2)

Příloha II se nahrazuje tímto: „PŘÍLOHA II Technické požadavky Technickými požadavky pro ES schválení typu předních ochranných konstrukcí chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů jsou požadavky uvedené v bodu 3 kodexu 6 (4) rozhodnutí OECD C(2008) 128 z října 2008, s výjimkou bodů 3.2.4 („zkušební protokol“), 3.4.1 („administrativní rozšíření“), 3.5 („označování“) a 3.7 („výkonnost kotevních úchytů bezpečnostních pásů“), které znějí: „3. PRAVIDLA A POKYNY 3.1 Předběžné podmínky pro zkoušky pevnosti 3.1.1 Dokončení dvou předběžných zkoušek Ochranná konstrukce může být podrobena zkouškám pevnosti pouze v případě uspokojivého výsledku zkoušky příčné stability i zkoušky odolnosti proti opakovanému převracení (viz vývojový diagram na obrázku 6.3). 3.1.2 Příprava na předběžné zkoušky 3.1.2.1 Traktor musí být opatřen ochrannou konstrukcí v její bezpečnostní poloze. 3.1.2.2 Musí být vybaven pneumatikami největšího průměru předepsaného výrobcem a nejmenšího průřezu pro pneumatiky tohoto průměru. Pneumatiky musí být bez kapalinové náplně a musí být nahuštěny na tlak doporučený pro práci v terénu. 3.1.2.3 Zadní kola musí být nastavena na nejužší rozchod; přední kola se nastaví na rozchod co nejbližší rozchodu zadních kol. Jsou-li možné dvě polohy nastavení rozchodu předních kol, které se od nejužšího rozchodu zadních kol liší o stejnou hodnotu, zvolí se větší z těchto dvou nastavení předního rozchodu. 3.1.2.4 Všechny nádrže traktoru musí být naplněné nebo musí být kapaliny nahrazeny rovnocennou zátěží v odpovídající poloze. 3.1.2.5 Všechna upevnění použitá v sériové výrobě musí být připevněna na traktoru v normální poloze. 3.1.3 Zkouška příčné stability 3.1.3.1 Traktor připravený výše uvedeným způsobem se umístí na vodorovnou plochu tak, aby kloub přední nápravy nebo v případě kloubového traktoru otočný kloub mezi oběma nápravami byl volně pohyblivý. 3.1.3.2 Pomocí zvedáku nebo zdvihadla se zvedá a naklápí ta část traktoru, která je pevně spojena s nápravou, na níž spočívá více než 50 % hmotnosti traktoru, přičemž se stále měří úhel sklonu. V okamžiku, kdy se traktor nad koly, která se dotýkají země, dostane do stavu labilní rovnováhy, musí být tento úhel větší než 38°. Tato zkouška se provede jednou s volantem vytočeným do krajní pravé polohy a jednou s volantem vytočeným do krajní levé polohy. 3.1.4 Zkouška odolnosti proti opakovanému převracení 3.1.4.1 Obecné poznámky Účelem této zkoušky je ověřit, zda konstrukce, kterou je traktor opatřen na ochranu řidiče, je schopna účinně zabránit opakovanému převracení traktoru v případě jeho převrácení na bok na svahu se sklonem 1: 1,5 (viz obrázek 6.4). Důkaz odolnosti proti opakovanému převracení lze podat některou ze dvou metod popsaných v bodech 3.1.4.2 a 3.1.4.3. 3.1.4.2 Důkaz odolnosti proti opakovanému převracení na základě zkoušky převrácení 3.1.4.2.1 Zkouška převrácení se provádí na zkušebním svahu dlouhém nejméně 4 m (viz obrázek 6.4). Povrch musí být pokryt 18 cm tlustou vrstvou materiálu, který, měřeno podle Standardů ASAE S313.3 FEB1999 a ASAE EP542 FEB1999 týkajících se kónického penetrometru půdy, má index průniku kužele: A = 235 ± 20 nebo B = 335 ± 20 3.1.4.2.2 Traktor (připravený podle bodu 3.1.2) se naklápí na bok s nulovou počáteční rychlostí. Za tímto účelem se umístí na začátek svahu tak, aby kola na straně přivrácené ke svahu již spočívala na svahu a střední rovina traktoru byla rovnoběžná s vrstevnicemi. Po nárazu na povrch svahu se traktor může nadzvednout z povrchu otočením okolo horního rohu ochranné konstrukce, avšak nesmí se dále převracet. Musí dopadnout zpět na bok, na který dopadl nejdříve. 3.1.4.3 Důkaz odolnosti proti opakovanému převracení na základě výpočtu 3.1.4.3.1 Pro účely ověření odolnosti proti opakovanému převracení výpočtem musí být zjištěny tyto charakteristické hodnoty traktoru (viz obrázek 6.5): B0 (m) Šířka zadních pneumatik B6 (m) Šířka ochranné konstrukce mezi pravým a levým bodem nárazu B7 (m) Šířka kapoty motoru; D0 (rad) Úhel výkyvu přední nápravy od nulové do krajní polohy D2 (m) Výška předních pneumatik při plném zatížení nápravy D3 (m) Výška zadních pneumatik při plném zatížení nápravy H0 (m) Výška kloubu přední nápravy H1 (m) Výška těžiště H6 (m) Výška v bodě nárazu H7 (m) Výška kapoty motoru L2 (m) Vodorovná vzdálenost mezi těžištěm a přední nápravou L3 (m) Vodorovná vzdálenost mezi těžištěm a zadní nápravou L6 (m) Vodorovná vzdálenost mezi těžištěm a předním bodem řezu ochrannou konstrukcí (se záporným znaménkem, leží-li tento bod před rovinou těžiště) L7 (m) Vodorovná vzdálenost mezi těžištěm a předním rohem kapoty motoru Mc (kg) Hmotnost traktoru použitá při výpočtu Q (kgm2) Moment setrvačnosti okolo podélné osy vedoucí těžištěm S (m) Rozchod kol u zadní nápravy Součet rozchodu (S) a šířky pneumatik (B0) musí být větší než šířka ochranné konstrukce B6. 3.1.4.3.2 Pro účely výpočtu lze učinit tyto zjednodušující předpoklady: 3.1.4.3.2.1 stojící traktor se převrátí na svahu se sklonem 1 : 1,5 s vyrovnanou přední nápravou, jakmile těžiště je v poloze svisle nad osou otáčení; 3.1.4.3.2.2 osa otáčení je rovnoběžná s podélnou osou traktoru a prochází středem kontaktních ploch předních a zadních kol na straně svahu; 3.1.4.3.2.3 traktor neklouže dolů po svahu; 3.1.4.3.2.4 náraz na svah je částečně pružný, se součinitelem pružnosti: U = 0,2 3.1.4.3.2.5 hloubka proniknutí do svahu a deformace ochranné konstrukce dosahují celkem: T = 0,2 m 3.1.4.3.2.6 do svahu neproniknou žádné další konstrukční díly traktoru. 3.1.4.3.3 Počítačový program (BASIC (5)) k určení charakteristik opakovaného nebo přerušovaného převracení v případě bočního převrácení úzkorozchodného traktoru s ochrannou konstrukcí při převrácení umístěnou vepředu, je součástí tohoto kodexu, s příklady 6.1 až 6.11. 3.1.5 Metody měření 3.1.5.1 Vodorovné vzdálenosti mezi těžištěm a zadní (L3) nebo přední (L2) nápravou K ověření skutečnosti, že u náprav není žádný rejd řízení, je třeba změřit vzdálenost mezi přední a zadní nápravou na obou stranách traktoru Vzdálenosti mezi těžištěm a zadní nápravou (L3) nebo přední nápravou (L2) je nutné vypočítat z rozložení hmotnosti traktoru mezi přední a zadní kola. 3.1.5.2 Výšky předních (D3) a zadních (D2) pneumatik Je nutné změřit vzdálenost mezi nejvyšším bodem pneumatiky k povrchu země (viz obrázek 6.5) a použít stejnou metodu pro přední i zadní pneumatiky. 