Postup projednávání ve výboru 1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro zemědělskou statistiku. 2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES činí tři měsíce. 3. Výbor přijme svůj jednací řád. Článek 5 Závěrečná ustanovení Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne 5. prosince 2003. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda P. Lunardi [1] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 3. září 2003 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 17. listopadu 2003. [2] Úř. věst. L 310, 30.11.1996, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1267/2003 (Úř. věst. L 180, 18.7.2003, s. 1). [3] Úř. věst. L 52, 22.2.1997, s. 1. [4] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA I SOUHRNNÝ ZEMĚDĚLSKÝ ÚČET (SZÚ) OBSAH Strana Předmluva 1. Obecné rysy účtů A. Úvod B. Základní jednotka a odvětví zemědělství 1. Základní jednotka 2. Odvětví zemědělství 3. Neoddělitelné nezemědělské vedlejší činnosti C. Měření produkce D. Posloupnost účtů 1. Posloupnost účtů v ESA 95 2. Posloupnost účtů na SZÚ E. Zdroje údajů a metody výpočtu pro sestavování SZÚ F. Klasifikace 1. Obecná část 2. Definice charakteristických činností zemědělství 3. Definice charakteristických jednotek zemědělství 4. Poznámky k jednotlivým položkám 5. Rozdíl mezi odvětvím zemědělství na SZÚ a odvětvím zemědělství v rámci národních účtů II. Transakce s produkty A. Všeobecná pravidla 1. Sledované období 2. Jednotky 3. Doba zachycení B. Produkce 1. Všeobecné poznámky k pojmům produkce v ESA a na SZÚ Strana 2. Produkce zemědělské činnosti: množství 3. Produkce neoddělitelných nezemědělských vedlejších činností 4. Produkce odvětví zemědělství 5. Ocenění produkce C. Mezispotřeba 1. Definice 2. Součásti mezispotřeby 3. Ocenění mezispotřeby D. Tvorba hrubého kapitálu 1. Tvorba hrubého fixního kapitálu 2. Změny stavu zásob 3. Zachycení hospodářských zvířat jako "tvorba hrubého fixního kapitálu" nebo jako "změny stavu zásob" III. Rozdělovací transakce a jiné toky A. Definice B. Všeobecná pravidla 1. Sledované období 2. Jednotky 3. Doba zachycení rozdělovacích transakcí 4. Obecné poznámky k přidané hodnotě C. Náhrady zaměstnancům D. Daně z výroby a dovozu 1. Daně z produktů 2. Pojetí DPH 3. Ostatní daně z výroby E. Subvence 1. Subvence na produkty 2. Ostatní subvence na výrobu Strana F. Důchod z vlastnictví 1. Definice 2. Úroky 3. Pachtovné (z pozemků a podzemních zdrojů) 4. Důchod z vlastnictví přisuzovaný pojištěncům (do SZÚ se nezahrnuje) G. Kapitálové transfery 1. Investiční dotace 2. Ostatní kapitálové transfery H. Spotřeba fixního kapitálu IV. Vstup práce v zemědělství V. Ukazatele zemědělského důchodu A. Definice důchodu a vyrovnávacích položek B. Pojetí důchodu u jednotek organizovaných jako obchodní společnost C. Definice ukazatelů zemědělského důchodu D. Agregace ukazatelů důchodu za Evropskou unii E. Deflování ukazatelů důchodu VI. Ocenění SZÚ ve stálých cenách A. Cenové a objemové míry B. Zásady a metoda pro sestavování SZÚ ve stálých cenách 1. Volba indexového vzorce 2. Základní rok 3. Uvádění řad ve vztahu k referenčnímu roku 4. Výpočet přidané hodnoty ve stálých cenách 5. Rozložení daní z produktů a subvencí na produkty na objemové a cenové složky PŘEDMLUVA Revize Evropského systému účtů (ESA 95) v roce 1995 [1] a potřeba jeho přizpůsobení hospodářskému a strukturálnímu vývoji v zemědělství vedly k vytvoření nové základní metodiky pro SZÚ. Změny provedené v základní metodice SZÚ musely splňovat dva často protichůdné požadavky: na jedné straně bylo nutné zachovat metodickou shodu s ESA, aby se zajistil soulad SZÚ jak mezi členskými státy navzájem, tak s ústředním rámcem národních účtů, a na druhé straně bylo nutné zajistit, aby byly příslušné změny uskutečnitelné. S tímto zřetelem byla vypracována i tato příručka, neboť kromě pojmů, zásad a základních pravidel pro sestavování SZÚ rovněž uvádí případná přizpůsobení specifickým rysům zemědělství. I. OBECNÉ RYSY ÚČTŮ A. ÚVOD 1.01. Systém souhrnných hospodářských účtů by měl poskytnout systematický, srovnatelný a co nejúplnější přehled o hospodářské činnosti, aby sloužil jako podklad k analýzám, prognózám a politickým opatřením. Proto je nutné rozmanité spektrum obrovského množství hospodářských transakcí a jednotek, které se těchto transakcí účastní, klasifikovat podle všeobecných kritérií a zařadit je do jasného a provázaného systému účtů a tabulek. 1.02. Evropský systém integrovaných hospodářských účtů byl vyvinut z revidovaného Systému národních účtů Organizace spojených národů (SNA 93) [2] jako reakce na zvláštní potřeby Evropské unie. Stanovuje pojmy, definice, účetní pravidla a jednotné klasifikace pro členské státy Evropské unie. 1.03. Hospodářství země je souhrnem činností obrovského počtu jednotek zapojených do mnoha různých druhů transakcí za účelem výroby, financování, pojištění, rozdělování a spotřeby. Jednotky a jejich seskupení sledované v rámci systému národních účtů musí být definovány podle ekonomických modelů, které mají být zkoumány. Charakteristickým rysem ESA 95 je používání tří typů jednotek a dvou způsobů členění národního hospodářství. 1.04. Pro analýzu toků důchodů, kapitálu, finančních transakcí a aktiv je nezbytné zvolit jednotky, u nichž je vidět vzájemné chování ekonomických subjektů (institucionální jednotky). Pro analýzu výrobního procesu je klíčové zvolit jednotky, u nichž jsou patrné vztahy technicko-ekonomické (tj. místní činnostní jednotky a jednotky s homogenní výrobou). 1.05. Hospodářství tak lze členit podle dvou různých hledisek: i) podle institucionálních sektorů a subsektorů, jež jsou seskupením institucionálních jednotek; ii) podle odvětví, jež zahrnují seskupení místních činnostních jednotek (odvětví) nebo jednotek s homogenní výrobou (homogenní odvětví). 1.06. Hlavním cílem SZÚ je analýza výrobního procesu a jím vytvořeného prvotního důchodu. Z tohoto důvodu jsou účty založeny na odvětvovém pojetí. 1.07. Souhrnný zemědělský účet je satelitním účtem poskytujícím dodatečné informace a jeho pojetí je přizpůsobeno zvláštní povaze odvětví zemědělství. Ačkoli je jeho struktura úzce propojena se strukturou národních účtů, vyžaduje sestavení SZÚ stanovení vhodných pravidel a metod. 1.08. Je zapotřebí rozlišovat mezi důchodem vytvářeným zemědělskou výrobou a důchodem zemědělských domácností; kromě důchodu ze zemědělské činnosti zahrnuje důchod zemědělských domácností také důchody z jiných zdrojů (z vlastnictví, sociálních transferů atd.), který mohou dostávat. Zjišťování obou typů důchodu (důchodu ze zemědělské výroby a důchodu zemědělských domácností) sleduje dva rozdílné cíle, které pak vyžadují použití dvou odlišných metod členění národního hospodářství: první metoda, pro účely SZÚ, je založena na výrobních jednotkách definovaných podle odvětví činnosti, kdežto druhá metoda je založena na domácnostech (tj. institucionálních jednotkách), jejichž hlavním zdrojem důchodu je samostatná zemědělská činnost [3]. B. ZÁKLADNÍ JEDNOTKA A ODVĚTVÍ ZEMĚDĚLSTVÍ 1. Základní jednotka 1.09. Aby bylo možné analyzovat toky, ke kterým v procesu výroby a užití výrobků a služeb dochází, je nutné zvolit jednotky, které zdůrazní vztahy technicko-ekonomického druhu. Tento požadavek znamená, že se institucionální jednotky musí zpravidla rozdělit na menší, vzhledem k druhu výroby homogennější jednotky. V prvé řadě mají z hlediska orientace na praxi tento požadavek splnit místní činnostní jednotky (místní ČJ) (ESA 95, 2105). [4] 1.10. Místní činnostní jednotka je definována jako ta část činnostní jednotky, která odpovídá místní jednotce. ČJ seskupuje všechny části institucionální jednotky v její funkci jako výrobce přispívající k výkonu činnosti na úrovni třídy (čtyřmístné) NACE rev. 1 (referenční klasifikace ekonomických činností, viz 1.55) a odpovídá jednomu nebo více provozním útvarům jedné institucionální jednotky. Informační systém institucionální jednotky musí být schopný ukázat nebo kalkulovat za každou místní ČJ alespoň hodnotu produkce, mezispotřeby, náhrady zaměstnancům, provozní přebytek a zaměstnanost a tvorbu hrubého fixního kapitálu (ESA 95, 2106). 1.11. Místní ČJ může být shodná s institucionální jednotkou v její funkci jako výrobce nebo částí institucionální jednotky, nemůže však nikdy patřit ke dvěma různým institucionálním jednotkám. Jelikož v praxi většina institucionálních jednotek produkujících výrobky a služby vykonává řadu různých činností současně (jednu hlavní činnost a jednu nebo více vedlejších činností), je možné je rozdělit na stejný počet místních ČJ. Naproti tomu pomocné činnosti (například nákup, prodej, marketing, vedení účetnictví, doprava, skladování, údržba atd., viz 1.27) nemohou vést k vytvoření místní činnostní jednotky. 1.12. V zásadě musí být evidováno tolik místních ČJ, kolik je prováděno vedlejších činností. Může se však stát, že vedlejší činnosti nebo část vedlejších činností jedné místní ČJ nelze vykázat pomocí statistických (účetních) údajů odděleně od hlavní činnosti této jednotky. V takovém případě může místní ČJ současně s hlavní činností provádět jednu nebo několik činností vedlejších (ESA 95, 2107). 1.13. O činnosti hovoříme tehdy, pokud se takové zdroje jako zařízení, práce, výrobní technika, informační sítě nebo výrobky spojují za účelem vytvoření určitých výrobků nebo služeb. Činnost je charakterizována vstupem produktů (výrobků a služeb), výrobním procesem a výstupem produktů (ESA 95, 2103). Hlavní činností místní ČJ je taková činnost, jejíž přidaná hodnota převyšuje přidanou hodnotu jakékoliv jiné činnosti provozované v téže jednotce. Zařazení hlavní činnosti se určuje podle klasifikace NACE rev. 1, nejprve na nejvyšší úrovni klasifikace a pak na podrobnějších úrovních (ESA 95, 3.10). 2. Odvětví zemědělství 1.14. Seskupení všech místních ČJ, jež se zabývají stejným druhem činnosti, vytváří odvětví. Tímto způsobem je možné rozčlenit národní hospodářství podle odvětví. Klasifikace těchto odvětví pak závisí na hlavní činnosti takto seskupených jednotek. Na nejnižší úrovni členění zahrnuje odvětví všechny místní ČJ téže (čtyřmístné) třídy NACE rev. 1, které se tedy zabývají stejnou činností, jako je činnost definovaná v NACE rev. 1. 1.15. Ačkoliv bylo dříve odvětví zemědělství definováno jako seskupení jednotek s homogenní zemědělskou výrobou, byla jako základní jednotka pro popis výrobního procesu na SZÚ zvolena místní ČJ, aby se i) SZÚ přiblížil hospodářské situaci v zemědělství, tj. aby se při zjišťování celkové produkční činnosti zemědělských jednotek plně zohlednila existence určitých neoddělitelných nezemědělských vedlejších činností, a ii) zachovala shoda s ostatními národními účty. Tento postup znamená přechod od analytického přístupu založeného na jednotce s homogenní výrobou a homogenním odvětví ke statistickému přístupu založenému na místní činnostní jednotce a na odvětví. 1.16. Neoddělitelné nezemědělské vedlejší činnosti jsou činnostmi, jejichž náklady nelze zjistit odděleně od nákladů na činnosti zemědělské. Jedná se např. o zpracování zemědělských produktů v zemědělském podniku, činnosti v lesním hospodářství, těžbu dřeva, cestovní ruch atd. Produkce odvětví zemědělství tedy pochází ze dvou druhů činností: i) zemědělských činností (hlavních nebo vedlejších) prováděných zemědělskými jednotkami; ii) nezemědělských vedlejších činností zemědělských jednotek. 1.17. Zemědělský podnik, který je v současné době jednotkou používanou pro statistické zjišťování v oblasti zemědělství (sčítání, zjišťování struktury zemědělských podniků), je nejvhodnější místní ČJ v zemědělství (i když je nutné do tohoto odvětví zahrnovat i některé jiné jednotky jako vinařská družstva, družstva zaměřená produkci olivového oleje, jednotky vykonávající zemědělské práce ve smluvním vztahu atd.). Je však nezbytné poukázat na to, že rozmanitost zemědělských činností, které mohou být vykonávány v zemědělských podnicích, z nich vytvářejí zvláštní druh místních ČJ. Pokud se v rámci podniku vykonává více činností klasifikovaných ve čtyřmístné řadě NACE 1 rev. 1, mělo by přísné použití pravidel ESA na jednotky a jejich seskupení ve skutečnosti vést k rozdělení zemědělského podniku na několik oddělených místních ČJ. Přijetí zemědělského podniku za místní ČJ zemědělského odvětví v národních účtech a SZÚ tak vychází ze statistického přístupu. 