Úřední věstník L 055 , 29/02/1992 S. 0003 - 0005

Finské zvláštní vydání: Kapitola 8 Svazek 2 S. 0008

Švédské zvláštní vydání: Kapitola 8 Svazek 2 S. 0008



Nařízení Rady (EHS) č. 479/92 ze dne 25. února 1992 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě mezi společnostmi liniové dopravy (konsorcii) RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 87 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise [1], s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2], s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3], vzhledem k tomu, že lze čl. 85 odst. 1 Smlouvy prohlásit za neúčinný pro určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které splňují podmínky uvedené v čl. 85 odst. 3; vzhledem k tomu, že společná ustanovení k provedení čl. 85 odst. 3 Smlouvy by měla být přijata prostřednictvím nařízení postupem podle článku 87 Smlouvy; že podle čl. 87 odst. 2 písm. b) musí takové nařízení určit prováděcí pravidla k čl. 85 odst. 3 s přihlédnutím k nutnosti zajistit účinný dozor při co největším zjednodušení správní kontroly; že podle čl. 87 odst. 2 písm. d) se takové nařízení vyžaduje pro vymezení odpovídajících úloh Komise a Soudního dvora; vzhledem k tomu, že liniová doprava je kapitálově náročný obor; že kontejnerizace zvýšila potřebu spolupráce a racionalizace; že obchodní loďstvo Společenství potřebuje dosáhnout nezbytných úspor z velkého rozsahu, aby mohlo úspěšně konkurovat na světovém trhu liniové dopravy; vzhledem k tomu, že dohody o společných službách mezi společnostmi liniové dopravy s cílem racionalizovat provoz technickými, provozními nebo obchodními prostředky (označovanými v námořní dopravě jako konsorcia) mohou poskytnout nezbytné prostředky pro zvýšení produktivity liniové dopravy a podpořit technický a hospodářský pokrok; s ohledem na význam námořní dopravy pro rozvoj obchodu Společenství a úlohu, kterou dohody o konsorciu mohou plnit z tohoto hlediska, se zřetelem na zvláštní rysy mezinárodní liniové dopravy; vzhledem k tomu, že legalizace těchto dohod je opatření, které může pozitivně přispívat ke zvýšení konkurenceschopnosti námořní dopravy Společenství; vzhledem k tomu, že uživatelé námořní dopravy nabízené konsorcii se mohou podílet na výhodách plynoucích z vyšší produktivity a lepších služeb, mezi jiným pravidelností, snížením nákladů plynoucích z vyššího využití kapacity a lepší kvality služeb vyplývající z kvalitnějších plavidel a zařízení; vzhledem k tomu, že by proto Komise měla mít možnost stanovit formou nařízení, že se čl. 85 odst. 1 nevztahuje na určité kategorie dohod konsorcií, jejich rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, aby se podnikům usnadnila spolupráce formou, která je ekonomicky žádoucí a bez nepříznivých účinků z hlediska politiky hospodářské soutěže; vzhledem k tomu, že Komise by v úzké a stálé spolupráci s příslušnými orgány členských států měla být schopna přesně vymezit rozsah těchto výjimek a podmínky s nimi spojené; vzhledem k tomu, že konsorcia v liniové dopravě jsou specializovaným a komplexním typem společného podniku; že existuje velká pestrost různých dohod o konsorciích používaných za různých okolností; že působnost, strany a činnosti nebo podmínky konsorcií se často mění; že by proto Komise měla dostat pravomoc pravidelně určovat konsorcia, pro která by měla být uplatňována bloková výjimka; vzhledem k tomu, že pro zajištění splnění všech podmínek stanovených v čl. 85 odst. 3 Smlouvy by měly být blokové výjimky vázány na podmínky, které mají zejména zajistit spravedlivý podíl na výhodách pro uživatele a nevyloučit hospodářskou soutěž; vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 4056/86 ze dne 22. prosince 1986, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě [4], může Komise umožnit zpětnou působnost rozhodnutí přijatých na základě čl. 85 odst. 3 Smlouvy; že je žádoucí, aby Komise byla oprávněna stanovit tato pravidla nařízením; vzhledem k tomu, že oznámení o dohodách, rozhodnutích a jednáních ve vzájemné shodě v oblasti působnosti tohoto nařízení nemusí být povinná, protože by v prvé řadě