3.1.5.3 Vodorovná vzdálenost mezi těžištěm a předním bodem řezu ochrannou konstrukcí (L6). Je nutné změřit vzdálenost mezi těžištěm a předním bodem řezu ochrannou konstrukcí (viz obrázky 6.6.a, 6.6.b a 6.6.c). Pokud je ochranná konstrukce umístěna před rovinou těžiště, bude zaznamenaná vzdálenost se znaménkem minus (–L6). 3.1.5.4 Šířka ochranné konstrukce (B6) Je třeba změřit vzdálenost mezi pravým a levým bodem nárazu dvou vertikálních tyčí konstrukce. Bod nárazu je definován rovinou, která je tečná k ochranné konstrukci a prochází přes přímku, definovanou svrchními vnějšími body předních a zadních pneumatik (viz obrázek 6.7). 3.1.5.5 Výška ochranné konstrukce (H6) Je třeba změřit svislou vzdálenost od bodu nárazu konstrukce k rovině země. 3.1.5.6 Výška kapoty motoru (H7) Je třeba změřit svislou vzdálenost od bodu nárazu kapoty motoru k rovině země. Bod nárazu je definován rovinou, která je tečná ke kapotě motoru a ochranné konstrukci a prochází přes vnější body předních a zadních pneumatik (viz obrázek 6.7). Měření musí být provedeno na obou stranách kapoty motoru. 3.1.5.7 Šířka kapoty motoru (B7) Je třeba změřit vzdálenost mezi dvěma body nárazu kapoty motoru, jak je definováno výše. 3.1.5.8 Vodorovná vzdálenost mezi těžištěm a předním rohem kapoty motoru (L7); Je třeba změřit vzdálenost od bodu nárazu do kapoty motoru, jak je definováno výše, k těžišti. 3.1.5.9 Výška kloubu přední nápravy (H0) Svislá vzdálenost mezi středem kloubu přední nápravy a středem nápravy předních pneumatik (H01) musí být uvedena v technické zprávě výrobce a zkontrolována. Je třeba změřit svislou vzdálenost od středu nápravy předních pneumatik (H02) k rovině země (viz obrázek 6.8). Výška kloubu přední nápravy (H0) je součtem obou výše uvedených hodnot. 3.1.5.10 Rozchod kol u zadní nápravy (S) Je třeba změřit minimální rozchod kol u zadní nápravy, vybavenou pneumatikami s maximální velikostí, podle specifikace výrobce (viz obrázek 6.9). 3.1.5.11 Šířka zadní pneumatiky (B0) Je třeba změřit vzdálenost mezi vnější a vnitřní svislou rovinou zadní pneumatiky v její horní části (viz obrázek 6.9). 3.1.5.12 Úhel výkyvu přední nápravy (D0) Na obou stranách nápravy je třeba změřit největší úhel, který je definovaný výkyvem přední nápravy z vodorovné polohy k maximální deformaci, přičemž je třeba vzít v úvahu případný tlumič. Je třeba použít maximální naměřený úhel. 3.1.5.13 Hmotnost traktoru (M) Hmotnost traktoru musí být určena podle podmínek definovaných v bodě 3.2.1.4. 3.2 Podmínky zkoušení pevnosti ochranných konstrukcí a jejich připevnění k traktoru 3.2.1 Obecné požadavky 3.2.1.1 Účel zkoušek Účelem zkoušek prováděných pomocí speciálních zařízení je simulace takových zatížení, jimž je ochranná konstrukce vystavena při převrácení traktoru. Tyto zkoušky umožní posoudit pevnost ochranné konstrukce a součástí, kterými je připevněna k traktoru, i všech konstrukčních dílů traktoru, které zkušební zatížení přenášejí. 3.2.1.2 Metody zkoušek Zkoušky je možno provést v souladu s dynamickým nebo statickým postupem. Obě tyto metody jsou rovnocenné. 3.2.1.3 Obecná pravidla pro přípravu zkoušek 3.2.1.3.1 Ochranná konstrukce musí odpovídat specifikacím pro sériovou výrobu. Musí být připevněna způsobem, který předepsal výrobce, k jednomu z traktorů, pro který je určena. Poznámka: Ke statickým zkouškám pevnosti se nevyžaduje kompletní traktor; ochranná konstrukce a konstrukční díly traktoru, k nimž je konstrukce připevněna, však musí tvořit funkční jednotku, dále označovanou „sestava“. 3.2.1.3.2 Ke statickým i dynamickým zkouškám pevnosti musí být traktor (nebo sestava) opatřeny všemi konstrukčními díly sériové výroby, které mohou ovlivnit pevnost ochranné konstrukce nebo které mohou být pro zkoušku pevnosti nezbytné. Na traktoru (nebo na sestavě) musí být rovněž namontovány konstrukční díly, které mohou ohrožovat chráněný prostor, aby bylo možné ověřit splnění požadavků podle podmínek přijatelnosti v bodě 3.2.3. Musí být dodány nebo na výkresech znázorněny všechny konstrukční díly traktoru nebo ochranné konstrukce, včetně ochrany proti povětrnostním vlivům. 3.2.1.3.3 Ke zkouškám pevnosti musí být demontovány všechny krycí plechy a odnímatelné nekonstrukční součásti, aby nemohly přispívat k pevnosti ochranné konstrukce. 3.2.1.3.4 Rozchod kol se nastaví tak, aby ochranná konstrukce během zkoušek pevnosti pokud možno nebyla podpírána pneumatikami. Pokud se tyto zkoušky provádějí v souladu se statickým postupem, mohou být kola odmontována. 3.2.1.4 Referenční hmotnost traktoru během zkoušek pevnosti Referenční hmotnost M, používaná ve vzorcích pro výpočet výšky pádu kyvadlového závaží, energií zatížení a tlakových sil, musí být minimálně hmotnost traktoru, bez volitelné výbavy, ale včetně chladící kapaliny, olejů, paliva, nářadí a ochranné konstrukce. Není zahrnuto volitelné přední nebo zadní závaží, zátěž v pneumatikách, připevněné přístroje a zařízení nebo jakékoli speciální příslušenství. 3.2.2 Zkoušky 3.2.2.1 Pořadí zkoušek Zkoušky se provádějí v níže uvedeném pořadí, bez zřetele k přídavným zkouškám uvedeným v bodech 3.3.1.1.6, 3.3.1.1.7, 3.3.2.1.6 a 3.3.2.1.7: 1. ráz (dynamická zkouška) nebo zatěžování (statická zkouška) zezadu ochranné konstrukce (viz 3.3.1.1.1 a 3.3.2.1.1); 2. zkouška tlakem na zadní část ochranné konstrukce (dynamická nebo statická zkouška) (viz 3.3.1.1.4 a 3.3.2.1.4); 3. ráz (dynamická zkouška) nebo zatěžování (statická zkouška) zepředu ochranné konstrukce (viz 3.3.1.1.2 a 3.3.2.1.2); 4. ráz (dynamická zkouška) nebo zatěžování (statická zkouška) zboku ochranné konstrukce (viz 3.3.1.1.3 a 3.3.2.1.3); 5. tlaková zkouška v přední části konstrukce (dynamická nebo statická zkouška) (viz 3.3.1.1.5 a 3.3.2.1.5). 3.2.2.2 Obecné požadavky 3.2.2.2.1 Jestliže se během zkoušky kterýkoli prvek upevnění poruší nebo posune, je třeba zkoušku zahájit znovu. 3.2.2.2.2 Během zkoušek se nesmějí provádět žádné opravy nebo úpravy traktoru nebo ochranné konstrukce. 3.2.2.2.3 Během zkoušek nemá převodovka traktoru zařazený rychlostní stupeň a brzdy jsou uvolněny. 3.2.2.2.4 Je-li traktor opatřen systémem odpružení mezi podvozkem traktoru a koly, musí být tento systém během zkoušek zablokován. 