ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2021/2034

ze dne 10. června 2021

o státní podpoře SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009) poskytnuté Španělskem na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (kromě oblasti Kastilie-La Mancha)

(oznámeno pod číslem C(2021) 4048)

(Pouze španělské znění je závazné)

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,

s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,

poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na uvedené připomínky,

vzhledem k těmto důvodům:

1. POSTUP

(1) Komise dne 18. května 2009 obdržela stížnost od společnosti SES Astra S.A. (dále jen „Astra“). Tato stížnost se týkala údajného režimu státní podpory přijatého španělskými orgány v souvislosti s přechodem od analogového televizního vysílání na digitální televizní vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech Španělska. Společnost Astra uváděla, že tento režim představuje neoznámenou, a tudíž protiprávní podporu, která vede k narušení hospodářské soutěže mezi platformou satelitního a pozemního vysílání.

(2) Napadený režim se opírá o zákon č. 10/2005 ze dne 14. června 2005 o naléhavých opatřeních v zájmu rozvoje digitálního pozemního televizního vysílání, liberalizace televizního kabelového vysílání a podpory pluralismu (2). Mezi další právní předpisy přijaté v souvislosti s procesem přechodu na digitální pozemní vysílání patří zejména královské nařízení č. 944/2005 ze dne 29. července 2005, kterým se přijímá celostátní technický plán pro digitální pozemní televizní vysílání (3) (dále jen „celostátní technický plán“); královské nařízení č. 945/2005 ze dne 29. července 2005, kterým se přijímá obecné nařízení o poskytování služeb digitálního pozemního televizního vysílání (4); rozhodnutí ITC/2476/2005 ze dne 29. července 2005 o přijetí technického nařízení a o poskytování služeb digitálního pozemního vysílání (5) a královské nařízení č. 920/2006 ze dne 28. července 2006, kterým se přijímá obecné nařízení o poskytování služeb kabelového rozhlasového a televizního vysílání (6).

(3) Dopisem ze dne 29. září 2010 oznámila Komise Španělskému království, že se rozhodla zahájit ohledně dotyčné podpory formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), a to pro celé území Španělska s výjimkou oblasti Kastilie-La Mancha, pro kterou bylo zahájeno samostatné šetření (7). Rozhodnutí Komise týkající se zahájení řízení (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) bylo zveřejněno dne 14. prosince 2010 v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k dotyčnému opatření podaly své připomínky.

(4) Po prodloužení lhůty odpovědělo Španělsko na žádost o podání připomínek uvedenou v rozhodnutí o zahájení řízení dopisem ze dne 30. listopadu 2011. Kromě španělské ústřední vlády předložily své připomínky a odpovědi na otázky položené prostřednictvím rozhodnutí o zahájení řízení také orgány autonomních oblastí Asturie, Aragonie, Baskicko, Kastilie a León, Kastilie-La Mancha (9), Extremadura, Galicie, La Rioja, Madrid a Murcie.

(5) Připomínky předložily Komisi také Radiodifusión Digital SL (dále jen „Radiodifusión“) dopisem ze dne 11. ledna 2011, Grupo Antena 3 a UTECA (Unión de Televisiones Comerciales Asociadas – sdružení komerčních provozovatelů televizního vysílání) dopisy ze dne 28. ledna 2011, Gestora La Sexta dopisem ze dne 31. ledna 2011, Abertis Telecom SA (od 1. dubna 2015 pod názvem „Cellnex Telecom S.A.“, dále jen „Abertis“ nebo „Cellnex“) dopisem ze dne 2. února 2011 a Astra a Telecinco dopisy ze dne 4. února 2011. Dopisy ze dne 19. ledna a 9. února 2011 předala Komise tyto připomínky španělským orgánům a poskytla jim příležitost reagovat. Španělské orgány tak učinily dopisy ze dne 22. února a 14. března 2011.

(6) V průběhu řízení se konalo několik schůzek: mezi Komisí a španělskými orgány ve dnech 11. a 12. dubna 2011, mezi Komisí a společností Astra dne 14. dubna 2011, mezi Komisí a společností Abertis dne 5. května 2011 a mezi Komisí a sdružením UTECA dne 5. července 2011. Poté, co Španělsko zaslalo z vlastního podnětu několik vysvětlujících dopisů, včetně připomínek autonomní oblasti Baskicko ze dne 24. února 2011, byla Španělsku dopisem ze dne 14. února 2012 zaslána formální žádost o informace. Poté, co byla prodloužena lhůta pro zaslání odpovědi, odpověděly španělské orgány dopisem ze dne 16. dubna, přičemž následně svou odpověď doplnily dopisy z 15., 19. a 25. června 2012. Vzhledem k tomu, že část informací stále chyběla, zaslala Komise dne 9. srpna 2012 žádost o poskytnutí doplňujících informací. Po prodloužení lhůty odpověděly španělské orgány dopisem ze dne 10. října 2012 a svou odpověď následně doplnily dopisem ze dne 30. října 2012.

(7) Kromě toho společnost Abertis poskytla z vlastního podnětu dodatečné informace dopisy ze dne 22. června 2011 a 25. července 2012. Společnost Astra poskytla další informace dopisy ze dne 21. července 2011, 16. května 2011, 8. září 2011 a 11. listopadu 2011; všechny uvedené písemnosti byly zaslány španělským orgánům k vyjádření.

(8) Dne 19. června 2013 přijala Komise rozhodnutí 2014/489/EU (10) (dále jen „rozhodnutí z roku 2013“) v souladu s článkem 7 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (11). Článek 1 rozhodnutí z roku 2013 stanovil, že státní podpora, kterou Španělsko v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU poskytlo provozovatelům platformy pozemního vysílání pro účely instalace, údržby a provozování sítě digitálního pozemního vysílání (dále jen „DTT“) v oblasti II, je neslučitelná s vnitřním trhem, vyjma podpory, která byla poskytnuta v souladu s kritériem technologické neutrality. Článek 3 rozhodnutí z roku 2013 nařídil povinnost vymáhat od provozovatelů DTT navrácení této neslučitelné podpory bez ohledu na to, zda byli přímými či nepřímými příjemci této podpory.

(9) Na základě přijetí rozhodnutí z roku 2013 pomohly útvary Komise Španělsku vypracovat vzor pro technologicky neutrální výběrová řízení. Vzor byl dokončen dne 14. října 2014. Útvary Komise poskytly Španělsku lhůtu do 31. října 2014, aby všechny dotčené autonomní oblasti a všechna dotčená autonomní města na základě tohoto vzoru uspořádaly nová technologicky neutrální výběrová řízení. Tato podmínka nebyla splněna, jak je popsáno v oddíle 2.3.

(10) Španělsko a někteří příjemci podali k Tribunálu několik žalob na neplatnost rozhodnutí z roku 2013. Dne 26. listopadu 2015 Tribunál všechny tyto žaloby zamítl a rozhodnutí z roku 2013 potvrdil (12). Proti rozsudkům Tribunálu bylo následně podáno odvolání k Soudnímu dvoru. Kasační opravné prostředky, které podaly Španělsko, Baskicko a Itelazpi, Katalánsko a CTTI, Navarra de Servicios y Tecnologías a Cellnex Telecom a Cellnex Telecom a Retevisión, byly Soudním dvorem zamítnuty (13). Dne 20. prosince 2017 v návaznosti na kasační opravný prostředek, který podaly autonomní oblast Galicie a společnost Retegal, Soudní dvůr zrušil jak odpovídající rozsudek Tribunálu (14), tak rozhodnutí z roku 2013 (15) z toho důvodu, že Komise neuvedla žádné důvody týkající se selektivity dotčeného opatření.

(11) Na základě zrušení rozhodnutí z roku 2013 předložila společnost Astra z vlastního podnětu několik dopisů (ze dne 22. a 30. ledna 2018, 29. května 2018, 15. června 2018 a 11. ledna 2019), v nichž vyjádřila své stanovisko k důsledkům zrušení. V průběhu šetření se z podnětu stran uskutečnilo několik schůzek: dne 28. června 2018 mezi Komisí a společností Cellnex, dne 19. září 2018 mezi Komisí a společností Astra a dne 16. října 2018 mezi Komisí a Španělskem. Dne 31. října 2018 předložilo Španělsko přehled výběrových řízení a dalších opatření provedených autonomními oblastmi na základě rozhodnutí z roku 2013. Dopisem ze dne 14. prosince 2018 požádala Komise Španělsko o další informace. Španělsko poskytlo dodatečné informace dne 19. února 2019. Dne 19. března téhož roku zaslalo Španělsko Komisi dopis Baskicka ze dne 4. února 2019. Dne 4. dubna 2019 zaslala Komise Španělsku žádost o informace, na kterou Španělsko odpovědělo dne 10. května 2019. Dne 26. dubna 2019 zaslala Komise další žádosti o informace, v nichž vyzvala Španělsko a podniky Itelazpi, Cellnex, Retevisión, CTTI, Navarra de Servicios y Tecnología S.A., Retegal a Astra, aby se vyjádřily k selektivitě opatření, a to s ohledem na rozsudek Soudního dvora ve věci C-70/16 P. Společnost Astra odpověděla na žádost o informace dne 27. května 2019, zatímco Cellnex a Itelazpi předložily svou odpověď dne 13. června 2019. Španělsko na tuto žádost o informace odpovědělo dne 14. června 2019. Dne 1. října 2020 zaslala Komise španělským orgánům žádost o informace, v níž požádala o aktualizované informace po rozhodnutí z roku 2013. Španělsko na tuto žádost o informace odpovědělo dne 19. října 2020 a 5. února 2021.

2. PODROBNÝ POPIS PODPORY

2.1. Souvislosti

2.1.1. Stížnost

(12) Stěžovatel je provozovatelem platformy satelitního vysílání. Společnost SES ASTRA (dále jen „Astra“), založená v roce 1985 pod názvem Société Européenne des Satellites (SES), byla prvním soukromým provozovatelem satelitního vysílání v Evropě. Společnost Astra provozuje satelitní systém ASTRA (Sistema de Satélites ASTRA), který nabízí širokou škálu variant vysílání a širokopásmového připojení pro zákazníky v Evropě i mimo ni. Zajišťuje vysílání rozhlasových a televizních programů přímo do milionů domácností a poskytuje připojení k internetu a síťové služby orgánům veřejné správy, velkým podnikům, malým a středním podnikům i soukromým subjektům.

(13) Astra ve své stížnosti tvrdí, že opatření, která přijala vláda a autonomní oblasti ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech Španělska, porušují zásadu technologické neutrality, neboť zavádějí pozemní vysílání jakožto jediný způsob digitalizace. Astra poukazuje zvláště na případ autonomní oblasti Kantábrie. Ve výběrovém řízení na rozšíření digitálního televizního vysílání na celé území Kantábrie, které bylo vyhlášeno v lednu 2008, vybrala regionální vláda Kantábrie společnost Astra, aby prostřednictvím své platformy zajistila přenos na otevřených kanálech. V listopadu 2008 však regionální vláda tuto smlouvu vypověděla. Astra uvádí, že orgány vypověděly smlouvu až poté, co byly informovány o tom, že ústřední vláda zamýšlí financovat zlepšení analogové pozemní sítě. V dopise kantábrijských orgánů ze dne 7. listopadu 2008 je skutečně vysvětleno, že důvodem vypovězení smlouvy byla skutečnost, že ústřední vláda mezitím přijala několik rozhodnutí, která se týkala rozšíření digitálního televizního vysílání na celé území Španělska (16). Případ Kantábrie by tedy dokazoval zaprvé to, že společnost Astra byla schopna na daném trhu soutěžit, a zadruhé to, že rozhodnutí přijatá ústřední vládou tuto soutěž znemožnila.

2.1.2. Odvětví

(14) Případ se týká odvětví televizního vysílání, v němž působí značné množství hospodářských subjektů na různých úrovních řetězce produktů v oblasti vysílacích služeb.

(15) „Subjekty televizního vysílání“ jsou provozovatelé televizních kanálů, kteří získávají televizní obsah, nebo vytvářejí svůj vlastní obsah a rozdělují je mezi jednotlivé kanály. Tyto kanály jsou následně zpřístupněny veřejnosti prostřednictvím různých platforem (např. satelitní platformy, platformy digitálního pozemního vysílání, kabelové platformy nebo platformy internetového televizního vysílání). Ve Španělsku má zákonodárce za to, že služby televizního vysílání představují veřejnou službu, a proto je poskytují jak subjekty televizního vysílání ve vlastnictví státu (Radiotelevisión Española, RTVE), tak i soukromé subjekty, které působí na základě státní licence (17). Takzvané „otevřené kanály“ jsou televizním divákům přístupné zdarma. Aby mohli obyvatelé tuto veřejnou službu skutečně využívat, právní předpisy zavádějí povinnost minimálního pokrytí, a to pokud jde jak o vysílání svěřené veřejným subjektům televizního vysílání, tak i o soukromé koncesionáře. Veřejné subjekty televizního vysílání jsou tedy povinny zajistit pokrytí pro nejméně 98 % obyvatel Španělska a soukromé subjekty nejméně pro 96 % obyvatel. Celostátní subjekty televizního vysílání ve Španělsku nemají k dispozici celostátní síť televizního vysílání, a proto uzavírají smlouvy s provozovateli platforem, aby mohly vysílat své obsahy a plnit své povinnosti týkající se pokrytí.