1.18. Účty odvětví zemědělství se podobají účtům zemědělských podniků (účet výroby a účet tvorby důchodů). Aby však nedošlo k nedorozumění, je nutné zdůraznit, že v případě souhrnného zemědělského účtu se nejedná o účty podniků, jejichž hlavní činností je zemědělství; tento účet především nezachycuje všechny nezemědělské činnosti těchto podniků (nezahrnuty zůstávají činnosti, které lze od zemědělských činností oddělit). Zemědělský účet ovšem zachycuje i zemědělské činnosti podniků, jejichž hlavní činnost není zemědělská. Proto přijetí zemědělského podniku za základní jednotku SZÚ nemění nic na skutečnosti, že souhrnný zemědělský účet je účtem za odvětví zemědělství. 1.19. Jelikož odvětví zahrnuje seskupení jednotek, které vykonávají stejné nebo podobné druhy činností, je definice odvětví zemědělství na SZÚ závislá na zjištění charakteristických činností a jednotek tohoto odvětví. Výsledný výběr charakteristických zemědělských činností a jednotek může vést k některým rozdílům mezi účty odvětví zemědělství na SZÚ a národními účty (viz 1.93). 1.20. K odvětví zemědělství se přistupuje jako k seskupení všech činnostních jednotek na místní úrovni, které vykonávají následující hospodářské činnosti (viz 1.60 až 1.66, kde jsou uvedeny přesné definice odvětví zemědělství): - rostlinnou výrobu, zelinářství a zahradnictví (včetně výroby vína a olivového oleje z vlastních vypěstovaných hroznů a oliv), - chov zvířat, - rostlinnou i živočišnou výrobu, - zemědělské práce vykonávané ve smluvním vztahu, - lov, odchyt a rozmnožování zvěře, včetně souvisejících služeb. 1.21. Vedle zemědělských podniků zahrnuje odvětví zemědělství také jednotky vzniklé seskupením výrobců (např. družstva), které vyrábějí víno a olivový olej, a jednotky specializované na poskytování strojů, materiálu a pracovních sil pro vykonávání prací ve smluvním vztahu. 1.22. S jednotkami specializovanými na poskytování strojů, materiálu a pracovníků pro vykonávání prací ve smluvním vztahu ve fázi zemědělské výroby (komerční podniky zajišťujícími práce ve smluvním vztahu nebo zemědělci poskytujícími služby jako dodavatelé) se zachází jako se součástí odvětví zemědělství. Přísně vzato musí tyto jednotky, které je nutné zahrnout do odvětví zemědělství, provádět práce, které jsou a) součástí zemědělského výrobního procesu, b) spojeny s výrobou zemědělských produktů, c) obvykle prováděny zemědělskými podniky a d) fakticky zcela prováděny jednotkami specializovanými na poskytování strojů, materiálu a pracovníků. 1.23. Jestliže práce ve smluvním vztahu není zcela vykonávána specializovanými jednotkami (pokud si např. zemědělec pronajímá stroje, ale zaměstnává vlastní pracovníky), pak tato činnost náleží do oddílu 71 NACE rev. 1 (pronájem strojů a přístrojů bez obsluhy); v takovém případě musí být platby zemědělců podnikům provádějícím práce ve smluvním vztahu zaznamenány jako "jiné výrobky a služby" v položce "mezispotřeba" (viz 2108). 1.24. Jelikož účelem SZÚ je změřit, popsat a analyzovat tvorbu důchodů ze zemědělské hospodářské činnosti (která je v členských státech EU téměř výlučně činností komerční), bylo rozhodnuto vyloučit jednotky, u kterých je zemědělská činnost pouze činností ve volném čase. Oproti tomu jsou do SZÚ zahrnuty jednotky provádějící samozásobitelské hospodaření. Je třeba zdůraznit, že zemědělská produkce zemědělských podniků za účelem vlastní konečné spotřeby musí být na SZÚ zachycena. 3. Neoddělitelné nezemědělské vedlejší činnosti 1.25. Použitím místní ČJ jako základní jednotky odvětví zemědělství dochází k zachycení nezemědělských vedlejších činností, pokud nemohou být odděleny od hlavní zemědělské činnosti. 1.26. Neoddělitelné nezemědělské vedlejší činnosti místních zemědělských ČJ jsou definovány jako činnosti úzce spjaté se zemědělskou výrobou, u kterých není možné v období statistického zjišťování oddělit údaje o produkci, mezispotřebě, náhradách zaměstnancům, vstupu práce nebo tvorbě hrubého fixního kapitálu od informací o hlavní zemědělské činnosti. 1.27. Neoddělitelné nezemědělské vedlejší činnosti vykazují tyto charakteristické znaky: - musí být určeny k prodeji nebo směně (během účetního období nebo později, po uskladnění), k vlastnímu konečnému užití výrobcem nebo jako platba v naturáliích (včetně naturálních náhrad zaměstnancům); - nesmí se jednat o pomocné činnosti. Pomocné činnosti jsou doplňkové činnosti (např. prodej, marketing, skladování, přeprava ve vlastní režii atd.; viz ESA 95, 3.12 a 3.13, a SNA 93, 5.9 až 5.16).) vykonávané podnikem za účelem vytvoření podmínek pro provádění hlavních nebo vedlejších činností. Výsledek pomocných činností obvykle představuje vstup pro různé druhy výrobní činnosti; - nemusejí podle konvence zahrnovat činnosti, které se týkají tvorby hrubého fixního kapitálu ve formě nezemědělských produktů vyrobených ve vlastní režii (např. budovy nebo stroje). Předpokládá se, že tato výroba pro vlastní konečnou spotřebu je oddělitelnou činností, a vykazuje se tedy jako výroba oddělené místní ČJ. Služby ubytování poskytnuté zaměstnancům jako naturální odměna musí být zaznamenány podobným způsobem (zachycují se jako naturální odměna na účtu tvorby důchodů); - musí se jednat o činnosti pro zemědělské podniky charakteristické, tzn. musí být z hospodářského hlediska významné pro významný počet podniků; - zemědělské "práce vykonávané ve smluvním vztahu" nejsou nezemědělskou činností, neboť jde o charakteristickou činnost (zemědělské služby) odvětví zemědělství. 1.28. Zahrnovat se musí pouze ta část určité nezemědělské vedlejší činnosti, kterou nelze oddělit. V důsledku toho bude daná nezemědělská vedlejší činnost zahrnuta do odvětví zemědělství, není-li možné ji oddělit od hlavní zemědělské činnosti místní ČJ, avšak nebude zachycena, pokud ji je možné od hlavní zemědělské činnosti oddělit, v kterémžto případě tato vedlejší činnost vytváří nezemědělskou místní ČJ. Kriteriem výběru není u neoddělitelných nezemědělských vedlejších činností obecně tolik povaha produktu, nýbrž druh činnosti [5]. Například služby agroturistiky poskytované zemědělským hospodářstvím se musí zachycovat jen tehdy, pokud je nelze oddělit od zemědělské činnosti hospodářství. To ovšem pravděpodobně netýká situace, kdy se služby agroturistiky stanou významnými. Nezemědělské produkty vykazované u výroby zemědělského odvětví se tak mohou měnit s místem i v čase. 1.29. Je možné rozlišovat dva druhy neoddělitelných nezemědělských vedlejších činností: - Činnosti, které jsou pokračováním zemědělské činnosti a při kterých se používají zemědělské produkty. Lze se s nimi setkat ve většině členských států EU. Typickou činností této skupiny je zpracování zemědělských produktů: Zpracování zemědělských produktů - zpracování mléka na máslo, smetanu, sýry, jogurty a jiné mléčné výrobky, - zpracování ovoce a zeleniny na ovocné šťávy, konzervy, marmelády, alkohol a jiné produkty, - zpracování hroznů, moštu a vína na alkoholické výrobky (šumivé víno jako např. šampaňské, destiláty jako např. koňak atd.), - splétání nebo spřádání rostlinných materiálů, textilií resp. vlny, - výroba paštik, foie gras a dalších zpracovaných masných výrobků, - zpracování ostatních zemědělských produktů, Třídění a balení zemědělských produktů, např. vajec a brambor. - Činnosti, při nichž se využívá zemědělský podnik a prostředky jeho zemědělské výroby (stroje a zařízení, budovy, pracovní síla). Jde především o tyto činnosti: - agroturistiku – táboření, stravovací a hotelové služby, různé druhy ubytování atd.; - zemědělské prodejny – maloobchodní činnosti týkající se produktů jiných než produktů podniku. Přímý prodej zemědělských produktů, nezpracovaných i zpracovaných, se zachycuje v produkci příslušných produktů; - sportovní aktivity a rekreace na venkově – využití ploch pro sportovní činnosti jako golf, vyjížďky na koních, lov, rybaření atd.; - služby pro třetí stranu – např. pronájem a oprava zemědělských strojů, projekty zavlažování, zemědělské poradenské služby, skladování výrobků, údržba zemědělských budov, obchodní služby týkající se zemědělských výrobků, přeprava zemědělských výrobků atd. Tyto služby se zachycují jako vedlejší činnosti pouze tehdy, pokud jsou vykonávány pro třetí stranu. Jestliže jsou prováděny ve vlastní režii, jde o pomocné činnosti, které v účtech zachyceny nejsou (viz 1.27); - služby péče o krajinu – sekání trávy, stříhání živých plotů, odklízení sněhu, plánování, osazování a údržba zelených ploch atd.; - chov ryb; - ostatní činnosti, při nichž se využívá půda a zemědělské výrobní prostředky. 1.30. Tento seznam nezemědělských vedlejších činností (viz 1.29) však má pouze ilustrační povahu a nevztahuje se na každou zemi. Každá země si naopak musí v závislosti na povaze svého zemědělství sestavit vlastní seznam neoddělitelných nezemědělských vedlejších činností. Seznam musí být vypracován ve spolupráci s orgány příslušnými pro národní účetnictví, aby se zajistila slučitelnost SZÚ s účty zemědělského odvětví a účty za tyto nezemědělské vedlejší činnosti sestavovanými pro potřeby národních účtů (tj. aby se zajistilo, že žádná činnost nebude opominuta nebo započítána dvakrát). 1.31. Zemědělské vedlejší činnosti nezemědělských jednotek jsou zanedbatelné a podle konvence se evidují jako nulové. Zemědělská výroba nezemědělské jednotky se ve skutečnosti vždy považuje v souvislosti s účetními údaji ze oddělitelnou, a to z důvodu specifických charakteristických rysů produktů a prostředků zemědělské výroby, jakož i zdrojů údajů a postupů používaných pro vypracování výsledného SZÚ (viz oddíl E kapitoly I a oddíly B a C kapitoly II). Aby mohl být SZÚ založen na odvětvovém přístupu, musí se zjišťovat produkce všech zemědělských produktů kromě těch, které pocházejí z vedlejších činností nezemědělských místních ČJ. Jelikož však jsou tyto činnosti podle konvence pokládány za nulové, je zachycena veškerá zemědělská produkce (kromě produkce jednotek, u kterých je zemědělská činnost výhradně činností ve volném čase; viz 1.24). 1.32. Nezemědělské výrobky a služby vyprodukované zemědělskými podniky se na SZÚ nezachycují, pokud nejsou výsledkem neoddělitelných vedlejších činností. Jestliže například mají jednotky několik vertikálně integrovaných výrobních procesů (např. podniky, které se zabývají porážkou zvířat, úpravou a vakuovým balením drůbeže, tříděním, praním a balením brambor nebo jiné zeleniny, tříděním, přípravou a prodejem osiva, a dále družstva, která poskytují skladovací prostory a prodávají produkty atd.), zahrnuje se do odvětví zemědělství jen ta část jejich činnosti, která souvisí se zemědělskou výrobou, jak je definována v bodech 1.62 a 1.63, a s neoddělitelnými nezemědělskými vedlejšími činnostmi. C. MĚŘENÍ PRODUKCE 1.33. Podle ESA 95 odpovídá produkce odvětví souhrnu všech produktů vyrobených během příslušného účetního období všemi jednotkami tohoto odvětví s výjimkou výrobků a služeb během tohoto účetního období vyrobených a spotřebovaných stejnou jednotkou. Měření zemědělské produkce je založeno [6] na přizpůsobení tohoto pravidla ESA zvláštnostem zemědělského odvětví tím, že část produkce spotřebované samotnými zemědělskými jednotkami se do zemědělské produkce zahrnuje (viz 2032 až 2036). Na SZÚ se tak zemědělská produkce rovná souhrnu produkce všech jednotek v tomto odvětví (vyjma produkce pro mezispotřebu uvnitř jednotky), plus produkce užitá stejnou jednotkou jako mezispotřeba, pokud se tato produkce týká dvou různých základních činností (např. rostlinné výrobky určené pro krmné účely) a splňuje určitá kritéria (stanovená v bodu 2055). 