3.2.2.2.5 Pro první zkoušku rázem na zadní část ochranné konstrukce (v případě dynamických zkoušek) nebo první zkoušku zatěžováním zadní části ochranné konstrukce (v případě statických zkoušek) se zvolí ta strana, která podle názoru zkušebních orgánů povede ke sledu zkoušek rázem nebo zkoušek zatěžováním za podmínek, jež jsou pro ochrannou konstrukci nejméně příznivé. Zkouška rázem nebo zatěžováním z boku a zkouška rázem nebo zatěžováním zezadu se provedou na protilehlých stranách podélné střední roviny ochranné konstrukce. Zkouška rázem nebo zatěžováním zepředu se provede na stejné straně podélné střední roviny ochranné konstrukce jako zkouška rázem nebo zatěžováním z boku. 3.2.3 Podmínky pro schválení 3.2.3.1 Ochranná konstrukce se pokládá za vyhovující požadavkům vztahujícím se na pevnost, jestliže splňuje tyto podmínky: 3.2.3.1.1 po každé částečné zkoušce je bez prasklin a trhlin ve smyslu bodů 3.3.1.2.1 nebo 3.2.3.1.2. Jestliže se během jedné z těchto zkoušek objeví trhliny nebo praskliny, které nelze pokládat za zanedbatelné, provede se, v souladu s dynamickými nebo statickými zkouškami, ihned po zkouškách tlakem či rázem, při nichž se tyto trhliny nebo praskliny objevily, zkouška doplňková; 3.2.3.1.2 během zkoušek jiných než zkoušek přetížením nesmí žádná část ochranné konstrukce proniknout do chráněného prostoru, jak je definován v bodě 1.6 přílohy I; 3.2.3.1.3 během zkoušek jiných než zkoušek přetížením musí být všechny části chráněného prostoru chráněny konstrukcí v souladu s body 3.3.1.2.2 a 3.3.2.2.2; 3.2.3.1.4 během zkoušek nesmí ochranná konstrukce způsobovat jakákoli omezení pro konstrukci sedadla; 3.2.3.1.5 pružná deformace, měřená v souladu s body 3.3.1.2.3 a 3.3.2.2.3, musí být nižší než 250 mm. 3.2.3.2 Řidič nesmí být ohrožen žádnou částí příslušenství. Nepřípustné jsou jakékoli vyčnívající díly nebo části příslušenství, které by v případě převrácení traktoru mohly řidiče poranit, nebo jakákoli část příslušenství, která by ho mohla v důsledku deformace ochranné konstrukce zachytit, například za nohu. 3.2.4 [neuplatňuje se] 3.2.5 Přístroje a zařízení pro dynamické zkoušky 3.2.5.1 Kyvadlové závaží 3.2.5.1.1 Blok působící jako kyvadlové závaží musí být zavěšen dvěma řetězy nebo ocelovými lany na otočných čepech umístěných nejméně 6 m nad zemí. K dispozici musí být zařízení umožňující nezávislé nastavení výšky zdvihu závaží a úhlu mezi závažím a závěsnými řetězy či lany. 3.2.5.1.2 Hmotnost závaží musí být 2 000 ± 20 kg bez hmotnosti řetězů nebo lan, přičemž hmotnost řetězů nebo lan nesmí překročit 100 kg. Délka stran nárazové plochy je 680 ± 20 mm (viz obrázek 6.10). Výplň závaží musí být provedena takovým způsobem, aby poloha jeho těžiště zůstávala konstantní a shodovala se s geometrickým středem kvádru. 3.2.5.1.3 Kvádr musí být připojen k systému, který ho táhne nazpět pomocí rychločinného uvolňovacího mechanismu, který je zkonstruován a umístěn tak, aby umožnil spuštění kvádru, aniž by došlo k jeho rozkmitání okolo jeho vodorovné osy kolmé k rovině dráhy kyvadla. 3.2.5.2 Podpěry kyvadla Otočné čepy kyvadla musí být připevněny tak, aby jejich posunutí v žádném směru nepřekračovalo 1 % výšky pádu. 3.2.5.3 Ukotvení 3.2.5.3.1 Ke stabilní základové desce pod kyvadlem musí být tuhým způsobem připevněny upínací kolejnice, jejichž rozteč vytváří dostatečně velkou plochu pro upevnění traktoru ve všech níže vyobrazených případech (viz obrázky 6.11, 6.12 a 6.13). 3.2.5.3.2 Traktor se připoutá ke kolejnicím pomocí ocelových lan kruhového průřezu s duší z vláken, konstrukce 6 × 19 podle normy ISO 2408:2004 a jmenovitého průměru 13 mm. Kovové prameny musí mít pevnost v tahu 1 770 MPa. 3.2.5.3.3 U kloubového traktoru musí být otočný kloub pro všechny zkoušky vhodně podepřen a připoután. Pro zkoušku rázem z boku musí být rovněž podepřen ze strany protilehlé nárazu. Přední a zadní kola nemusí být v jedné linii, pokud se tím usnadní připoutání lany. 3.2.5.4 Zaklínění kol 3.2.5.4.1 K zaklínění kol při zkoušce rázem z boku se použije hranol z měkkého dřeva průřezu 150 × 150 mm (viz obrázky 6.11, 6.12 a 6.13). 3.2.5.4.2 Během bočních zkoušek nárazem musí být hranol z měkkého dřeva připevněný k zemi, aby podepřel disk kola na opačné straně oproti straně nárazu (viz obrázek 6.13). 3.2.5.5 Zapření a upevnění kloubových traktorů 3.2.5.5.1 U kloubových traktorů je nutné ještě další zapření a upevnění. Jeho účelem je zajistit, aby část traktoru, k níž je připevněna ochranná konstrukce, byla stejně tuhá jako traktor nekloubové konstrukce. 3.2.5.5.2 Další podrobnosti týkající se zkoušek rázem a tlakem jsou uvedeny v bodě 3.3.1.1. 3.2.5.6 Tlak v pneumatikách a průhyb pneumatik 3.2.5.6.1 Pneumatiky musí být bez kapalinové náplně a musí být nahuštěny na tlak předepsaný výrobcem pro práci v terénu. 3.2.5.6.2 Poutací lana se v každém jednotlivém případě napnou tak, aby se průhyb pneumatik rovnal 12 % výšky stěny pneumatiky (vzdálenost mezi zemí a nejnižším bodem ráfku) před napnutím. 3.2.5.7 Zařízení pro zkoušku tlakem Zařízení podle obrázku 6.14 musí být schopno vyvinout sílu působící svisle dolů na ochrannou konstrukci přes tuhý nosník o šířce přibližně 250 mm, spojený se zatěžovacím mechanismem prostřednictvím univerzálních spojů. Nápravy traktoru musí být vhodným způsobem podepřeny, aby tlakovou silou nebyly zatěžovány pneumatiky traktoru. 3.2.5.8 Měřicí přístroje Jsou zapotřebí následující měřicí přístroje: 3.2.5.8.1 zařízení pro měření pružné deformace (rozdílu mezi největší okamžitou deformací a trvalou deformací, viz obrázek 6.15). 3.2.5.8.2 zařízení umožňující ověřit, že ochranná konstrukce nepronikla do chráněného prostoru a že chráněný prostor během zkoušky zůstal ochrannou konstrukcí chráněn (viz bod 3.3.2.2.2). 3.2.6 Přístroje a zařízení pro statické zkoušky 3.2.6.1 Zařízení pro statické zkoušky 3.2.6.1.1 Zařízení pro statické zkoušky musí být zkonstruováno tak, aby umožňovalo působení síly nebo zatížení na ochrannou konstrukci. 3.2.6.1.2 Je nutno zabezpečit, aby se zatížení mohlo ve směru kolmém ke směru zatěžování rovnoměrně rozložit podél příložné desky (příruby), jejíž délka se rovná přesnému násobku 50 mm v rozsahu od 250 mm do 700 mm. Rozměr tuhého nosníku ve svislém směru je 150 mm. Hrany nosníku, které jsou ve styku s ochrannou konstrukcí, musí být zaobleny s poloměrem zaoblení nejvýše 50 mm. 3.2.6.1.3 Příložná deska musí být schopna přizpůsobit se jakémukoli úhlu vůči směru zatěžování, aby mohla sledovat změny úhlu zatěžované plochy ochranné konstrukce při její deformaci. 