(16) „Provozovatelé platforem“ (nebo provozovatelé sítí) (18) jsou soukromé subjekty nebo subjekty s veřejnou kontrolou, které využívají nezbytnou infrastrukturu (například zajišťují přenos a šíření signálu) s cílem nabídnout veřejnosti kanály, které vytvořily subjekty televizního vysílání. Provozovatelé platforem mohou rovněž zřídit nezbytnou infrastrukturu a poskytovat telekomunikační zařízení. V počátcích odvětví televizního vysílání existovala pouze platforma pro analogové pozemní vysílání. Rozvoj technologií umožnil postupné pronikání dalších platforem na trh, a sice konkrétně: platforma satelitního vysílání, platforma kabelového vysílání a v poslední době také internetové televizní vysílání (19), které pro přenos televizního signálu využívá širokopásmového připojení.

(17) „Dodavatelé telekomunikačních zařízení“ jsou výrobci nebo zřizovatelé částí infrastruktur a zařízení nezbytných k vybudování jednotlivých platforem.

(18) V rámci pozemního televizního vysílání je televizní signál přenášen z televizního studia do vysílacího střediska (ústředí), jehož vlastníkem bývá zpravidla provozovatel sítě, který se stará i o provoz tohoto střediska. Signál se poté přenáší a šíří z vysílacího střediska (ústředí) do středisek televizního vysílání, která řídí provozovatel sítě (např. stožáry); někdy je signál přenášen prostřednictvím satelitu. Nakonec se signál přenáší z vysílacích středisek do domácností. Má-li být pozemní analogová síť digitalizována, je třeba nahradit pozemní vysílače. Vzhledem k tomu, že digitální signál má však nižší dosah než analogový a pro rozvoj nových technologií je tedy nutná větší hustota sítě, v některých případech lze stejné nebo širší pokrytí zajistit pouze za předpokladu, že budou zřízena další vysílací střediska.

(19) V rámci satelitního televizního vysílání je signál vysílán do vysílacího střediska (ústředí), odkud je přenášen na satelit, který jej pak přenáší do domácností. Jinou možností, pokud je televizní studio vybaveno příslušným zařízením, je nejprve vysílat signál z televizního studia přímo na satelit. Televizní diváci musí mít k dispozici parabolickou anténu a dekodér. Aby mohlo být v rámci jednoho regionu rozšířeno pokrytí satelitním vysíláním, je zapotřebí, aby bylo zmíněné pozemní zařízení instalováno v bydlišti zákazníka.

(20) Z hlediska zeměpisného pokrytí je platforma satelitního vysílání schopna pokrýt téměř 100 % španělského území, zatímco platforma pozemního vysílání přibližně 98 %.

2.1.3. Souvislosti

(21) Opatření, které je předmětem tohoto řízení, musí být přezkoumáno v kontextu digitalizace televizního vysílání, kterou zajišťovaly či zajišťují platformy pozemního vysílání, satelitního vysílání a kabelového vysílání. Ve srovnání s analogovým vysíláním je digitalizované vysílání výhodnější tím, že má větší přenosovou kapacitu díky tomu, že účinněji využívá pásmo rádiových vln. Přechod k digitální technologii má význam zejména v případě pozemního televizního vysílání, které disponuje pouze omezeným spektrem kmitočtů. Naopak výhodou satelitního vysílání je využití zcela odlišného kmitočtového pásma, v němž je k dispozici dostatek kmitočtů.

(22) Přechod od analogového na digitální vysílání uvolnil velkou a kvalitní část pásma rádiových vln, což je známo jako „digitální dividenda“, která zůstane volná pro rozvoj služeb elektronické komunikace. Tato digitální dividenda, a zejména pak pásmo 790–862 MHz (dále jen „pásmo 800 MHz“), může podpořit odvětví elektronických komunikací, do značné míry ovlivnit konkurenceschopnost a růst a přinést celou řadu sociálních a kulturních výhod (20).

(23) „Digitální dividendu“ lze vytvořit buď přechodem od platformy pozemního vysílání na jinou platformu, nebo přechodem od analogového pozemního vysílání na vysílání digitální. Možný je i kombinovaný způsob, který sloučí různé platformy (21).

(24) V případě pozemního vysílání však nadále existují problémy způsobené nedostatkem kmitočtů, a to dokonce i po provedení digitalizace. Tento krajní případ lze doložit na skutečnosti, že krátce poté, co byl v dubnu 2010 uskutečněn přechod od analogového televizního vysílání na digitální, musela španělská vláda přidělit subjektům televizního vysílání, které vysílaly v pásmu 800 MHz, jiné kmitočtové pásmo. Přesuny multiplexů DTT přidělených jednotlivým subjektům televizního vysílání s sebou nesly dodatečné náklady a další státní podpory, které Komise považovala za neslučitelné (22). Španělsko kromě toho podporuje liberalizaci pásma 700 MHz pro služby pozemního televizního vysílání poskytováním kompenzací domácnostem a poskytovatelům televizních služeb. Na jedné straně opatření poskytuje vlastníkům bytových domů náhradu nákladů, které jim vzniknou v souvislosti s přizpůsobením televizních přijímačů. Celkový rozpočet činí 150 milionů EUR. Na druhé straně opatření poskytuje soukromým poskytovatelům televizních služeb vyrovnávací platbu za náklady, které jim vzniknou v souvislosti s přizpůsobením vysílacích systémů. Celkový rozpočet činí 10 milionů EUR (23).

(25) Co se týče televizního vysílání, digitální pozemní vysílání by mohlo být v budoucnu nahrazeno širokopásmovou technologií, neboť lze očekávat, že sítě nové generace (NGA) se stanou hlavní přenosovou technologií. Ve Španělsku však v tuto chvíli není zeměpisné pokrytí sítěmi NGA úplné.

(26) V současné době existují ve Španělsku čtyři platformy televizního vysílání: DTT (technologie digitálního pozemního vysílání (DVB-T)), satelitního vysílání (DVB-S), kabelového vysílání (DVB-C) a internetového televizního vysílání. DTT představuje základní platformu pro veřejné i soukromé otevřené kanály ve Španělsku (24). Hlavním provozovatelem pozemní sítě je společnost Abertis, která vykonává také kontrolu nad provozovatelem satelitu Hispasat. Kromě toho existuje několik místních provozovatelů telekomunikačních sítí, kteří zajišťují přenos signálů DTT a zpravidla jsou napojeni na celostátní síť, kterou provozuje Cellnex. Placené televizní kanály jsou zpravidla poskytovány prostřednictvím satelitního, kabelového nebo internetového vysílání. Hlavními provozovateli satelitů jsou Astra a Hispasat.

(27) S cílem zvládnout proces digitalizace a s ohledem na přechod od analogového televizního vysílání na digitální přijalo Španělsko v období 2005–2009 několik opatření týkajících se pozemní sítě, jež jsou popsána v oddílu 2.2. Španělské ústřední orgány rozdělily španělské území do tří různých oblastí: — Oblast I: Zahrnuje převážnou většinu španělského obyvatelstva; v této oblasti nesou náklady na přechod subjekty televizního vysílání (96 % obyvatel pro soukromé subjekty vysílání a 98 % pro subjekty veřejnoprávního vysílání). Vzhledem k tomu, že náklady hradily subjekty televizního vysílání, státní podpora nebyla nutná. Přechod z analogového na digitální pozemní televizní vysílání s sebou nese náklady pro spotřebitele, neboť si musí pořídit televizi s integrovaným digitálním tunerem nebo dekodér DTT (25). — Oblast II: Méně urbanizované a vzdálené oblasti, kde žije 2,5 % obyvatel, kteří dříve přijímali veřejné a soukromé kanály prostřednictvím pozemního analogového televizního vysílání. Přechod na digitální technologii nicméně vyžaduje zdokonalení stávajících vysílacích středisek i výstavbu nových, proto bylo nezbytné vynaložit značné investice do pozemní sítě. Subjekty televizního vysílání neměly dostatečný obchodní zájem na poskytování služeb v oblasti II, a odmítly tedy nést náklady na digitalizaci. Španělské orgány proto zavedly režim veřejných podpor, který je předmětem tohoto řízení a jehož cílem bylo zlepšení stávajících vysílacích středisek a výstavba nových, aby se zajistilo, že obyvatelé, kteří až dosud přijímali veřejné a soukromé kanály prostřednictvím pozemního analogového vysílání, budou moci kanály nadále přijímat prostřednictvím DTT. Tento proces byl označován jako „rozšíření pokrytí DTT“ (tzn. rozšíření pokrytí DTT nad rámec toho, co je povinné pro komerční subjekty televizního vysílání). Stejně jako v oblasti I představuje přechod na digitální pozemní televizní vysílání v oblasti II náklady pro spotřebitele, neboť si musí pořídit televizi s integrovaným digitálním tunerem nebo dekodér DTT. — Oblast III: V této oblasti není z topografických důvodů možné poskytovat služby televizního vysílání prostřednictvím pozemní platformy, a proto jsou poskytovány prostřednictvím satelitu. Vysílání televizního signálu pro otevřené kanály zajišťuje v oblasti III satelit Hispasat. Skutečnost, že jsou služby televizního vysílání poskytovány prostřednictvím satelitu, zvyšuje náklady spotřebitelů, neboť ti jsou nuceni si pořídit parabolické antény a dekodéry.

2.2. Popis podpory

(28) Režim, který je předmětem tohoto řízení, se opírá o složitý systém právních ustanovení, který španělské ústřední orgány zaváděly od roku 2005. Na základě těchto ustanovení státní podporu určenou na instalaci DTT v oblasti II v období 2008–2009 přidělovaly autonomní oblasti a obce, jež příjemcům poskytovaly finanční prostředky z celostátního rozpočtu i z vlastních rozpočtů. Autonomní oblasti kromě toho od roku 2009 průběžně poskytovaly podporu na údržbu a provozování sítí v oblasti II.

(29) Prvním právním předpisem přijatým pro účely přechodu na technologii digitálního televizního vysílání byl zákon č. 10/2005 ze dne 14. června 2005 (26). Poukázal na potřebu podpořit přechod od analogové technologie na technologii digitálního pozemního vysílání, a požadoval, aby vláda přijala vhodná opatření k zajištění tohoto přechodu.

(30) Na základě tohoto pověření přijala rada ministrů královské nařízení č. 944/2005, jehož prostřednictvím schválila celostátní technický plán, podle něhož mělo být analogové televizní vysílání ukončeno do 3. dubna 2010.

(31) Tento celostátní technický plán vyžadoval, aby soukromé subjekty televizního vysílání do uvedeného data dosáhly pokrytí pro 96 % obyvatel ve svých příslušných oblastech pokrytí (27), zatímco veřejné subjekty televizního vysílání měly ve svých příslušných oblastech pokrytí ke stejnému datu dosáhnout pokrytí pro 98 % obyvatel.

(32) V oblasti I byly subjekty televizního vysílání povinny zajistit výše uvedené procentní podíly pokrytí prostřednictvím digitálního pozemního vysílání a nést přitom náklady na digitalizaci. Státní podpora tudíž nebyla v této oblasti nutná.

(33) Co se týče oblastí II a III, dvanácté dodatkové ustanovení celostátního technického plánu počítalo s možností, že místní a regionální orgány rozšíří pokrytí tak, aby dosáhly na 96 % až 100 % obyvatel. Celostátní technický plán v této souvislosti výslovně odkazuje na digitální pozemní televizní vysílání (DTT) a zavádí šest podmínek, za kterých mohou místní orgány toto rozšíření pokrytí provést. V podmínce e) se stanoví, že místní zařízení musí být v souladu s celostátním technickým plánem digitálního pozemního televizního vysílání.

(34) Poté rada ministrů dne 7. září 2007 schválila celostátní plán přechodu na digitální pozemní televizní vysílání (dále jen „plán přechodu“ (28)), kterým se prováděl celostátní technický plán. Podle plánu přechodu bylo území Španělska rozděleno na devadesát technických projektů přechodu (29) a pro každý z těchto projektů bylo stanoveno nejzazší datum ukončení analogového vysílání.

(35) Dne 29. února 2008 přijalo Ministerstvo průmyslu, cestovního ruchu a obchodu (dále jen „ministerstvo“) rozhodnutí, které mělo zajistit zlepšení telekomunikačních infrastruktur a zavést kritéria a způsoby rozdělení finančních prostředků, které byly určeny na opatření zaměřená na rozvoj informační společnosti v rámci plánu Avanza z roku 2008 (30). Tímto rozhodnutím byl schválen rozpočet ve výši 558 milionů EUR, který byl zčásti určen na rozvoj širokopásmového připojení a zčásti na digitalizaci televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech Španělska, jichž se netýkaly povinnosti, které zákon ukládal komerčním subjektům televizního vysílání (31). Digitalizace v této oblasti byla zpravidla označována jako „rozšíření pokrytí“. Pro účely jejího provedení bylo později podepsáno několik dodatků k platným rámcovým smlouvám z roku 2006 (32) mezi ministerstvem a autonomními oblastmi, a to v období od července do listopadu 2008 (dále jen „dodatky k rámcovým smlouvám z roku 2006“). Tyto dodatky byly zveřejněny ve španělském Úředním věstníku zvlášť pro každou autonomní oblast. Dodatky k rámcovým smlouvám z roku 2006 se řídí stejným vzorem pro všechny autonomní oblasti s několika drobnými rozdíly. Dodatky k rámcovým smlouvám z roku 2006 odkazují na plán Avanza, plán přechodu a královské nařízení č. 944/2005, kterým se přijímá celostátní technický plán digitálního pozemního vysílání. Ze znění většiny těchto smluv vyplývá, že jedinou technologií, která má být financována, je technologie digitálního pozemního vysílání. Na základě těchto smluv převedlo ministerstvo finanční zdroje na všechny autonomní oblasti, které se zavázaly, že veškeré ostatní náklady na toto opatření pokryjí z vlastních rozpočtů. Uvedené dodatky rovněž ukládaly místním orgánům povinnost plnit dvanácté dodatkové ustanovení celostátního technického plánu.

