Úřední věstník L 078 , 31/03/1972 S. 0001 - 0002

Finské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 4 S. 0096

Dánské zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1972(I) S. 0242

Švédské zvláštní vydání: Kapitola 3 Svazek 4 S. 0096

Anglické zvláštní vydání: Řada I Kapitola 1972(I) S. 0246

Řecké zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 7 S. 0165

Španělské zvláštní vydání: Kapitola 03 Svazek 5 S. 0172

Portugalské zvláštní vydání Kapitola 03 Svazek 5 S. 0172



Nařízení Komise (EHS) č. 616/72 ze dne 27. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady a dávky v odvětví olivového oleje KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2727/71 [2], s ohledem na nařízení Rady č. 162/66/EHS ze dne 27. října 1966 o obchodu s oleji a tuky mezi Společenstvím a Řeckem [3], s ohledem na nařízení Rady č. 171/67/EHS ze dne 27. června 1967 o vývozních náhradách a dávkách v odvětví olivového oleje [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 444/72 [5], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení, vzhledem k tomu, že pro zabezpečení řádného používání režimu vývozních náhrad je třeba z náhrad vyloučit oleje o vysokém obsahu volných mastných kyselin, které jsou vyráběny a uváděny na trh ve velmi malém rozsahu; že ze stejného důvodu by měla být podpoložka č. 15.07 A II společného celního sazebníku rozdělena na panenský olivový olej a ostatní oleje zahrnuté do stejné podpoložky; vzhledem k tomu, že mají-li být vývozní dávky plně účinné, měla by se výše těchto dávek rovnat maximálním částkám stanoveným podle čl. 10 odst. 2 nařízení č. 171/67/EHS; že však jsou dávky stanoveny pouze tam, kde by rozdíl mezi cenou CIF a tržní směrnou cenou nerafinovaného olivového oleje povzbuzuje vývoz, který by mohl narušit trh Společenství; vzhledem k tomu, že je třeba učinit výjimku, pokud jde o dávky u tradičních vývozů v malém balení, které nejsou významně ovlivněny vývojem světových cen; že však výjimka, která by hodnotově přesahovala nejnižší náklady na balení, by mohla vést ke spekulativním vývozům v malém balení; že výjimky je tudíž nutno omezit na úroveň těchto nákladů; vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Vývozní náhrady se poskytují pouze na olivové oleje o obsahu volných mastných kyselin, vyjádřených jako kyselina olejová, nejvýše 30 g na 100 g. Článek 2 Pro účely poskytování vývozní náhrady se produkty obsažené v podpoložce č. 15.07 A II společného celního sazebníku rozdělují takto: - 15.07 A II a): panenský olivový olej, - 15.07 A II b): ostatní. Článek 3 Částky vývozních dávek na olivový olej se rovnají maximálním částkám vyplývajícím z použití čl. 10 odst. 2 nařízení č. 171/67/EHS. Na vývoz olivového oleje podpoložky č. 15.07 A I společného celního sazebníku a podpoložky č. 15.07 A II a) uvedeného v čl. 2 první odrážce ve spotřebitelském balení o čisté hmotnosti nejvýše 5 kg se však uděluje výjimka z dávky ve výši 7 zúčtovacích jednotek na 100 kg čisté hmotnosti vyváženého oleje. Článek 4 1. Komise stanoví vývozní dávky, pokud rozdíl uvedený v čl. 10 odst. 2 prvním pododstavci nařízení č. 171/67/EHS činí 2,5 nebo více zúčtovacích jednotek na 100 kg. Tyto dávky se stanoví tak často, jak to bude vyžadovat stabilita trhu Společenství, a to tak, aby se mohly použít alespoň jednou týdně. 2. S výhradou ustanovení odstavce 1 se dříve stanovené vývozní dávky ponechají v platnosti, pokud změny faktorů použitých k výpočtu dávek vedou ke zvýšení nebo snížení těchto dávek o méně než 0,50 zúčtovací jednotky na 100 kg. 3. Komise uvědomí neprodleně členské státy o stanovení výše vývozních dávek účtovaných na 100 kg vyvezeného oleje. Článek 5 Nařízení Komise (EHS) č. 154/69 ze dne 27. ledna 1969, kterým se stanoví pravidla pro vývozní náhrady a dávky v odvětví olivového oleje [6], ve znění nařízení (EHS) č. 2219/70 [7], se zrušuje. Článek 6 Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1972. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne 27. března 1972. Za Komisi předseda S. L. Mansholt [1] Úř. věst. 172, 30.9.1966, s. 3025/66. [2] Úř. věst. 282, 23.12.1971, s. 8. [3] Úř. věst. 197, 29.10.1966, s. 3393/66. [4] Úř. věst. 130, 28.6.1967, s. 2600/67. [5] Úř. věst. L 54, 3.3.1972, s. 6. [6] Úř. věst. L 22, 29.1.1969, s. 4. [7] Úř. věst. L 240, 31.12.1970, s. 72. --------------------------------------------------