3.2.6.1.4 Směr působení síly (odchylka od vodorovného a svislého směru): — na začátku zkoušky při nulovém zatížení: ± 2°, — během zkoušky pod zatížením: 10° nad a 20° pod vodorovnou rovinou. Tyto odchylky je nutno udržovat co nejmenší. 3.2.6.1.5 Rychlost deformace musí být dostatečně nízká (nižší než 5 mm/s), aby zatěžování mohlo být v každém okamžiku považováno za statické. 3.2.6.2 Zařízení pro měření energie pohlcené konstrukcí 3.2.6.2.1 K určení energie pohlcené ochrannou konstrukcí se sestrojí křivka síla/deformace. Není zapotřebí měřit sílu a deformaci v bodě, ve kterém na konstrukci působí zatížení; je však nutno měřit sílu a deformaci současně a kolineárně. 3.2.6.2.2 Výchozí bod měření deformace se zvolí tak, aby se brala v úvahu pouze energie pohlcená ochrannou konstrukcí a/nebo deformací určitých dílů traktoru. Energie pohlcená deformací nebo proklouznutím upevnění se nesmí brát v úvahu. 3.2.6.3 Prostředky připevnění traktoru k základové desce 3.2.6.3.1 Ke stabilní základové desce umístěné vedle zkušebního zařízení musí být tuhým způsobem připevněny upínací kolejnice, jejichž rozteč vytváří dostatečně velkou plochu pro upevnění traktoru. 3.2.6.3.2 Traktor se vhodnými prostředky (deskami, klíny, ocelovými lany, napínacím zařízením apod.) připoutá ke kolejnicím tak, aby se v průběhu zkoušek nemohl pohnout. Splnění tohoto požadavku se během zkoušky ověřuje pomocí obvyklých přístrojů na měření délky. Jestliže se traktor pohne, celá zkouška se musí opakovat, s výjimkou případu, kdy zařízení na měření deformací, které byly vzaty v úvahu pro sestrojení křivky síla/deformace, je připevněno k traktoru. 3.2.6.4 Zařízení pro zkoušku tlakem Zařízení podle obrázku 6.14 musí být schopno vyvinout sílu působící svisle dolů na ochrannou konstrukci přes tuhý nosník o šířce přibližně 250 mm, spojený se zatěžovacím mechanismem prostřednictvím univerzálních spojů. Nápravy traktoru musí být vhodným způsobem podepřeny, aby tlakovou silou nebyly zatíženy pneumatiky traktoru. 3.2.6.5 Další měřicí přístroje Zapotřebí jsou rovněž následující měřicí přístroje: 3.2.6.5.1 zařízení pro měření pružné deformace (rozdílu mezi největší okamžitou deformací a trvalou deformací, viz obrázek 6.15). 3.2.6.5.2 zařízení umožňující ověřit, že ochranná konstrukce nepronikla do chráněného prostoru a že chráněný prostor během zkoušky zůstal ochrannou konstrukcí chráněn (viz bod 3.3.2.2.2). 3.3 Zkušební postupy 3.3.1 Dynamické zkoušky 3.3.1.1 Zkoušky rázem a tlakem 3.3.1.1.1 Ráz zezadu 3.3.1.1.1.1 Traktor se umístí vůči kyvadlovému závaží tak, aby při nárazu závaží do ochranné konstrukce nárazová plocha závaží a závěsné řetězy nebo lana svíraly se svislou rovinou A úhel rovný hodnotě M/100 a nejvýše 20°, s výjimkou případů, kdy v průběhu deformace svírá ochranná konstrukce v bodě nárazu se svislicí úhel větší. V takovém případě se nárazová plocha závaží pomocí přídavné podpěry nastaví tak, aby byla v bodě nárazu v okamžiku největší deformace s ochrannou konstrukcí rovnoběžná a úhel sklonu závěsných řetězů nebo lan vůči svislici zůstal stejný, jako je uvedeno výše. Nastaví se výška zdvihu závaží a učiní nutná opatření, která zabrání, aby se závaží otáčelo okolo bodu nárazu. Bodem nárazu je ta část ochranné konstrukce, která v případě nehody, při níž se traktor převrátí dozadu, pravděpodobně narazí na zem jako první; zpravidla to bývá horní okraj. Poloha těžiště závaží je v jedné šestině šířky horní části ochranné konstrukce směrem dovnitř od svislé roviny, která je rovnoběžná se střední rovinou traktoru a dotýká se vnějšího okraje horní části ochranné konstrukce. Je-li ochranná konstrukce v uvedeném bodě zakřivená nebo zde vyčnívá, přiloží se k ní klíny, které umožní provést ráz na tento bod, aniž by přitom ochrannou konstrukci zpevňovaly. 3.3.1.1.1.2 Traktor se připoutá k základové desce čtyřmi ocelovými lany, po jednom na každém konci obou náprav, v uspořádání podle obrázku 6.11. Přední a zadní body upevnění lan jsou od sebe vzdáleny tak, aby lana svírala se základovou deskou úhel menší než 30°. Zadní body upevnění jsou přitom rozmístěny tak, aby bod konvergence obou lan ležel ve svislé rovině, v níž se pohybuje těžiště závaží. Lana se napnou tak, aby průhyby pneumatik odpovídaly hodnotám podle bodu 3.2.5.6.2. Po napnutí lan se těsně před zadní kola vloží a pevně k nim přitlačí dřevěný hranol, který se potom připevní k základové desce. 3.3.1.1.1.3 V případě traktoru kloubového typu se mimo to otočný kloub podepře hranolem průřezu nejméně 100 × 100 mm a pevně se připoutá k základové desce. 3.3.1.1.1.4 Kyvadlové závaží se zdvihne tak, aby výška jeho těžiště nad bodem nárazu odpovídala hodnotě dané jedním z níže uvedených dvou vzorců, zvoleným podle referenční hodnoty hmotnosti zkoušené sestavy: H = 25 + 0,07 M u traktorů s referenční hmotností nižší než 2 000 kg; H = 125 + 0,02 M u traktorů s referenční hmotností vyšší než 2 000 kg. Kyvadlové závaží se pak uvolní, aby narazilo do ochranné konstrukce. 3.3.1.1.1.5 Pro traktory s otočným sedadlem řidiče (otočné sedadlo a nastavitelný volant) se použijí stejné vzorce. 3.3.1.1.2 Ráz zepředu 3.3.1.1.2.1 Traktor se umístí vůči kyvadlovému závaží tak, aby při nárazu závaží do ochranné konstrukce nárazová plocha závaží a závěsné řetězy nebo lana svíraly se svislou rovinou A úhel rovný hodnotě M/100 a nejvýše 20°, s výjimkou případů, kdy v průběhu deformace svírá ochranná konstrukce v bodě nárazu se svislicí úhel větší. V takovém případě se nárazová plocha závaží pomocí přídavné podpěry nastaví tak, aby byla v bodě nárazu v okamžiku největší deformace s ochrannou konstrukcí rovnoběžná a úhel sklonu závěsných řetězů nebo lan vůči svislici zůstal stejný, jako je uvedeno výše. Nastaví se výška zdvihu závaží a učiní nutná opatření, která zabrání závaží, aby se otáčelo okolo bodu nárazu. Bodem nárazu je ta část ochranné konstrukce, která v případě převrácení traktoru na bok během jízdy dopředu pravděpodobně narazí na zem jako první, zpravidla horní okraj. Poloha těžiště závaží je v jedné šestině šířky horní části ochranné konstrukce směrem dovnitř od svislé roviny, která je rovnoběžná se střední rovinou traktoru a dotýká se vnějšího okraje horní části ochranné konstrukce. Je-li ochranná konstrukce v uvedeném bodě zakřivená nebo zde vyčnívá, přiloží se k ní klíny, které umožní provést ráz na tento bod, aniž by přitom ochrannou konstrukci zpevňovaly. 