(36) V téže době, a sice dne 17. října 2008, udělila rada ministrů povolení k přidělení 8,72 milionu EUR pro účely rozšíření a dokončení pokrytí DTT v rámci projektů přechodu, které měly být dokončeny během první poloviny roku 2009, tedy v první fázi uskutečnění plánu přechodu. K přidělení finančních prostředků došlo na základě podepsání devíti rámcových smluv mezi ministerstvem a autonomními oblastmi v prosinci 2008 (dále jen „rámcové smlouvy z roku 2008“). Tyto smlouvy se týkají výše uvedených finančních prostředků ve výši 8,72 milionu EUR a byly nazvány „Rámcová smlouva o spolupráci mezi Ministerstvem průmyslu, cestovního ruchu a autonomní oblastí […] za účelem provádění celostátního plánu přechodu k DTT“ (Convenio marco de colaboración, entre el Ministerio de Industria, Turismo y Comercio y la Comunidad Autónoma de […], para el desarrollo del Plan Nacional de Transición a la TDT). Obsahují seznam činností, které budou orgány ústřední a regionální správy financovat, aby zajistily takové pokrytí digitálním televizním vysíláním, jaké odpovídá stávajícímu analogovému pokrytí. Tyto činnosti souvisí se zaváděním digitálního pozemního televizního vysílání.

(37) Dne 23. února 2009 bylo přijato královské nařízení s mocí zákona č. 1/2009 o naléhavých opatřeních v oblasti telekomunikací (33). Královské nařízení s mocí zákona č. 1/2009 potvrzuje, že se předpokládá rozšíření pokrytí v oblasti II výhradně prostřednictvím digitální pozemní technologie. Článek 2 tohoto královského nařízení s mocí zákona doplňuje do zákona č. 10/2005 nové ustanovení, které stanoví: „Přístup k výše uvedeným kanálům vysílaným systémem (systémy) satelitního vysílání se omezí na občany, kteří žijí v oblastech, kde po přechodu na digitální pozemní televizní vysílání nebude na státní úrovni pokrytí službou digitálního pozemního televizního vysílání existovat“. V preambuli uvedeného nařízení se dále uvádí, že rozšíření pokrytí v oblasti II financované orgány musí být prováděno výhradně prostřednictvím technologie digitálního pozemního vysílání. Jinými slovy, královské nařízení s mocí zákona vychází z toho, že v oblastech I a II se využívá pouze technologie pozemního vysílání (34).

(38) Dne 29. května 2009 schválila rada ministrů kritéria pro rozdělení 52 milionů EUR určených k financování opatření přechodu na DTT, z nichž mělo být financováno rozšíření pokrytí v rámci projektů prováděných ve fázích II a III plánu přechodu (35). Podle rozhodnutí rady ministrů byla zavedena přímá vazba na plán přechodu, neboť bylo uvedeno, že „aby bylo dosaženo cíle vymezeného celostátním plánem přechodu na DTT, a sice toho, aby pokrytí službami DTT odpovídalo stávajícímu pokrytí službami pozemního televizního vysílání prostřednictvím analogové technologie, je nutná veřejná finanční spolupráce“ a že „tato spolupráce bude zajištěna způsobem vymezeným v celostátním plánu přechodu na digitální pozemní vysílání“.

(39) V období od října do prosince 2009 byly ve španělském Úředním věstníku zveřejněny dodatky k rámcovým smlouvám z roku 2008 (uvedeným v 36. bodě odůvodnění), které se týkaly i financování rozšíření pokrytí ve fázích II a III plánu přechodu. V těchto dodatcích se vymezuje význam pojmu „opatření k rozšíření pokrytí“, přičemž se výslovně odkazuje pouze na technologii pozemního vysílání (přestože ostatní technologie nejsou formálně vyloučeny) (36).

(40) Po zveřejnění rámcových smluv z roku 2008 a výše popsaných dodatků (37) přistoupily vlády autonomních oblastí k dokončení rozšíření. Za tímto účelem buď samy uspořádaly veřejná výběrová řízení, nebo úkolem rozšíření a/nebo uspořádání výběrového řízení pověřily veřejný podnik. Na schvalování dotací se zčásti podílelo ministerstvo, a proto byly financovány ze státního rozpočtu (viz 35. až 38. bod odůvodnění) a částečně přímo samotnými autonomními oblastmi. Tyto oblasti pověřovaly v některých případech zajištěním rozšíření také obce.

(41) Pravidlem výběrových řízení týkajících se rozšíření bylo, že podnik, jemuž byla zakázka zadána, byl pověřen úkolem zajistit (a často i vybudovat) funkční síť DTT. Bylo proto nutné uskutečnit práce, mezi něž patří navržení a nákres sítě, přenos signálu, instalace sítě a dodání nezbytného zařízení. Výběrová řízení zaměřená na rozšíření pokrytí obvykle zahrnovala – kromě zakázky na dodávku funkční sítě DTT – i dodávku nezbytného zařízení (a v některých případech dodání zařízení bez jakýchkoli nákladů pro provozovatele sítě). Kromě toho výběrová řízení na rozšíření pokrytí často zahrnovala doplňkové smlouvy týkající se digitalizace vysílacích středisek nebo výstavby nových vysílacích středisek (jako například prostory, úpravy, dodávky energie, „přísná údržba“, nájemní smlouvy nebo studie bezpečnosti a ochrany zdraví). Ostatní typy výběrových řízení se týkaly dodání telekomunikačních zařízení a tato řízení se konala v souvislosti s již existujícími sítěmi. Očekávalo se, že podnik, který ve výběrovém řízení uspěl, zlepší tyto sítě zajištěním nezbytného zařízení, tedy konkrétně dodáním a instalací tohoto zařízení a jeho uvedením do provozu.

(42) Orgány, které vyhlašovaly tato výběrová řízení, ve většině případů odkazovaly na technologie pozemního vysílání a DTT, a to buď explicitně, tedy určením předmětu výběrového řízení (38), nebo implicitně, tedy popisem technických specifikací nebo popisem zařízení, které má být financováno (39). V několika málo případech, v nichž je výslovně zmíněna technologie satelitního vysílání, odkazovaly na parabolické antény pro příjem satelitního signálu u pozemních vysílačů (40) nebo na zařízení, která umožňují přístup k digitálnímu televiznímu vysílání v oblasti III (41). Jen velmi málo výběrových řízení lze z hlediska technologií považovat za neutrální. Tato technologicky neutrální výběrová řízení byla formulována tak, že navzdory plánům španělské vlády využívat pro rozšíření pokrytí pouze DTT nevylučují jiné technologie než DTT (42). Namísto zveřejnění oznámení o výběrovém řízení se některé orgány rozhodly pro jiný způsob rozšíření pokrytí DTT. Například Baskicko poskytlo finanční podporu přímo provozovateli regionální sítě, podniku Itelazpi. Podobné řešení zvolila i Navarra.

(43) V období let 2008–2009 se do rozšíření pokrytí na oblast II investovalo téměř 163 milionů EUR ze státního rozpočtu (částečně se jednalo o úvěry za zvýhodněných podmínek, jež poskytlo autonomním oblastem ministerstvo (43)) a 60 milionů EUR z rozpočtů šestnácti autonomních oblastí, jimiž se toto řízení zabývá (všechny kromě oblasti Kastilie-La Mancha). Rozšíření financovaly z vlastních prostředků částkou přibližně 3,5 milionu EUR také obce.

(44) Poté, co bylo pokrytí DTT rozšířeno na oblast II, vyhlašovaly některé autonomní oblasti od roku 2009 jako další krok další výběrová řízení nebo bez výběrového řízení uzavíraly příslušné smlouvy pro účely provozování a údržby zařízení, která byla digitalizována a instalována během fáze rozšíření. Na rozdíl od podpor určených na přechod představují tato posledně jmenovaná opatření trvající podpory. Vzhledem k tomu, že uvedené smlouvy se týkají provozování a údržby sítě pozemního vysílání instalované v oblasti II, rovněž nejsou technologicky neutrální. Celková výše finančních prostředků, které byly prostřednictvím výběrových řízení přiděleny na provozování a údržbu (trvající podpory) v období let 2009–2011, činila nejméně 32,7 milionu EUR.

2.3. Vývoj situace od roku 2013

(45) Po přijetí rozhodnutí z roku 2013 zavedly některé autonomní oblasti určité změny, pokud jde o opatření související s provozováním a údržbou infrastruktury. Konkrétně 46. až 60. bod odůvodnění:

(46) Veřejný zadavatel v Andalusii vyhlásil dne 12. listopadu 2014 výběrové řízení, jehož cílem bylo, aby telekomunikační služby umožnily příjem vnitrostátních digitálních televizních kanálů, které vysílají otevřeně v určitých zeměpisných oblastech autonomní oblasti Andalusie. Veřejná zakázka byla dne 11. dubna 2017 zadána podniku U.T.E. Andalucía Televisión Digital (Retevisión y Axión Infraestructuras de Telecomunicaciones S.A.). Smlouva byla podepsána dne 9. června 2017.

(47) V Aragonii bylo dne 25. listopadu 2016 vyhlášeno výběrové řízení na poskytování služeb digitálního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech. Veřejná zakázka byla dne 19. května 2017 zadána společnosti Retevisión a smlouva byla podepsána dne 26. června 2017.

(48) Na Baleárských ostrovech bylo výběrové řízení vyhlášeno dne 14. července 2014. Zakázka byla zadána podniku Tradia Telecom S.A. dne 5. listopadu 2014.

(49) Na Kanárských ostrovech bylo dne 28. ledna 2015 vyhlášeno výběrové řízení týkající se služeb televizního vysílání pro celostátní a regionální digitální televizní kanály ve vzdálených a méně urbanizovaných částech autonomní oblasti Kanárské ostrovy (soutěžní dialog). Podle informací poskytnutých španělskými orgány dne 5. února 2021 byla smlouva podepsána v lednu 2020 a služba je v provozu od 3. července 2020.

(50) V Kantábrii bylo dne 13. května 2015 vyhlášeno výběrové řízení na služby vysílání pro digitální televizní kanály ve vzdálených a méně obydlených částech autonomní oblasti. Veřejná zakázka byla dne 2. prosince 2015 zadána společnosti Retevisión a smlouva byla podepsána dne 14. března 2016.

(51) V oblasti Extremadura bylo dne 3. dubna 2015 vyhlášeno výběrové řízení na telekomunikační služby umožňující vysílání a příjem digitálních televizních kanálů v některých částech autonomní oblasti Extremadura. Veřejná zakázka byla dne 30. prosince 2015 zadána společnosti Retevisión a smlouva byla podepsána dne 15. března 2016.

(52) V oblasti Navarra bylo dne 11. listopadu 2014 vyhlášeno výběrové řízení na rozšíření digitálního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech. Dne 28. května 2019 se orgány oblasti Navarra rozhodly zakázku nezadat a od výběrového řízení upustit.

(53) V oblasti La Rioja byl dne 13. listopadu 2014 vyhlášen soutěžní dialog. Podle informací poskytnutých španělskými orgány dne 5. února 2021 řízení probíhá.

(54) Autonomní oblast Asturie vyhlásila dne 28. prosince 2018 výběrové řízení na společné umístění zařízení (44). Veřejná zakázka byla dne 10. ledna 2019 zadána podniku Retevisión. Dne 19. prosince 2018 bylo vyhlášeno výběrové řízení na zajištění služeb údržby. Kromě toho bylo dne 10. prosince 2018 vyhlášeno výběrové řízení na zajištění služeb televizního vysílání v Asturii s využitím zařízení ve vlastnictví Asturie. Podle informací, které španělské orgány poskytly dne 16. ledna 2019, poslední dvě výběrová řízení stále probíhají.

(55) Pokud jde o Galicii, španělské orgány informovaly Komisi, že Galicie nechce financovat provozování a údržbu provozovatelů v oblasti II, a proto neuskuteční žádné nové technologicky neutrální výběrové řízení. Provozování a údržba sítě televizního vysílání provozovateli v oblasti II údajně nespadají do odpovědnosti autonomní oblasti, ale spíše do odpovědnosti obcí.

(56) Španělské orgány informovaly Komisi, že Madrid zahájil výběrové řízení na údržbu zařízení digitálního televizního vysílání. Zakázka byla zadána společnosti Retevisión dne 8. července 2019 a smlouva byla podepsána dne 7. srpna 2019. Pokud jde o oblasti Melilla a Murcie, španělské orgány informovaly Komisi, že se neuskuteční žádné výběrové řízení a že údržbu převezmou obce.

(57) Podle informací předložených Španělskem nevyhlásilo Baskicko v návaznosti na rozhodnutí z roku 2013 výzvu k podávání nabídek a nemá v úmyslu tak učinit. Učinila proto prohlášení o poskytování služeb obecného hospodářského zájmu. Dohoda týkající se služby rozšíření pokrytí televizními kanály v autonomní oblasti Baskicko byla schválena radou guvernérů dne 2. prosince 2014.

(58) Pokud jde o Ceutu, španělské orgány informovaly Komisi, že se nebude konat žádné výběrové řízení, a uvedly, že na jakoukoli platbu za údržbu se budou vztahovat pravidla de minimis.

