CS Úřední věstník Evropské unie L 258/127

ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2017/1797

ze dne 23. května 2017

o režimech podpory SA.42393 (2016/C) (ex 2015/N), který Německo zavedlo ve prospěch určitých konečných odběratelů (snížený příplatek CHP), a SA.47887 (2017/N), který Německo zamýšlí zavést za účelem rozšíření režimu podpory kombinované výroby tepla a elektřiny na zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny používaná v uzavřených sítích

(oznámeno pod číslem C(2017) 3400)

(Pouze anglické znění je závazné)

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,

s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,

poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek (1), a s ohledem na tyto připomínky,

s ohledem rovněž na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 3 této smlouvy,

vzhledem k těmto důvodům:

1. POSTUP

(1) Dne 28. srpna 2015 oznámily německé orgány Komisi návrh zákona o reformě kombinované výroby tepla a elektřiny (Kraft-Wärme-Kopplungsgesetz, dále jen „oznámený KWKG z roku 2016“), který byl posléze přijat dne 21. prosince 2015. KWKG z roku 2016 nahradil zákon o kombinované výrobě tepla a elektřiny ze dne 19. března 2002 (dále jen „KWKG z roku 2002“).

(2) Dopisem ze dne 24. října 2016 (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) Komise německým orgánům sdělila, že schválila podporu pro zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny, akumulační zásobníky a sítě dálkového vytápění/chlazení poskytovanou na základě oznámeného KWKG z roku 2016, rozhodla se však zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) s ohledem na snížení příplatku CHP u určitých konečných odběratelů na základě oznámeného KWKG z roku 2016.

(3) Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek k opatřením podpory.

(4) Komise obdržela připomínky zúčastněných stran. Tyto připomínky postoupila německým orgánům, které měly možnost se k nim vyjádřit; jejich vyjádření bylo obdrženo dne 13. ledna 2017 dopisem z téhož dne.

(5) Německé orgány podaly připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dne 10. listopadu 2016. V návaznosti na žádosti o informace ze dne 6. února 2017, 29. března 2017 a 28. dubna 2017 poskytly německé orgány dne 10. února 2017, 31. března 2017 a 2. května 2017 doplňkové informace.

(6) Německé orgány Komisi rovněž sdělily, že ustanovení upravující příplatek CHP a jeho snížení u určitých konečných odběratelů, jež jsou předmětem formálního vyšetřovacího řízení, byla pozměněna zákonem ze dne 22. prosince 2016, kterým se mění ustanovení o výrobě elektřiny z kombinované výroby tepla a elektřiny a o vlastní výrobě (Gesetz zur Änderung der Bestimmungen zur Stromerzeugung aus Kraft-Wärme-Kopplung und zur Eigenerzeugung, dále jen „zákon ze dne 22. prosince 2016“).

(7) Dne 29. března 2017 oznámily německé orgány Komisi plánovanou změnu podpory pro zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny, kterou Komise schválila dne 24. října 2016. Oznámení zmíněné změny bylo zaevidováno pod č. jedn. SA.47887 (2017/N). Dne 3. dubna 2017 poskytly německé orgány další informace. Předběžné posouzení změny podle čl. 108 odst. 3 SFEU a článku 4 nařízení Rady (EU) 2015/1589 (3) je uvedeno v tomto rozhodnutí (oddíl 7).

(8) Dne 25. dubna 2017 německé orgány Komisi v rámci obou řízení informovaly, že výjimečně souhlasí s tím, aby bylo rozhodnutí v obou věcech, SA.42393 a SA.47887, přijato a oznámeno v angličtině.

2. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ PODPORY, S OHLEDEM NA NĚŽ BYLO ZAHÁJENO FORMÁLNÍ VYŠETŘOVACÍ ŘÍZENÍ (SNÍŽENÉ PŘÍPLATKY CHP)

2.1. Představení KWKG z roku 2016: cíle a souvislosti

(9) KWKG z roku 2016 (jak byl oznámen a posléze pozměněn) má zvýšit energetickou účinnost výroby energie v Německu zvýšením čisté výroby elektřiny v zařízeních kombinované výroby a tepla do roku 2020 na 110 TWh ročně a do roku 2025 na 120 TWh ročně v porovnání se stávající roční výrobou ve výši 96 TWh ročně. Německé orgány očekávají, že toto zvýšení přispěje k dalšímu snížení emisí CO2 v odvětví elektrické energie do roku 2020 o další 4 miliony tun, jelikož v Německu nahradí elektřina ze zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny oddělenou výrobu tepla a elektřiny v uhelných elektrárnách. Je součástí různých opatření přijatých v rámci transformace energetiky (Energiewende).

(10) Podle KWKG z roku 2016 je podpora poskytována novým, modernizovaným a dodatečně vybaveným zařízením pro vysoce účinnou kogeneraci (4). K zachování současného objemu výroby stávajících zařízení v oblasti dálkového vytápění ve výši 15 TWh ročně a případně jeho zvýšení na předchozí úroveň ve výši 20 až 22 TWh ročně poskytuje Německo až do roku 2019 podporu stávajícím plynovým kogeneračním zařízením v oblasti dálkového vytápění. Podle KWKG z roku 2016 jsou dále podporovány nové akumulační zásobníky tepla a chladu nebo dodatečně vybavené akumulační zásobníky, jelikož zvyšují flexibilitu zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny, a mohou proto pomoci dále snížit emise CO2 v odvětví elektrické energie. Podporu lze poskytnout rovněž na vybudování nebo rozšiřování sítí dálkového vytápění/chlazení, jelikož využití zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny ve spojení s dálkovým vytápěním zvyšuje energetickou účinnost soustavy. Všechna tato opatření podpory Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení schválila (5).

(11) Oznámený KWKG z roku 2016 vstoupil v platnost dne 1. ledna 2016. Platnost ustanovení o příplatku a jeho snížení nebyla odložena. Zákon ze dne 22. prosince 2016, který mění ustanovení upravující příplatek CHP a jeho snížení u určitých konečných odběratelů (dále jen „pozměněný KWKG z roku 2016“), vstoupil v platnost dne 1. ledna 2017.

(12) Cíle v oblasti ochrany klimatu, ochrany životního prostředí a energetické účinnosti sledoval již KWKG z roku 2002, který nahradil KWKG z roku 2016. Provozovatelům zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny konkrétně poskytoval příplatek za účelem snížení emisí CO2 v Německu o 10 milionů tun v roce 2005 a o nejméně 20 milionů tun v roce 2010 (oproti roku 1998). Příplatek byl stanoven v KWKG z roku 2002 a vyplácel se navíc k ceně dosažené za prodej elektřiny. Podpora na základě KWKG z roku 2002 byla rovněž financována z příplatku (dále označeného také jako „příplatek CHP“) a KWKG z roku 2002 stanovil snížení tohoto příplatku u určitých konečných odběratelů. KWKG z roku 2002 však nebyl Komisi oznámen podle čl. 108 odst. 3 SFEU.

2.2. Příplatky CHP a snížení u určitých konečných odběratelů

2.2.1. Běžný příplatek CHP a jeho snížení u určitých konečných odběratelů podle KWKG z roku 2016

(13) Podpora zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny, akumulačních zásobníků a sítí dálkového vytápění/chlazení je financována z příplatku uloženého z elektřiny, která je konečným odběratelům dodávána prostřednictvím veřejné elektrické sítě nebo prostřednictvím uzavřené distribuční sítě (dále jen „příplatek CHP“). Vybírají jej provozovatelé sítí jako příplatek k síťovým poplatkům. Tento příplatek je v KWG z roku 2016 označen jako KWKG-Umlage (viz § 26 odst. 1 KWKG z roku 2016). Provozovatelé sítí musí vést s ohledem na vybraný příplatek CHP zvláštní účetnictví (§ 26 odst. 1 oznámeného KWKG z roku 2016 a § 26 odst. 3 pozměněného KWKG z roku 2016).