1.34. Uvedené pravidlo ESA bylo upraveno z důvodu zvláštní povahy zemědělského odvětví: - objem zemědělské produkce užitý ve stejné jednotce pro mezispotřebu je v zemědělství vyšší než v jiných sektorech hospodářství; - zemědělský podnik zahrnuje velmi rozmanité zemědělské činnosti vzájemně úzce propojené (jedna činnost může být základem nebo pokračováním jiné činnosti, jako např. produkce obilovin a krmiv pro živočišnou výrobu; úzké vazby existují při používání výrobních činitelů, jako jsou stroje a zařízení). Aniž by byla zpochybněna charakteristika zemědělského podniku jako místní ČJ, představuje různorodá náplň činností zemědělského podniku ve srovnání místními ČJ v jiných oblastech národního hospodářství zvláštní případ (viz 1.17). Při členění národního hospodářství do odvětví je cílem účtů zčásti zachytit toky odehrávající se uvnitř výrobního procesu: tvorbu, přeměnu, směnu a převod ekonomické hodnoty. Pouhým měřením produkce "opouštějící" podnik by různé činnosti vykonávané uvnitř jednoho zemědělského podniku nebyly zohledněny. 1.35. Tato úprava pravidla ESA vyžaduje zvláštní přístup k určitým produktům, jako jsou zemědělské produkty používané v podniku jako krmiva, vinné hrozny a olivy pro výrobu vína a olivového oleje a zemědělské produkty určené pro mezispotřebu v neoddělitelných nezemědělských vedlejších činnostech. 1.36. Předmětem zvláštního přístupu je také obchod živými zvířaty mezi zemědělskými jednotkami a dovoz těchto zvířat, neboť tato zvířata jsou pokládána za nedokončenou výrobu (viz kapitola II). D. POSLOUPNOST ÚČTŮ 1. Posloupnost účtů v ESA 95 1.37. SZÚ je založen na posloupnosti vzájemně propojených účtů. V ESA 95 zahrnuje celková posloupnost účtů běžné účty, účty akumulace a rozvahy. Tyto rozdílné účty umožňují zachycovat transakce a jiné toky, které se týkají určitých aspektů hospodářského koloběhu (např. výroby) v uspořádané soustavě. Uvedené transakce sahají od tvorby důchodů přes jejich rozdělení a znovurozdělení až k jejich akumulaci ve formě aktiv. Vyrovnávací položky, které z těchto účtů vyplývají, se potom používají jako souhrnné ukazatele pro měření hospodářského výkonu. 1.38. Běžné účty se týkají tvorby, rozdělení a znovurozdělení důchodů a jejich užití ve formě konečné spotřeby; umožňují tedy vypočítat "úspory", které jsou podstatnou složkou akumulace. Účty akumulace analyzují různé složky změn stavů aktiv a závazků jednotek a umožňují zachycovat změny čistého jmění (rozdíl mezi aktivy a závazky). Rozvahy zobrazují celková aktiva a závazky různých jednotek k začátku a ke konci účetního období, spolu s jejich čistým jměním. Toky za každou položku aktiv a závazků zachycené na účtu akumulace se pak znovu objevují na účtu změn rozvahy (ESA 95, 8.04). 1.39. Výše uvedená úplná posloupnost účtů se vztahuje pouze na institucionální jednotky, institucionální sektory a subsektory. Podle ESA 95 nemá smysl sestavovat úplnou posloupnost účtů za jednu místní ČJ a jedno odvětví, neboť takové jednotky obvykle nejsou schopny samostatně vlastnit výrobky či aktiva nebo získávat a rozdělovat důchody. 2. Posloupnost účtů na SZÚ 1.40. Jelikož SZÚ je založen na odvětvovém přístupu, musí se v souladu s ESA 95 posloupnost jeho účtů omezit na první účty běžných účtů: - účet výroby a - účet tvorby důchodů, jejichž vyrovnávací položky jsou v případě prvního účtu přidaná hodnota a v případě druhého účtu provozní přebytek (viz tabulky 1 a 2 níže). 1.41. Vzhledem ke zvláštním rysům zemědělství by však mělo být možné sestavit alespoň částečně i jiné účty, pokud k nim lze jednoznačně přiřadit příslušné toky. Jedná se o tyto účty (viz tabulky 3 a 4): - účet podnikatelských důchodů (jeden z běžných účtů) a - kapitálový účet (jeden z účtů akumulace). 1.42. V současné době se uvažuje o rozšíření této posloupnosti účtů o určité položky (toky) na "účtu ostatních změn aktiv" na účtech akumulace (tzn. určité položky na "účtu ostatních změn objemu aktiv" a účtu přecenění) a v rozvaze. 1.43. Na základě tabulek a struktury soustavy účtů ESA 95 je možné znázornit posloupnost účtů SZÚ způsobem uvedeným v tabulkách 1 až 4. A. Běžné účty Tabulka 1: Účet výroby Užití | Zdroje | P.2 | Mezispotřeba | 50 | P.1 | Produkce | 100 | B.1b | Hrubá přidaná hodnota | 50 | | | | K.1 | Spotřeba fixního kapitálu | 10 | | | | B.1n | Čistá přidaná hodnota | 40 | | | | Tabulka 2: Účet tvorby důchodů Užití | Zdroje | D.1 | Náhrady zaměstnancům | 10 | B.1n | Čistá přidaná hodnota | 40 | D.29 | Ostatní daně z výroby | 5 | | | | D.39 | Ostatní subvence na výrobu | -10 | | | | B.2n/B.3n | Čistý provozní přebytek/čistý smíšený důchod | 35 | | | | Tabulka 3: Účet podnikatelských důchodů | Užití | Zdroje | D.4 | Důchody z vlastnictví | 10 | B.2n/B.3n | Čistý provozní přebytek/čistý smíšený důchod | 35 | D.41 | Úroky | 5 | | | | D.45 | Pachtovné | 5 | D4 | Důchody z vlastnictví | 1 | | | | D.41 | Úroky | 1 | | | | D.42 | Rozdělované důchodyspolečností | | | | | D.43 | Reinvestované zisky z přímých zahraničních investic | | | | | D.44 | Důchod z vlastnictví přisuzovaný pojištěncům | | | | | D.45 | Pachtovné z pozemků a podzemních zdrojů | | B.4n | Čistý podnikatelský důchod | 26 | | | | B. Účty akumulace Tabulka 4: Kapitálový účet Změny aktiv | Změny závazků a čistého jmění | B.10.1 | Změny čistého jmění vlivem úsporakapitálových transferů | | B.8n | Čisté úspory | | | | | D.9 | Kapitálové transfery, příjmové | 10 | | | | D.92 | Investiční dotace | 5 | | | | D.99 | Ostatní kapitálové transfery | 5 | | | | D.9 | Kapitálové transfery, výdajové | | | | | D.91 | Kapitálové daně | | | | | D.99 | Ostatní kapitálové transfery | | P.51 | Tvorba hrubého fixního kapitálu | 100 | B.10.1 | Změny čistého jmění vlivem úsporakapitálových transferů | | P.511 | Čisté pořízení hmotných dlouhodobých aktiv | 85 | | | | P.511a | Tvorba hrubého fixního kapitálu ve výsadbách kultur | 10 | | | | P.511b | Tvorba hrubého fixního kapitálu v hospodářských zvířatech | 15 | | | | P.511c | Tvorba hrubého fixního kapitálu ve strojích a zařízení | 20 | | | | P.511d | Tvorba hrubého fixního kapitálu v dopravních prostředcích | 20 | | | | P.511e | Tvorba hrubého fixního kapitálu v zemědělských stavbách | 20 | | | | P.511f | Tvorba hrubého fixního kapitálu v ostatních stavbách s výjimkouzlepšení půdy (jiné budovy, konstrukce atd.) | | | | | P.512 | Čisté pořízení nehmotných dlouhodobých aktiv (programové vybavení atd.) | 10 | | | | P.513 | Zvýšení hodnoty nevyráběných nefinančních aktiv | 5 | | | | P.513a | Velká zlepšení půdy | 4 | | | | P.513b | Náklady na převody vlastnictví pozemků a výrobních práv | 1 | | | | K.1 | Spotřeba fixního kapitálu | 10 | | | | P.52 | Změny stavu zásob | 5 | | | | P.53 | Čisté pořízení cenností | | | | | K.2 | Čisté pořízení nevyráběných nefinančníchaktiv | | | | | K.21 | Čisté pořízení pozemků a jiných hmotnýchnevyráběných aktiv | | | | | K.22 | Čisté pořízení nehmotných nevyráběnýchaktiv (výrobní práva atd.) | | | | | B.9 | Čisté půjčky (+)/čisté výpůjčky (-) | | | | | 1.44. Je třeba pamatovat na to, že transakce a stavy zásob tištěné kurzívou v tabulkách 3 a 4 jsou položky, které: - se SZÚ netýkají, neboť je použito odvětvové pojetí a posloupnost účtů je neúplná. Konkrétně se jedná na straně zdrojů tabulky 3 o položky D.42 Rozdělované důchody společností, D.43 Reinvestované zisky z přímých zahraničních investic, D. 44 Důchod z vlastnictví přisuzovaný pojištěncům a D. 45 Pachtovné a v tabulce 4 o položky B.8n Čisté úspory, B.10.1 Změny čistého jmění vlivem úspora kapitálových transferů a položku B.9 Čisté půjčky (+)/čisté výpůjčky (-); nebo - nejsou zachyceny, protože nejsou k dispozici spolehlivé údaje nebo jde o položky, jejichž význam je běžně pro účely SZÚ omezený. Jde o položky D.9 Kapitálové transfery, výdajové, D.91 Kapitálové daně, D.99 Ostatní kapitálové transfery, P.53 Čisté pořízení cenností, K.2 Čisté pořízení nevyráběných nefinančních aktiv, K.21 Čisté pořízení pozemků a jiných hmotných nevyráběných aktiv a K.22 Čisté pořízení nehmotných nevyráběnýchaktiv (výrobní práva atd.) v tabulce 4. Některé z nich (např. D.91, K.2, K.21 a K 22) je možné na SZÚ zachytit později. 1.45. Na účtu výroby se zaznamenávají transakce, které se týkají výrobního procesu. Účet obsahuje produkci na straně "Zdroje" a mezispotřebu na straně "Užití". Přidanou hodnotu, tj. vyrovnávací položku, je možné vypočítat buď před, nebo po odečtení spotřeby fixního kapitálu (hrubá nebo čistá přidaná hodnota). Protože se produkce oceňuje v základních cenách a mezispotřeba v kupní ceně, zahrnuje přidaná hodnota subvence na produkty snížené o daně z produktů. 1.46. Účet tvorby důchodů se týká tvorby důchodů plynoucích z výrobního procesu a jejich přiřazení výrobnímu činiteli "práce" a sektoru vládních institucí (ve formě daní a subvencí). Provozní přebytek, tj. vyrovnávací položka, odpovídá důchodu, který jednotky vytvářejí používáním svých výrobních aktiv. V sektoru domácností je u podniků, které nemají charakter obchodní společnosti, implicitní součástí vyrovnávací položky tohoto účtu prvek, jenž odpovídá odměně za práci vykonanou vlastníkem nebo jeho rodinnými příslušníky, která se nedá odlišit od jeho zisku jakožto podnikatele. Označuje se jako "smíšený důchod" (ESA 95, 8.19). 1.47. Účet podnikatelských důchodů umožňuje zjišťovat důchod, který se podobá pojetí běžného zisku před rozdělením a zdaněním běžně používanému v podnikovém účetnictví. 1.48. Kapitálový účet umožňuje určit rozsah, v jakém se čisté pořízení nefinančních aktiv financovalo z úspor a kapitálových transferů. Ukazuje půjčku nebo výpůjčku. Úplný kapitálový účet za odvětví zemědělství není možné sestavit – určité toky lze sice zemědělství jednoznačně přiřadit, ale jiné (např. čisté úspory, saldo posloupnosti běžných účtů) na základě odvětvového přístupu vypočítat nelze. Přesto lze získat cenné informace o hospodářské a rozvahové situaci odvětví zemědělství (plus informace o důchodech vytvářených výrobním procesem) tím, že se zachytí co největší počet změn hodnot nefinančních aktiv v tomto odvětví (v důsledku pořízení, zcizení a spotřeby fixního kapitálu) a kapitálových transferů do tohoto odvětví plynoucích. E. ZDROJE ÚDAJŮ A METODY VÝPOČTU PRO SESTAVOVÁNÍ SZÚ 1.49. Jedním z nejdůležitějších rysů SZÚ je zavedení vzorce "množství x cena" pro měření produkce u velké většiny produktů. Tento přístup si vynutily především obtíže při sestavování zemědělských účtů na základě reprezentativních výběrů z podnikového účetnictví. 1.50. Ocenění rostlinné produkce se může obecně uskutečnit buď na základě zdrojů, tj. odhadem vyprodukovaných (sklizených) množství, který vychází z odhadů osetých ploch a výnosů, nebo na základě užití, tj. odhadem nákupů zemědělských produktů uživatelskými odvětvími a rozdílu mezi vývozem a dovozem, který by měl být doplněn o určitá množství užitá zemědělským odvětvím při mezispotřebě, o změny stavu zásob a užití ve vlastní režii u výrobce (ve velké míře pro vlastní konečnou spotřebu). Tento druhý přístup se může ukázat jako velmi výhodný tam, kde lze kupující těchto zemědělských produktů snadno určit a kde ostatní čtyři složky užití jsou omezené (např. produkty vyžadující zpracování před použitím, jako jsou cukrová řepa, tabák atd.). Pro kontrolu konzistence a spolehlivosti údajů je však nutné sestavit fyzickou bilanci. 1.51. Hlavními zdroji údajů pro měření produkce v živočišné výrobě jsou statistiky o porážkách zvířat, vývozu/dovozu živých zvířat a velikosti stád. Produkce živočišných produktů (zejména mléka) se obecně odhaduje na základě prodejů směřujících do uživatelských odvětví (mlékárnám, balírnám výrobků), a to z důvodu specifického užití těchto produktů. 1.52. Podrobnější popis metod výpočtu je uveden v kapitole II. 1.53. Většinu výrobků určených k mezispotřebě je možné v podstatě použít jen v odvětví zemědělství (osiva a sadby, hnojiva, pesticidy atd.). V tomto případě se nákupy do odvětví zemědělství opírají o údaje týkající se prodejů těch odvětví, která tyto výrobky k mezispotřebě dodávají (po zahrnutí zahraničního obchodu). 1.54. S použitím tohoto pravidla jsou však spojena určitá rizika. Prodeje realizované producenty výrobků mezispotřeby, které se používají především v zemědělství, totiž ve skutečnosti nutně neodpovídají nákupům těchto výrobků zemědělským odvětvím, neboť hnojiva, pesticidy atd. mohou být nakupovány i pro jiné účely (do zásob obchodních organizací, pro spotřebu jinými subjekty, jako jsou veřejné parky, domácnosti atd.). F. KLASIFIKACE 1. Obecná část 1.55. Jelikož je SZÚ nedílnou součástí Evropského systému účtů, používá se pro jeho sestavení všeobecná klasifikace ekonomických činností Eurostatu NACE rev. 1. Tato klasifikace byla vypracována v roce 1990 a člení činnosti do čtyř úrovní. Jde ve skutečnosti o revidovanou všeobecnou odvětvovou klasifikaci ekonomických činností v Evropských společenstvích neboli NACE, která byla Eurostatem poprvé zveřejněna v roce 1970. 