(59) Ve Valencii se v lednu 2017 konalo výběrové řízení na údržbu zařízení. Veřejná zakázka byla zadána společnosti Retevisión v prosinci 2017 a smlouva byla podepsána dne 18. května 2018. Smlouva je omezena na údržbu zařízení a nezahrnuje poskytování služeb preventivní a nápravné údržby.

(60) Pokud jde o Katalánsko, bylo dne 3. srpna 2018 v Úředním věstníku Evropské unie vyhlášeno výběrové řízení na vysílání a přenos audiovizuálních signálů s cílem zajistit pokrytí pro obyvatele Katalánska v oblasti II (45). V roce 2019 byla uzavřena jednoletá smlouva umožňující prodloužení o další rok.

(61) S ohledem na výše uvedené byla v některých autonomních oblastech původní opatření týkající se podpor na provozování a údržbu přerušena ode dne ukončení původních smluv poté, co vstoupily v platnost smlouvy týkající se nových pozměněných opatření, nebo ode dne, kdy byl zaveden nový právní základ pro trvající podporu na provozování a údržbu (na niž se podle Španělska vztahují pravidla týkající se služeb obecného hospodářského zájmu nebo výjimka de minimis).

(62) Právní posouzení nových pozměněných opatření není předmětem tohoto rozhodnutí. Toto rozhodnutí nijak nepředjímá posouzení pozměněných opatření podle pravidel pro státní podpory.

2.4. Důvody zahájení řízení

(63) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise především uvedla, že popsané opatření zřejmě odpovídá všem kritériím stanoveným v čl. 107 odst. 1 SFEU, a proto by mohlo být považováno za státní podporu.

(64) S ohledem na to, že trh v oblasti vysílání je rozdělen na několik úrovní, jsou v rozhodnutí o zahájení řízení uvedeny tři kategorie příjemců státních podpor: i) provozovatelé sítí, ii) dodavatelé telekomunikačních zařízení, kteří se účastní výběrových řízení na dodávky zařízení nezbytných pro rozšíření pokrytí, a iii) subjekty zajišťující vysílání televizních kanálů.

(65) Komise dospěla k předběžnému závěru, že vzhledem k tomu, že tento režim sloužil k financování nákladů na rozšíření platformy DTT, mohl způsobit potenciální či skutečné narušení hospodářské soutěže mezi dodavateli telekomunikačních zařízení využívajícími různé technologie a mezi provozovateli platforem pro pozemní a satelitní vysílání. Komise dospěla zejména k těmto předběžným stanoviskům (66. až 68. bod odůvodnění):

(66) Mohlo by dojít k narušení hospodářské soutěže mezi různými platformami (pozemní a satelitní), protože předmětem napadeného opatření je digitalizace a instalace ex novo středisek pozemního vysílání, aniž by byla zohledněna satelitní technologie.

(67) Napadené opatření by rovněž mohlo narušit hospodářskou soutěž mezi subjekty televizního vysílání. V minulosti platforma pozemního vysílání tradičně hostila subjekty, které vysílají otevřené kanály, a platforma satelitního vysílání zejména subjekty, které vysílají placené kanály nebo kanály s podmíněným přístupem. V době rozhodnutí o zahájení řízení však subjekty, které vysílají otevřené kanály, spouštěly iniciativy placeného televizního vysílání na platformě pozemního vysílání a subjekty vysílající prostřednictvím satelitu usilovaly o přístup k otevřeným kanálům, aby mohly doplnit svou nabídku a aktivněji soutěžit se subjekty, které vysílají otevřené kanály.

(68) Pokud jde o poskytovatele telekomunikačních zařízení, zdálo se, že napadené opatření představuje konkurenční výhodu (v podobě zvýšené poptávky) ve prospěch poskytovatelů tohoto zařízení.

(69) V předběžném posouzení dospěla Komise k závěru, že dané opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, a nenašla žádný důvod, proč by mělo být slučitelné s vnitřním trhem, neboť se nedomnívala, že by se na něj mohla vztahovat některá z výjimek.

(70) Pro zjištění dalších podrobností odkazuje toto rozhodnutí na rozhodnutí o zahájení řízení.

3. PRIPOMINKY TRETICH ZUCASTNENÝCH STRAN

3.1. Připomínky společnosti Astra

3.1.1. Obecná hlediska

(71) Astra znovu potvrdila své předchozí stanovisko, podle něhož opatření, jejichž cílem bylo uskutečnění přechodu na digitální pozemní vysílání, představovala koordinovaný plán vypracovaný španělskou ústřední vládou a provedený orgány regionální správy. Astra se nicméně domnívá, že i za předpokladu, že by státní podpora určená na rozšíření pokrytí byla navržena, organizována a provedena na regionální úrovni, jednalo by se o podporu protiprávní a neslučitelnou.

(72) V souvislosti s výběrovým řízením konaným v Kantábrii Astra na rozdíl od španělských orgánů trvá na tom, že bylo povinností kantábrijských orgánů získat od subjektů televizního vysílání povolení k tomu, aby jejich kanály mohly být zpřístupněny prostřednictvím platformy satelitního vysílání. Přestože subjekty televizního vysílání zaslaly dopisy v březnu 2008, orgány Kantábrie doporučily ostatním autonomním oblastem satelitní alternativu, pro niž se ony samy rozhodly, v červenci 2008. Pokud by, jak tvrdí Španělsko, neochota subjektů televizního vysílání využívat satelitní platformu byla důvodem k ukončení smlouvy se společností Astra, kantábrijské orgány by nedoporučovaly satelitní řešení jiným autonomním oblastem.

3.1.2. Existence státní podpory

(73) Co se týče zvýhodnění provozovatelů sítě, zejména pak společnosti Abertis, Astra tvrdí, že této společnosti bylo jakožto dodavateli telekomunikačních zařízení zadáno přibližně 45 % zakázek na digitalizaci pozemních středisek nacházejících se v oblastech, jichž se týkalo rozšíření pokrytí. Vzhledem k tomu, že společnost Abertis je provozovatelem platformy, mohla díky digitalizaci sítě zlepšit svou obchodní nabídku pro subjekty televizního vysílání, neboť síť DTT může nyní bez dalších nákladů pokrýt téměř 100 % obyvatel, zatímco kdyby nebylo napadené opatření přijato, digitalizace pozemní sítě by pokryla přibližně 96–98 % obyvatel. Společnost Abertis měla být dále zvýhodněna tím, že společnosti Astra, která je jejím hlavním konkurentem jakožto provozovatel alternativní platformy, nebylo umožněno zaujmout strategické postavení na španělském trhu tím, že by vstoupila do oblasti II.

(74) Podle názoru společnosti Astra získala společnost Abertis v důsledku přijatých opatření i další výhody. Zaprvé značný počet pozemních středisek, které společnost Abertis vlastnila i sama skutečně provozovala, těžil z finančních prostředků, které poskytly španělské orgány v rámci zkoumaných opatření. Tak tomu bylo zvláště v případě středisek nacházejících se v oblasti, v níž je RTVE (veřejný subjekt televizního vysílání) povinen poskytovat svůj signál, avšak tatáž povinnost neplatí pro soukromé subjekty televizního vysílání (přibližně 2,5 % obyvatel). Zadruhé Astra tvrdí, že společnost Abertis nepřímo využila státní podporu i na vedlejších trzích, například na trhu přenosu. Dále stěžovatel uvádí, že zkoumané opatření způsobilo narušení hospodářské soutěže v oblasti III (46).

(75) Astra je toho názoru, že platformy satelitního a pozemního vysílání působí v rámci téhož trhu. V rámci hospodářské soutěže mezi platformami se nerozlišuje mezi placeným a otevřeným televizním vysíláním. Platformy pozemního a satelitního vysílání mezi sebou již nyní soutěží v oblasti přenosu placeného televizního vysílání, neboť již existují nejméně dva placené kanály, které svůj signál poskytují prostřednictvím platformy DTT, a jeden z nich je zprostředkován pouze touto technologií. Astra navíc tvrdí, že všechny autorizované subjekty televizního vysílání již požádaly vládu o udělení licence, aby své obsahy mohly vysílat na placených kanálech.

(76) Ve svém dopise ze dne 27. května 2019 měla společnost Astra za to, že dotčená opatření jsou selektivní a nepodporují rozvoj činností v oblasti televizního vysílání jako celku, ale diskriminují ve prospěch provozovatelů pozemních sítí. Astra vysvětluje, že pro účely rozšíření pokrytí na vzdálené a venkovské oblasti je třeba vzít v potaz to, že provozovatelé sítí využívající jiné technologie, včetně společnosti Astra, se nacházejí v situaci srovnatelné se situací provozovatelů využívajících technologii pozemního vysílání. Astra zejména uvádí, že výběrová řízení zaměřená na rozšíření pokrytí byla v některých případech (např. Kantábrie a Navarra) uspořádána ohleduplně technologicky neutrálním způsobem a že satelitní platformy soutěžily s provozovateli pozemního vysílání a výběrové řízení vyhrály. V jiných členských státech (např. ve Francii, Portugalsku a Spojeném království) soutěží alternativní platformy s platformou pozemního vysílání. V oblasti III Španělska se navíc výhradně využívá služeb provozovatele satelitu Hispasat. Astra tvrdí, že z hlediska nákladů není satelitní vysílání v porovnání s technologií pozemního vysílání konkurenčně znevýhodněno. Podle společnosti Astra všechny tyto skutečnosti prokazují, že provozovatelé pozemního vysílání a provozovatelé využívající jiné technologie se nacházejí ve srovnatelné situaci z hlediska cílů sledovaných dotčenými opatřeními.

(77) Astra se domnívá, že zkoumaná opatření nebyla přiměřená. Uvádí, že přechod na DTT si vyžádal značné úpravy v budovách s více bytovými jednotkami a investice do kabeláže. Na podporu svého argumentu, podle něhož by rozšíření pokrytí provedené prostřednictvím satelitu nemuselo být dražší, než pokud by bylo provedeno s využitím platformy pozemního vysílání, společnost Astra dále odkázala na svou interní nákladovou studii provedenou v listopadu 2008, kterou předložila společně se stížností. Tato studie obsahovala porovnání nákladů na rozšíření pokrytí oběma technologiemi, tedy pozemní a satelitní. Hypotézy, které jsou uvedeny ve studii, se v mnoha hlediscích liší od hypotéz, které zohlednily španělské orgány a společnost Abertis, mimo jiné pokud jde o náklady na parabolické antény a o nutné pořizování externích dekodérů pro příjem digitálního pozemního televizního vysílání. Ze závěrů studie vyplývá, že rozšíření pokrytí prostřednictvím satelitu nebylo nutně dražší než s využitím technologie pozemního vysílání. Společnost Astra rovněž předložila další dokumenty, jimiž měla v úmyslu prokázat, že náklady na instalaci a provozování se u obou technologií v zásadě neliší.

(78) Astra dále tvrdí, že nutnost zaručit podmíněný přístup k televiznímu vysílání prostřednictvím satelitu nepředstavuje překážku vysílání otevřených kanálů. Systémy podmíněného přístupu existují na celém světě a jejich uplatňování není spojeno s žádnými většími potížemi (47). Ostatně i způsob řešení podmíněného přístupu, který byl navržen v Kantábrii, byl orgány této oblasti přijat a ty měly možnost rozhodnout, kterým uživatelům bude služba aktivována. Územní vymezení poskytování této služby bylo tedy kontrolováno vládou Kantábrie. V tomto ohledu nebylo nutné provádět žádné zvláštní úpravy.

(79) Pokud jde o relevantnost daného opatření, Astra uvádí, že díky úsporám z rozsahu je technologie satelitního vysílání ekonomicky tím výhodnější, čím větší zeměpisnou oblast pokrývá. Již sama skutečnost, že v rámci daného opatření bylo pro oblast II vypsáno více než 600 místních a regionálních výběrových řízení, znamenala pro technologii satelitního vysílání značné konkurenční znevýhodnění. Avšak i v případě, že by španělská vláda nemohla prosadit či navrhnout, aby zohlednění nadregionálních synergií bylo podmínkou pro přidělení finančních prostředků, mohly regiony této možnosti využít, aby zaručily, že zvolí ten způsob řešení, který bude pro jejich daňové poplatníky nejvýhodnější. Astra ostatně tvrdí, že předtím, než španělská ústřední vláda zasáhla ve prospěch technologie pozemního vysílání, se tak skutečně pokusily učinit. Poté, co ve veřejném výběrovém řízení uspěla společnost Astra, se kantábrijské orgány nejprve pokusily přesvědčit ostatní regiony, aby se rovněž rozhodly pro platformu satelitního vysílání, což by dále snížilo jejich vlastní náklady.

3.1.3. Státní podpora na provozování a údržbu

(80) Astra opakuje, že některá z napadených opatření představují trvající státní podporu, neboť vlády autonomních oblastí budou průběžně financovat náklady na provozování a údržbu místních sítí v oblasti II. Astra odhaduje, že v případě varianty založené na satelitním vysílání činí roční náklady na provozování a údržbu jednoho kanálu 100 000 EUR, přičemž by tato částka mohla být nižší v případě, že by se pro tento způsob řešení rozhodlo více regionů.

3.2. Připomínky společnosti Abertis/Cellnex

(81) Abertis je provozovatelem telekomunikačních infrastruktur a dodavatelem síťových zařízení. Mimo jiné vlastní společnosti Retevisión S.A. a Tradia S.A. , které řídí a provozují telekomunikační sítě a infrastruktury.