(14) Výši příplatku CHP vypočítávají provozovatelé přenosových soustav každoročně jako jednotnou sazbu za spotřebované kWh dodané konečným odběratelům připojeným na veřejnou síť či na uzavřené distribuční sítě.

(15) V § 27b pozměněného KWKG z roku 2016 je stanoveno, že elektřina v zásobnících podléhá příplatku CHP v případě odběru z akumulačního zásobníku, a nikoli při dodání do akumulačního zásobníku.

(16) Podle KWKG z roku 2016 však určité kategorie konečných odběratelů využívají sníženou sazbu. Pro konečné odběratele s roční spotřebou vyšší než 1 GWh (dále jen „koneční odběratelé kategorie B“) stanoví oznámený KWKG z roku 2016 maximální příplatek CHP ve výši 0,04 centu za kWh. Druhou kategorií konečných odběratelů, kteří využívají sníženou sazbu příplatku CHP, jsou koneční odběratelé působící ve výrobním sektoru se spotřebou vyšší než 1 GWh, u nichž náklady na elektřinu představují více než 4 % obratu (dále jen „koneční odběratelé kategorie C“). Pro druhou kategorii konečných odběratelů stanoví oznámený KWKG z roku 2016 maximální příplatek CHP ve výši 0,03 centu za kWh (§ 26 odst. 2 oznámeného KWKG z roku 2016). Koneční odběratelé, kteří hradí příplatek CHP v plné výši, se nazývají „konečnými odběrateli kategorie A“.

(17) Sazby příplatku CHP (v centech za kWh) (6), které byly podle oznámeného KWKG z roku 2016 platné pro rok 2016, jsou uvedeny v tabulce 1: Tabulka 1 Sazby příplatku CHP v roce 2016 Kategorie A Kategorie B Kategorie C 0,445 0,04 0,03

(18) Na základě odhadů (7) provozovatelů přenosových soustav za účelem stanovení příplatku CHP v roce 2016 (8) poskytly německé orgány níže uvedené údaje, které ukazují relativní velikost každé kategorie a význam snížení: Tabulka 2 Relativní podíl jednotlivých kategorií konečných odběratelů na spotřebě a financování kombinované výroby tepla a elektřiny Celkem Kat. A Kat. B Kat. C Odhadovaná spotřeba v GWh 485 149 259 748 143 883 81 518 Podíl na celkové spotřebě 100 % 53,54 % 29,66 % 16,80 % Příplatek CHP v roce 2016 (v centech za kWh), zaokrouhleno 0,445 0,04 0,03 Odhadovaný příplatek CHP (celkem v milionech EUR) 1 239 1 157 58 24 Podíl na celkových příjmech 100 % 93 % 5 % 2 % Nominální (9) příplatek CHP v roce 2016 (v centech za kWh), zaokrouhleno 0,255 Rozdíl oproti nominálnímu příplatku CHP – 0,19 (10) 0,215 (11) 0,225 (12) Výhoda (v milionech EUR) – zaokrouhleno – 494 310 184

(19) Snížení příplatku CHP zavedl KWKG z roku 2002. Pro konečné odběratele s roční spotřebou vyšší než 100 000 kWh („koneční odběratelé kategorie B“) stanovil KWKG z roku 2002 maximální příplatek CHP ve výši 0,05 centu za kWh. Pro konečné odběratele působící ve výrobním sektoru se spotřebou vyšší než 100 000 kWh, u nichž náklady na elektřinu představují více než 4 % obratu („koneční odběratelé kategorie C“), stanovil KWKG z roku 2002 maximální příplatek CHP ve výši 0,025 centu za kWh.

2.2.2. Příplatek CHP a jeho snížení podle KWKG z roku 2016 pozměněného dne 22. prosince 2016

(20) Německé orgány uvedly, že ode dne 1. ledna 2017 bude snížení přiznáno pouze uživatelům s vysokou spotřebou elektřiny, kteří jsou způsobilí pro snížení příplatku EEG (tj. příplatku, který se v Německu vybírá z elektřiny za účelem financování podpory na obnovitelné zdroje energie podle zákona EEG) na základě § 63 odst. 1 zákona o obnovitelných zdrojích energie (Erneuerbare-Energien-Gesetz, dále jen „EEG z roku 2014“ (13)) ve spojení s § 64 zákona EEG (viz § 27a pozměněného KWKG z roku 2016). Tento požadavek znamená, že: a) podnik musí náležet do jednoho z odvětví uvedených v příloze 4 zákona EEG; b) spotřeba elektřiny, na kterou se vztahuje příplatek EEG a která byla použita samotným podnikem, činila v dotyčném místě odběru v posledním účetním období nejméně 1 GWh; c) dotčený podnik může být v dotyčném místě odběru zařazen do jednoho z odvětví uvedených v příloze 4 zákona EEG; d) náročnost podniku na elektrickou energii dosahuje: — 14 % u podniků na seznamu č. 1 v příloze 4 zákona EEG, — 20 % u podniků na seznamu č. 2 v příloze 4 zákona EEG; e) podnik musí mít zaveden certifikovaný systém managementu hospodaření s energií nebo systém environmentálního managementu. Pokud podnik spotřebuje méně než 5 GWh, může používat jiné systémy zvýšení energetické účinnosti; f) náročnost podniku na elektrickou energii se vypočítává jako poměr mezi náklady na elektřinu a aritmetickým průměrem hrubé přidané hodnoty za poslední tři uzavřená účetní období. Příslušné náklady na elektřinu odpovídají předpokládané spotřebě elektřiny v podniku vynásobené odhadovanou cenou elektřiny. Předpokládaná spotřeba elektřiny odpovídá aritmetickému průměru za poslední tři uzavřená účetní období (14). Odhadovaná cena elektřiny odpovídá průměrné maloobchodní ceně elektřiny platné pro podniky s obdobnou úrovní spotřeby elektřiny.

(21) Pro podnik, který tyto podmínky splňuje, je příplatek CHP omezen takto: a) spotřeba do 1 GWh: žádný strop – příplatek CHP v plné výši; b) ostatní spotřeba: 15 % příplatku CHP v plné výši.

(22) Celková výše příplatku je však pro všechna místa odběru využívající snížení omezena na níže uvedené procentní podíly použité na aritmetický průměr hrubé přidané hodnoty podniku za poslední tři uzavřená účetní období: a) 0,5 % hrubé přidané hodnoty u podniků s náročností na elektrickou energii dosahující alespoň 20 %; b) 4 % hrubé přidané hodnoty u podniků s náročností na elektrickou energii nižší než 20 %.

(23) Snížení příplatku CHP vyplývající z těchto stropů nesmí v případě spotřeby elektřiny přesahující 1 GWh každopádně vést k částce nižší než 0,03 centu za kWh.

(24) Pro rok 2017 stanoví pozměněný KWKG z roku 2016 výši celého příplatku CHP na 0,438 centu za kWh (§ 37 pozměněného KWKG z roku 2016).