1.56. NACE rev. 1 je podrobnější verzí klasifikace ISIC rev. 3 [7] a je přizpůsobena specifickým evropským podmínkám. Je také úzce spojena se statistickou klasifikací produkce podle činností (CPA) v Evropském hospodářském společenství, která vychází z Centrální klasifikace produkce Organizace spojených národů (CPC). 1.57. NACE rev. 1 je klasifikací činností, která se používá pro vymezení odvětví v národních účtech. Je založena na následujícím pětiúrovňovém kódovacím systému: - první úroveň obsahuje položky označené jednomístným alfabetickým kódem "sekce", - mezistupeň obsahuje položky označené dvoumístným alfabetickým kódem "subsekce", - druhá úroveň obsahuje položky označené dvoumístným číselným kódem "oddíly", - třetí úroveň obsahuje položky označené trojmístným číselným kódem "skupiny", - čtvrtá úroveň obsahuje položky označené čtyřmístným číselným kódem "třídy". 1.58. Každou úroveň v klasifikaci ekonomických činností je obvykle možné definovat podle jejích charakteristických výrobků nebo služeb. Pro podrobný popis různých ekonomických činností v zemědělském odvětví se tak používá CPA, přičemž pro podrobnější definování položek se používá další dvoumístné označení. 1.59. Odvětví se skládá ze skupiny místních ČJ, které se zabývají stejným nebo podobným druhem činnosti. Podle nejpodrobnější klasifikace obsahuje odvětví všechny místní ČJ, které patří do jedné (čtyřmístné) třídy NACE rev. 1 a které se zpravidla zabývají stejným druhem produkční činnosti vymezené v této klasifikaci (ESA 95, 2108). Definice oblasti zemědělského odvětví tedy vyžaduje přesné stanovení jeho - charakteristických činností a - charakteristických jednotek SZÚ. 2. Definice charakteristických činností zemědělství 1.60. Podle popisu na SZÚ odpovídá odvětví zemědělství oddílu 01 NACE rev. 1. 1.61. SZÚ je satelitním účtem v rámci národních účtů, jehož základní pojmy, zásady a pravidla vycházejí z ESA 95. ESA 95 však tvoří pouze všeobecný rámec pro celé národní hospodářství a musí se přizpůsobit zvláštním požadavkům zemědělství. Tyto zvláštní požadavky vyplývají především ze zvláštních cílů SZÚ, dostupnosti zdrojů dat a zvláštního charakteru zemědělských jednotek a jejich hospodářské činnosti. Zvláštní povaha satelitních účtů nutně vyžaduje sestavení seznamu charakteristických zemědělských činností SZÚ, který musí zcela jasně vycházet z NACE rev. 1. 1.62. Pro účely národních účtů je odvětví zemědělství definováno jako soubor jednotek, které buď výlučně, nebo ve spojení s jinými vedlejšími hospodářskými činnostmi vykonávají činnosti uvedené v oddílu 01 NACE rev. 1 "Zemědělství, myslivost a související činnosti". Oddíl 01 zahrnuje [8]: - skupinu 01.1: Rostlinná výroba včetně zelinářství a zahradnictví; - skupinu 01.2: Živočišná výroba; - skupinu 01.3: Rostlinná výroba kombinovaná s živočišnou výrobou (smíšené hospodářství); - skupinu 01.4: Zemědělské a chovatelské činnosti kromě veterinárních; - skupinu 01.5: Lov, odchyt a chov divokých zvířat a související činnosti. 1.63. Seznam charakteristických činností SZÚ odpovídá uvedeným pěti skupinám činností (01.1 až 01.5), a to s výjimkou následujících rozdílů: - zahrnuje výrobu vína a olivového oleje (výhradně z hroznů a oliv vypěstovaných stejným podnikem), pěstování materiálů pro pletení košíkářských a podobných produktů, pěstování vánočních stromků, sazenic ovocných stromů, vinné révy a okrasných dřevin ve školkách (které obvykle spadají do oddílu 02 "Lesnictví a související činnosti"), - nezahrnuje činnosti týkající se výroby osiv před nebo po jejich množení a určité činnosti, které jsou v NACE rev. 1 pokládány za zemědělské služby (např. provozování zavlažovacích systémů, projektování, výsadba a udržování zahrad, parků a zelených ploch pro sportovní zařízení apod., prořezávání stromů a úprava křovin; zohledňují se zde pouze zemědělské práce vykonávané ve smluvním vztahu). 3. Definice charakteristických jednotek zemědělství 1.64. SZÚ musí zahrnovat všechny jednotky, které vykonávají charakteristické činnosti zemědělského odvětví. Tyto jednotky vykonávají činnosti zařazené do těchto skupin NACE rev. 1: - skupina 01.1: Rostlinná výroba včetně zelinářství a zahradnictví - výroba osiv: pouze jednotky zabývající se množením osiv, - výroba vína (olivového oleje): pouze jednotky zabývající se tímto druhem výroby z hroznů (oliv) pěstovaných těmito jednotkami a seskupeními výrobců (např. družstvy) [9] - skupina 01.2: Živočišná výroba, - skupina 01.3: Rostlinná výroba kombinovaná s živočišnou výrobou (smíšené hospodářství), - skupina 01.4: Zemědělské a chovatelské činnosti kromě veterinárních - nezahrnují se jednotky, které vykonávají činnosti v oblasti zemědělských služeb jiné než ve smluvním vztahu (tj. jednotky, které provozují zavlažovací systémy nebo poskytují služby projektování, výsadby a údržby zahrad, parků a zelených ploch pro sportovní zařízení, prořezávání stromů a úpravy křovin), - skupina 01.5: Lov, odchyt a chov divokých zvířat a související činnosti. 1.65. Přehled uvedený v bodu 1.64 je třeba rozšířit o jednotky pěstující vánoční stromky, ovocné stromy, vinnou révu a okrasné dřeviny a dále o jednotky pěstující rostlinné materiály pro pletení košíkářských a podobných produktů. 1.66. Z přehledu je patrné, že kromě zemědělských podniků jsou charakteristickými jednotkami zemědělství: seskupení producentů vína a olivového oleje a dále specializované jednotky, které vykonávají zemědělské práce ve smluvním vztahu (viz 1.20 a 1.21). Nezahrnují se jednotky, u kterých je zemědělská činnost výhradně činností ve volném čase (viz 1.24). 4. Poznámky k jednotlivým položkám a) Skupina 01.1: Rostlinná výroba včetně zelinářství a zahradnictví 1.67. Skupina 01.1 "Rostlinná výroba" představuje systematické členění, které umožňuje klasifikovat všechny činnosti rostlinné výroby v členských státech EU, jakož i činnosti sklizňové (rostliny nebo planě rostoucí plody). 1.68. Podmínkou pro zachycení produkce pícnin je, že musí být součástí hospodářské činnosti. 1.69. Na rozdíl od NACE rev.1, v níž se pěstování stromků ve školkách zařazuje do lesnictví, se tato činnost klasifikuje jako zemědělská, pokud se jedná o pěstování stromků a ovocných keřů, vinné révy a okrasných keřů, kdežto pěstování lesních kultur se pokládá za činnost lesnickou, pokud jsou tyto kultury určeny pro produkci lesních stromů [10]. Za zemědělskou činnost se rovněž považuje pěstování vánočních stromků, pokud jsou stromky pěstovány ve školkách jako okrasné dřeviny; pokud se však vánoční stromky získávají z výchovných zásahů nebo ořezáváním vršků skácených stromů, jde o lesnickou produkci. 1.70. V nomenklatuře SZÚ jsou zemědělská osiva zahrnuta do položky "Osiva", přičemž výjimkou je osivo obilovin (včetně rýže), olejnin a bílkovinných plodin a sadba brambor, které se zahrnují do příslušných odrůd obilovin a olejnin, do bílkovinných plodin a brambor [11]. Výroba osiva ve skutečnosti zahrnuje několik typů výrobní činnosti: výzkum (výroba prototypů osiva první generace), množení (prováděné zemědělskými podniky na základě smlouvy) a certifikaci (třídění a balení ve specializovaných výrobních jednotkách). Jedinou činností charakteristickou pro zemědělství je množení osiva, neboť výzkum a certifikace jsou prováděny výzkumnými ústavy a výrobními institucemi, a nejsou tedy součástí tradiční zemědělské činnosti (tj. využívání přírodních zdrojů pro rostlinnou a živočišnou výrobu). V důsledku toho se výroba osiva na SZÚ týká pouze osiv vyrobených množením. Mezispotřeba osiv zahrnuje i) osivo první generace nakoupené za účelem množení a ii) certifikované osivo, které zemědělští výrobci kupují pro rostlinnou výrobu. 1.71. Výroba hroznového moštu, vína a olivového oleje: v klasifikaci CPA se víno a olivový olej považují za potravinářské výrobky. V NACE rev. 1 se výroba vína a olivového oleje zařazuje do tříd 15.93 "Výroba hroznového vína" a 15.41 "Výroba surových olejů a tuků" subsekce DA "Výroba potravinářských výrobků a nápojů, tabákových výrobků". Do zemědělství spadá pouze pěstování vinných hroznů a oliv (třída 01.13 "Pěstování ovoce, ořechů a rostlin pěstovaných pro výrobu nápojů a koření"). Avšak jde-li o víno (olivový olej) vyrobené(ý) z hroznů (oliv) vypěstovaných stejnou jednotkou, pak se v souladu s konvencí podle NACE rev. 1 se tato výroba řadí k zemědělství (třída 01.13). Na základě této konvence tedy není nutné činit rozdíl mezi jednotkou, která pěstuje vinné hrozny, a jednotkou, která vyrábí víno. V důsledku toho se veškerá výroba vína (olivového oleje) z hroznů (oliv), pokud hrozny pěstuje a výrobu vína provádí týž zemědělský podnik, řadí mezi charakteristické zemědělské činnosti. 1.72. Za charakteristickou zemědělskou činnost se na SZÚ rovněž považuje výroba vína v jednotkách se silnou vazbou na zemědělské podniky. Jednotkami se silnou vazbou na zemědělské podniky jsou skupiny výrobců (např. družstva pěstitelů vinné révy). Jejich zařazení do odvětví zemědělství diktuje povaha těchto organizací, které z historického hlediska představují "rozšíření" zemědělských podniků (za účelem společné výroby a uvádění na trh) a které jsou zpravidla zemědělskými podniky vlastněny. Naproti tomu je ze SZÚ vyloučena výroba vína (olivového oleje) v zemědělsko-potravinářských podnicích (neboť ta má již jednoznačně průmyslový charakter). 1.73. Výroba hroznového moštu se proto na seznamu charakteristických činností objevuje vedle výroby vína, neboť hroznový mošt se může prodávat či vyvážet v nezpracovaném stavu, nebo může navýšit stav zásob a v pozdějším sledovaném období může být prodán či vyvezen za účelem spotřeby nebo vinifikován. 1.74. Jelikož víno, olivový olej a hroznový mošt (ten pouze tehdy, pokud není ve sledovaném období vinifikován) vycházejí ze zemědělské výroby jako výsledek zpracování hroznů a oliv vypěstovaných stejnou jednotkou, nezahrnují se do produkce ani hrozny určené pro výrobu hroznového moštu a vína, ani olivy určené pro výrobu olivového oleje (tj. základní produkty). Zachází se s nimi jako se spotřebou uvnitř jednotky, která se neměří jako produkce odvětví (viz 2052). Hroznový mošt, který nebyl ve sledovaném období vinifikován, se naopak do produkce tohoto období zahrnuje. Během období vinného kvašení se zachycuje jako mezispotřeba (spotřeba uvnitř odvětví) vyrovnávající odpovídající pokles zásob. Víno získané z hroznového moštu se zachycuje jako složka produkce. 1.75. Výsadby kultur (např. vinice a sady) jsou fixním kapitálem a jejich zakládání se musí zaznamenat do produkce. Jejich výsadba ve vlastní režii se klasifikuje jako "fixní kapitál vyráběný ve vlastní režii". Pokud je na smluvním základě zakládají specializované jednotky, zachycuje se odpovídající hodnota jako "Prodeje". b) Skupina 01.2: Živočišná výroba 1.76. Stejně jako u činností rostlinné výroby (viz 1.67.) obsahuje tato skupina systematické členění všech hospodářských zvířat a živočišných produktů vyráběných v členských státech EU. 1.77. V CPA se násadová vejce klasifikují v jedné subkategorii společně s vejci. Na SZÚ jsou však podle konvence pokládána za nedokončenou výrobu v produkci drůbeže [12]. 1.78. Chov koní je ve smyslu SZÚ charakteristickou zemědělskou činností, a to bez ohledu na to, pro jaký účel je zvíře později použito (pro chov, výrobu masa nebo služby). Je však nutné podotknout, že řízení a provoz stájí dostihových koní a jezdeckých škol charakteristickou zemědělskou činností není (jde o rekreační, kulturní a sportovní činnosti, oddíl 92 NACE rev. 1) (viz 2210). Proto musí být důchody zemědělců z takových činností ze SZÚ vyloučeny. Podobně se do SZÚ nezahrnuje chov dospělých dostihových nebo jezdeckých koní, které nejsou součástí zemědělského výrobního procesu. Obdobně se přistupuje k chovu býků pro býčí zápasy. 