3.2.1. Existence státní podpory

(82) Abertis zaprvé uvádí, že zkoumaná opatření nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Regionální orgány pouze získaly zboží a služby za tržních podmínek a prostřednictvím otevřených výběrových řízení a jsou i nadále vlastníky zařízení, která byla instalována ve vysílacích střediscích v oblasti II. Nikdy tedy nedošlo k převodu finančních prostředků či digitálních zařízení, která byla za tyto prostředky získána, na jiné vnější příjemce.

(83) Abertis má rovněž za to, že napadená opatření neznamenala pro provozovatele sítí žádné podstatné zvýhodnění. Podle tvrzení této společnosti není společnost Abertis provozovatelem žádné z místních sítí nacházejících se v oblasti II (a to ani v případech, kdy je vlastníkem příslušných vysílacích středisek), takže nemohla získat žádnou přímou výhodu. Zadruhé v oblasti II působila společnost Abertis pouze jako dodavatel telekomunikačních zařízení. Zatřetí zvýhodnění by nevzniklo ani v případě, že by společnost Abertis prodala digitální zařízení užívané na zlepšení vysílacího střediska a toto zařízení by následně bylo instalováno ve vysílacím středisku, které je ve vlastnictví společnosti Abertis. Abertis totiž pouze pronajímá vysílací střediska za tržních podmínek provozovatelům místních sítí, přičemž výše nájemného, které je této společnosti vypláceno, nebyla procesem digitalizace nijak ovlivněna. Začtvrté Abertis zdůrazňuje, že postupné zvýšení pokrytí sítí DTT o 1–2 % nepřináší společnosti Abertis jakožto provozovateli platformy v oblasti I hospodářský přínos. A konečně digitalizace oblasti II nemá žádný dopad na cenu, kterou může Abertis požadovat za své vysílací služby od subjektů televizního vysílání, a to zejména proto, že velkoobchodní cenu, kterou Abertis uplatňuje, reguluje španělský regulační orgán, a sice Výbor pro trh s telekomunikacemi (Comisión del Mercado de Telecomunicaciones, dále jen „CMT“) (48).

(84) Co se týče provozovatelů místních sítí v oblasti II (tj. obcí), Abertis se domnívá, že nemohlo dojít k žádnému hospodářskému zvýhodnění, neboť tito provozovatelé nesplňují podmínky k tomu, aby mohli být považováni za podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, a v každém případě vykonávají veřejnou službu.

(85) Společnost Abertis vyjádřila rovněž názor, že zkoumaná opatření nepřinesla hospodářskou výhodu ani subjektům televizního vysílání. Přechod na digitální technologii v oblasti II nevedl ke zvýšení počtu diváků v poměru k počtu osob, které měly přístup k analogovému televiznímu vysílání před rokem 2005, kdy byl zahájen proces přechodu na digitální televizní vysílání.

(86) Abertis má navíc za to, že napadená opatření neměla žádný významný dopad na hospodářskou soutěž mezi provozovateli sítí. Skutečnost, že ani Astra, ani žádný jiný soukromý provozovatel neprojevil za posledních dvacet let zájem o poskytování vysílacích služeb v oblasti II, svědčí o tom, že zde trh neexistoval a že poskytování služeb mohlo být zajištěno pouze se zásahem státu. Zejména nedošlo k narušení hospodářské soutěže mezi platformou satelitního vysílání a DTT, neboť se jedná o dva odlišné trhy. Digitalizace sítí pozemního vysílání v oblasti II navíc nijak nezměnila konkurenční strukturu referenčních trhů, jednalo se pouze o nezbytné technické zlepšení stávající platformy analogového vysílání.

(87) Abertis tvrdí, že služby televizního vysílání poskytované prostřednictvím sítí v oblasti II jsou omezeny jen na určité izolované oblasti, a nemají tudíž žádný vliv na obchod mezi členskými státy.

(88) Pro případ, že by Komise dospěla k závěru, že dotčené veřejné orgány nebo jejich přidružené subjekty jsou podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, má Abertis za to, že finanční prostředky, které byly určeny k financování přechodu na digitální technologii v oblasti II, představovaly vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby. V tomto ohledu zastává Abertis názor, že napadená opatření splňují podmínky stanovené judikaturou ve věci Altmark (49) a že se nejedná o státní podporu.

(89) Ve svém dopise ze dne 13. června 2019 společnost Cellnex vysvětluje, že napadená opatření nejsou selektivní, a nepředstavují proto státní podporu. Podle jejího názoru se technologie DTT a satelitní technologie nenacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci, pokud jde o cíl sledovaný dotčeným právním režimem. Zejména technologie DTT a satelitní technologie podléhají různým právním režimům a na rozdíl od satelitních technologií je DTT veřejnou službou. Technologie pozemního vysílání má již existující infrastrukturu a DTT těžila ze synergií vytvořených digitalizací oblasti I. Kromě toho poukazuje Cellnex na to, že subjekty televizního vysílání často nemají právo vysílat prostřednictvím satelitu a musely by znovu jednat o právech na obsah, která jsou pro jejich program nezbytná. To by zvýšilo náklady na obsah a autoři obsahu by nemuseli být ochotni práva prodat. Kromě toho by náklady na satelitní přenos byly podstatně vyšší než odpovídající náklady na DTT, jak vyplývá z několika studií obsažených ve spisu. Cellnex tvrdí, že studie společnosti Astra má řadu nedostatků, a že se na ni Komise tudíž nemůže odvolávat.

(90) Cellnex tvrdí, že zrušení rozhodnutí z roku 2013 má za následek zrušení rozhodnutí o zahájení řízení. Podle společnosti Cellnex měla Komise po zrušení rozhodnutí z roku 2013 přijmout nové rozhodnutí o zahájení řízení a v něm uvést důvody, proč jsou zkoumaná opatření selektivní. Cellnex tvrdí, že v případě neexistence takového rozhodnutí nemůže uplatnit své právo na obhajobu.

3.2.2. Existující podpora

(91) Podle názoru společnosti Abertis začala instalace sítí televizního vysílání v oblasti II v roce 1982, kdy odvětví televizního vysílání nebylo liberalizováno. Španělsko mělo v té době na trhu pozemního televizního vysílání zákonný monopol. Prostředky z veřejných zdrojů se poskytují na instalaci, údržbu a provozování místních sítí v oblasti II, které byly zavedeny dříve, než došlo k liberalizaci tohoto odvětví. Zkoumané opatření tedy představuje trvající, již existující podporu.

3.2.3. Slučitelnost

(92) Abertis tvrdí, že veškeré možné státní podpory jsou v souladu s článkem 106 SFEU, neboť splňují všechny podmínky zavedené rozhodnutím Komise 2005/842/ES (50) (dále jen „rozhodnutí o čl. 86 odst. 2“).

(93) Pokud by tomu tak nebylo, veškeré možné státní podpory jsou v každém případě slučitelné s čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Zaprvé účelem opatření přijatých španělskými orgány je urychlení procesu přechodu na technologii digitálního vysílání ve Španělsku, který byl v rámci rozhodovací praxe Komise v oblasti státní podpory uznán za cíl společného zájmu. Zadruhé podpora byla přiměřeným nástrojem, neboť DTT je technologií, která nejlépe vyhovuje účelům rozšíření pokrytí (51). Kromě ekonomických důvodů poukazuje Abertis také na to, že subjekty televizního vysílání nejsou nakloněny užívání platforem satelitního vysílání kvůli omezením, s nimiž se musí vyrovnat, získají-li práva k šíření obsahů na svých otevřených programech. Ve většině případů získají pouze právo šířit obsahy prostřednictvím určité platformy, tedy DTT, neboť tato technologie umožňuje zavádět úzce omezené vysílání i zeměpisná omezení. Opatření jsou ostatně přiměřená také proto, že se týkají pouze těch nákladů, které jsou zcela nezbytné k tomu, aby mohl být v oblasti II uskutečněn přechod od služeb analogového televizního vysílání na vysílání digitální. Jedinými náklady, které byly vynaloženy v rámci napadených opatření, jsou náklady na digitalizaci vysílacích středisek v oblasti II, která se provádí pořizováním a instalací digitálních zařízení.

(94) Pokud jde o technologickou neutralitu daného opatření, Abertis uvádí, že technologie pozemního vysílání nebyla jediným řešením, které vzala španělská vláda v úvahu. Za nejvhodnější technologické řešení, kterým lze zajistit poskytování služeb digitálního televizního vysílání v oblasti III, byla ostatně nakonec považována platforma satelitního vysílání. A co je nejdůležitější, Abertis tvrdí, že má-li být v oblasti II dosaženo téhož pokrytí, jaké existovalo před ukončením analogového vysílání, za nejvhodnější a nejlevnější platformu pro poskytování služeb digitálního televizního vysílání je považována DTT, na což poukazují i předložené nákladové studie (52).

3.3. Připomínky podniku Itelazpi

(95) Itelazpi S.A. (dále jen „Itelazpi“) je veřejným podnikem spadajícím pod baskickou vládu, který poskytuje služby přenosu a pokrytí v oblasti rozhlasového a televizního vysílání. Ve svém dopise ze dne 13. června 2019 Itelazpi vysvětluje, že napadená opatření nejsou selektivní, a nepředstavují proto státní podporu. Vysvětluje, že technologie DTT a satelitní technologie se nenacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci, pokud jde o cíl sledovaný dotčeným právním režimem. DTT a satelitní vysílání především podléhají různým pravidlům (včetně pravidel týkajících se povinností v oblasti územního pokrytí a autorských práv). Na rozdíl od satelitního vysílání má DTT charakter veřejné služby. DTT má již existující infrastrukturu, která vytváří synergie a odůvodňuje volbu technologie DTT. Kromě toho subjekty televizního vysílání často nemají právo vysílat prostřednictvím satelitu a v případě, že by měly používat satelitní platformu, musely by znovu jednat o právech na obsah, která jsou pro jejich program nezbytná. To by zvýšilo náklady na obsah a autoři obsahu by nemuseli být ochotni práva prodat. Kromě toho by náklady související se satelitem byly podstatně vyšší než náklady související s DTT, jak vyplývá z několika studií obsažených ve spisu. Podnik Itelazpi představil další dvě nákladové studie, které vypracovala společnost FTI Consulting v letech 2015 a 2019 (53) (dále jen „studie Itelazpi z roku 2015“ a „studie Itelazpi z roku 2019“).

(96) Itelazpi se dále domnívá, že rozhodnutí o zahájení řízení nevysvětluje rámec analýzy týkající se kritéria selektivity. Itelazpi tvrdí, že Komise měla po zrušení rozhodnutí z roku 2013 přijmout nové rozhodnutí o zahájení řízení a v něm uvést důvody, proč jsou zkoumaná opatření selektivní.

3.4. Připomínky společnosti Radiodifusión

(97) Společnost Radiodifusión je provozovatelem, který působí na trhu v oblasti služeb přenosu audiovizuálního signálu; do rejstříku provozovatelů sítí, který vede CMT, byla zapsána v listopadu 2005.

(98) Radiodifusión zastává v zásadě stejný postoj, jaký je obsažen v rozhodnutí o zahájení řízení, a souhlasí s názorem Komise, byť předkládá několik dodatečných připomínek. Domnívá se rovněž, že státní podpora nesplňuje podmínky stanovené rozsudkem Altmark a že představuje podstatný převod prostředků z veřejných zdrojů.

(99) Zkoumaný režim státní podpory zvýhodnil provozovatele sítě, kteří již ve venkovských oblastech působili. Na takovém trhu, jakým se zde zabýváme a pro nějž je typický značně ztížený přístup i zvýhodnění provozovatele s dominantním postavením, vedlo toto opatření k tomu, že se zopakovala stejná monopolistická schémata jako dříve. Konkrétně mohla společnost Abertis posílit své monopolní postavení, a dokonce využít finančních prostředků z veřejných zdrojů k zavedení nové, hustší sítě, která jí umožní soutěžit na dalších trzích.

(100) Radiodifusión tvrdí, že zkoumaná státní podpora není přiměřená. Má-li podpora splnit podmínku přiměřenosti, musí být omezena na nezbytnou míru, což znamená, že musí být použita pouze na vzdálené venkovské oblasti a musí přinést stejný prospěch všem provozovatelům, jimž ukládá závazky účinného přístupu.

3.5. Připomínky subjektů televizního vysílání

(101) Subjekty televizního vysílání tvrdí, že dané opatření nemůže být považováno za státní podporu, neboť žádnému podniku nepřineslo finanční výhody, a zejména je nepřineslo subjektům televizního vysílání. Daná opatření nezvýšila sledovanost subjektů televizního vysílání oproti jejich sledovanosti v době, kdy vysílaly přes analogové vysílání. Osoby, které žijí v oblastech rozšířeného pokrytí, tedy ve venkovských, vzdálených a málo osídlených oblastech, navíc neovlivňují trh reklamy, a proto nepředstavují cílovou skupinu, na niž se subjekty televizního vysílání zaměřují. Za takovýchto okolností nezvýšily soukromé subjekty v důsledku rozšíření pokrytí sazby za reklamy.

(102) Subjekty televizního vysílání rovněž vyjádřily názor, že nemají zájem přemístit se na platformu satelitního vysílání, na níž by jejich programy musely soutěžit se stovkami dalších kanálů. Platforma pozemního vysílání nabízí výhodu omezené kapacity, což pro komerční subjekty vysílající otevřené kanály znamená menší soutěž. Kromě toho zdůraznily, že obsahy zpravidla získávají pouze pro platformu pozemního vysílání. Pozemní televizní vysílání totiž zaručuje zeměpisné vymezení přenosů a vysílání prostřednictvím satelitu nikoli.