2.2.3. Plán úpravy

(25) Pro období 2011–2016 uvedly německé orgány následující sazby příplatku CHP: Sazba v plné výši (v centech za kWh) Koneční odběratelé kategorie B Koneční odběratelé kategorie C (v centech za kWh) % sazby v plné výši (v centech za kWh) % sazby v plné výši 2011 0,03 0,03 100 0,025 83 2012 0,002 0,05 2 500 0,025 1 250 2013 0,126 0,06 48 0,025 20 2014 0,178 0,055 31 0,025 14 2015 0,254 0,051 20 0,025 10 2016 0,445 0,04 9 0,03 7

(26) Německé orgány objasnily, že vzhledem ke stanovení příplatku na základě odhadovaných potřeb financování podpory a opravnému mechanismu v případě, jsou-li odhady příliš vysoké (nebo příliš nízké), je příplatek pro konečné odběratele kategorie A někdy velmi nízký, a to z toho důvodu, že odhadovaná podpora byla v daném roce nízká, nebo kvůli opravám za předchozí roky, v nichž byl příplatek příliš vysoký. Tak tomu bylo například v roce 2012, kdy byl příplatek CHP nízký kvůli opravě u příplatku CHP v roce 2009, který se v porovnání se skutečnými údaji ukázal jako příliš vysoký. Naopak příplatek u konečných odběratelů kategorie C byl i nadále stanoven pevně, a proto v roce 2012 představoval vyšší procentní podíl běžného příplatku.

(27) Německé orgány předložily pro konečné odběratele kategorií B a C plán úpravy. Tento plán má do roku 2019 příplatky CHP hrazené konečnými odběrateli kategorie B a C postupně zvýšit na 100 % v případě uživatelů s nízkou spotřebou elektřiny a na 15 % příplatku CHP v plné výši v případě uživatelů s vysokou spotřebou elektřiny.

(28) Provádění plánu úpravy bylo zahájeno v roce 2011. Jelikož příplatky hrazené konečnými odběrateli kategorie B nebo kategorie C představovaly za roky 2011 a 2012 celkově více než 100 % běžného příplatku, vztahuje se plán úpravy na uživatele s nízkou spotřebou elektřiny teprve od roku 2013. Odběratelé kategorie B ve skutečnosti zaplatili za období 2013–2016 celkově více, než požaduje plán úpravy (21 % namísto 12,5 %), v praxi proto u nich musí dojít k úpravám teprve od roku 2017. U odběratelů kategorie C dojde k úpravám od roku 2016, jelikož za období 2013–2015 zaplatili celkově více, než vyžaduje plán úpravy (13 % namísto 12,5 %).

(29) Co se týká uživatelů s vysokou spotřebou elektřiny, ti za období od roku 2011 do roku 2016 uhradili celkem 15 % příplatku CHP. Plán úpravy se na ně bude v praxi vztahovat od roku 2017.

(30) Pro roky 2017 a 2018 vychází plán úpravy z pravidla, že příplatek představuje dvojnásobek příplatku v předchozím roce, tj. příplatek bude v roce 2017 činit 0,060 centu za kWh nebo 0,080 centu za kWh v závislosti na konečných odběratelích patřících do kategorie B nebo C a v roce 2018 pak 0,120 centu za kWh nebo 0,160 centu za kWh podle toho, zda koneční odběratelé patří do kategorie B nebo C. V roce 2019 budou hradit příplatek v plné výši. V případě uživatelů s vysokou spotřebou elektřiny však bude příplatek CHP omezen na 15 % příplatku CHP v plné výši.

(31) Plán úpravy stanoví tento postup: (%) Koneční odběratelé kategorie B (s nízkou spotřebou elektřiny) Koneční odběratelé kategorie C (s nízkou spotřebou elektřiny) Uživatel s vysokou spotřebou elektřiny 2011 7 7 7 2012 8,1 8,1 8,1 2013 9,2 9,2 9,2 2014 10,3 10,3 10,3 2015 11,4 11,4 11,4 2016 12,5 12,5 (0,056 centu za kWh) 12,5 2017 18,3 (0,08 centu za kWh) 13,7 (0,06 centu za kWh) 13,7 (0,06 centu za kWh) v případě dřívějšího konečného odběratele kategorie C a 15 % v případě dřívějšího konečného odběratele kategorie B. 2018 36,5 (0,16 centu za kWh) 27,4 (0,12 centu za kWh) 15 2019 100 100 15

(32) Pokud byl příplatek CHP hrazený v minulosti nižší než úroveň stanovená v plánu úpravy, budou příjemci požádáni, aby rozdíl doplatili.

(33) To platí pro uživatele s nízkou spotřebou elektřiny patřící do kategorie C. Za rok 2016 budou muset uhradit dodatečnou částku ve výši 0,026 centu za kWh, jelikož platili 0,03 centu za kWh, zatímco podle plánu úpravy měli hradit 0,056 centu za kWh (viz § 36 pozměněného KWKG z roku 2016). Tato částka bude zahrnuta v konečném vyúčtování za rok 2016. Podnik však nebude muset dodatečnou částku ve výši 0,026 centu za kWh uhradit, pokud celková hodnota snížení za období 2014–2016 nepřesahuje160 000 EUR. Německo uvedlo, že tato prahová hodnota zajišťuje, aby snížení nesplňovala všechna kritéria státní podpory ve smyslu nařízení přijatého podle článku 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 (15) (de minimis).

(34) Plán úpravy byl od roku 2016 schválen v zákoně ze dne 22. prosince 2016 (§ 36 pozměněného KWKG z roku 2016).

2.3. Další údaje o stanovení a výběru příplatku CHP

(35) Aby bylo zajištěno, že každému provozovateli sítě jsou uhrazeny dodatečné náklady vyplývající z této povinnosti týkající se poskytnutí náhrady, zavádí KWKG z roku 2016 systém, podle něhož je zátěž spojená s povinností týkající se nákupu a poskytnutí náhrady rozložena mezi provozovatele přenosových soustav rovnoměrně v poměru ke spotřebě konečných odběratelů připojených k jejich síti nebo distribučním sítím napojeným na jejich přenosové soustavy a poté je jim zcela kompenzována prostřednictvím příplatku CHP, který je úměrný spotřebě v příslušné síti (§ 26–§ 28 oznámeného KWKG z roku 2016 a § 29 pozměněného KWKG z roku 2016). Tento systém lze shrnout takto: a) provozovatelé sítí vybírají příplatek CHP od konečných odběratelů připojených na jejich síť; b) všichni provozovatelé distribučních sítí mohou od příslušného provozovatele přenosové soustavy požadovat plnou náhradu dodatečných nákladů (vyplývajících z jejich povinnosti hradit příplatky zařízením kombinované výroby tepla a elektřiny, která jsou napojena na jejich síť, viz 65. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení); zátěž je tudíž přenesena na provozovatele přenosových soustav; c) provozovatelé přenosových soustav vyrovnávají finanční zátěž mezi sebou tak, že každý z nich nese stejnou zátěž úměrně spotřebě konečných odběratelů (přímo či nepřímo) připojených na jejich síť; poté d) provozovatelé přenosových soustav získají náhradu od provozovatelů distribučních sítí, takže každý provozovatel sítě nese stejnou zátěž v poměru ke spotřebě konečných odběratelů připojených na příslušné distribuční sítě a úměrně vybranému příplatku CHP. To konkrétně znamená, že provozovatelé distribučních sítí převádějí peněžní prostředky získané ve formě příplatku CHP příslušnému provozovateli přenosové soustavy (jelikož v rámci kroku popsaného v písmenu b) na ně převedli také celou finanční zátěž) (16).