3.3.1.1.2.2 Traktor se připoutá k základové desce čtyřmi ocelovými lany, po jednom na každém konci obou náprav, v uspořádání podle obrázku 6.12. Přední a zadní body upevnění lan jsou od sebe vzdáleny tak, aby lana svírala se základovou deskou úhel menší než 30°. Zadní body upevnění jsou přitom rozmístěny tak, aby bod konvergence obou lan ležel ve svislé rovině, v níž se pohybuje těžiště závaží. Lana se napnou tak, aby průhyby pneumatik odpovídaly hodnotám podle bodu 3.2.5.6.2. Po napnutí lan se těsně za zadní kola vloží a pevně k nim přitlačí dřevěný hranol, který se potom připevní k základové desce. 3.3.1.1.2.3 V případě traktoru kloubového typu se mimo to otočný kloub podepře hranolem průřezu nejméně 100 × 100 mm a pevně se připoutá k základové desce. 3.3.1.1.2.4 Kyvadlové závaží se zdvihne tak, aby výška jeho těžiště nad bodem nárazu odpovídala hodnotě dané jedním z níže uvedených dvou vzorců, zvoleným podle referenční hodnoty hmotnosti zkoušené sestavy: H = 25 + 0,07 M u traktorů s referenční hmotností nižší než 2 000 kg; H = 125 + 0,02 M u traktorů s referenční hmotností vyšší než 2 000 kg. Kyvadlové závaží se pak uvolní, aby narazilo do ochranné konstrukce. 3.3.1.1.2.5 Pro traktory s otočným sedadlem řidiče (otočné sedadlo a nastavitelný volant) je výška větší ze dvou hodnot, z nichž první hodnota je určena výše uvedeným vzorcem a druhá hodnota níže uvedeným vzorcem: H = 2,165 × 10–8 M × L2 nebo H = 5,73 × 10–2 I 3.3.1.1.3 Ráz z boku 3.3.1.1.3.1 Traktor se musí umístit vůči kyvadlovému závaží tak, aby při nárazu závaží do ochranné konstrukce byly nárazová plocha závaží a závěsné řetězy nebo lana ve svislé poloze, s výjimkou případů, kdy v průběhu deformace svírá ochranná konstrukce v bodě nárazu se svislicí úhel menší než 20°. V takovém případě se nárazová plocha závaží pomocí přídavné podpěry nastaví tak, aby byla v bodě nárazu v okamžiku největší deformace rovnoběžná s ochrannou konstrukcí a závěsné řetězy nebo lana zůstaly při nárazu svislé. Nastaví se výška zdvihu kyvadlového závaží a učiní nutná opatření, která zabrání, aby se závaží otáčelo okolo bodu nárazu. Bodem nárazu je ta část ochranné konstrukce, která v případě nehody, při níž se traktor převrátí na bok, pravděpodobně první narazí na zem. 3.3.1.1.3.2 Kola traktoru na straně, na kterou směřuje ráz, se připoutají k základové desce ocelovými lany vedenými přes odpovídající konce přední a zadní nápravy. Lana se napnou tak, aby způsobily průhyby pneumatik odpovídající hodnotám podle bodu 3.2.5.6.2. Po napnutí lan se na základovou desku položí dřevěný hranol, pevně se přitlačí k pneumatikám na opačné straně, než na kterou směřuje ráz, a potom se připevní k základové desce. Jestliže vnější strany předních a zadních pneumatik neleží v téže svislé rovině, může být nutné použití dvou bloků nebo klínů. Potom se k ráfku nejvíce zatíženého kola protilehlého vůči nárazu závaží přiloží podpěra, jak znázorňuje obrázek 6.13, pevně se přitlačí k ráfku a pak připevní k základové desce. Délka této podpěry se volí tak, aby v poloze při zapření ráfku svírala se základovou deskou úhel (30 ± 3)°. Délka podpěry přitom má být, podle možnosti, 20- až 25násobkem její tloušťky a šířka dvoj- až trojnásobkem její tloušťky. Podpěry musí být na obou koncích upraveny do tvaru podle detailního vyobrazení na obrázku 6.13. 3.3.1.1.3.3 V případě traktoru kloubového typu se mimo to otočný kloub musí podepřít hranolem průřezu nejméně 100 × 100 mm a v příčném směru podepřít podobným zařízením jako u zadních kol, jak je uvedeno v bodě 3.3.1.1.3.2. Otočný kloub se pak pevně připoutá k základové desce. 3.3.1.1.3.4 Kyvadlové závaží se zdvihne tak, aby výška jeho těžiště nad bodem nárazu odpovídala hodnotě dané jedním z níže uvedených dvou vzorců, zvoleným podle referenční hodnoty hmotnosti zkoušené sestavy: H = (25 + 0,20 M) (B6 + B)/2B u traktorů s referenční hmotností nižší než 2 000 kg; H = (125 + 0,15 M) (B6 + B)/2B u traktorů s referenční hmotností vyšší než 2 000 kg. 3.3.1.1.3.5 Pro traktory s otočným prostorem je výška větší ze dvou hodnot, z nichž první hodnota je určena výše uvedeným vzorcem a druhá hodnota níže uvedeným vzorcem: H = 25 + 0,2 M u traktorů s referenční hmotností nižší než 2 000 kg; H = 125 + 0,15 M u traktorů s referenční hmotností vyšší než 2 000 kg. Kyvadlové závaží se pak uvolní, aby narazilo do ochranné konstrukce. 3.3.1.1.4 Zkouška tlakem na zadní část Nosník se položí přes nejvyšší zadní konstrukční prvek (prvky) ochranné konstrukce, přičemž výslednice tlakových sil leží ve střední rovině traktoru. Působí se silou Fv, kde: Fv = 20 M Působení síly Fv pokračuje ještě nejméně 5 s od okamžiku, kdy se deformace pozorovaná prostým okem plně ustálí. Pokud zadní část střechy ochranné konstrukce není schopna zadržet plnou tlakovou sílu, působí se touto silou, dokud se střecha nezdeformuje natolik, že se shoduje s rovinou spojující horní část ochranné konstrukce s tou partií zadní části traktoru, která je schopna unést traktor při jeho převrácení. Působení síly se pak zastaví a přítlačný nosník se přemístí tak, aby doléhal na tu partii ochranné konstrukce, o kterou by se pak opíral plně převrácený traktor. Potom se znovu působí tlakovou silou Fv. 3.3.1.1.5 Zkouška tlakem na přední část Nosník se položí přes nejvyšší přední konstrukční prvek (prvky) ochranné konstrukce, přičemž výslednice tlakových sil leží ve střední rovině traktoru. Působí se silou Fv, kde: Fv = 20 M Působení síly Fv pokračuje ještě nejméně 5 s od okamžiku, kdy se deformace pozorovaná prostým okem plně ustálí. Jestliže přední část střechy ochranné konstrukce není schopna zadržet plnou tlakovou sílu, působí se touto silou, dokud se střecha nezdeformuje natolik, že se shoduje s rovinou spojující horní část ochranné konstrukce s tou partií přední části traktoru, která je schopna unést traktor při jeho převrácení. Působení síly se pak zastaví a přítlačný nosník se přemístí tak, aby doléhal na tu partii ochranné konstrukce, o kterou by se pak opíral plně převrácený traktor. Potom se znovu působí tlakovou silou Fv. 3.3.1.1.6 Přídavné zkoušky rázem Jestliže se během zkoušky rázem objeví trhliny nebo praskliny, které nelze pokládat za zanedbatelné, provede se ihned po zkoušce rázem, při níž se tyto trhliny nebo praskliny objevily, druhá podobná zkouška rázem, avšak s použitím výšky pádu rovné: H’ = (H × 10–1) (12 + 4a) (1 + 2a)–1 kde ‚a‘ je poměr trvalé deformace (Dp) k pružné deformaci (De): a = Dp / De měřené v bodě nárazu. Přídavná trvalá deformace způsobená druhým rázem nesmí překročit 30 % trvalé deformace způsobené prvním rázem. Aby bylo možné přídavnou zkoušku provést, je nutno při všech zkouškách rázem měřit pružnou deformaci. 