(103) Subjekty televizního vysílání rovněž uvedly, že poté, co ve výběrovém řízení pro oblast Kantábrie uspěla Astra, informovaly orgány této autonomní oblasti, že nesouhlasí se satelitním vysíláním, neboť získaly práva k vysílání obsahů výlučně prostřednictvím platformy pozemního vysílání.

4. PRIPOMINKY SPANELSKÝCH ORGANU

4.1. Obecná hlediska

(104) Španělsko a autonomní oblasti předložily ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení několik argumentů (54). Tyto argumenty lze z obecného pohledu rozdělit na dvě skupiny. Zaprvé španělské orgány uvedly, že nešlo o státní podporu, jelikož vzhledem k tomu, že se jedná o službu obecného hospodářského zájmu, nemůže být toto opatření považováno za podporu, protože spadá do rámce závazku veřejné služby televizního vysílání. Kromě toho nepřináší žádné výhody. Zadruhé, i kdyby se jednalo o státní podporu, byla by slučitelná s ustanoveními čl. 106 odst. 2 nebo čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jelikož: a) síť analogového vysílání již existovala a z hlediska efektivnosti by bylo pouhé zlepšení stávající infrastruktury levnější než přechod na novou platformu; b) závazné požadavky týkající se kvality splňuje pouze technologie DTT a c) nabídky byly technologicky neutrální a výběrového řízení se mohli zúčastnit i provozovatelé jiných platforem. Tyto argumenty jsou shrnuty níže.

(105) Španělsko ve svém dopise ze dne 14. června 2019 uvedlo, že finanční podpora poskytnutá na rozšíření pokrytí digitálním televizním vysíláním ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech není selektivní, a proto ji nelze považovat za státní podporu (viz oddíl 4.2.3). Španělsko dále tvrdí, že zrušení rozhodnutí z roku 2013 znamenalo zrušení rozhodnutí o zahájení řízení (55), a že tedy Komise musí přijmout nové rozhodnutí o zahájení řízení. Španělsko má za to, že toto nové rozhodnutí o zahájení řízení musí obsahovat názor Komise na selektivitu předmětných opatření.

4.2. Neexistence podpory

4.2.1. Služba obecného hospodářského zájmu

(106) Co se týče provozovatelů sítí, španělské orgány mají za to, že poskytují službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu rozsudku Altmark (56). Nicméně s ohledem na skutečnost, že odpovědnost za opatření přijímaná za účelem rozšíření pokrytí nesou autonomní oblasti, musí být použitelnost rozsudku Altmark přezkoumána pro každý případ zvlášť, přičemž autonomní oblasti musí prokázat, že splnily podmínky, které z rozsudku Altmark vyplývají. Nejpodrobnější argumentaci předložilo Baskicko, v němž provedl digitalizaci veřejný podnik Itelazpi S.A. (dále jen „Itelazpi“).

4.2.2. Neexistence zvýhodnění

(107) Co se týče dodavatelů telekomunikačních zařízení, skutečnost, že tito dodavatelé vyhráli ve výběrových řízeních na dodávky zařízení, vylučuje podle názoru španělských orgánů existenci selektivního zvýhodnění.

(108) Co se týče provozovatelů sítí, ačkoliv je Abertis hlavním provozovatelem v oblasti I a vlastní 29 % středisek v oblasti II, na něž se zaměřila opatření týkající se zlepšení, není provozovatelem sítě v oblasti II. Společnost Abertis tedy nebyla daným opatřením jako provozovatel sítě nijak zvýhodněna.

(109) Namísto ní síť provozují někteří regionální provozovatelé nebo autonomní oblasti či obce, které si pouze pronajímají prostory a zařízení, jež vlastní Abertis. Autonomní oblasti a obce nesoutěží s ostatními provozovateli sítě, a nemají tudíž žádnou konkurenční výhodu. Nezískávají ostatně ani žádné příjmy, neboť subjekty televizního vysílání za poskytování přenosových služeb v oblasti II neplatí.

(110) Pokud jde o subjekty vysílání DTT, španělské orgány tvrdí, že zkoumaná opatření nemají na subjekty televizního vysílání téměř žádný vliv. Daná opatření nezvýšila sledovanost, kterou subjekty televizního vysílání zaznamenávaly v době, kdy byly programy přenášeny prostřednictvím analogového vysílání, neboť 2,5 % obyvatelstva, jemuž bylo rozšířené pokrytí určeno, již přijímala analogové pozemní televizní vysílání. Daná opatření proto nemají dopad na finanční situaci těchto podniků.

4.2.3. Neexistence selektivity

(111) Španělské orgány ve svém dopise ze dne 14. června 2019 tvrdí, že napadená opatření nejsou selektivní, a vysvětlují, že pravidla použitelná pro pozemní a satelitní televizní vysílání jsou velmi odlišná. V době přijetí opatření byly různé technologie regulovány různými zákony (57). Španělsko tvrdí, že ačkoli jsou všechny audiovizuální služby v současné době upraveny obecným zákonem č. 7/2010 ze dne 31. března 2010 o audiovizuální komunikaci, právní rámce pro technologii DTT a jiné technologie se velmi liší. Zejména požadavky na získání licence k poskytování služeb DTT jsou ve srovnání s jinými technologiemi přísnější, širší a podrobnější. Kromě toho se technologie DTT – na rozdíl od jiných technologií – považuje za službu obecného hospodářského zájmu a vztahují se na ni přísné povinnosti pokrytí.

(112) Španělsko tvrdí, že faktické situace pozemních a jiných technologií jsou velmi odlišné. Technologie pozemního vysílání a ostatní technologie nejsou technicky, komerčně ani ekonomicky srovnatelné. Při přechodu na digitální technologii použilo Španělsko stávající síť pozemní infrastruktury. Digitální migrace prostřednictvím satelitní technologie by vyžadovala instalaci celé nové infrastruktury pro vysílání a příjem. Přechod by tak byl obtížnější a nákladnější. Španělsko poukazuje na to, že výše uvedené nákladové studie ukazují, že DTT bylo nákladově nejefektivnějším řešením. Kromě toho za více než třicet let žádný provozovatel nikdy nenabízel satelitní technologii, ani nebyla tato technologie ve Španělsku využívána pro otevřené televizní vysílání, které se vysílá výhradně prostřednictvím DTT. Podle názoru Španělska to rovněž ukazuje, že technologie DTT a ostatní technologie se nacházejí v odlišné skutkové situaci.

(113) Baskicko ve svém dopise ze dne 4. února 2019 tvrdilo, že technologie DTT a satelitní technologie se nenacházejí ve srovnatelné právní a skutkové situaci, a že opatření proto není selektivní. Baskicko poznamenalo, že existuje řada studií předložených Španělskem a společností Abertis, které ukazují významné faktické a právní rozdíly mezi technologií satelitního vysílání a technologií DTT. Z těchto zpráv vyplývá, že využívání jiných technologií než DTT pro digitalizaci by vedlo k vyšším nákladům a způsobilo by závažné zpoždění v digitalizaci oblasti II.

(114) Ve svém dopise ze dne 14. ledna 2019, který španělské orgány zaslaly Komisi dne 19. února 2019, předložila vláda Katalánska studii ze září 2017. Studii zadalo Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació (dále jen „CTTI“) a vypracovala ji sdružení Federación Catalana de Empresas Integradas e Integradoras de Telecomunicaciones (FEDECOMINTE), Asociación Catalana de Ingenieros (Telco.cat) a Asociación de Ingenieros Técnicos de Telecomunicaciones de Cataluña (Graus TIC) (dále jen „studie Katalánska“). Studie posoudila různé technologie zvažované pro poskytování služeb digitálního televizního vysílání v oblasti II a dospěla k závěru, že nejschůdnějšími technologiemi jsou pozemní a satelitní technologie a že mezi těmito dvěma technologiemi je technologie DTT pro občany nejméně nákladná. Na základě této studie vláda Katalánska tvrdí, že volba technologie DTT pro zavedení digitálního televizního vysílání do oblasti II je objektivně odůvodněná a že opatření nelze z hlediska státních podpor považovat za diskriminační nebo selektivní.

4.3. Slučitelnost podle čl. 106 odst. 2 a čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU

(115) Orgány Baskicka tvrdí, že státní podpora, která byla poskytnuta podniku Itelazpi, je slučitelná s vnitřním trhem podle článku 106 SFEU. V tomto ohledu se domnívají, že dané opatření splňuje veškeré podmínky, které jsou stanoveny v rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytované určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu (dále jen „rozhodnutí o čl. 86 odst. 2“) (58).

(116) Pro případ, že by Komise rozhodla, že opatření přijatá španělskými orgány v souvislosti s instalací digitálního pozemního vysílání v oblasti II představují státní podporu a nejsou slučitelná s vnitřním trhem podle článku 106 SFEU, Španělsko tvrdí, že jsou s vnitřním trhem bezpochyby slučitelná, neboť jejich účelem je úspěšně splnit cíl v zájmu Unie (přechod na digitální vysílání), a proto se na ně vztahuje výjimka stanovená v čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

4.3.1. Argumenty týkající se efektivnosti

(117) Španělské orgány mají za to, že celostátní technický plán ani plán přechodu nelze na celostátní úrovni považovat za plány rozšíření pokrytí, neboť se týkají pouze přechodu v oblasti I. Tyto plány samy o sobě nijak neomezují výběr technologií, které jsou dostupné pro účely rozšíření pokrytí. Pokud jde o rámcové smlouvy, mají jinou právní sílu než výše uvedené dva plány a opírají se o dohody uzavřené mezi státními a regionálními orgány. Španělské orgány se dále domnívají, že tyto smlouvy nevylučují použití technologií využívajících satelitní vysílání ani jiných technologií. V každém případě platí, že rozšíření pokrytí i výběr příslušné technologie provedly autonomní oblasti, zpravidla prostřednictvím výběrových řízení. Španělsko tvrdí, že jedno z těchto výběrových řízení, konané v autonomní oblasti Kastilie a León, bylo technologicky neutrální, a pouhá skutečnost, že se toto výběrové řízení konalo, svědčí o tom, že státní orgány neuložily autonomním oblastem povinnost využívat technologii pozemního vysílání.

(118) Přestože v některých výběrových řízeních konaných v jiných oblastech se odkazuje na určité technické prvky technologie pozemního vysílání, tuto skutečnost lze vysvětlit tím, že pro pozemní televizní vysílání jsou zapotřebí určité prvky, které satelitní vysílání nevyžaduje a jež musely být zařazeny, aby nebyla z výběrových řízení vyloučena řešení spočívající v pozemních technologiích.

(119) Španělské orgány rovněž odkazují na studii, která zkoumala, do jaké míry lze udržitelným způsobem zajistit poskytování univerzální služby digitálního pozemního televizního vysílání prostřednictvím různých technologií (DTT a satelitní televizní vysílání), kterou provedlo ministerstvo v červenci 2007, tedy dříve, než bylo navrženo poskytnutí finančních prostředků na rozšíření pokrytí DTT (dále jen „studie o Španělsku z roku 2007“). Orgány sice připouštějí, že tato studie je pouhým interním dokumentem, který nebyl následně brán v potaz, zdůrazňují však, že zohlednila realistické náklady na využívání přenosu prostřednictvím DTT nebo přenosu prostřednictvím satelitu. Z uvedené studie byl vyvozen závěr, že nelze předem určit, která z technologií je pro rozšíření pokrytí televizním signálem efektivnější či levnější. Namísto toho je vhodnější volit technologie pro každý region zvlášť, nejlépe na základě studií provedených v jednotlivých autonomních oblastech s přihlédnutím k analýze takových faktorů, jakými jsou topografie, zeměpisné rozmístění obyvatel a stav existujících infrastruktur.

4.3.2. Kvalitativní požadavky

(120) Byly předloženy dva argumenty týkající se kvality. Zaprvé v uvedené oblasti nejsou zatím k dispozici otevřené kanály zajišťované prostřednictvím satelitního vysílání. Pokud by tedy byl uskutečněn přechod na platformu satelitního vysílání, zákazníci by za tuto službu museli platit.

(121) Zadruhé kromě celostátních kanálů musí být vysílány také regionální kanály. Technologie DTT umožňuje, aby každá zeměpisná oblast přijímala kanály, které jsou určeny přímo pro ni. Na regionální a místní kanály bylo pro pozemní televizní vysílání po celém Španělsku přiděleno celkem 1 380 kmitočtů, aniž bylo nutné provést technická omezení a aniž byla rozšířena oblast vysílání jednotlivých kanálů. Španělské orgány se domnívají, že sítě satelitního vysílání by takovouto situaci neumožnily, neboť neposkytují možnost zeměpisného omezení, takže ke svému fungování potřebují složitý systém podmíněného přístupu. Náklady na satelitní vysílání by se tak ještě zvýšily a vysílací subjekty by nechtěly zpřístupňovat své kanály, aniž by si byly jisty tím, že je omezení možné.

4.3.3. Technologická neutralita

(122) Španělsko má za to, že dvoustranné dohody mezi státními a regionálními orgány nestanovily povinné zavedení určité technologie digitalizace. Pouze přenesly odpovědnost na autonomní oblasti, a to v souladu s náklady na digitalizaci vypočtenými na základě té technologie, která byla považována za efektivní referenční technologii, tj. DTT. V tomto ohledu se španělské orgány domnívají, že by měla být brána v úvahu skutečnost, že v okamžiku rozšíření pokrývalo pozemní televizní vysílání 98,5 % španělských domácností.