(36) Tento systém zůstal v pozměněném KWKG z roku 2016 zachován; je však v pozměněném KWKG z roku 2016 vysvětlen podrobněji a jasněji. S ohledem na způsob výběru příplatku CHP od příjemců však došlo k jedné změně: na základě změn zavedených zákonem ze dne 22. prosince 2016 je snížený příplatek CHP, který hradí uživatelé s vysokou spotřebou elektřiny, vybírán přímo provozovateli přenosových soustav (§ 27 odst. 2 pozměněného KWKG z roku 2016).

(37) Jak již bylo popsáno v rozhodnutí o zahájení řízení (79. bod odůvodnění), oznámený KWKG z roku 2016 stanoví metodiku, kterou mají provozovatelé přenosových soustav používat při výpočtu příplatku CHP. Výše příplatku CHP závisí na straně jedné na odhadované výši podpory a odhadovaných dodávkách elektřiny konečným odběratelům připojeným na veřejnou síť a uzavřené distribuční sítě. Na straně druhé zohledňuje opravy za předchozí roky a snížení u určitých kategorií konečných odběratelů. Zákon stanoví rovněž roční limit rozpočtu režimu, a tudíž celkový příplatek CHP (§ 29 oznámeného KWKG z roku 2016).

(38) Tato metodika je v pozměněném KWKG z roku 2016 zachována (§ 26a pozměněného KWKG z roku 2016). Pro rok 2017 se však pozměněný KWKG z roku 2016 od této metodiky odchyluje a stanoví výši sazby běžného příplatku CHP přímo v zákoně (0,438 centu za kWh, viz § 37 odst. 1 pozměněného KWKG z roku 2016).

2.4. Doba trvání

(39) Německé orgány se zavázaly oznámit snížení příplatku CHP znovu nejpozději deset let ode dne přijetí konečného rozhodnutí Komise.

2.5. Příjemce/příjemci

(40) Před změnami zavedenými zákonem ze dne 22. prosince 2016 existovaly dvě kategorie příjemců, kteří měli ze snížení prospěch.

(41) Na straně jedné byli příjemci tzv. koneční odběratelé kategorie B, tj. koneční odběratelé s roční spotřebou vyšší než 1 GWh (viz rovněž 15. bod odůvodnění). Německé orgány uvedly, že nemají k dispozici přesné údaje o odvětvích, ve kterých příjemci kategorie B působí, sdělily však, že společnosti ve výrobních odvětvích mají obvykle spotřebu vyšší než 1 GWh, s výjimkou sedmnácti odvětví, v nichž je průměrná spotřeba nižší než 1 GWh ročně, jak je uvedeno v tabulce 23 rozhodnutí o zahájení řízení.

(42) Informace poskytnuté ve fázi předběžného šetření rovněž ukázaly, že podniky působící v odvětví služeb mají obvykle úrovně spotřeby nižší než 1 GWh, kromě několika málo odvětví, jako je nemocniční péče a hotely (viz tabulky 6 a 7 v rozhodnutí o zahájení řízení a 127. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení).

(43) Před změnami, které zavedl zákon ze dne 22. prosince 2016, tvořili druhou kategorii příjemců využívajících snížení tzv. koneční odběratelé kategorie C, tj. koneční odběratelé působící ve výrobním sektoru se spotřebou vyšší než 1 GWh, u nichž náklady na elektřinu představují více než 4 % obratu.

(44) Německé orgány nepředložily podrobné údaje o odvětvích či kategoriích podniků, které tyto podmínky splňují, uvedly však, že by se většina z nich považovala za uživatele s vysokou spotřebou elektřiny ve smyslu „zvláštního vyrovnávacího pravidla“ (Besondere Ausgleichregelung) podle zákona EEG (dále jen „pravidlo BesAR“).

(45) Po změnách, které byly zavedeny zákonem ze dne 22. prosince 2016, budou příjemci využívajícími snížení uživatelé s vysokou spotřebou elektřiny, kteří splňují kritéria popsaná v 20. bodě odůvodnění. Jedná se o uživatelé s vysokou spotřebou elektřiny ve smyslu pravidla BesAR. Německé orgány v této souvislosti ve fázi předběžného šetření uvedly, že společnosti využívající snížené příplatky EEG a zahrnuté do pravidla BesAR působí především v odvětvích uvedených v tabulce 3. Tabulka 3 Přehled odvětví, na něž se vztahuje pravidlo BesAR Hospodářské činnosti [WZ 2008] Počet míst dodávky Elektřina s preferenční sazbou [GWh] 0800 Těžba ostatních nerostných surovin 171 516 1000 Výroba potravinářských výrobků 414 3 754 1100 Výroba nápojů 38 364 1300 Výroba textilií 63 687 1600 Zpracování dřeva, výroba dřevěných a korkových výrobků kromě nábytku atd. 142 3 038 1700 Výroba buničiny, papíru a výrobků z papíru 118 11 843 1800 Výroba papíru a výrobků z papíru atd. 28 353 1900 Výroba koksu a rafinérských ropných produktů 15 […] (*1) 2000 Výroba chemických látek, přípravků, výrobků a chemických vláken 283 28 421 2200 Výroba pryžových a plastových výrobků 351 3 984 2300 Výroba skla a skleněných výrobků, keramiky atd. 285 7 550 2400 Výroba základních kovů 280 24 351 2500 Výroba kovových konstrukcí a kovodělných výrobků kromě strojů a zařízení 205 1 453 2600 Výroba počítačů atd. 21 337 2700 Výroba elektrických zařízení 26 799 2800 Strojní zařízení 21 474 2900 Výroba motorových vozidel, přívěsů a návěsů 30 320 3100 Výroba nábytku 5 […] (*1) 3800 Sběr, příprava k likvidaci a likvidace odpadů atd. 90 544 4900 Pozemní a potrubní doprava 130 12 443 Podpora ostatních odvětví 61 1 624 Celkem 2 777 105 935

(46) Německé orgány rovněž uvedly, že příjemci bude podle nového režimu snížení příplatku přibližně 2 000 výrobních společností s odhadovanou celkovou roční spotřebou elektřiny ve výši přibližně 100 TWh.

2.6. Cíle snížených příplatků CHP

(47) Německé orgány uvedly, že podle jejich názoru jsou snížení zapotřebí k zachování podpory na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, jelikož tato podpora je možná pouze tehdy, neohrožují-li poplatky konkurenceschopnost dotčených společností. Německé orgány se obávají, že by příplatek v plné výši mohl ve střednědobém horizontu vést k významnému snížení investic a k oslabení hodnotových řetězců v Německu, a dodávají, že bez snížení by nebyly podpora na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny a související cíl týkající se energetické účinnosti a snížení emisí CO2 přijatelné.

(48) Německé orgány také zdůraznily, že zátěž spojená s příplatkem CHP zvyšuje zátěž, která již vyplývá z příplatku EEG, jenž má rovněž zajistit dostatečné finanční zdroje na financování podpory energie z obnovitelných zdrojů, přičemž v posledně uvedeném případě se jedná o politiku, která je – stejně jako podpora kombinované výroby tepla a elektřiny – zaměřená na dekarbonizaci výroby elektřiny v Německu.

2.7. Důvody zahájení řízení

(49) V rozhodnutí o zahájení řízení uznala Komise podobnost mezi podporou na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny a podporou obnovitelných zdrojů energie a podobnost mezi příplatky CHP a příplatky na obnovitelné zdroje. Komise připustila, že mohou existovat důvody pro financování podpory na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny z příplatků za elektřinu a že v zájmu zajištění pravidelného, avšak rovněž udržitelného zdroje financování podpory, a tudíž zachování ambiciózních cílů souvisejících se změnou klimatu, které podpora kombinované výroby tepla a elektřiny sleduje, může být u určitých konečných odběratelů zapotřebí snížení. Komise však měla pochybnosti ohledně přiměřenosti a nezbytnosti opatření podpory, a tudíž ohledně narušení hospodářské soutěže.