1.79. V hospodářských účtech se vedlejší produkty [13], které nutně vznikají při výrobě určitých zemědělských produktů, nezaznamenávají do stejné položky jako vlastní produkt. Objevují se odděleně na konci každé skupiny výrobních činností, a to v členění podle druhů. V rostlinné výrobě jde např. o slámu, řepný chrást a zelné listy, hrachové a fazolové lusky atd.; při vinifikaci o vinný kal a surový vinný kámen, při výrobě olivového oleje o odpad jako olejnaté pokrutiny a při živočišné výrobě o kůže, srst a kožešiny ze zabité zvěře a dále o vosk, hnůj a kejdu. Obecně není žádný z těchto produktů primárním cílem produkce, což vysvětluje, proč je přesnost statistických údajů o nich tak vzácná. V samotném zemědělství jsou tyto produkty používány především jako krmivo nebo slouží ke zlepšení půdy. Přesto se však někdy i tyto vedlejší produkty prodávají do hospodářských odvětví jiných než zemědělství a v takovém případě je nutné hodnotu produkce zachytit na SZÚ. c) Skupina 01.4: Zemědělské a chovatelské činnosti kromě veterinárních činností; 1.80. Činnosti skupiny 01.4 lze rozdělit do dvou kategorií: - zemědělské služby ve formě smluvních prací na úrovni výroby (tj. zemědělské práce vykonávané ve smluvním vztahu), - "ostatní" zemědělské služby (provozování zavlažovacích systémů; projektování, výsadba a údržba zahrad, parků a zelených ploch pro sportovní zařízení apod.; prořezávání stromů a úprava křovin atd.). 1.81. Zemědělské služby spadající do druhé kategorie nepatří k charakteristickým činnostem SZÚ (i když se zachycují na zemědělských účtech národních účtů), neboť se nejedná o tradiční nebo typické zemědělskými činnostmi. Mohou se však vykazovat jako neoddělitelné nezemědělské vedlejší činnosti (ve smyslu SZÚ). Tradiční pojetí, v němž se zemědělství popisuje jako obhospodařování půdy, zahrnuje v rozšířeném smyslu všechny práce zaměřené na využití přírodních zdrojů za účelem rostlinné nebo živočišné výroby pro potřeby člověka. Zdá se však, že i přes jejich rostoucí hospodářský význam by zahrnutí služeb souvisejících s životním prostředím znamenalo nepřijatelné rozšíření výše uvedeného tradičního pojetí. Zemědělské práce vykonávané ve smluvním vztahu 1.82. V rámci procesu ekonomické specializace už zemědělské podniky a domácnosti dávno přestaly vykonávat určité funkce, které přebral rostoucí počet specializovaných profesí s vlastními výrobními jednotkami. Tato dělba funkcí se týká především zpracování zemědělských produktů (porážek a zpracování masa, mletí obilovin, výroby chleba, másla a sýrů a zpracování osiv v nových sektorech) a později také některých operací při uvádění produktů na trh. Jde obzvláště o případy, které souvisejí s velkými strukturálními změnami s dopadem na zemědělství, s rostoucím mírou využívání velkých strojů a se zemědělskými činnostmi, které přímo přispívají k rostlinné a živočišné výrobě a jsou stále více svěřovány specializovaným jednotkám. 1.83. K těmto činnostem patří především hnojení, vápnění, orání, výsadba, hubení plevele a škůdců, ochrana rostlin, sečení a sklizeň sena, mlácení obilí a stříhání ovcí. 1.84. Pro všechny tyto činnosti je charakteristické, že jsou obecně nezbytnou součástí procesu výroby zemědělských produktů a jsou s jejich výrobou spjaty. 1.85. Činnosti, které se výroby zemědělských produktů přímo netýkají, tedy ty, které se neuskutečňují ve fázi zemědělské výroby (například doprava na účet třetí strany nebo dodávky mléka do mlékáren jsou příklady nezemědělských činností, které jsou součástí jiného odvětví) by se neměly na SZÚ zachycovat (pokud se nejedná o činnosti, které nelze od hlavní zemědělské činnosti oddělit; viz 1.12). 1.86. Je třeba si uvědomit, že se uvedená klasifikace vztahuje pouze na činnosti prováděné výhradně specializovanými jednotkami. Jestliže si naopak zemědělec pronajme stroj bez obsluhy nebo pouze s částečnou obsluhou, kterou stroj vyžaduje, a nadále v činnosti jako takové s pomocí stroje pokračuje, pak tato činnost spadá do oddílu 71 NACE rev. 1. Takový případ se vyskytuje především u jednoduchých strojů málo náročných na opravy, a zejména v období sezónních pracovních špiček, kdy je po těchto strojích největší poptávka (viz 1.23). 1.87. Smluvní práce vykonávané ve fázi zemědělské výroby zahrnují používání drahých strojů a zařízení. Takové práce mohou provádět: a) specializovaní dodavatelé, pro něž jsou tyto práce hlavní činností (dodavatelé v pravém slova smyslu); b) zemědělské podniky. Smluvní práce prováděné zemědělskými podniky mají obvykle tyto formy: - příležitostná sousedská výpomoc, která je nejpružnější formou z hlediska dodatečného důchodu zemědělců. Sem také náleží ustájení hospodářských zvířat a hlavně u prasat a drůbeže chov zvířat za úplatu (zejména výkrm). Ustájení je možné poskytnout pro hospodářská zvířata ve vlastnictví jiného zemědělce nebo mohou být hospodářská zvířata majetkem průmyslového podniku, obvykle dodavatele (např. výrobce pícnin nebo obchodníka s pícninami) či odběratele (např. jatka); - více či méně autonomní mechanizační parky, které představují organizovanou formu vzájemné sousedské výpomoci. Vysoké náklady na stroje a zařízení a nízký stupeň jejich využití jednotlivým podnikem vede podniky mající takové stroje a zařízení v držbě k vytváření mechanizačních parků, které jsou pak nabízeny jiným podnikům k využívání včetně obslužného personálu. Pro zemědělce je ve stále větší míře hlavním zdrojem zemědělského důchodu smluvní práce na účet osob, pro které je zemědělství pouze vedlejší činností a kteří jsou v některých případech pouze vlastníky pozemků; - zemědělská mechanizační družstva [14]. Jedná se o velká družstva s placenými zaměstnanci; připomínají specializované dodavatele; c) podniky zapojené do následné výrobní fáze, které se zabývají sklizní zeleniny nebo ovoce a potom je zpracovávají (např. konzervárny ve smluvním vztahu konzervující hrách); d) podniky zapojené do předchozí výrobní fáze. Zahrnují obchodníky se zemědělskými stroji, kteří vykonávají práce ve smluvním vztahu. I když se jiné případy mohou z hlediska SZÚ zdát vysoce nepravděpodobné, je teoreticky možné, aby výrobce pesticidů sám tyto produkty aplikoval. Pokud se však činnost provádí pomocí nejmodernějších postupů, nejde nutně o práci ve smluvním vztahu ve fázi zemědělské výroby a určitě o takovou práci nejde, jestliže ji neprovádí pravidelně zemědělec (např. letecký postřik proti parazitům). 1.88. Pokud je nutné rozhodnout, zda je určitá činnost prací vykonávanou ve smluvním vztahu (tj. prací, kterou by v rámci zemědělského výrobního procesu normálně prováděly samotné zemědělské podniky), je třeba pamatovat na to, že důležitá je nejen povaha této činnosti, ale také konkrétní souvislosti, v jejichž rámci je vykonávána, tj. zda se provádí v rámci "zemědělského výrobního procesu". 1.89. Chov hospodářských zvířat za úplatu (poskytnutí půdy pro hospodářská zvířata) je zemědělskou prací vykonávanou ve smluvním vztahu, protože je součástí zemědělského výrobního procesu. Tato položka však nezahrnuje soukromý chov jezdeckých koní a péči o ně, neboť tato činnost nepředstavuje výrobu produktů, ale jde čistě o poskytnutí služby ve smyslu ESA 95 (sekce O NACE rev. 1). Ze stejného důvodu nesmí být za součást zemědělského výrobního procesu považovány práce související se zakládáním a údržbou parků, zahrad, golfových hřišť a výsadbou kultur při okrajích silnic. 1.90. Forma odměny vyplácené osobám vykonávajícím práce ve smluvním vztahu není důležitá. Nemusí se vůbec jednat o pevnou odměnu (tj. o mzdu v pravém slova smyslu); odměna může mít velice dobře formu podílu na zisku nebo smíšenou formu (např. zemědělec, který se zabývá výkrmem telat, může jako odměnu za vykonanou práci dostávat pevnou částku za každé tele plus podíl na čistém zisku). Možné jsou také náhrady ve formě konkrétního podílu z produkce. 1.91. Tyto práce však musí být prováděny nezávislými podniky: práce vykonávané zaměstnanci, které platí podnik, do této kategorie nepatří. Z hlediska podniku je odměna za takovou práci (např. práci pastevce, který je zaměstnancem) mzdovým nákladem, jenž se vykazuje v položce "náhrady zaměstnancům". Naproti tomu práce podniku, který vykonává dojení pro jiný podnik na základě smluvního vztahu, se na SZÚ zachycuje jako produkce (prodej služeb) z hlediska dodavatele, i jako mezispotřeba (nákup služeb zemědělským podnikem) z hlediska zemědělského podniku. d) Skupina 01.5: Lov, odchyt a chov divokých zvířat a související činnosti 1.92. Tato skupina zahrnuje následující činnosti: i) lov a odchyt zvířat za účelem získání masa, kožešin a kůží, pro výzkumné účely, pro zoologické zahrady nebo pro využití jako domácí zvířata; ii) výrobu kožešin, kůží plazů nebo ptáků získaných z lovu nebo odchytu; iii) obnovu stavů divoké zvěře; iv) služby na podporu lovu a odchytu pro komerční účely. Je nutné si uvědomit, že výroba kůží a usní na jatkách, jakož i v souvislosti s lovem jako sportovní či rekreační činností nepatří k charakteristickým činnostem zemědělského odvětví. Navíc skupina "lov" nezahrnuje chov zvěře v podnicích; tato činnost by se měla zachycovat ve třídě "chov ostatních zvířat". 5. Rozdíl mezi odvětvím zemědělství na SZÚ a odvětvím zemědělství v rámci národních účtů 1.93. Odvětví zemědělství pro SZÚ definované v bodech 1.62 až 1.66 se v některých ohledech liší od odvětví zemědělství definovaného pro účely národních účtů. Rozdíly se týkají definice charakteristických činností i charakteristických jednotek. Lze je shrnout takto: odvětví zemědělství v SZÚ | = | | +jednotky vyrábějící víno a olivový olej (seskupení výrobců, družstva atd.) | | +jednotky pěstující materiály pro pletení košíkářských a podobných produktů | | +jednotky pěstující ve školkách vánoční stromky, ovocné stromy, sadbu vinné révy pro vinice a okrasné dřeviny | | -jednotky vyrábějící osivo (pro výzkum nebo certifikaci) | | -výrobní jednotky poskytující související zemědělské služby jiné než zemědělské práce vykonávané ve smluvním vztahu (tj. provoz zavlažovacích systémů, projektování, výsadba a údržba zahrad, parků a zelených ploch pro sportovní zařízení apod., prořezávání stromů a úprava křovin) | | -jednotky, pro které je zemědělská činnost výhradně činností ve volném čase | II. TRANSAKCE S PRODUKTY 2.001. Transakce s produkty poskytují přehled o původu a užití produktů, tj. výrobků a služeb vytvořených v rámci výroby. Hlavními kategoriemi transakcí s produkty definovanými v ESA 95 jsou: produkce, mezispotřeba, výdaje na konečnou spotřebu, skutečná konečná spotřeba, tvorba hrubého kapitálu, vývoz výrobků a služeb a dovoz výrobků a služeb. 2.002. Jak je uvedeno v bodech 1.40 a 1.41, SZÚ zohledňuje pouze produkci, mezispotřebu a tvorbu hrubého kapitálu. Produkce se zachycuje na účtu výroby jako zdroj, mezispotřeba jako užití. Tvorba hrubého kapitálu se zachycuje jako užití (změna aktiv) na kapitálovém účtu. A. VŠEOBECNÁ PRAVIDLA 1. Sledované období 2.003. Pro SZÚ je sledovaným obdobím kalendářní rok. 2. Jednotky a) Množství 2.004. Množství se obecně uvádí v 1000 t (u hroznového moštu a vína v 10000 hl) s přesností na jedno desetinné místo. U zvířat se používá živá hmotnost. b) Ceny 2.005. Na SZÚ se ceny uvádějí za tunu (u vína a hroznového moštu za 10 hl). 2.006. Na SZÚ se ceny udávají zaokrouhlené na nejbližší celé číslo nebo na jedno či dvě desetinná místa v závislosti na statistické spolehlivosti dostupných cenových údajů. c) Hodnoty 2.007. Hodnoty se uvádějí v milionech jednotek národní měny. 3. Doba zachycení 2.008. V ESA 95 (1.57) se toky (zvláště transakce s produkty a rozdělovací transakce) zachycují na základě nároku, jinými slovy v okamžiku, kdy se ekonomická hodnota vytváří, přeměňuje nebo mizí nebo když pohledávky a závazky vznikají, přeměňují se nebo se zruší, nikoliv v době, kdy se uskutečňuje platba. a) Produkce 2.009. Produkce se oceňuje a zachycuje v době jejího vytvoření. Zaznamenává se tudíž, když se vyrábí, nikoliv až když je placena odběratelem. 