3.3.1.1.7 Přídavné zkoušky tlakem Jestliže se během zkoušky tlakem objeví trhliny nebo praskliny, které nelze pokládat za zanedbatelné, provede se ihned po zkouškách tlakem, při nichž se tyto trhliny nebo praskliny objevily, druhá podobná zkouška tlakem, avšak s použitím síly rovné 1,2 Fv. 3.3.1.2 Měření, která je nutno provést 3.3.1.2.1 Lomy a praskliny Po každé zkoušce se vizuálně kontrolují všechny konstrukční prvky, spoje a připevňovací součásti, zda nevykazují lomy nebo praskliny, drobné praskliny na nevýznamných součástech se neberou v úvahu. Trhliny způsobené okraji kyvadlového závaží se neberou v úvahu. 3.3.1.2.2 Chráněný prostor 3.3.1.2.2.1 Zásah do chráněného prostoru Během každé zkoušky ochranné konstrukce se ověřuje, zda některá její část nepronikla do chráněného prostoru okolo sedadla řidiče definovaného v bodě 1.6. Kromě toho nemá být chráněný prostor mimo oblast chráněnou ochrannou konstrukcí. Pro tento účel se předpokládá, že tento případ nastane, když po převrácení traktoru ve směru, ze kterého byla provedena zkouška, některá část chráněného prostoru přijde do styku se základovou deskou. Při tomto odhadu jsou u předních a zadních pneumatik a u rozchodu kol brány v úvahu nejmenší hodnoty udané výrobcem pro jejich nastavení. 3.3.1.2.2.2 Zkoušky zadního pevného prvku Je-li traktor vybaven tuhou součástí, krytem nebo podobným pevným prvkem umístěným za sedadlem řidiče, pokládá se tato součást za opěrný bod pro případ převrácení na bok nebo dozadu. Tento pevný prvek umístěný za sedadlem řidiče musí být schopen vydržet, aniž by se zlomil nebo pronikl do chráněného prostoru, dolů působící sílu Fi, kde: Fi = 15 M přičemž tato síla působí kolmo na okraj rámu ve středové rovině traktoru. Původní úhel působení tlaku musí být 40° počítáno od rovnoběžky se zemí, jak je znázorněno na obrázku 6.16. Minimální šířka pevné části musí být 500 mm (viz obrázek 6.17). Tato konstrukce musí být dostatečně tuhá a pevně připevněná k zadní části traktoru. 3.3.1.2.3 Pružná deformace (při nárazu z boku) Pružná deformace se měří (810 + av) mm nad bodem indexu sedadla ve svislé rovině procházející bodem nárazu. K měření lze použít zařízení podobné tomu, které je znázorněno na obrázku 6.15. 3.3.1.2.4 Trvalá deformace Po závěrečné zkoušce tlakem se zaznamená trvalá deformace ochranné konstrukce. Za tímto účelem se použije poloha hlavních prvků ochranné konstrukce vůči bodu indexu sedadla před zahájením zkoušek. 3.3.2 Statické zkoušky 3.3.2.1 Zkoušky zatížením a tlakem 3.3.2.1.1 Zatížení zezadu 3.3.2.1.1.1 Zatížení působí vodorovně, ve svislé rovině rovnoběžné se střední rovinou traktoru. Bodem působení zatížení je ta část ochranné konstrukce, která v případě nehody, při níž se traktor převrátí dozadu, pravděpodobně narazí na zem jako první, zpravidla horní okraj. Svislá rovina, v níž zatížení působí, je ve vzdálenosti rovné jedné třetině vnější šířky horní části ochranné konstrukce od střední roviny. Je-li ochranná konstrukce v tomto místě zakřivená nebo zde vyčnívá, přiloží se k ní klíny, které umožní působit zatížením na tento bod, aniž by přitom ochrannou konstrukci zpevňovaly. 3.3.2.1.1.2 Sestava se upevní k základové desce, jak je popsáno v bodě 3.2.6.3. 3.3.2.1.1.3 Energie pohlcená ochrannou konstrukcí během zkoušky se musí přinejmenším rovnat: Eil = 500 + 0,5 M 3.3.2.1.1.4 Pro traktory s otočným sedadlem řidiče (otočné sedadlo a nastavitelný volant) se použijí stejné vzorce. 3.3.2.1.2 Zatížení zepředu 3.3.2.1.2.1 Zatížení působí vodorovně, ve svislé rovině, která je rovnoběžná se střední rovinou traktoru a nachází se od ní ve vzdálenosti rovné jedné třetině vnější šířky horní části ochranné konstrukce. Bodem působení zatížení je ta část ochranné konstrukce, která by v případě nehody, při níž se traktor při jízdě dopředu převrátí na bok, pravděpodobně první narazila na zem, zpravidla horní okraj. Je-li ochranná konstrukce v tomto místě zakřivená nebo zde vyčnívá, přiloží se k ní klíny, které umožní působit zatížením na tento bod, aniž by přitom ochrannou konstrukci zpevňovaly. 3.3.2.1.2.2 Sestava se upevní k základové desce, jak je popsáno v bodě 3.2.6.3. 3.3.2.1.2.3 Energie pohlcená ochrannou konstrukcí během zkoušky se musí přinejmenším rovnat: Eil = 500 + 0,5 M 3.3.2.1.2.4 Pro traktory s otočným sedadlem řidiče (otočné sedadlo a nastavitelný volant) bude energie ta větší ze dvou hodnot, přičemž první hodnota je určena výše uvedeným vzorcem a druhá hodnota níže uvedeným vzorcem: Eil = 2,165 × 10–7M × L2 nebo Eil = 0,574 I 3.3.2.1.3 Zatížení z boku 3.3.2.1.3.1 Boční zatížení působí vodorovně, ve svislé rovině kolmé na střední rovinu traktoru. Bodem působení zatížení je ta část ochranné konstrukce, která by v případě nehody, při níž se traktor převrátí na bok, pravděpodobně narazila na zem jako první, zpravidla horní okraj. 3.3.2.1.3.2 Sestava se upevní k základové desce, jak je popsáno v bodě 3.2.6.3. 3.3.2.1.3.3 Energie pohlcená ochrannou konstrukcí během zkoušky se musí přinejmenším rovnat: Eis = 1,75 M(B6+B) / 2B 3.3.2.1.3.4 Pro traktory s otočným sedadlem řidiče (otočné sedadlo a nastavitelný volant) bude energie ta větší ze dvou hodnot, přičemž první hodnota je určena výše uvedeným vzorcem a druhá hodnota níže uvedeným vzorcem: Eis = 1,75 M 3.3.2.1.4 Zkouška tlakem na zadní část Veškerá ustanovení jsou shodná s ustanoveními uvedenými v bodě 3.3.1.1.4. 3.3.2.1.5 Zkouška tlakem na přední část Veškerá ustanovení jsou shodná s ustanoveními uvedenými v bodě 3.3.1.1.5. 