(50) Komise také uvedla, že jako vodítko použije kritéria způsobilosti a přiměřenosti stanovená v bodě 185 až 192 pokynů pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014–2020 (17) (dále jen „pokyny k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky“), a v tomto ohledu podotkla, že snížení přiznaná Německem nejsou omezena na stejné kategorie uživatelů, zejména se nezdá, že snížení jsou omezena na podniky s vysokou spotřebou elektřiny, které čelí mezinárodní hospodářské soutěži (a nejsou tudíž schopny přenést své náklady na zákazníky).

(51) Komise proto zahájila formální vyšetřovací řízení.

3. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN OHLEDNĚ SNÍŽENÉHO PŘÍPLATKU CHP

3.1. Připomínky sdružení BV Glas

(52) Komise obdržela připomínky od oborového sdružení německého sklářského průmyslu, BV Glas. Sdružení BV Glas uvedlo, že sklářský průmysl v Německu přímo zaměstnává 53 000 osob, má obrat ve výši 9,2 miliardy EUR (2015), že odvětví je do značné míry vystaveno obchodu a že se většina společností vyrábějících sklo považuje za konečné odběratele kategorie C.

(53) Sdružení BV Glas tvrdilo, že se opatření nepokládá za státní podporu, jelikož nezahrnuje finanční toky ze státního rozpočtu. Sdružení neposkytlo k doložení toho názoru žádné údaje, nýbrž pouze poznamenalo, že se příplatek CHP podobá příplatku EEG, jenž se rovněž nepovažuje za státní prostředky, a odkázalo na připomínky zaslané Komisi v rámci řízení ve věci SA.33995 (2013/C) (18). Sdružení se rovněž domnívá, že opatření neposkytuje výhodu, není selektivní a neovlivňuje obchod a hospodářskou soutěž, aniž by poskytlo bližší vysvětlení.

(54) Sdružení BV Glas se dále domnívá, že snížení přiznaná konečným odběratelům kategorie B a C jsou slučitelná s vnitřním trhem, jelikož jsou nezbytná k zajištění Energiewende v Německu a k splnění souvisejících cílů v oblasti ochrany klimatu. Bez snížení by bylo ohroženo splnění cíle souvisejícího se změnou klimatu, který sledují opatření podpory financovaná z příplatku: na straně jedné by bez snížení nebyl příplatek CHP pro dotyčná odvětví udržitelný. Vedl by k úbytku tolika pracovních míst, že by bylo nutno upustit od politiky podpory kombinované výroby tepla a elektřiny (a ambiciózních cílů souvisejících se změnou klimatu); průmysl by se mimoto pravděpodobně přemístil do zemí s méně ambiciózními politikami v oblasti klimatu. Přiměřenost opatření vyplývá ze skutečnosti, že dotyční příjemci i nadále hradí určitou část příplatku CHP.

(55) Konkrétně pro sklářský průmysl by zrušení snížení příplatků CHP znamenalo sedmnáctinásobné zvýšení příplatku navíc k dani z energie, příplatku EEG a vyšším síťovým poplatkům vyplývajícím z vyššího podílu obnovitelných zdrojů ve skladbě výroby. Sdružení BV Glas v této souvislosti zdůraznilo, že investice do sklářského průmyslu v Německu klesají, což je způsobeno vysokými příplatky za energii. Sdružení BV Glas dále poukázalo na hodnotové řetězce spojené se sklářským průmyslem; ty by rovněž zanikly, pokud by se sklářský průmysl musel přemístit.

(56) Sdružení BV Glas se také domnívá, že omezení snížení u kategorie C na konečné odběratele působící ve výrobním sektoru není diskriminační a je rovněž v souladu s logikou režimu, jelikož výrobní sektor je na rozdíl od poskytovatelů služeb zpravidla příjemcem cen, čelí silné mezinárodní hospodářské soutěži a nemůže přenést náklady na zákazníky. Sdružení BV Glas dále uvedlo, že odvětví služeb má obvykle nižší emise CO2 a přemístění činností v oblasti služeb by neznamenalo riziko úniku uhlíku; tyto činnosti by se také přemístily zpravidla do jiného členského státu, a nikoli mimo Unii.

(57) Sdružení BV Glas dále uvedlo, že sklářský průmysl již dosáhl vysoké míry energetické účinnosti a že by vyšší sazba poplatku nepředstavovala pobídku k dalšímu snižování. Sdružení BV Glas rovněž tvrdilo, že uživatelé s vysokou spotřebou elektřiny jsou trvale vybízeni k zvyšování energetické účinnosti vzhledem k vysokému podílu ceny energie na celkových výrobních nákladech (často v rozmezí od 20 % do 50 %). Sdružení také zdůraznilo, že německý sklářský průmysl v průběhu let trvale zvyšoval svou energetickou účinnost a že se účastní řady iniciativ zaměřených na zvyšování energetické účinnosti. Německý sklářský průmysl je (prostřednictvím BDI) rovněž stranou dohody, podle níž se průmysl zavázal zvyšovat energetickou účinnost o 1,35 % ročně.

(58) Sdružení BV Glas se domnívá, že v daném případě brání navrácení podpory oprávněná očekávání, jelikož Komise v rozhodnutí z roku 2002 dospěla k závěru, že předchozí verze KWKG nepředstavovala podporu.

3.2. Společnost Trimet

(59) Komise obdržela rovněž stručný dopis od společnosti Trimet, v němž zmíněná společnost vyslovila názor, že snížení jsou nezbytná, jelikož příplatek v plné výši by činil přibližně […] (*2) EUR, a pohltil by tudíž velkou část hospodářského výsledku skupiny. Společnost Trimet uvedla, že podporuje omezení snížení na uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, kteří jsou způsobilí pro snížení příplatku EEG podle pravidla BesAR.

4. PŘIPOMÍNKY NĚMECKÝCH ORGÁNŮ PODANÉ PO VYDÁNÍ ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ S OHLEDEM NA SNÍŽENÝ PŘÍPLATEK CHP

(60) Německé orgány se domnívají, že zahájení formálního vyšetřovacího řízení nebylo opodstatněné, jelikož ve fázi předběžného šetření prokázaly, že snížení jsou nezbytná a přiměřená. Německé orgány v tomto ohledu nepředložily žádné další údaje, nýbrž uvedly, že systém snížení byl pozměněn a že snížení jsou nyní přiznána pouze uživatelům s vysokou spotřebou elektřiny, kteří čelí mezinárodní hospodářské soutěži.

(61) Německé orgány zdůraznily, že nový systém snížení zavedený zákonem ze dne 22. prosince 2016 je zcela založen na kritériích způsobilosti a přiměřenosti používaných k přiznání snížení příplatku EEG podle pravidla BesAR, jež Komise schválila ve věci SA.38632 (2014/N) Německo – Zákon EEG z roku 2014 – Reforma zákona o obnovitelné energii.

(62) Německé orgány rovněž objasnily, že účelem příplatku CHP je přispět ke společnému cíli v oblasti energetické účinnosti a ochrany životního prostředí. Německé orgány připouštějí, že celkové snížení cen elektřiny mohlo teoreticky snížit pobídku k úsporám elektřiny, uvedly však, že k tomu nedošlo, jelikož u uživatelů s vysokou spotřebou elektřiny představuje samotná cena elektřiny dostatečnou pobídku k dosažení vyšší energetické účinnosti. I snížený příplatek CHP navyšuje náklady těchto společností na elektřinu a zvyšuje pobídku k dosažení vyšší energetické účinnosti.