2.010. V ESA 95 je výroba považována za plynulý proces, v němž se výrobky a služby přeměňují na jiné výrobky a služby. Délka tohoto procesu může být u jednotlivých produktů rozdílná a může překročit i jedno účetní období. Ve spojení se zásadou časového rozlišení vede tudíž toto pojetí výroby k zachycování produkce ve formě nedokončené výroby. Podle ESA 95 (3.58) se tak produkce zemědělských výrobků má zachycovat průběžně po celou dobu výroby (a ne zjednodušeně při sklizni úrody nebo porážce zvířat). Porosty a stavy ryb nebo zvířat určených pro lidskou spotřebu se v průběhu výrobního procesu považují za nedokončenou výrobu, a když je proces ukončen, převádějí se do zásob hotových produktů. 2.011. Zachycení produkce ve formě nedokončené výroby je žádoucí i nutné pro ekonomickou analýzu, pokud je výrobní proces delší než účetní období. Umožňuje to zajistit soulad mezi zachycením nákladů a produkce, aby byly získány smysluplné údaje o přidané hodnotě. Jelikož se SZÚ sestavuje na základě kalendářního roku, je možné předpokládat, že se zachycení nedokončené výroby týká pouze produktů, jejichž výrobní proces není na konci kalendářního roku ještě ukončen (ale též případů, kdy se všeobecná cenová hladina během účetního období velmi rychle mění) [15]. 2.012. V případě zemědělských produktů, jejichž výrobní cyklus je kratší než účetní období, by však zaznamenávání produkce ve formě nedokončené výroby bylo zbytečné. Dosáhnout patřičné míry souladu produkce s výrobními náklady je ve skutečnosti umožněno zachycením produkce ve formě hotových produktů, tj. při sklizni (u rostlinné výroby). To platí pro většinu zemědělské produkce, jejíž výrobní cyklus trvá méně než jeden rok. Rovněž není nutné jako nedokončenou výrobu zachycovat rostlinnou výrobu s krátkým cyklem, jejíž výrobní proces přesahuje do dalšího kalendářního roku (viz 2.172). V těchto případech se kultury v růstu za zásobu nedokončené výroby nepovažují. 2.013. V praxi se metoda zachycování nedokončené výroby vztahuje pouze na produkty s dlouhým výrobním cyklem. Jedná se zejména o hospodářská zvířata, rostlinné produkty jako víno (jehož zrání je nedílnou součástí výrobního procesu) a výsadby kultur. Obvyklý cenový vývoj v Evropské unii je obecně mírný a neměl by být důvodem k zachycování určitých produktů jako nedokončené výroby (i když by k tomu ve výjimečných případech mohlo dojít, viz 2.172). 2.014. Jakmile dojde u produktů s dlouhým výrobním cyklem, které se zachycují jako nedokončená výroba, ke sklizni (v rostlinné výrobě) nebo k porážce (v živočišné výrobě), je výrobní proces ukončen a nedokončená výroba přechází do zásob hotových produktů připravených k prodeji nebo jinému užití. Hodnotu, která se má každý rok zachycovat jako produkce ve formě nedokončené výroby, je možné v průběhu výrobního procesu získat rozložením hodnoty hotového produktu v poměru k nákladům vzniklým v každém období (SNA 93, 6.96). 2.015. Zvířata: živočišná výroba obecně vyžaduje určité časové období, případně dobu překrývající několik účetních období, než se výrobní proces ukončí. Po narození zvířat je možné a také vhodné zaznamenat každou fázi výroby, tj. provádět záznamy za každou věkovou skupinu jednotlivých zvířat (fázi výrobního procesu předcházející narození však zachytit nelze, protože ji není možné oddělit od spotřeby související s chovem matky zvířete). 2.016. U tažných zvířat končí výrobní proces oficiálně jejich narozením a od tohoto okamžiku jsou vedena jako dlouhodobá aktiva. Tato zvířata samozřejmě nelze k zamýšlenému účelu využít hned po narození, ale individuální odchylky jsou natolik veliké, že stanovení určitého pevného věku pro všechny případy by bylo vysoce svévolné. Okamžik narození byl zvolen z praktických důvodů, zvláště proto, že následné využití těchto zvířat je již v tomto okamžiku dáno. 2.017. Tato skutečnost neplatí vždy u skotu, prasat, ovcí a jiných hospodářských zvířat, která mohou být určena pro chov nebo k porážce. Pokud je možné rozlišovat mladá zvířata podle jejich budoucího využití, potom zvířata, která mají být výrobním činitelem, se hned od narození zachycují jako tvorba hrubého fixního kapitálu (tvorba hrubého fixního kapitálu ve vlastní režii, tj. zvířata jsou považována za nedokončenou výrobu a jejich růst se zaznamenává jako produkce; viz ESA 95, 3112). Jinak se zvířata obecně zachycují v zásobách jako nedokončená výroba, dokud se nestanou dospělými a nejsou využívána jako výrobní činitele (např. jako dojnice, zvířata pro chov nebo jiné výrobní účely, jako je výroba vlny). Pak se zachycují jako dlouhodobá aktiva. Zvířata vyřazená z plemenných stád před porážkou se rovněž zachycují v zásobách, nikoliv jako dlouhodobá aktiva. 2.018. Zvláštním případem je produkce kuřat, pokud zahrnuje dvě sledovaná období. Líhnutí kuřat z vajec v líhni na konci jednoho období se pokládá za produkci drůbežích mláďat a na SZÚ se zachycuje jako produkce drůbeže (ve formě nedokončené výroby) (viz 2.048). 2.019. Víno: produkci je třeba zaznamenávat jako nedokončenou výrobu, protože zrání vína je součástí výrobního procesu a může probíhat po několik účetních období. S kvasícím hroznovým moštem, který již není čerstvým moštem, ale také ještě není hotovým vínem, se na konci účetního období nakládá stejně jako s násadovými vejci v líhni a na SZÚ se zaznamená jako víno ve formě nedokončené výroby. 2.020. Aktiva ve výsadbách: produkty určené pro tvorbu hrubého fixního kapitálu ve vlastní režii (jiného než hospodářských zvířat), např. výsadby kultur s opakovanou úrodou, se měly zachycují jako tvorba hrubého fixního kapitálu v okamžiku výroby příslušných aktiv. b) Mezispotřeba 2.021. Výrobky a služby se zachycují v okamžiku svého vstupu do výrobního procesu, tj. v okamžiku své skutečné spotřeby, nikoliv v okamžiku nákupu nebo vstupu do zásob. 2.022. V praxi odpovídá spotřeba výrobků za určité sledované období nákupům nebo přírůstkům výrobků plus počáteční stav minus konečný stav na konci tohoto období [16]. 2.023. Služby se zachycují k okamžiku nákupu. Jelikož nejsou skladovatelné, je okamžik jejich nákupu rovněž okamžikem jejich spotřeby. 2.024. Výjimkou z tohoto pravidla jsou tyto služby: - služby spojené s nákupem výrobků, jako jsou obchodní a dopravní služby, se zachycují jako mezispotřeba v okamžiku spotřeby těchto výrobků (viz 2.111); - služby považované za trvalé, jako jsou pojišťovací služby. Ty se zachycují poměrně ke konci sledovaného období jako poměrná částka splatná za daný rok, popřípadě za danou část roku. Zachycené částky proto nutně neodpovídají pojistnému zaplacenému za příslušné období. c) Tvorba hrubého fixního kapitálu 2.025. Tvorba hrubého fixního kapitálu se zachycuje k okamžiku převodu vlastnictví příslušných fixních aktiv na jednotku, která hodlá tato aktiva používat pro výrobní účely. Uvedené pravidlo však má dvě výjimky: za prvé, aktiva pořízená finančním leasingem se zachycují stejným způsobem, jako kdyby se jejich uživatel stal v okamžiku, kdy je má k dispozici k užívání, jejich vlastníkem (viz 2.122). Za druhé se pak tvorba hrubého fixního kapitálu ve vlastní režii zachycuje k okamžiku výroby příslušných aktiv (kromě skotu, prasat, ovcí a jiných hospodářských zvířat, jejichž pozdější využití nelze jednoznačně určit, protože jsou zahrnuty do zásob jako nedokončená výroba, viz 2.017). 2.026. V případě zakládání sadů nebo vinic (fixní kapitál vyráběný ve vlastní režii), pokud nejsou veškeré potřebné práce na konci účetního období ještě ukončeny, se hodnota materiálů a služeb spotřebovaných ve sledovaném roce zachycuje jako tvorba hrubého fixního kapitálu ke konci daného období. 2.027. Nákup a prodej pozemků se spolu se souvisejícími náklady zachycuje k okamžiku převodu vlastnictví. Čisté pořízení pozemků se však do tvorby hrubého fixního kapitálu nezahrnuje, protože pozemek je nevyráběným aktivem. Čisté pořízení pozemků (a jiných nevyráběných hmotných aktiv) se zachycuje na kapitálovém účtu (účet pořízení nefinančních aktiv). d) Změny stavu zásob 2.028. Změny stavu zásob odpovídají rozdílu mezi přírůstky úbytky zásob během sledovaného období. 2.029. Přírůstky zásob jsou buď výrobky zamýšlené pro pozdější spotřebu ve výrobním procesu (výrobní zásoby) a v takovém případě se zachycují k okamžiku převodu vlastnictví, nebo výrobky ze odvětví samotného určené k budoucímu použití, např. prodejem nebo převodem do fixního kapitálu jednotky (odbytové zásoby) a v takovém případě se do zásob zachycují až po skončení jejich výroby. 2.030. V případě nedokončených produktů odvětví (zachycených jako nedokončená výroba) se hodnota spotřebovaných materiálů a poskytnutých služeb ve sledovaném období rovněž zaznamenává do zásob, a to ke konci sledovaného období (s výjimkou plodin nastojato s krátkodobým výrobním cyklem, viz 2.012; výsledkem je, že část materiálu a služeb již byla spotřebována během sledovaného období, aniž se zachytilo odpovídající navýšení hodnoty stavu zásob). 2.031. Úbytky zásob jsou v případě výrobních zásob výrobky, které vstupují do výrobního procesu, v případě odbytových zásob pak výrobky, které opouštějí odvětví za účelem prodeje nebo jiného užití. V prvním případě se výrobky odečítají od stavu zásob odvětví v okamžiku jejich skutečné mezispotřeby ve výrobním procesu, v druhém případě se od stavu zásob odečítají v okamžiku jejich prodeje nebo jiného užití. B. PRODUKCE (viz ESA 95, 3.07 až 3.58) 1. Všeobecné poznámky k pojmům produkce v ESA 95 a na SZÚ 2.032. V anglické verzi ESA 95 označuje pojem "production" proces (tj. výrobu) a pojem "output" označuje výrobky a služby (tj. produkci), která je výsledkem tohoto procesu; je důležité mít vždy tento rozdíl jasně na zřeteli. Podle ESA 95 (3.14) zahrnuje produkce všechny výrobky a služby (tj. produkty) vyrobené během účetního období. 2.033. K produkci patří podle ESA 95 také i) výrobky a služby, které jedna místní ČJ poskytuje jiné místní ČJ patřící do téže institucionální jednotky a ii) výrobky, které vyrobila místní ČJ a na konci účetního období zůstaly v zásobách v jednotce, která je vyrobila, ať je jejich další užití jakékoliv. Výrobky a služby vyrobené a spotřebované v rámci téhož účetního období stejnou místní ČJ se samostatně neidentifikují. Z tohoto důvodu nejsou zachyceny ani jako součást produkce, ani jako součást mezispotřeby jednotky. 2.034. Pojem produkce použitý v rámci SZÚ se vztahuje k pojmu "celková produkce" a vychází z přizpůsobení ESA 95, neboť některé výrobky a služby vyrobené a spotřebované v rámci téhož účetního období stejnou zemědělskou jednotkou se zaznamenávají do celkové produkce zemědělské činnosti. Kritéria, podle kterých se tyto výrobky a služby zařazují do produkce zemědělského odvětví, jsou stanovena v bodě 2.055. Rozdíl mezi ESA 95 a metodou použitou v rámci SZÚ představují ty složky spotřeby uvnitř jednotky, jejichž hodnota je zahrnuta v produkci i mezispotřebě. Přidaná hodnota však zůstává stejná bez ohledu na to, která metoda je použita. 2.035. Jak bylo uvedeno v bodě 1.34, tato úprava pravidla ESA vyplývá ze zvláštní povahy zemědělské činnosti a zemědělského podniku (jako místní ČJ). Navíc umožňuje: - zlepšit ekonomickou analýzu zemědělských účtů, zvláště pak definici technických koeficientů a míry přidané hodnoty (poměr produkce a mezispotřeby); - zlepšit srovnávání technických koeficientů a míry přidané hodnoty mezi pododvětvími hospodářské činnosti a mezi zeměmi. Ve skutečnosti se produkce spotřebovaná v téže jednotce omezuje především na několik konkrétních produktů (např. obilí, bílkovinné a olejnaté produkty, pícniny a mléko pro krmné účely) a míry spotřeby uvnitř jednotky se v jednotlivých hospodářských odvětvích a zemích značně liší; - posílit soulad mezi účtem výroby, účtem tvorby důchodů a účtem podnikatelských důchodů: potřebný soulad mezi transakcemi s produkty (produkce, mezispotřeba atd.) a rozdělovacími transakcemi (náhrady zaměstnancům, subvence, daně, pachtovné, úroky atd.) se již zlepšil po reformě společné zemědělské politiky v roce 1992 tím, že subvence (z nichž některé se týkají produktů pro mezispotřebu uvnitř odvětví) dnes hrají důležitou roli při tvorbě a rozvoji zemědělského důchodu. 