(123) Pokud jde o výběrové řízení v Kantábrii, na něž odkazuje rozhodnutí o zahájení řízení, španělské orgány zdůrazňují, že toto výběrové řízení, v němž vyhrála společnost Astra, se týkalo jak oblasti II, tak oblasti III, což znamená, že bylo zaměřeno na poskytování univerzální služby digitálního televizního vysílání v Kantábrii. Tato skutečnost by měla mít pro posuzování případu dvojí význam.

(124) Prvním z důvodů, proč se kantábrijský projekt nezdařil, byla skutečnost, že poté, co byla zakázka zadána společnosti Astra, upozornily některé z hlavních subjektů televizního vysílání společnost Astra a vládu Kantábrie, že neumožní šíření svých obsahů prostřednictvím satelitu. Cíl plánu se tudíž stal nesplnitelným. Zadruhé hlavním důvodem vypovězení smlouvy bylo rozhodnutí španělské ústřední vlády zajistit pokrytí satelitním vysíláním pro celou oblast III v rámci Španělska a nebylo jím rozhodnutí o poskytnutí finančních prostředků ze zdrojů španělské ústřední vlády pro rozšíření pokrytí v oblasti II. Smlouva byla ostatně vypovězena v listopadu 2008, neboť v tomto okamžiku již bylo zjevné, že společnost Astra nebude schopna splnit své závazky. Zejména se jednalo o to, že Astra neuskutečnila včas nezbytné práce a nezískala od subjektů televizního vysílání povolení k šíření jejich otevřených kanálů.

(125) V kontextu tohoto rozhodnutí je projekt Kantábrie relevantní pouze v tom ohledu, že platformu satelitního vysílání lze považovat za rovnocennou alternativu platformy pozemního vysílání. Výše uvedené argumenty nemají v této souvislosti význam. V okamžiku, kdy se španělské orgány rozhodly zavést v oblasti III platformu satelitního vysílání, přijaly celostátní plán a zavedly zvláštní právní úpravu, jejímž prostřednictvím uložily subjektům televizního vysílání povinnost postupovat ve vzájemné součinnosti a zvolit společného provozovatele platformy satelitního vysílání. Španělsko poukazuje na to, že podle rozhodnutí o zahájení řízení by podobný mechanismus mohl být použit i pro oblast II. Podle Španělska by však uložení takové povinnosti subjektům televizního vysílání v oblasti II bylo v rozporu se zásadou minimálního zásahu. Kromě toho ve Španělsku nejsou subjekty televizního vysílání ochotny využívat satelitní platformu. Na rozdíl od jiných členských států neexistuje ve Španělsku otevřená satelitní platforma. Podle názoru Španělska důvody, které byly uvedeny pro vypovězení smlouvy, nezpochybňují, že by technologie satelitního vysílání mohla být vhodnou platformou pro vysílání televizních signálů v oblasti II.

4.3.4. Neexistence narušení hospodářské soutěže a obchodu

(126) V souvislosti s hospodářskou soutěží mezi provozovateli sítí vyjádřilo Španělsko názor, že pozemní televizní vysílání a televizní vysílání prostřednictvím satelitu představují dva zcela samostatné trhy, takže opatření, která jsou předmětem tohoto řízení, nenarušila hospodářskou soutěž na dotčených trzích. Španělsko tvrdí, že zkoumaná opatření nemají žádný dopad na vnitřní trh Unie, neboť jsou určena obyvatelům omezené zeměpisné oblasti. Vzhledem k tomu, že jde o místní služby, je málo pravděpodobné, že dané opatření bude mít dopad na obchod mezi členskými státy.

4.4. Použití pravidla de minimis

(127) Dále španělské orgány uvedly, že na značnou část finančních prostředků se bezesporu uplatní pravidlo de minimis, které bylo zavedeno nařízením Komise (ES) č. 1998/2006, o podpoře de minimis (59). Každá autonomní oblast či obec získala telekomunikační zařízení nezávisle, a proto je v této souvislosti nutné brát v úvahu ustanovení de minimis. Vzhledem k tomu, že v těchto případech je výše vyplacených částek přesně známa, což platí i o získaném majetku a službách, byla podpora dostatečně transparentní na to, aby se uplatnily prahové hodnoty de minimis.

4.5. Státní podpora na provozování a údržbu

(128) Co se týče provozování a údržby vysílacích středisek, španělské státní orgány mají za to, že nemají být zahrnuty do prací, jejichž účelem je rozšíření pokrytí, které je zčásti financováno z prostředků ministerstva. Ministerstvo nemá pravomoc požadovat od obcí či od autonomních oblastí, aby pokračovaly v provozování a údržbě déle než po dobu, která byla uvedena v rámci výběrových řízení na rozšíření pokrytí. Nelze proto vyloučit, že se provozování a údržba některých středisek přeruší v důsledku škrtů v rozpočtech obcí. Podle předběžného odhadu státních orgánů by roční náklady na provozování a údržbu měly dosahovat 10 % původních investic. Během řízení poskytly některé autonomní oblasti podrobnější údaje o finančních prostředcích určených na provozování a údržbu sítě DTT v oblasti II.

5. POSOUZENI PROCESNICH ARGUMENTU PREDLOZENÝCH UCASTNIKY RIZENI

(129) Podniky Itelazpi a Cellnex a Španělsko ve svých připomínkách ze dne 13. a 14. června 2019 tvrdily, že Komise měla po zrušení rozhodnutí z roku 2013 přijmout nové rozhodnutí o zahájení řízení, v němž by vyjádřila svůj názor na selektivitu dotčených opatření. Podle Španělska a zúčastněných stran absence nového rozhodnutí o zahájení řízení zabránila stranám ve výkonu jejich práva na obhajobu.

(130) Španělsko a společnost Cellnex rovněž tvrdily, že rozhodnutí o zahájení řízení bylo v této věci zrušeno, když Soudní dvůr zrušil rozhodnutí z roku 2013. Ve 41. bodě odůvodnění rozhodnutí z roku 2013 se uvádí: „Další konkrétní podrobnosti jsou uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení, které je třeba považovat za nedílnou součást tohoto rozhodnutí“. Podle názoru Španělska to znamená, že zrušení rozhodnutí z roku 2013 znamená zrušení rozhodnutí o zahájení řízení. Tento názor je nesprávný z těchto důvodů.

(131) Zaprvé rozhodnutí o zahájení řízení a konečné rozhodnutí jsou samostatné právní akty se samostatnými právními účinky. Rozhodnutí o zahájení řízení bylo přijato na základě čl. 4 odst. 4 procesního nařízení z roku 1999. Rozhodnutí o zahájení řízení vysvětluje pochybnosti Komise, pokud jde o slučitelnost zkoumaných opatření s vnitřním trhem. Konečné rozhodnutí (tj. rozhodnutí z roku 2013) bylo přijato na základě čl. 7 odst. 5 procesního nařízení z roku 1999. V rozhodnutí z roku 2013 dospěla Komise k závěru, že podpora je neslučitelná s vnitřním trhem, a nařídila její navrácení. Vzhledem k tomu, že rozhodnutí o zahájení řízení a konečné rozhodnutí jsou dva samostatné právní akty, správný výklad 41. bodu odůvodnění rozhodnutí z roku 2013 spočívá v tom, že konkrétní podrobnosti stanovené v rozhodnutí o zahájení řízení jsou součástí rozhodnutí z roku 2013. Kromě toho zrušení konečného rozhodnutí není spojeno s těmito konkrétními podrobnostmi.

(132) Zadruhé žádná z žalob podaných Španělskem a zúčastněnými stranami po přijetí rozhodnutí z roku 2013 nepožadovala zrušení rozhodnutí o zahájení řízení: navrhovaly zrušení konečného rozhodnutí. Podle ustálené judikatury nemůže rozsah prohlášení neplatnosti Soudním dvorem jít nad rámec toho, co tvrdí žalobce (60). Jelikož žádná z žalob nepožadovala zrušení rozhodnutí o zahájení řízení, není možné, aby Soudní dvůr rozhodnutí o zahájení řízení v rozsudku Retegal zrušil (61).

(133) Zatřetí podle ustálené judikatury se zrušení unijního opatření nezbytně nedotýká přípravných aktů (62). Zrušení aktu, kterým se ukončuje správní řízení sestávající z několika fází, nevede nutně ke zrušení všech fází řízení před přijetím napadeného aktu, a to bez ohledu na procesní nebo hmotněprávní důvody zrušujícího rozsudku.

(134) Pokud jde o údajnou povinnost opětovně zahájit řízení po zrušení rozhodnutí z roku 2013, Komise poznamenává, že žádná právní úprava nebo judikatura nenasvědčuje tomu, že by zrušení rozhodnutí Komise nutně znamenalo opětovné zahájení formálního vyšetřovacího řízení přijetím nového rozhodnutí (viz zejména rozsudek Tribunálu, SNCM v. Komise, T-1/15, ECLI:EU:T:2017:470, bod 69). Jak bylo vysvětleno výše, podle judikatury se zrušení opatření Společenství nezbytně nedotýká přípravných aktů. Ve věci SNCM Komise poté, co bylo zrušeno její konečné rozhodnutí, řízení opětovně nezahájila, ale pouze vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky. Soudní dvůr konstatoval, že vzhledem k tomu, že Komise po zrušení rozhodnutí poskytla členským státům a účastníkům řízení možnost předložit připomínky, byla dodržena procesní práva členského státu a zúčastněných stran. Nařízení Rady (EU) 2015/1589 (63) navíc nestanoví, kdy je Komise povinna opětovně zahájit řízení. Z tohoto nařízení tedy nelze vyvodit ani údajnou povinnost opětovně zahájit řízení přijetím nového rozhodnutí.

(135) Španělsko a podniky Itelazpi a Cellnex tvrdí, že Komise měla přijmout nové rozhodnutí o zahájení řízení obsahující podrobnou analýzu selektivity, aby se strany mohly vyjádřit k selektivitě opatření. Komise konstatuje, že španělské orgány již vyjádřily své názory na nedostatečnou selektivitu ve fázi předběžného šetření (jak je uvedeno ve 22. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení (64)). V rozhodnutí o zahájení řízení je uveden předběžný závěr Komise ohledně existence státní podpory (včetně selektivity) a slučitelnosti podpory. V rozhodnutí o zahájení řízení bylo uvedeno, že napadená opatření narušují hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují technologii DTT, a tvrdilo se, že technologie DTT a satelitní technologie mohou mezi sebou soutěžit (viz například případ Kantábrie, kde ve výběrovém řízení původně uspěl provozovatel satelitního vysílání). V rozhodnutí o zahájení řízení bylo vysvětleno, proč byly některé platformy ve srovnání s jinými upřednostněny, a Španělsko a zúčastněné strany mohly vyjádřit své názory na selektivitu opatření. Ve svých připomínkách ze dne 30. listopadu 2010 k rozhodnutí o zahájení řízení Španělsko vysvětlilo, že provozovatelé sítí využívající technologii DTT nemají selektivní výhodu oproti ostatním provozovatelům sítí. Španělsko rovněž tvrdilo, že dotyčná opatření nediskriminují jiné technologie než DTT, a vysvětlilo rozdíly mezi DTT a satelitním vysíláním, pokud jde o náklady a tržní podmínky. Španělsko zdůraznilo, že satelitní vysílání a DTT nejsou součástí téhož trhu. To ukazuje, že Španělsko mělo příležitost vyjádřit své stanovisko k otázce selektivity již po rozhodnutí o zahájení řízení.

(136) Kromě toho se nezměnilo ani zkoumané opatření, ani skutkové okolnosti případu, ani jeho právní posouzení.

(137) Dne 26. dubna 2019 Komise navíc zaslala Španělsku a podnikům Itelazpi, Cellnex, Retevisión, CTTI, Navarra de Servicios y Tecnologías, S.A., Retegal a Astra žádost o informace, v níž vyzvala strany, aby předložily své připomínky k rozsudku Retegal a k selektivitě dotčených opatření (65). Cellnex, Itelazpi, Španělsko a Astra poskytly ve svých odpovědích na žádost Komise o informace podrobné připomínky a sdělily svůj názor na kritérium selektivity. Strany předložily podrobné připomínky a Komise analyzovala všechny nové, relevantní a adekvátní informace předložené Španělskem a dotčenými třetími stranami. S ohledem na výše uvedené měly Španělsko a ostatní zúčastněné strany mnoho příležitostí vyjádřit svá stanoviska k otázce selektivity, a proto byla procesní práva stran důsledně respektována.

6. PRIJEMCE PODPORY

6.1. Právní základ podpory

(138) Jak již bylo podrobně vysvětleno v oddíle 2.2 ve 28. až 39. bodě odůvodnění, právní rámec, jímž je ve Španělsku upraven přechod k digitální technologii, je složitou soustavou mnoha aktů, které přijaly během čtyřletého období nejen španělská ústřední vláda a autonomní oblasti, ale i místní orgány. Celostátní technický plán z roku 2005 a plán přechodu z roku 2007 upravují především přechod na DTT v oblasti I, současně však slouží jako základ pro další opatření zaměřená na rozšíření pokrytí v oblasti II. Tato opatření provedly regionální orgány na základě několika rámcových smluv uzavřených se španělskou ústřední vládou (rámcové smlouvy z roku 2008) a dodatků ke starším rámcovým smlouvám z roku 2006, které uzavřely v roce 2008, a k rámcovým smlouvám z roku 2008, které uzavřely v roce 2009.