(63) Německé orgány uvedly příklad společnosti s celkovou roční spotřebou energie ve výši 10 GWh, která má potenciál k úsporám ve výši 1 GWh. Pokud by byl hrazen příplatek CHP v plné výši, činily by potenciální úspory 112 000 EUR. V případě sníženého příplatku CHP by úspory činily 109 000 EUR (19). Německé orgány zdůrazňují, že tento příklad ukazuje, že se úspory elektřiny vyplatí i při snížení příplatku CHP. Příjemci obvykle používají certifikovaný systém managementu hospodaření s energií. S rostoucí informovaností se proto bude potenciálně zvyšovat i pravděpodobnost, že společnosti určí a provedou opatření v oblasti energetické účinnosti. Kvůli podobnosti mezi režimy snížení příplatku CHP a příplatku EEG se pobídky k dosažení vyšší energetické účinnosti v důsledku příplatku EEG dále zvýší.

(64) Německé orgány zdůrazňují, že se nový systém snížení zavedený zákonem ze dne 22. prosince 2016 zaměřuje na uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, kteří čelí mezinárodní hospodářské soutěži, tj. na uživatele, jimž by hrozil úpadek nebo přemístění, pokud by museli hradit příplatek CHP v plné výši, tyto společnosti však budou i nadále přispívat na financování podpory (v zásadě 15 % příplatku, pokud příplatek nedosáhne určité úrovně hrubé přidané hodnoty).

(65) Německé orgány podotýkají, že snížení mají omezený dopad, jelikož příplatek CHP není v relativním vyjádření příliš vysoký. Negativní dopady budou každopádně vyváženy pozitivním účinkem.

(66) Na základě údajů, které byly k dispozici pro společnosti způsobilé pro snížený příplatek EEG, provedly německé orgány simulaci, podle níž by příplatek CHP v plné výši činil 0,255 centu za kWh, pokud by se neuplatnila snížení („nominální“ příplatek CHP v níže uvedené tabulce), a že u vzorku přibližně 100 společností, které jsou způsobilé pro snížení příplatku EEG a které mají spotřebu vyšší než 1 GWh, by tato sazba příplatku představovala 1 % až 9 % hrubé přidané hodnoty. Německé orgány poskytly během formálního vyšetřovacího řízení aktuální údaje prokazující, že u prvních dvaceti společností způsobilých podle pravidla BeSAR (z hlediska spotřeby) by nominální příplatek CHP představoval mezi 0,8 % a 6 % (podle údajů z roku 2015) hrubé přidané hodnoty společností a příplatek CHP v plné výši (0,445 centů za kWh) by představoval mezi 1 % a 11 % hrubé přidané hodnoty.

(67) Německé orgány předložily rovněž následující simulaci s cílem doložit možný dopad příplatku v plné výši na společnosti: Tabulka 4 Simulace dopadu příplatku v plné výši Nominální příplatek CHP Příplatek podle zákona o kombi-nované výrobě tepla a elektřiny z roku 2016 Konečný odběratel Spotřeba (GWh) Zátěž bez zvýhodnění (GWh) Zátěž podle KWKG z roku 2016 (EUR) Zvýšení zátěže o koeficient Kat. B 0,255 0,04 Průmysl 1 10 0,0255 8 050 3,17 Průmysl 2 100 0,255 44 050 5,79 Kat. C 0,255 0,03 Průmysl 3 1 000 2,55 304 150 8,38

(68) Německo také zdůraznilo, že zátěž spojená s příplatkem CHP zvyšuje zátěž, která již vyplývá z příplatku EEG.

5. PODROBNÝ POPIS OZNÁMENÉHO REŽIMU PODPORY, KTERÝ BYL PŘEDMĚTEM PŘEDBĚŽNÉHO PŘEZKUMU (SA.47887)

(69) Podpora nových zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny s instalovanou kapacitou mezi 1 a 50 MWel, kterou německé orgány oznámily jako podporu SA.42393 (2015/N) a která byla v rozhodnutí o zahájení řízení schválena, má být od zimního období 2017/2018 poskytována provozovatelům vybraným v zadávacím řízení (viz 91. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení). Účast v těchto zadávacích řízeních byla podmíněna tím, že veškerá elektřina vyrobená v zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny je dodána do veřejné sítě, a pokud je elektřina vyrobená zařízením kombinované výroby tepla a elektřiny přímo spotřebována vlastníkem kogeneračního zařízení nebo je dodána do uzavřené distribuční sítě, aniž byla nejprve dodána do veřejné sítě, nemůže se dotyčné zařízení zadávacího řízení zúčastnit. Německé orgány uvedly, že bez tohoto vyloučení by nebyly v zadávacím řízení zajištěny rovné podmínky. Německé orgány objasnily, že by vzhledem ke skutečnosti, že vlastní spotřeba elektřiny z kombinované výroby tepla a elektřiny je způsobilá pro snížený příplatek EEG, měla zařízení kombinované výroby tepla využívaná k vlastní spotřebě systematickou výhodu v porovnání se zařízeními kombinované výroby tepla a elektřiny, která dodávají elektřinu do sítě (viz 94. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení).

(70) Dne 29. března 2017 německé orgány Komisi sdělily, že zvažují využití zmocnění podle § 33a odst. 2 písm. b) bodu bb) pozměněného KWKG z roku 2016 s cílem umožnit účast v zadávacích řízeních i zařízením kombinované výroby tepla a elektřiny, jejichž elektřina je dodávána do uzavřené distribuční sítě místo do veřejné sítě. Zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny využívaná pro vlastní spotřebu však nejsou ani nadále pro účast v zadávacích řízeních a pro podporu způsobilá a oznámená změna se jich netýká.

(71) Pokud jde o zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny používaná v uzavřených distribučních sítích, německé orgány objasnily, že se vyloučení původně zakládalo na těchto předpokladech: dochází-li k výrobě i spotřebě v téže uzavřené síti, mohou být síťové poplatky nižší v porovnání se strukturou, kdy veškerá spotřeba připadá na zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny mimo uzavřenou distribuční síť. To může za určitých okolností provozovateli zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny v uzavřené distribuční síti umožnit, aby u vyrobené elektřiny dosáhl lepší ceny v porovnání s provozovatelem, který elektřinu dodává do veřejné sítě. V zadávacím zařízení, v němž provozovatelé soutěží o pevně stanovený příplatek, který bude vyplácen navíc k tržní ceně, by provozovatelé zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny používaných v uzavřených distribučních sítích mohli mít prospěch z konkurenční výhody, a pokud by tato konkurenční výhoda byla systematická a značná, mohli by tito provozovatelé strategicky podávat nabídky vyšší než jejich náklady, což by vedlo k nadměrné náhradě. Německé orgány dodaly, že by výše zmíněný účinek mohl být možný i mimo uzavřené distribuční sítě, výhody pro provozovatele zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny však lze dosáhnout jen tehdy, je-li na stejnou síť připojeno pouze několik málo konečných odběratelů. Ve veřejné síti proto tento účinek obvykle nevede k narušení hospodářské soutěže.