2.036. ESA 95 toto pravidlo přijaté pro SZÚ nenavrhuje, avšak vzhledem ke zvláštní povaze zemědělství je uvedeno v SNA (viz SNA 93, příloha I, 15) i v metodické příručce FAO [17]. Umožňuje totiž podstatně snížit rozdíly v měření produkce vyplývající z volby základní jednotky (místní ČJ nebo jednotka s homogenní výrobou). 2. Produkce zemědělské činnosti: množství 2.037. Při sestavování SZÚ se produkce člení postupně podle množství. Schematické znázornění zdrojů a užití zemědělských produktů +++++ TIFF +++++ 2.038. Výchozím bodem pro tento postupný výpočet je buď: - hrubá produkce (sloupec 1q), nebo - použitelná produkce (sloupec 3q), přičemž závisí na tom, zda údaje o sledované sklizni zahrnují ztráty na polích, při sklizni a na farmě. a) Hrubá produkce Hrubá produkce (1q) 2.039. Jde o výchozí bod pro země, jejichž úřední statistika sklizní zahrnuje ztráty. Odvětvové pojetí vyžaduje provádět měření u všech produktů zemědělských činností zemědělských jednotek v rámci odvětví (jak se uvádí v 1.62 a 1.63). V souladu s konvencí podle bodu 1.31 (produkce vedlejších zemědělských činností nezemědělských jednotek neexistuje, protože o všech zemědělských činnostech se předpokládá, že jsou oddělitelné, a tudíž tvoří hlavní činnost svých vlastních místních ČJ) je třeba vyčíslovat veškerou zemědělskou produkci s výjimkou produkce jednotek, u kterých zemědělská činnost představuje výhradně činnost ve volném čase (viz 1.24). b) Ztráty Ztráty (2q) 2.040. Tato položka se týká běžných ztrát výrobků v zásobách (viz 2.041). Jde o ztráty na polích, ztráty při sklizni a ztráty na farmě (způsobené omezenou trvanlivostí produktů, počasím, jako je mráz, sucho atd.). Do této položky se nezahrnují ztráty způsobené během různých fází uvádění na trh, jako např. během přepravy z farmy, během uskladnění u zprostředkovatelů a během zpracování či úpravě ve zpracovatelském odvětví. Naproti tomu by se do této položky měly zahrnovat produkty, které výrobci nabízejí k prodeji, ale které se neprodaly, a proto se zkazily (především ovoce a zelenina). Druhy ztrát 2.041. Podle ESA 95 může u výrobců dojít ke třem druhům ztrát: k běžným ztrátám na zásobách (ESA 95, 3117 a 3118), mimořádným ztrátám na zásobách (ESA 95, 6.25e) a ztrátám z katastrof (ESA 95, 6.22 a 6.23b). Zachycení těchto tří druhů ztrát 2.042. Při zachycování ztrát na zásobách výrobků je třeba rozlišovat běžné ztráty na straně jedné a mimořádné ztráty a ztráty z katastrof na straně druhé. Jejich zachycení však také záleží na způsobu výpočtu produkce a typu základního statistického materiálu každé země. 2.043. Pokud se produkce počítá z údajů o počátečním a konečném stavu zásob, prodejích a případně jiných užití (např. fixní kapitál vyráběný ve vlastní režii), jsou již běžné ztráty odečteny od změn stavu zásob a jejich další záznam do položky ztráty by vedl k dvojímu započítání. Pokud však výpočet produkce není založen na údajích o stavu zásob, ale místo toho vychází z výpočtu založeného např. na údajích o narození, měly by se běžné ztráty během výroby ve sledovaném období zaznamenávat, což platí i pro ztráty u zvířat dovezených za účelem chovu nebo výkrmu nebo u zvířat narozených v předchozích obdobích. 2.044. Mimořádné ztráty na zásobách výrobků a ztráty z katastrof je nutné zachycovat na účtech akumulace, a to na účtu ostatní změny v objemu aktiv. Produkce tudíž zahrnuje celou hodnotu těchto ztrát. 2.045. Ztráty (ať běžné, mimořádné nebo z katastrof) na dlouhodobých aktivech (jako jsou např. dojnice, chovná zvířata atd.), by se měly zachycovat na účtu ostatní změny v objemu aktiv. Na hodnotu produkce nemají žádný vliv. Je třeba zdůraznit, že ztráty ovlivňující výsadby již plodících kultur je nutné zaznamenávat jako spotřebu fixního kapitálu nebo jako ostatní změny v objemu aktiv, a to podle druhu ztráty. c) Použitelná produkce Použitelná produkce: (3q) = (1q) minus (2q) = hrubá produkce minus ztráty (u výrobce) 2.046. S touto položkou začínají země, jejichž referenční statistika sklizní nezahrnuje ztráty. Jedná se o disponibilní produkci za sledované období, která je buď uplatněna na trhu, použita jako výrobní prostředek, zpracována samotným výrobcem, spotřebována v jeho domácnosti, uskladněna nebo případně použita jako fixní kapitál vyráběný ve vlastní režii. d) Počáteční stav zásob Počáteční stav zásob: (4q) 2.047. Jde o zásoby vlastních hotových produktů nebo nedokončené výroby v zemědělských podnicích (tj. v držení výrobců) na počátku sledovaného roku. Zásoby v různých fázích uvádění na trh a intervenční zásoby (viz 2.201 a další v souvislosti s hospodářskými zvířaty) se nezahrnují. 2.048. Počáteční stavy zásob drůbeže též zahrnují násadová vejce v líhních na začátku sledovaného období, neboť ty jsou v produkci drůbeže považovány za nedokončenou výrobu (viz 2.018). e) Celkové disponibilní zdroje Celkové disponibilní zdroje: (5q) = použitelná produkce plus počáteční stav zásob (3q plus 4q) f) Spotřeba uvnitř jednotky Spotřeba uvnitř jednotky: (6q) 2.049. V položce spotřeba uvnitř jednotky se zachycují produkty vyrobené v rámci zemědělské jednotky (místní ČJ) a užité touto jednotkou během stejného účetního období jako vstupy do výrobního procesu. 2.050. Všechny zemědělské produkty (s výjimkou hospodářských zvířat; viz 2.067 a 2.208), které jedna zemědělská jednotka prodá jiné produkční zemědělské jednotce se zachycují jako prodej a poté jako mezispotřeba. Jde o produkty procházející úpravou a zpracováním a o jejich vedlejší produkty (např. zpětný odběr odstředěného mléka, otrub, pokrutin, řízků a chrástu cukrové řepy, jakož i zpětný odběr osiva po ošetření). Klasifikace spotřeby uvnitř jednotky 2.051. Spotřebu uvnitř jednotky je možné členit podle použití příslušných produktů: 2.052. Produkty spotřebované uvnitř odvětví v rámci stejné zemědělské činnosti (tj. ve stejné třídě činnosti podle čtyřmístné úrovně NACE rev.1): - osivo (obilovin, zeleniny, květin atd.), znovu použité pro stejnou plodinu; - vinné hrozny a hroznový mošt: použité pro výrobu vína; - olivy: použité pro výrobu olivového oleje; - mléko: použité jako krmivo pro hospodářská zvířata. 2.053. Produkty spotřebované uvnitř odvětví v rámci jiné zemědělské činnosti (tj. v jiné třídě činnosti podle čtyřmístné úrovně NACE rev. 1): Jedná se převážně o rostlinné produkty používané jako krmivo pro zvířata, ale též o vedlejší produkty živočišné výroby užité ve výrobním procesu při jiné činnosti (kejda a hnůj použité jako hnojivo v rostlinné výrobě). Produkty rostlinné výroby použité jako krmivo pro zvířata lze klasifikovat podle stupně, v němž se běžně uplatňují na trhu (jde o obecný odhad): - běžně obchodovatelná krmiva: obiloviny (zrno pšenice, žita, ječmene, ovsa, kukuřice, čiroku, rýže a jiných obilovin); bílkovinné plodiny, brambory; olejniny (semena řepky, semena slunečnice, sojové boby a jiné olejniny), - běžně neobchodovatelná krmiva: - jednoleté krmné plodiny: kořenové plodiny (cukrovka, krmná řepa, tuřín, krmná vodnice, krmná mrkev, krmné zelí/kapusta a ostatní kořenové plodiny); krmná kukuřice a ostatní zelené pícniny (čerstvé, sušené nebo silážované), - víceleté krmné plodiny: trvalé krmné plodiny nebo krmné meziplodiny pocházející z hospodářské činnosti (zelené, sušené nebo silážované), - vedlejší produkty pro krmné účely (sláma, plevy, listy a chrást rostlin a ostatní vedlejší produkty pro krmné účely). Definice spotřeby uvnitř jednotky zahrnované do produkce odvětví 2.054. Zemědělské produkty spotřebované uvnitř jednotky se do měření produkce odvětví nezahrnují, pokud neodpovídají určitým kritériím. Stanovení omezujících kritérií pro zachycení spotřeby uvnitř jednotky splňuje dva požadavky: za prvé, požadavek metodického charakteru, neboť po odchýlení se od přesného dodržení pravidel ESA bylo nutné zachovat ducha ESA (zahrnutím dvou oddělených činností); za druhé, požadavek praktického rázu, neboť připravovaná kritéria měla sloužit jako přesný a srovnatelný rámec, jenž by definoval, která spotřeba uvnitř jednotky se musí zaznamenávat, aby byl tento postup měření produkce proveditelný. 2.055. Uvedená kritéria jsou následující: 1. Obě vykonávané činnosti se zachycují na různých čtyřmístných úrovních NACE rev. 1 (oddíl 01: Zemědělství, myslivost a související činnosti). Použití tohoto kritéria tak vylučuje např. ocenění mléka používaného jako krmivo pro hospodářská zvířata a ocenění osiva vyrobeného a použitého pro rostlinnou výrobu ve stejném podniku (v průběhu stejného účetního období). 2. Zemědělský produkt má významnou ekonomickou hodnotu pro významný počet zemědělců. 3. Údaje o cenách a množství musí být k dispozici bez větších obtíží. Toto kritérium se obtížně uplatňuje u některých neobchodovatelných produktů, které nelze uplatnit na trhu. 2.056. V souladu s vymezením výběrových kritérií pro zahrnutí spotřeby produktů uvnitř jednotky do měření produkce (viz 2.055) se v zemědělské produkci odvětví zachycují pouze rostlinné produkty používané pro krmné účely (bez ohledu na to, zda jsou, nebo nejsou obchodovatelné). 2.057. Pokud se uvedené produkty zahrnují do produkce odvětví, musí se také zachytit jako mezispotřeba, čímž se dodrží zásada přikazující zohlednit celková množství vyrobená a poté použitá pro jinou výrobní činnost během sledovaného období (viz 2.055). Pokud přechod z produkce do mezispotřeby trvá déle než příslušný sledovaný rok, zaznamená se odpovídající množství produkce během sledovaného roku jako konečný stav zásob příslušného produktu. 2.058. Do spotřeby uvnitř jednotky se nezahrnují vedlejší produkty živočišné výroby, a to z důvodu praktických potíží spočívajících v nedostupnosti údajů o množství, a zejména o cenách. g) Zpracování u výrobců Zpracování u výrobců (7q) 2.059. V položce zpracování u výrobců se zaznamenávají množství vyrobená pro další zpracování zemědělskými výrobci (např. mléko zpracované na máslo nebo sýry, jablka zpracovaná na jablečný mošt, též zkvašený), ale pouze v rámci zpracovatelských činností oddělitelných od zemědělské hlavní činnosti (na základě účetních dokladů, viz 1.26). Zachycují se pouze suroviny (např. syrové mléko, jablka), nikoliv však produkty z nich získané zpracováním (např. máslo, jablečný mošt nebo zkvašený jablečný mošt). Jinými slovy, tato položka nezahrnuje práci vynaloženou při zpracování zemědělských produktů. Produkty vystupující ze zpracování u výrobce se samozřejmě uvádějí v produkci subsektoru zemědělství národních účtů (viz 1.04 a 1.05). 2.060. Pokud zpracovatelské činnosti není možné oddělit od nezemědělských činností, zahrnuje se produkt těchto činností do hodnoty produkce zemědělského odvětví (viz 1.25). Základní zemědělské produkty spotřebované v těchto zpracovatelských činnostech v rámci mezispotřeby se nezachycují ani jako produkce, ani jako mezispotřeba. Toto pravidlo vychází ze skutečnosti, že obě činnosti (výroba zemědělských produktů a zpracování těchto produktů) není možné na základě účetních dokladů rozlišit. Proto se náklady obou druhů činností zachycují společně a jejich produkce se posuzuje jako produkce zpracovaných produktů. h) Vlastní konečná spotřeba Vlastní konečná spotřeba (8q) 2.061. Zahrnuje: i) produkty spotřebované domácnostmi zemědělců, které je vyrobily; ii) produkty pocházející od zemědělské jednotky (podniku) a používané jako naturální odměna zaměstnancům podniku za vykonanou práci nebo pro směnu za jiné výrobky. 2.062. Zemědělské produkty zpracované zemědělskou jednotkou v rámci oddělitelné činnosti (tj. vedoucí k vytvoření místní nezemědělské ČJ) a spotřebované domácnostmi zemědělců se zaznamenávají v produkci odvětví Výroba potravinářských výrobků a nápojů, tabákových výrobků (subsekce DA NACE rev.1) jako vlastní konečná spotřeba. Naproti tomu se spotřeba v zemědělské domácností zemědělských produktů zpracovaných v rámci neoddělitelné činnosti (tj. produkce neoddělitelných nezemědělských zpracovatelských činností) zachycuje jako vlastní konečná spotřeba těchto činností (viz 2.080) a zahrnuje se do produkce zemědělského odvětví. 