3.3.2.1.6 Doplňující zkouška přetížením (obrázky 6.18 až 6.20) Zkouška přetížením se provádí v každém případě, jestliže během posledních 5 % dosažené deformace, při níž bylo potřebné množství energie pohlceno ochrannou konstrukcí, poklesne síla o více než 3 % (viz obrázek 6.19). Zkouška přetížením spočívá v postupném zvyšování vodorovného zatížení vždy o 5 % původního potřebného množství energie až po maximum 20 % přidané energie (viz obrázek 6.20). Výsledek zkoušky přetížením je vyhovující, jestliže po každém přírůstku potřebné energie o 5, 10 nebo 15 % poklesne síla během pětiprocentního přírůstku energie o méně než 3 % a zůstane větší než 0,8 Fmax. Výsledek zkoušky přetížením je vyhovující, jestliže poté, co ochranná konstrukce pohltila 20 % přidané energie, je síla větší než 0,8 Fmax. Při zkoušce přetížením jsou přípustné další trhliny nebo praskliny a/nebo proniknutí ochranné konstrukce do chráněného prostoru nebo ztráta její ochranné funkce v důsledku pružné deformace. Avšak po odstranění zatížení nesmí ochranná konstrukce pronikat do chráněného prostoru, který musí být plně chráněn. 3.3.2.1.7 Přídavné zkoušky tlakem Jestliže se během zkoušky tlakem objeví trhliny nebo praskliny, které nelze pokládat za zanedbatelné, provede se ihned po zkoušce tlakem, při níž se trhliny nebo praskliny objevily, druhá podobná zkouška tlakem, avšak s použitím síly rovné 1,2 Fv. 3.3.2.2 Měření, která je třeba provést 3.3.2.2.1 Lomy a praskliny Po každé zkoušce se vizuálně kontrolují všechny konstrukční prvky, spoje a připevňovací systémy, zda nevykazují lomy nebo praskliny, drobné praskliny na nevýznamných součástech se přitom neberou v úvahu. 3.3.2.2.2 Chráněný prostor 3.3.2.2.2.1 Zásah do chráněného prostoru Během každé zkoušky ochranné konstrukce se ověřuje, zda některá její část nepronikla do chráněného prostoru, definovaného v bodě 1.6 přílohy I. Kromě toho nemá být chráněný prostor mimo oblast chráněnou ochrannou konstrukcí. Pro tento účel se předpokládá, že tento případ nastane, když po převrácení traktoru ve směru, ze kterého byla provedena zkouška, některá část chráněného prostoru přijde do styku se základovou deskou. Při tomto odhadu jsou u předních a zadních pneumatik a u rozchodu kol brány v úvahu nejmenší hodnoty udané výrobcem pro jejich nastavení. 3.3.2.2.2.2 Zkoušky zadního pevného prvku Je-li traktor vybaven tuhou součástí, krytem nebo podobným pevným prvkem umístěným za sedadlem řidiče, pokládá se tato součást za opěrný bod pro případ převrácení na bok nebo dozadu. Tento pevný prvek umístěný za sedadlem řidiče musí být schopen vydržet, aniž by se zlomil nebo pronikl do chráněného prostoru, dolů působící sílu Fi, kde: Fi = 15 M přičemž tato síla působí kolmo na okraj rámu ve středové rovině traktoru. Původní úhel působení tlaku musí být 40° počítáno od rovnoběžky se zemí, jak je znázorněno na obrázku 6.16. Minimální šířka pevné části musí být 500 mm (viz obrázek 6.17). Tato konstrukce musí být dostatečně tuhá a pevně připevněná k zadní části traktoru. 3.3.2.2.3 Pružná deformace při zatěžování z boku Pružná deformace se měří (810 + av) mm nad bodem indexu sedadla, ve svislé rovině, ve které působí zatížení. K měření lze použít jakékoli zařízení podobné tomu, které je znázorněno na obrázku 6.15. 3.3.2.2.4 Trvalá deformace Po závěrečné zkoušce tlakem se zaznamená trvalá deformace ochranné konstrukce. Za tímto účelem se použije poloha hlavních prvků ochranné konstrukce vůči bodu indexu sedadla před zahájením zkoušek. 3.4 Rozšíření na jiné modely traktorů 3.4.1 [neuplatňuje se] 3.4.2 Technické rozšíření V případě technických změn provedených na traktoru, které se týkají ochranné konstrukce nebo způsobu upevnění ochranné konstrukce na traktor, zkušební stanice, která vykonala původní zkoušku, může vydat ‚protokol o technickém rozšíření‘, pokud traktor a ochranná konstrukce úspěšně projdou předběžnými zkouškami příčné stability a zkoušky odolnosti proti opakovanému převrácení definovanými v bodech 3.1.3 a 3.1.4 a pokud zadní pevný prvek popsaný v bodě 3.3.1.2.2.2, byl po instalaci odzkoušen v souladu s postupem popsaným v tomto bodě (s výjimkou 3.4.2.2.4) v těchto případech: 3.4.2.1 Rozšíření výsledků zkoušek konstrukce na jiné modely traktorů Nárazové a tlakové zkoušky se nemusí vykonat na každém modelu traktoru, za předpokladu, že ochranná konstrukce a traktor splňují podmínky v níže uvedených bodech 3.4.2.1.1 to 3.4.2.1.5. 3.4.2.1.1 Konstrukce (včetně zadního pevného prvku) musí být identická s konstrukcí zkoušenou; 3.4.2.1.2 požadovaná energie by neměla převýšit energii vypočítanou pro původní zkoušku o více než pět procent; 3.4.2.1.3 způsob připevnění a konstrukční díly traktoru, k nimž je ochranná konstrukce připevněna, jsou stejné; 3.4.2.1.4 veškeré konstrukční díly, jako blatníky a kapota, které mohou působit jako podpěra pro ochrannou konstrukci, musí být stejné; 3.4.2.1.5 poloha a kritické rozměry sedadla v ochranné konstrukci a relativní pozice ochranné konstrukce na traktoru musí být takové, aby chráněný prostor zůstal pod ochranou zdeformované konstrukce během celého průběhu zkoušek (což je třeba zkontrolovat použitím stejného odkazu na chráněný prostor jako je v původní zprávě o zkoušce, resp. referenčním bodem sedadla [SRP] nebo bodem indexu sedadla [SIP]). 3.4.2.2 Rozšíření výsledků zkoušek konstrukce na jiné modely ochranných konstrukcí Tento postup je třeba dodržet v případě, že nejsou splněny ustanovení bodu 3.4.2.1. Nesmí se také použít, pokud metoda připevnění ochranné konstrukce na traktor není provedena na stejném principu (např. jsou-li gumové podpěry nahrazeny pružícím zařízením). 3.4.2.2.1 Úpravy, které nemají vliv na výsledky původní zkoušky (např. svařované spojení montážní desky s příslušenstvím v místě konstrukce, kde se nejedná o kritické umístění), přidání sedadla s jiným umístěním SIP v ochranné konstrukci (předmětem kontroly je, zda nový chráněný prostor nebo prostory zůstanou chráněny deformovanou konstrukcí během všech zkoušek). 