(72) Po provedení podrobnější studie dané záležitosti však německé orgány zjistily, že uzavřené distribuční sítě mají různou strukturu a že zpravidla není úspor síťových poplatků dosaženo, nebo úspory jsou poměrně nízké a rizika strategického podávání nabídek zmíněná v 71. bodě odůvodnění jsou mnohem nižší, než se předpokládalo. Tento závěr vyplývá z řady zjištění, která mohly německé orgány mezitím učinit.

(73) Za prvé, aby mohlo dojít k strategickému podání nabídky, muselo by zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny dosáhnout u vyrobené elektřiny mnohem lepší ceny, což znamená, že by úspora síťových poplatků musela být značná. Aby byl účinek měřitelný, musela by být velká část vyrobeného množství prodána pro místní spotřebu. V opačném případě by nebylo možné lepších cen docílit.

(74) Za druhé, všichni příjemci mající prospěch z nižších síťových poplatků jsou konečnými odběrateli v uzavřené distribuční síti, a to bez ohledu na to, zda s provozovatelem zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny uzavřou smlouvu o dodávkách energie, či nikoli. Provozovatel zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny by proto musel uzavřít smlouvy se všemi konečnými odběrateli, či přinejmenším s jejich většinou. Je-li na uzavřenou distribuční síť připojeno mnoho konečných odběratelů, bude výsledkem pravděpodobně parazitování. Koneční odběratelé by nebyli ochotni platit provozovateli zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny vyšší ceny, neboť síťové poplatky by byly stejně nižší. Jelikož zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny představují dlouhodobá aktiva, musel by provozovatel dále uzavřít dlouhodobé smlouvy s většinou konečných odběratelů připojených na uzavřenou distribuční síť, což opět snižuje možnost dosažení (mnohem) vyšších cen u konečných odběratelů.

(75) Za třetí, konečnými odběrateli v uzavřených distribučních sítích jsou často průmysloví uživatelé, kteří mají nárok na snížené síťové poplatky kvůli různým výjimkám stanoveným v § 19 nařízení o poplatcích za elektrickou síť (Stromnetzentgeltverordnung). Jelikož snížení jsou založena na stálém nebo zvláštním profilu spotřeby dotyčných konečných odběratelů, a nikoli na skutečnosti, že dotyčnou sítí je uzavřená distribuční síť, existuje jen malý či žádný prostor pro významná snížení síťových poplatků, který by bylo možno využít k sjednání vyšších cen.

(76) Německé orgány proto uvedly, že předpokládaná konkurenční výhoda není nutně významná a že by nebyla ani systematická, takže riziko strategického podávání nabídek by bylo mnohem nižší, než se původně předpokládalo (pokud vůbec existuje). Německé orgány proto zvažují, že účast v zadávacích řízeních umožní i zařízením kombinované výroby tepla a elektřiny, která vyrábějí elektřinu dodávanou do uzavřené distribuční sítě, a to bez dalších změn návrhu zadávacího řízení. Pokud však z dalších šetření během probíhajícího legislativního postupu vyplyne, že přetrvává narušení hospodářské soutěže a že v návrhu zadávacího řízení jsou zapotřebí zvláštní opatření, zavázaly se německé orgány oznámit Komisi tyto účinky a případná protiopatření. Německé orgány se každopádně zavázaly zahrnout do hodnocení režimu podpory na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny rovněž účast zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny, která vyrábějí elektřinu dodávanou do uzavřených distribučních sítí.

(77) Německé orgány potvrdily, že dotyčnými zařízeními kombinované výroby tepla a elektřiny jsou zařízení popsaná v 23. a 63. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení, pro něž německé orgány poskytly níže uvedené výpočty celkových vyrovnaných nákladů na výrobu energie. Tabulka 5 Výpočty celkových vyrovnaných nákladů na výrobu energie pro projekty prováděné dodavateli, na něž se nevztahuje pravidlo BesAR, větší než 100 kWel, pro patnáctileté období (2016–2030) do 10 MW a pro dvacetileté období (2016–2035) nad 10 MW, diskontní sazba ve výši 30 % ročně – v centech za kWh (hodnoty roku 2013) Odvětví, v němž působí zákazník dodavatele výroba automobilových součástek výrobce automobilů výrobce automobilů výrobce automobilů výrobce automobilů výrobce automobilů Druh zařízení BHKW 5 BHKW 5 DT 1 GT 1 BHKW 6 GUD 1 Kapacita pro výrobu elektřiny 2 000 kW 2 000 kW 5 000 kW 10 000 kW 10 000 kW 20 000 kW Hodiny plného zatížení 4 500 hodin ročně 8 000 hodin ročně 5 500 hodin ročně 5 500 hodin ročně 5 500 hodin ročně 5 000 hodin ročně Míra vlastní spotřeby 50 % 100 % 100 % 100 % 100 % 80 % Celkové vyrovnané náklady na výrobu energie 10,42 7,22 12,13 8,42 8,49 11,56 Průměrná tržní cena 6,77 6,25 6,25 6,25 6,25 5,87 Rozdíl mezi celkovými vyrovnanými náklady na výrobu energie a tržní cenou 3,65 0,97 5,88 2,17 2,24 5,7

(78) Stejně jako u ostatních zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny, která se mohou účastnit zadávacích řízení, se musí jednat o zařízení pro vysoce účinnou kogeneraci, aby byla tato zařízení způsobilá.

(79) Podpora pro zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny vybraná v zadávacím řízení bude poskytována jako příplatek k tržní ceně během 30 000 hodin plného zatížení v provozu. Příplatek nebude vyplacen, je-li hodnota hodinových kontraktů na energetické burze (denní trh) pro Německo nulová či záporná (§ 7 odst. 8 oznámeného KWKG z roku 2016, § 7 odst. 7 pozměněného KWKG z roku 2016). Elektřina vyrobená v tomto období není při výpočtu hodin plného zatížení, za něž lze poskytnout podporu, zohledněna. Za odchylku subjektu zúčtování nese odpovědnost i nadále provozovatel zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny.

6. POSOUZENÍ SNÍŽENÍ PŘÍPLATKU CHP

6.1. Existence státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy

(80) V čl. 107 odst. 1 Smlouvy je stanoveno, že „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.

(81) Při rozhodování, zda určité opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. Smlouvy, musí Komise posoudit, zda opatření: a) poskytuje určitým podnikům nebo odvětvím výroby výhodu (selektivní výhoda); b) je přičitatelné státu a zahrnuje státní prostředky; c) narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž; d) může ovlivnit obchod mezi členskými státy.

6.1.1. Selektivní výhoda

(82) Jak připomenul Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 21. prosince 2016 ve spojených věcech Komise v. World Duty Free Group a Komise v. Banco Santander a Santusa (20), k prokázání selektivnosti daňového opatření nebo poplatku je třeba ověřit, zda toto opatření zavádí mezi hospodářskými subjekty, které se s ohledem na cíl dotčeného obecného daňového režimu nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci, rozlišování, které není odůvodněno povahou ani systematikou tohoto režimu.

(83) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvedla, že příplatek CHP je v zásadě nutno uhradit za každou kWh dodanou konečným odběratelům prostřednictvím veřejné sítě nebo uzavřené distribuční sítě, kterou provozují příslušní provozovatelé sítí. Tento příplatek představuje jednotný poplatek za kWh. Jak je popsáno v oddílech 2.2.1 a 2.3, systém pro stanovení příplatku se podle pozměněného KWKG z roku 2016 v zásadě nezměnil a vychází ze zásady jednotného příplatku CHP. Běžný příplatek CHP v roce 2016 činil 0,445 centu za kWh a v roce 2017 pak 0,438 centu za kWh.