2.063. Hodnota imputovaného nájemného bytových prostor nebo domu, které využívá jejich vlastník, se nezachycuje zde, nýbrž v položce pronájem vlastních nemovitostí (třída 70.20 NACE rev. 1). Pronájem ubytování představuje nezemědělskou činnost, která se vždy považuje za oddělitelnou od zemědělské činnosti. i) Prodej Prodej (9q) 2.064. Do této položky se zaznamenává prodej zemědělských produktů jiným jednotkám (zemědělského nebo jiného odvětví), včetně prodeje pro skladování a do intervenčních středisek a s výjimkou prodeje dlouhodobých aktiv. Položka je rozdělena na tuzemský prodej mimo zemědělské odvětví, tuzemský prodej jiným zemědělským jednotkám a prodej do zahraničí. 2.065. Pro danou jednotku tak prodej odpovídá obratu dosaženému při realizaci její produkce na trhu. Je nutné poznamenat, že prodej zvířat považovaný za dlouhodobá aktiva, která se vyřadí z produktivního stáda (vývoz nebo porážka), se nezachycuje. Zvířata klasifikovaná jako dlouhodobá aktiva a vyřazená z produktivního stáda jsou před prodejem převáděna do zásob, avšak jejich prodej (porážky nebo vývozy) se objeví na účtech jako snížení stavu zásob, což se projevuje pouze na kapitálovém účtu. Odpovídající produkce již byla imputována jako část fixního kapitálu vyráběného ve vlastní režii22 a poté zapsána na účet výroby. 2.066. Hospodářská zvířata jako zásoby: převod hospodářských zvířat jako zásob jinému podniku představuje prodej v souladu s definicí uvedenou v bodu 2.064. Tento prodej je možné souvztažně zachytit jako vyskladnění zásob, pokud jsou hospodářská zvířata zachycena v zásobách na počátku sledovaného období (jinak se zaznamenává jenom prodej). 2.067. Pořízení hospodářských zvířat představuje zvýšení zásob, jestliže tyto produkty nejsou během sledovaného období znovu prodány. Pořízená hospodářská zvířata však nelze považovat za mezispotřebu, protože podle definice produkty pro mezispotřebu v průběhu výrobního procesu zanikají (nebo se podstatným způsobem přeměňují). Tato zvířata se pokládají za nedokončenou výrobu, neboť výrobní proces není u hospodářských zvířat zcela ukončen (končí okamžikem porážky). Pořízení se tak zachycuje jako přírůstek stavu zásob nedokončené výroby (produktů), tudíž jako záporný prodej, nikoliv jako mezispotřeba. V případě obchodu mezi rezidentskými podniky se prodeje a odpovídající nákupy vzájemně vyrovnávají (s výjimkou nákladů na převod vlastnictví)23. Vzhledem k tomuto zvláštnímu přístupu k obchodu živými zvířaty mezi zemědělskými jednotkami neexistuje u hospodářských zvířat a živočišných produktů mezispotřeba24. 2.068. Hospodářská zvířata klasifikovaná jako dlouhodobá aktiva: obchod hospodářskými zvířaty zařazenými do dlouhodobých aktiv, který se uskutečňuje mezi zemědělskými jednotkami, se nezaznamenává do výše uvedené položky prodeje, nýbrž jako obchod s dlouhodobými aktivy (zachyceným na kapitálovém účtu jako tvorba hrubého fixního kapitálu v zemědělství). V případě obchodu mezi rezidentskými podniky se prodeje a odpovídající nákupy vzájemně vyrovnávají (s výjimkou nákladů na převod vlastnictví). 2.069. Zachycení dovozu živých zvířat (jiných než určených k okamžité porážce): stejně jako v případě obchodu mezi rezidentskými podniky se hospodářská zvířata považovaná za zásoby (jiná než určená k okamžité porážce) a dovezená zemědělskými jednotkami během sledovaného období zachycují jako přírůstek zásob nedokončené výroby, a tudíž se odečítají od prodeje. Naproti tomu hospodářská zvířata klasifikovaná jako dlouhodobá aktiva (např. chovná zvířata) a jako taková dovezená by se od prodeje odečítat neměla. 2.070. V praxi je však často velmi obtížné na základě dostupných zdrojů údajů v EU jednotlivé kategorie zvířat (zvířata klasifikovaná jako dlouhodobá aktiva a jako zásoby) jednoznačně rozlišovat, a proto se u všech dovozů předpokládá, že jde o zvířata určená pro tvorbu zásob a hodnota všech dovezených zvířat (s výjimkou zvířat určených k okamžité porážce) se odečítá od hodnoty prodejů. Tato metoda zaručuje, že přístup k zachycení zahraničního obchodu s živými zvířaty bude podobný jako přístup k výpočtu hrubé domácí produkce ve statistice živočišné výroby. j) Fixní kapitál vyráběný ve vlastní režii Fixní kapitál vyráběný ve vlastní režii: (10q) 2.071. Zahrnuje: - práce prováděné zemědělskými jednotkami (např. nasazení pracovní síly, strojů a jiných výrobních prostředků, včetně sadby) za účelem založení výsadeb kultur jako sadů ovocných stromů a bobulovin, vinic a chmelnic ve vlastní režii. Práce na zakládání sadů, vinic atd. ve vlastní režii zahrnují velký počet jednotlivých pracovních operací, které nelze sčítat, a získat tak jejich konkrétní objemy; - zvířata, která představují produkci zemědělských jednotek a jsou převedena do fixního kapitálu (viz 2.161). Jedná se o zvířata chovaná pro účely produkce, kterou pravidelně poskytují (hlavně plemenná zvířata, mléčná hospodářská zvířata, tažná zvířata, ovce a ostatní zvířata chovaná pro vlnu; viz 2.202). k) Konečné stavy zásob Konečné stavy zásob (11q) 2.072. Jde o stavy zásob hotových produktů nebo nedokončené výroby v podnicích zemědělského odvětví (tj. u výrobců) na konci sledovaného roku. Stavy zásob na různých úrovních obchodování (zejména rezervy u prodejců a zpracovatelských firem) a intervenční zásoby by zde zahrnuty být neměly. 2.073. Do těchto zásob je však nutné zahrnout produkty, které jsou uskladněné pouze dočasně a v pozdějším období jsou spotřebovány v rámci odvětví (např. krmné obilí, osiva a sadební materiál atd.), neboť jejich konečné užití v okamžiku, kdy vstupují do zásob, ještě není známo. l) Užití celkem Užití celkem: (12q) (bez spotřeby uvnitř jednotky) = (7q) + (8q) + (9q) + (10q) + (11q) = zpracování u výrobců plus vlastní konečná spotřeba plus fixní kapitál vyráběný ve vlastní režii plus konečný stav zásob. 2.074. Tato položka je součtem sloupců 7q až 11q. m) Změna stavu zásob Změna stavu zásob: (12q) = (11q) minus (4q) = přírůstek stavu zásob (P) minus úbytek stavu zásob (Ú) 2.075. Změna stavu zásob v odvětví (vyjma stavů zásob na jednotlivých úrovních obchodování) za sledované rok se zjišťuje výpočtem rozdílu mezi přírůstky a úbytky zásob nebo rozdílu mezi konečným a počátečním stavem zásob. V druhém případě se při výpočtu hodnot odečítají ostatní změny v objemu a zisky z držby (po odečtení ztrát) (viz 2.179 a další). n) Produkce zemědělských činností Produkce zemědělských činností = (6q, krmivo pro zvířata) + (7q) + (8q) + (9q) + (10q) + (12q) 2.076. V souladu s pojetím produkce a pravidly pro zachycování spotřeby uvnitř jednotky (viz 2.049 a následující), zpracování zemědělských produktů (viz 2.059 a 2.060) a vlastní konečné spotřeby (viz 2.061, 2.062 a 2.063) je možné popsat produkci zemědělských činností takto: Zdroje | Užití | Zemědělská produkce odvětví zemědělství | Hrubá produkce - Ztráty = Použitelná produkce | Prodej (celkem, s výjimkou vzájemného obchodu zvířaty mezi zemědělskými podniky) | X | Změna stavu zásob (u výrobců) | X | Fixní kapitál vyráběný ve vlastní režii (výsadby kultur s opakovanou úrodou, základní stádo) | X | Vlastní konečná spotřeba (zemědělských produktů) | X | Zpracování u výrobců (zemědělských produktů, oddělitelné činnosti) | X | Spotřeba uvnitř jednotky:pro stejnou činnost: (osiva, mléko pro krmné účely, vinné hrozny, olivy pro zpracování na olivový olej, násadová vejce) | | pro jinou činnost:rostlinné produkty používané jako krmivo (obiloviny, semena olejnin, pícniny, obchodovatelné i neobchodovatelné atd.) | X | živočišné vedlejší produkty používanév rostlinné výrobě (kejda, hnůj) | | 2.077. Na rozdíl od dřívějšího pojetí konečné produkce, tj. pojetí na kterém se byl SZÚ dříve založen, zahrnuje nové pojetí zjišťování produkce zemědělské činnosti také obchod zemědělskými výrobky a službami mezi zemědělskými jednotkami a spotřebu krmiv (obchodovatelných i neobchodovatelných) uvnitř jednotky. 3. Produkce neoddělitelných nezemědělských vedlejších činností 2.078. Rozlišují se dva druhy neoddělitelných nezemědělských vedlejších činností (viz 1.29): - "zpracování zemědělských produktů": tato skupina zahrnuje činnosti, které rozšiřují zemědělskou činnost a při kterých se používají zemědělské produkty. Typickou činností této první skupiny je zpracování zemědělských produktů; - "ostatní neoddělitelné nezemědělské vedlejší činnosti": tato skupina zahrnuje činnosti, ve kterých je zapojen zemědělský podnik a jeho zemědělské výrobní prostředky. Tato skupina je méně homogenní než skupina první. 2.079. Do těchto činností je obecně zapojeno mnoho produktů (výrobků a služeb), jejichž množství nelze sčítat. 2.080. Produkt těchto činností je buď určen k prodeji, směně, jako platba v naturáliích, pro vlastní konečnou spotřebu (viz 2 062), nebo přechází do zásob. 4. Produkce odvětví zemědělství 2.081. Podle definice produkce zemědělského odvětví (viz 1.16) je produkce zemědělského odvětví součtem produkce zemědělských produktů (viz 2.076 a 2.077) a výrobků a služeb vyrobených v rámci neoddělitelných nezemědělských vedlejších činností (viz 2.078 až 2.080). 5. Ocenění produkce 2.082. Produkce má být oceněna v základních cenách. Základní cena je cena, kterou má dostat výrobce od kupujícího za jednotku vyrobené produkce výrobků nebo služeb minus jakákoliv daň splatná z této jednotky v důsledku její výroby nebo prodeje (tj. daně z produktů), plus jakákoliv subvence získaná na tuto jednotku v důsledku její výroby nebo prodeje (tj. subvence na produkty). Jsou vyloučeny jakékoliv dopravní přirážky fakturované výrobcem samostatně. Zahrnuty jsou dopravní přirážky účtované výrobcem na stejné faktuře, a to i když jsou na faktuře uvedeny jako samostatná položka (ESA 95, 3.48). 2.083. Složky produkce jako prodej, platby v naturáliích, přírůstky zásob a produkty spotřebované uvnitř jednotky se oceňují v základních cenách. Stejně tak je třeba oceňovat produkci pro vlastní konečné užití (tj. fixní kapitál vyráběný ve vlastní režii a vlastní konečná spotřeba) podobných produktů prodávaných na trhu. Nedokončená výroba a její přírůstky se oceňují úměrně k běžné základní ceně hotového produktu. Pokud se tato běžná cena musí odhadnout v předstihu, je třeba založit výpočet na skutečně vzniklých nákladech plus částka odpovídající očekávanému provoznímu přebytku nebo smíšenému důchodu. 2.084. Při sestavování SZÚ metodou "čistého" zachycení (viz 3.033 a 3.035 až 3.043) neobsahuje základní cena DPH fakturovanou výrobcem. 2.085. Cena, kterou výrobce obdrží, je cenou výrobce (nezahrnuje fakturovanou DPH), jak je definována v SNA 93 (tj. cena franko hospodářství). Základní cenu lze vypočítat z ceny výrobce, připočtením subvencí na produkty a odečtením daní z produktů (kromě DPH). Pokud problémy s určením daně z konkrétního produktu nebo subvence na konkrétní produkt výpočet základní ceny ztěžují, je možné produkci ocenit přímo v základní ceně. V takovém případě lze produkci přímo vypočítat z hodnoty ceny výrobce (bez fakturované DPH), minus hodnota daní z produktů (jiných než DPH) a plus hodnota subvencí na produkty. 2.086. Oceňování produkce v základních cenách vede k nutnosti rozlišovat daně z produktů (jiné než DPH) a subvence na produkty (viz 3.027 a 3.053) na jedné straně a ostatní daně z výroby a subvence na výrobu (viz 3.044 a 3.058) na straně druhé. Daně z produktů a subvence na produkty se na účtu tvorby důchodů odvětví nezachycují (tento účet zahrnuje pouze ostatní daně z výroby a ostatní subvence na výrobu, viz 3.055). 2.087. Cena, kterou výrobce obdrží za určitý výrobek, není nutně vždy stejná; může se měnit mj. podle druhu dodávky. Například výrobcem přímo vyvážené produkty mohou mít kvalitativně jinou strukturu než produkty určené k prodeji pro vnitrostátní spotřebu nebo k prodeji jiným zemědělským jednotkám v tuzemsku. V důsledku toho by tyto mohou mít tyto produkty různou cenu. Je však nutné připomenout, že pokud výrobní jednotka svou produkci sama přímo vyváží, musí se na SZÚ zachytit přijaté nebo vyplacené vyrovnávací částky spojené s vývozem. 2.088. Na určité produkty, jako jsou sezónní produkty nebo víno, je nutno uvedené obecné zásady ocenění aplikovat zvláštním způsobem. Ten je popsán v části zabývající se oceňováním změn stavu zásob (viz 2.185 až 2.200). C. MEZISPOTŘEBA (viz ESA 95, 3.69 až 3.73) 1. Definice 2.089. Mezispotřeba se skládá z hodnoty výrobků a služeb spotřebovaných jako vstupy do výr