samotné podniky měly dbát na to, aby jednaly v souladu s pravidly hospodářské soutěže, a zejména s podmínkami stanovenými následným nařízením Komise k provedení tohoto nařízení; vzhledem k tomu, že výjimka nesmí být udělena, pokud nejsou splněny podmínky uvedené v čl. 85 odst. 3 Smlouvy; že by proto Komise měla mít oprávnění přijmout vhodná opatření, pokud se ukáže, že dohoda má účinky neslučitelné s čl. 85 odst. 3 Smlouvy; že by tedy Komise měla nejdříve podat doporučení stranám, a až poté přijmout rozhodnutí, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 1. Aniž je dotčeno použití nařízení (EHS) č. 4056/86 a v souladu s čl. 85 odst. 3 Smlouvy, může Komise formou nařízení prohlásit, že se čl. 85 odst. 1 Smlouvy nevztahuje na určité kategorie dohod mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků a jednání ve vzájemné shodě, jejichž cílem je rozvíjet nebo vytvářet spolupráci při společném provádění námořní dopravy, mezi společnostmi liniové dopravy pro účely racionalizace jejich provozu technickými, provozními nebo obchodními prostředky, s výjimkou stanovení cen (konsorcia). 2. Nařízení přijaté na základě odstavce 1 stanoví kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, na které se vztahuje, a upřesní, za jakých podmínek mají být vyňaté z působnosti čl. 85 odst. 1 Smlouvy v souladu s odstavcem 3 uvedeného článku. Článek 2 1. Nařízení přijaté podle článku 1 je použitelné po dobu pěti let ode dne vstupu v platnost. 2. Může být zrušeno nebo změněno, změní-li se okolnosti s ohledem na kterékoliv skutečnosti, na jejichž základě bylo přijato. Článek 3 Nařízení přijaté podle článku 1 může obsahovat ustanovení o zpětné působnosti zpětným účinkem na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě existující ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost, pokud splňují podmínky stanovené v uvedeném nařízení. Článek 4 Před přijetím nařízení zveřejní Komise jeho návrh a vyzve dotyčné osoby a organizace, aby se k němu vyjádřily v přiměřené lhůtě, kterou stanoví, ne však kratší než jeden měsíc. Článek 5 1. Komise před zveřejněním návrhu nařízení a před jeho přijetím konzultuje Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantním postavení v námořní dopravě zřízený podle čl. 15 odst. 3 nařízení (EHS) č. 4056/86. 2. Použije se čl. 15 odst. 5 a 6 nařízení (EHS) č. 4056/86 týkající se konzultací s poradním výborem s tím, že společná schůze výboru s Komisí se koná nejdříve jeden měsíc po odeslání oznámení o jejím svolání. Článek 6 1. Pokud dotyčné osoby porušují podmínky nebo povinnosti připojené k výjimce udělené nařízením přijatým podle článku 1, může Komise k ukončení tohoto porušování - podat dotyčným osobám doporučení a - v případě nesplnění a v závislosti na závažnosti daného porušení přijmout rozhodnutí, které jim buď zakazuje určité jednání, nebo je na nich vyžaduje, nebo při odejmutí prospěchu z blokové výjimky jim udělit individuální výjimku podle čl. 11 odst. 4 nařízení (EHS) č. 4056/86, nebo zrušit blokovou výjimku. 2. Pokud Komise buď z vlastního podnětu, nebo na žádost členského státu nebo fyzické či právnické osoby uplatňující oprávněný zájem zjistí, že se na konkrétní případ vztahuje dohoda, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, na které se vztahuje bloková výjimka udělená nařízením přijatým podle článku 1, avšak mají účinky, které jsou neslučitelné s čl. 85 odst. 3 Smlouvy nebo jsou zakázány článkem 86 Smlouvy, může blokovou výjimku u těchto dohod, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě zrušit a přijmout podle článku 13 nařízení (EHS) č. 4056/86 veškerá vhodná opatření k ukončení tohoto porušování. 3. Před přijetím rozhodnutí podle odstavce 2 může Komise dotyčným osobám podat doporučení, aby ukončily protiprávní jednání. Článek 7 Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne 25. února 1992. Za Radu předseda Vitor Martins [1] Úř. věst. C 167, 10.7.1990, s. 9. [2] Úř. věst. C 305, 25.11.1991, s. 39. [3] Úř. věst. C 69, 18.3.1991, s. 16. [4] Úř. věst. L 378, 31.12.1986, s. 4. --------------------------------------------------