(139) Na základě uzavřených smluv a dodatků pak regionální a místní orgány zavedly širokou škálu různých opatření zaměřených na rozšíření pokrytí DTT v oblasti II, zejména prostřednictvím veřejných výběrových řízení, jak je uvedeno ve 40. až 43. bodě odůvodnění. Komise se proto domnívá, že základem režimu podpory na rozšíření pokrytí v oblasti II jsou jednotlivé akty, které byly přijaty na ústřední úrovni, a smlouvy uzavřené mezi ministerstvem a autonomními oblastmi, které byly následně pozměňovány. Uvedené akty a smlouvy mají své základní charakteristiky, tj. pobídku k přechodu na digitální televizní vysílání v oblasti II a omezení této pobídky na technologii pozemního vysílání. Tyto akty a smlouvy měly vést autonomní oblasti k přijetí opatření, která nebyla technologicky neutrální (66). Celostátní technický plán sice upravuje přechod k DTT v oblasti I, současně však pověřuje místní orgány, aby ve spolupráci s autonomními oblastmi zřídily další vysílací střediska nezbytná k tomu, aby byl v oblasti II zaručen příjem DTT. V dané době tedy ústřední vláda již předpokládala rozšíření pokrytí DTT. Pověření, které je obsaženo v hlavním právním nástroji, jímž je upraven přechod k digitálnímu televiznímu vysílání, se vztahuje pouze na platformu pozemního vysílání. Kromě toho z královského nařízení s mocí zákona č. 1/2009 vyplývá, že využívání satelitní technologie se předpokládalo pouze pro oblast III. Autonomní oblasti tedy v praxi plnily pokyny španělské ústřední vlády ohledně rozšíření pokrytí DTT (67). Autonomní oblasti provedly plán ústřední vlády na základě svých příslušných rámcových smluv, které vycházely ze stejného modelu.

(140) Z výše uvedených aktů přijatých na ústřední úrovni, smluv a dodatků tedy vyplývá, že tvoří základ systému, jehož cílem je rozšířit pokrytí DTT v oblasti II výhradně prostřednictvím pozemního televizního vysílání. Za takových okolností navíc ústřední nebo místní orgány neměly při technickém uplatňování systému žádný prostor pro dodržení zásady technologické neutrality. Opatření přijatá vnitrostátními, regionálními nebo místními orgány sledovala stejný cíl a vzhledem k jejich úzkému propojení musí být analyzována společně v rámci téhož systému. To bylo dále potvrzeno Tribunálem, který ve věci T-541/13 potvrdil žalobu na neplatnost rozhodnutí z roku 2013, která je uvedena níže. Tento závěr zůstává platný pro opatření zkoumaná v tomto rozhodnutí (která jsou stejná jako opatření posuzovaná v rozhodnutí z roku 2013): „52 Z různých legislativních a správních aktů španělských orgánů vyplývá, že plán přechodu na digitální televizní vysílání na celém území Španělského království s převážným využitím technologie pozemního vysílání byl reakcí na iniciativu, kterou spustila a koordinovala ústřední státní správa. Jak vyplývá z 24. bodu odůvodnění napadeného rozhodnutí, je prokázáno, že zákon č. 10/2005, kterým byla zahájena regulace přechodu na DTT, poukázal na nezbytnost podpořit přechod z analogové technologie na technologii DTT. V souladu s 26. bodem odůvodnění uvedeného rozhodnutí španělské orgány stanovily ve dvanáctém dodatkovém ustanovení celostátního technického plánu pro DTT možnost rozšíření pokrytí pomocí technologie pozemního vysílání v oblastech s nízkou hustotou obyvatelstva pod podmínkou, že místní instalace bude v souladu s uvedeným plánem. Ve 28. až 32. bodě odůvodnění uvedeného rozhodnutí, jejichž obsah žalobci nepopírají, je popsána spolupráce k provedení digitalizace v dané oblasti mezi ministerstvem a autonomními oblastmi na základě rámcových smluv a dodatků k rámcovým smlouvám. Tyto akty se týkaly konkrétně spolufinancování španělské vlády při rozšiřování pokrytí DTT v uvedené oblasti. 53 S ohledem na výše uvedené nelze Komisi vytýkat, že analyzovala španělská opatření pro zavedení DTT v oblasti II v jednom a témže kontextu. Je totiž třeba uvést, že jelikož různé státní zásahy na celostátní, regionální a obecní úrovni musely být posuzovány podle svých účinků, uvedená opatření vykazovala v projednávané věci natolik úzkou vzájemnou vazbu, že Komise mohla správně předpokládat, že se jedná o jediný režim podpor poskytnutý veřejnými orgány ve Španělsku. Tak je tomu zejména proto, že po sobě jdoucí zásahy ve Španělsku měly vzhledem ke své časové posloupnosti, účelu a situaci v uvedené oblasti tak úzké vazby, že Komisi nelze vytýkat, že je neoddělila (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. března 2013, Bouygues a Bouygues Télécom v. Komise, C-399/10 P a C- 401/10 P, Sb. rozh., EU:C:2013:175, body 103 a 104).“

(141) Za účelem potvrzení výše uvedeného závěru přezkoumala Komise rovněž významný vzorek výběrových řízení uspořádaných přímo autonomními oblastmi. Vzorek výběrových řízení se týká celého španělského území, s výjimkou Melilly (španělské orgány nepředložily žádné výběrové řízení pro toto autonomní město s tvrzením, že nebyly k dispozici příslušné dokumenty). Vzorek zahrnuje jak výběrová řízení na rozšíření pokrytí, tak výběrová řízení na dodávky zařízení. Vzorek navíc zahrnuje výběrová řízení s různými rozpočty: výběrová řízení s relativně nízkými rozpočty a výběrová řízení s vyššími rozpočty (rozpočty ve výši více než 10 milionů EUR). Výše popsaný výběr a pokrytí vzorku zajišťuje jeho reprezentativnost. Tato výběrová řízení jsou výsledkem provádění celostátního programu popsaného v předchozích bodech odůvodnění, které bylo předem definováno na základě zákonů a dohod uzavřených s autonomními oblastmi. Ověření vzorku potvrzuje výše uvedený závěr, neboť převážná většina zkoumaných výběrových řízení nebyla technologicky neutrální. Na základě tohoto reprezentativního vzorku Komise potvrdila, že výběrová řízení uskutečněná v některých autonomních oblastech se obecně řídila logikou zaměřit se výhradně na technologii pozemního vysílání.

(142) I kdyby byla považována za technologicky neutrální výběrová řízení, která nebyla formálně diskriminační, mohla Komise určit pouze několik z nich. Zadávací dokumentace pro tato výběrová řízení byla vypracována tak, aby se hospodářské subjekty ve Španělsku používající jiné technologie než DTT mohly účastnit navzdory plánům ústřední vlády Španělska. V každém případě pouhá skutečnost, že menšina výběrových řízení byla technologicky neutrální, svědčí pouze o neúplném provedení systému a nevylučuje samotný systém jako takový.

(143) Pokud jde o rozhodnutí z roku 2013, Tribunál rovněž objasnil následující: „Komise se [...] neuchýlila k zobecnění, když dospěla k názoru, že k nesrovnalostem zjištěným u vzorku docházelo v celém Španělsku. Komise pouze prostudovala charakteristické rysy předmětného režimu podpor a právě naopak neučinila závěr, že by kvůli tomu, že analyzovaná výběrová řízení nerespektovala zásadu technologické neutrality, nebyla tato zásada respektována ve všech výběrových řízeních týkajících se provozování sítě DTT, což se promítá zejména ve výroku napadeného rozhodnutí.“ (68) Tento závěr zůstává platný pro opatření posuzovaná v tomto rozhodnutí (která jsou stejná jako opatření posuzovaná v rozhodnutí z roku 2013).

(144) Ke skutečnému uvolnění státní podpory na instalaci DTT v oblasti II došlo v okamžiku, kdy státní a regionální orgány převedly finanční prostředky na příjemce. Tato skutečnost nastala v obdobích, která byla v jednotlivých autonomních oblastech různá. Ze získaných informací vyplývá, že první výběrová řízení se konala v červenci 2008 (69). V příloze je uveden výčet částek, které dostaly jednotlivé regiony jako podporu.

(145) Pokud jde o trvající podporu na provozování a údržbu sítí, tato podpora je doplňková k režimu, jehož cílem je rozšířit pokrytí DTT v oblasti II výhradně pozemním vysíláním, a je jejím logickým důsledkem, ačkoli provádění této trvající podpory ponechala ústřední vláda autonomním orgánům. Některé autonomní oblasti (viz „opakované náklady“ v příloze rozhodnutí) uspořádaly výběrová řízení na provozování a údržbu stávajících digitálních pozemních sítí, která vyhlásila ve svých příslušných úředních věstnících (70).

(146) Jak je vysvětleno v 62. bodě odůvodnění, právní posouzení nových pozměněných opatření není předmětem tohoto rozhodnutí.

6.2. Posouzení státní podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU

6.2.1. Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU

(147) Dotčené opatření, včetně trvající podpory na provozování a údržbu sítí, která je popsána ve 44. bodě odůvodnění, lze považovat za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, v němž jsou stanoveny podmínky existence státní podpory. Zaprvé se musí jednat o podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků; zadruhé musí dojít k selektivnímu hospodářskému zvýhodnění příjemce podpory; zatřetí je nutné, aby tato podpora narušila nebo mohla narušit hospodářskou soutěž, a začtvrté je nutné, aby mohla ovlivnit obchod mezi členskými státy.

6.2.1.1. Státní prostředky

(148) Dotčené opatření se opírá o výše popsaný systém právních aktů přijatých na úrovni státu i na regionální a místní úrovni a o smlouvy uzavřené mezi orgány na různých úrovních španělské státní správy. Španělsko ostatně nezpochybnilo závěr plynoucí z rozhodnutí o zahájení řízení, podle něhož bylo dané opatření financováno z rozpočtových zdrojů. Španělské orgány však trvaly na tom, že finanční prostředky pocházely jak ze státního rozpočtu, tak i z rozpočtů autonomních oblastí a obcí. Španělsko rovněž vyjádřilo názor, že dotčené opatření představuje ve skutečnosti pouhý převod finančních prostředků mezi různými správními orgány. Španělsko přitom nezpochybnilo, že finanční prostředky pocházejí především ze státního rozpočtu a zčásti rovněž z rozpočtů regionů a obcí. Dané opatření navíc nepředstavovalo pouhý převod finančních prostředků mezi správními orgány, neboť tyto finanční prostředky byly v konečném důsledku využity pro účely instalace sítě DTT, a sice subjekty vykonávajícími hospodářskou činnost (jak je vysvětleno v oddíle 6.2.1.2).

(149) Z výše uvedených okolností vyplývá, že zkoumané opatření bylo financováno přímo z rozpočtu státu a z rozpočtů některých autonomních oblastí a obcí. Podpora na provozování a údržbu, jak je popsána ve 44. bodě odůvodnění, nebyla financována ze státního rozpočtu, nýbrž přímo z rozpočtů autonomních oblastí. Je tedy přičitatelná státu, a představuje tudíž využití veřejných zdrojů.

6.2.1.2. Hospodářské zvýhodnění subjektů vykonávajících hospodářskou činnost

(150) V rámci dotčeného opatření byly státní prostředky převedeny určitým podnikům. Přestože Smlouva pojem podniku nedefinuje, odkazuje na veškeré fyzické nebo právnické osoby bez ohledu na jejich status a financování, které vykonávají hospodářskou činnost. V praxi Komise, kterou potvrdily i soudy, je provozování sítí televizního vysílání považováno za hospodářskou činnost (71), jak je tomu i v jiných případech, kdy jsou infrastruktury spravovány regionálními orgány (72). V případě, jímž se zabýváme, jsou provozovatelé platforem a většina veřejných podniků či obcí zapsáni v rejstříku CMT jakožto provozovatelé sítí. To znamená, že poskytují určité služby, které podle ustálené praxe představují hospodářskou činnost. Trh existuje, pokud – jak je tomu i v tomto případě – mají ostatní provozovatelé zájem poskytovat dotčenou službu nebo toho jsou schopni. Například Astra se před dokončením rozšíření pokrytí v oblasti II účastnila několika schůzek s autonomními oblastmi, během nichž jim představila svou nabídku. V březnu 2008 se Astra také zúčastnila technologicky neutrálního výběrového řízení, které bylo vyhlášeno v Kantábrii pro účely zajištění digitálního televizního vysílání v oblastech II a III, a uspěla v něm. Skutečnost, že veřejné podniky a obce nezískávají za poskytnuté služby žádnou odměnu, nebrání tomu, aby byly dotčené činnosti považovány za hospodářskou činnost (73).

(151) Komise nesouhlasí s argumentem, který vzneslo Španělsko a podle něhož má být provozování sítě pozemního vysílání autonomními oblastmi, veřejnými podniky a obcemi považováno za výkon úřední pravomoci, která jim náleží jakožto veřejným orgánům, a proto se na něj nevztahuje působnost článku 107 SFEU. Bylo uznáno, že činnosti, které souvisí s výkonem státní moci a které vykonává přímo stát nebo orgány, které působí v rámci působnosti své veřejné moci, nelze pro účely pravidel v oblasti hospodářské soutěže považovat za hospodářské činnosti (74). Jedná se o činnosti, které patří mezi základní funkce státu nebo jsou s těmito funkcemi spojeny svou povahou, svým cílem a pravidly, kterými se řídí. Judikatura Soudního dvora poskytla několik příkladů činností spadajících do této kategorie, přičemž určila rozdíl mezi státními činnostmi v pravém slova smyslu a obchodními činnostmi, jež může vykonávat státní subjekt. Součástí tohoto výčtu jsou činnosti související s armádou nebo policií, se zachováním a zlepšováním bezpečnosti letového