3.4.2.2.2 Úpravy, které mohou mít případný vliv na výsledky původní zkoušky, aniž by byla zpochybněna přijatelnost ochranné konstrukce (např. změna součásti konstrukce, změna metody připevnění ochranné konstrukce na traktor). Může být provedena ověřovací zkouška a výsledky zkoušky budou součástí protokolu o rozšíření. Pro typová rozšíření jsou stanovena následující omezení: 3.4.2.2.2.1 bez ověřovací zkoušky nemůže být přijato více než 5 rozšíření; 3.4.2.2.2.2 výsledky ověřovací zkoušky budou přijaté pro rozšíření, pokud budou splněny veškeré podmínky kodexu pro přijetí, a: — pokud se deformace naměřená po každé zkoušce rázem neliší od deformace naměřené po každé zkoušce rázem v původním zkušebním protokolu o více než ± 7 % (v případě dynamických zkoušek), — pokud se síla naměřená po dosažení úrovně potřebné energie při různých vodorovných zatěžovacích zkouškách neodlišuje od síly naměřené po dosažení úrovně potřebné energie ve zkoušce původní o více než ± 7 % a deformace naměřená (6) po dosažení úrovně potřebné energie při různých vodorovných zatěžovacích zkouškách neodlišuje od deformace naměřené po dosažení úrovně potřebné energie ve zkoušce původní o více než ± 7 % (v případě statických zkoušek); 3.4.2.2.2.3 do jediného protokolu o rozšíření může být zahrnuta více než jedna úprava ochranné konstrukce, pokud představují různé možnosti stejné ochranné konstrukce, ale v jednom protokolu o rozšíření může být přijata pouze jedna ověřovací zkouška. Nepřezkoušené možnosti je třeba popsat ve zvláštní části protokolu o rozšíření. 3.4.2.2.3 Zvýšení referenční hmotnosti uvedené výrobcem pro již vyzkoušenou ochrannou konstrukci. Pokud si chce výrobce ponechat stejné schvalovací číslo je možné vystavit protokol o rozšíření po vykonání ověřovací zkoušky (limity ± 7 % uvedené v bodě 3.4.2.2.2.2 se v tomto případě nepoužijí). 3.4.2.2.4 Úprava zadního pevného prvku nebo přidání nového zadního pevného prvku. Je třeba zkontrolovat, zda chráněný prostor zůstane chráněný deformovanou konstrukcí v průběhu celé zkoušky, přičemž je třeba vzít v úvahu nový nebo upravený zadní pevný prvek. Pevný prvek musí být předmětem zkoušky uvedené v bodech 3.3.1.2.2.2 nebo 3.3.2.2.2.2 a výsledky zkoušky musí být součástí protokolu o rozšíření. 3.5 [neuplatňuje se] 3.6 Funkčnost ochranných konstrukcí za chladného počasí 3.6.1 Pokud je uvedeno, že ochranná konstrukce má vlastnosti, které zabraňují jejímu křehnutí za chladného počasí, musí o tom výrobce uvést podrobnosti, které je třeba zanést do protokolu. 3.6.2 Následující požadavky a postupy mají za cíl poskytnout pevnost a odolnost vůči křehkému lomu při nízkých teplotách. Doporučuje se, aby při posuzování vhodnosti ochranné konstrukce při snížených provozních teplotách musely být splněny následující minimální požadavky na materiál u těch zemí, které vyžadují tuto dodatečnou provozní ochranu. 3.6.2.1 Šrouby a matice použité k připevnění ochranné konstrukce k traktoru a použité k připevnění konstrukčních částí ochranné konstrukce musí vykazovat vhodné vlastnosti, pokud jde o pevnost při snížené teplotě. 3.6.2.2 Všechny svářecí elektrody použité při výrobě a montážních prvků a upevnění musí být kompatibilní s materiálem ochranné konstrukce, jak je uvedeno níže v bodě 3.6.2.3. 3.6.2.3 Ocelové materiály pro konstrukční prvky ochranné konstrukce musí být z materiálu s kontrolovanou pevností, který vykazuje minimální předepsané úrovně energie rázu podle Charpyho zkoušky rázem v ohybu, jak je uvedeno v tabulce 6.1. Druh ocele a její kvalita musí být specifikovány v souladu s ISO 630:1995. U oceli s válcovanou tloušťkou menší než 2,5 mm a s obsahem uhlíku menším než 0,2 % se má za to, že tuto podmínku splňuje. Konstrukční prvky ochranné konstrukce vyrobené z materiálů jiných než ocel musí mít stejnou odolnost vůči nárazu při nízkých teplotách. 3.6.2.4 Pokud jsou prováděny zkoušky požadavků podle Charpyho zkoušky rázem v ohybu, rozměr vzorku nesmí být menší než největší z rozměrů uvedených v tabulce 6.1, pokud to materiál umožní. 3.6.2.5 Charpyho zkoušky rázem v ohybu se provádějí v souladu s postupem uvedeným v ASTM A 370-1979, kromě velikostí vzorku, které musí být v souladu s rozměry uvedenými v tabulce 6.1. 3.6.2.6 Alternativou k tomuto postupu je použití uklidněné a polouklidněné oceli pro které musí být poskytnuty relevantní specifikace. Druh ocele a její kvalita musí být specifikovány v souladu s ISO 630:1995, Amd 1:2003. 3.6.2.7 Vzorky musí být odebrány podélně z ploše válcované oceli, trubkových profilů nebo skořepinových struktur před tím, než byly zformovány nebo svařeny do ochranné konstrukce. Vzorky z trubkových profilů nebo skořepinových struktur musí být odebrány ze strany největšího rozměru a nesmějí obsahovat svary. Tabulka 6.1 Minimální hodnoty energie pro Charpyho zkoušky rázem v ohybu Rozměr vzorku Energie při Energie při –30 °C –20 °C mm J J (8) 10 × 10 (7) 11 27,5 10 × 9 10 25 10 × 8 9,5 24 10 × 7,5 (7) 9,5 24 10 × 7 9 22,5 10 × 6,7 8,5 21 10 × 6 8 20 10 × 5 (7) 7,5 19 10 × 4 7 17,5 10 × 3,5 6 15 10 × 3 6 15 10 × 2,5 (7) 5,5 14 3.7 [neuplatňuje se] Obrázek 6.1 Chráněný prostor Obrázek 6.1.a Pohled z boku Příčný řez referenční rovinou Obrázek 6.1.b Pohled zezadu Obrázek 6.1.c Pohled shora 1 – Referenční přímka 2 – Bod indexu sedadla 3 – Referenční rovina Obrázek 6.2 Chráněný prostor u traktorů s otočným sedadlem řidiče a nastavitelným volantem Obrázek 6.3 Vývojový diagram pro stanovení odolnosti proti opakovanému převracení na bok převráceného traktoru s přední ochrannou konstrukcí chránící při převrácení (ROPS) Obrázek 6.4 Zařízení ke zkoušení vlastností působících proti opakovanému převracení na svahu se sklonem 1:1,5 Obrázek 6.5 Údaje potřebné k výpočtu převrácení traktoru s možností prostorového převrácení Obrázky 6.6.a, 6.6.b, 6.6.c Vodorovná vzdálenost mezi těžištěm a předním bodem řezu ochrannou konstrukcí (L6) Obrázek 6.7 Určení bodů nárazu pro měření šířky ochranné konstrukce (B6) a výšky kapoty motoru (H7) Obrázek 6.8 Výška kloubu přední nápravy (H0) Obrázek 6.9 Rozchod zadní nápravy (S) a šířka zadní pneumatiky (B0) Obrázek 6.10 Kyvadlové závaží a jeho závěsné řetězy nebo ocelová lana Obrázek 6.11 Příklad upevnění traktoru (náraz zezadu) Obrázek 6.12 Příklad upevnění traktoru (náraz zepředu) Obrázek 6.13 Příklad upevnění traktoru (náraz z boku) Obrázek 6.14 Příklad zatěžujícího zařízení u traktoru Obrázek 6.15 Příklad zařízení měřícího pružnou deformaci Obrázek 6.16 Simulovaná základní přímka Obrázek 6.17 Minimální šířka zadního pevného prvku Obrázek 6.18 Graf síla/deformace Zkouška přetížením není nutná Obrázek 6.19 Graf síla/deformace Zkouška přetížením je nutná Obrázek 6.20 Graf síla/deformace Je třeba pokračovat ve zkoušce přetížením