(84) Omezením příplatku CHP na 0,04 centu za kWh resp. 0,03 centu za kWh snižuje tudíž oznámený KWKG z roku 2016 příplatek CHP u společností považovaných za konečné odběratele kategorie B nebo C, a osvobozuje je proto od zátěže, kterou by musely obvykle nést. Omezením příplatku CHP na 0,056 centu za kWh v roce 2016, na 0,06 resp. 0,08 centu za kWh v roce 2017 a na 0,12 centu resp. 0,16 centu za kWh v roce 2018 snižuje pozměněný KWKG z roku 2016 finanční zátěž podniků považovaných za konečné odběratele kategorie B nebo C, a osvobozuje je tudíž od zátěže, kterou by musely obvykle nést. Omezením příplatku CHP na 15 % příplatku v plné výši (a na 0,5 % resp. 4 % hrubé přidané hodnoty) u uživatelů s vysokou spotřebou elektřiny, kteří splňují podmínky uvedené v 20. bodě odůvodnění, snižuje pozměněný KWKG z roku 2016 finanční zátěž podniků považovaných za konečné odběratele kategorie B nebo C, a osvobozuje je tudíž od zátěže, kterou by musely obvykle nést. Toto snížení představuje výhodu (21).

(85) Tato výhoda je rovněž selektivní. Co se týká kategorie C, snížení je omezeno pouze na výrobní sektor. V tomto sektoru je snížení dále přiznáno pouze společnostem s roční spotřebou vyšší než 1 GWh, jejichž náklady na elektřinu představují více než 4 % jejich obratu (což vylučuje další výrobní odvětví, jelikož těchto hodnot obvykle nedosahují, viz 127. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení). Totéž platí pro snížení přiznaná uživatelům s vysokou spotřebou elektřiny, kteří splňují podmínky uvedené v 20. bodě odůvodnění. Snížení jsou selektivní, jelikož jsou přiznána pouze podnikům působícím v určitých odvětvích a v rámci odvětví jsou snížení povolena pouze u podniků se spotřebou v daném místě odběru ve výši 1 GWh, pokud dosáhnou určité prahové hodnoty náročnosti na elektrickou energii.

(86) Co se týká kategorie B, výhoda je omezena na podniky s roční spotřebou ve výši 1 GWh. Komise dále podotýká, že ačkoliv se zdá, že kategorie B je otevřena všem odvětvím, prahová hodnota ve výši 1 GWh fakticky vylučuje řadu hospodářských odvětví a podniků, jež zpravidla této prahové hodnoty spotřeby nikdy nedosáhnou.

(87) S ohledem na cíl, který příplatek sleduje (přispět k podpoře na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny), se koneční odběratelé kategorií B nebo C a uživatelé s vysokou spotřebou elektřiny nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci. Tito koneční odběratelé konkrétně spotřebovávají elektřinu dodávanou do veřejné sítě nebo uzavřené sítě jako koneční odběratelé kategorie A. Mají stejně jako koneční odběratelé kategorie A prospěch z nižší úrovně emisí CO2 kvůli podpoře vysoce energeticky účinné kogenerace, která je financována z příplatku CHP.

(88) Německé orgány nepodaly ohledně selektivity opatření žádné připomínky.

(89) Zdá se, že sdružení BV Glas tvrdí, že skutečnost, že snížení jsou omezena na výrobní sektor, je v souladu s logikou režimu, jelikož podniky působící ve výrobních odvětvích jsou zpravidla příjemci cen a nemohou přenést dodatečné náklady na zákazníky, zatímco odvětví služeb obvykle příplatky přenášejí na zákazníky.

(90) Komise za prvé podotýká, že pokud Komise zjistí, že dané opatření vytváří rozdíly mezi podniky, které se s ohledem na cíl dotyčného opatření nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci, je na členském státu, který takovéto rozlišování mezi podniky s ohledem na poplatky zavedl, aby prokázal, že to je skutečně odůvodněno povahou a systematikou dotyčného režimu (22). Německé orgány netvrdily, že snížení jsou odůvodněna povahou a systematikou režimu příplatku CHP. Zejména netvrdily, že příplatek CHP vychází ze zásady, že je podnikům uložen pouze tehdy, mohou-li přenést dodatečné náklady na své zákazníky. Podmínky způsobilosti mimoto nepodporují – neopodstatněný – předpoklad, že systém běžného příplatku CHP je založen na zásadě, že příplatek CHP je uložen podnikům pouze tehdy, mohou-li přenést dodatečné náklady na své zákazníky.

(91) Za prvé, způsobilost pro snížení podle oznámeného KWKG z roku 2016 nezávisí na tom, zda podniky doloží, že nemohou dodatečné náklady přenést na své zákazníky. Za druhé, nebyly předloženy žádné údaje, které by prokazovaly, že všechna odvětví a podniky využívající snížení příplatku u kategorie B a C nemohou fakticky přenést dodatečné náklady a že všechny podniky, které jsou ze snížení vyloučeny, mohou své dodatečné náklady přenést. Za třetí, tvrzení sdružení BV Glas, že je obvyklé, aby byla snížení omezena na podniky působící ve výrobním sektoru, jsou v rozporu se sníženími přiznanými konečným odběratelům kategorie B: tito odběratelé mohou působit v odvětví služeb a nemusí mít vysokou spotřebu elektřiny. Co se týká pozměněného KWKG z roku 2016, německé orgány neuvedly, že příplatek CHP byl založen na schopnosti konečných odběratelů přenést náklady. Nemožnost přenést náklady nepředstavuje formální podmínku způsobilosti pro snížení.

(92) Komise proto vyvozuje závěr, že nelze mít za to, že snížení jsou v souladu s logikou režimu příplatku CHP, a trvá na svém závěru, že předmětná snížení představují selektivní výhodu pro příjemce mající ze snížení prospěch.

(93) Německé orgány předložily rovněž § 27b pozměněného KWKG z roku 2016, podle něhož elektřina v akumulačních zásobnících podléhá příplatku CHP při odběru z akumulačního zásobníku, a nikoli při dodání do akumulačního zásobníku. Komise se domnívá, že zmíněné ustanovení je v souladu s povahou a systematikou režimu příplatku CHP (a nepředstavuje tudíž selektivní výhodu): cílem je zamezit dvojímu zdanění, což je zásada, která se obecně uplatňuje v systémech daní nebo poplatků. Toto ustanovení je v souladu se zásadou, podle níž je příplatek splatný v době, kdy je elektřina odebrána ze sítě a spotřebována. Německo objasnilo, že elektřina v akumulačním zásobníku nebyla dosud spotřebována. Komise se proto domnívá, že výjimka stanovená v § 27b pozměněného KWKG z roku 2016 není selektivní.

6.1.2. Státní prostředky a přičitatelnost státu

(94) Komise v rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že snížení lze přičíst státu, jelikož všechna snížení byla stanovena zákonem (KWKG z roku 2016), a jsou tudíž přičitatelná státu. Komise mimoto vzala na vědomí, že BAFA (tj. Spolkový úřad pro hospodářství a kontrolu vývozu, vyšší spolkový orgán podřízený spolkovému ministerstvu hospodářství a energetiky) je pověřen ověřováním toho, zda podporu získali pouze způsobilí provozovatelé.

(95) Komise v rozhodnutí o zahájení řízení dále konstatovala, že snížení jsou financována ze státních prostředků.

(96) Komise v této souvislosti za prvé poznamenala, že za účelem financování podpory na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny zavedlo Německo zvláštní příplatek, příplatek CHP (viz § 26 oznámeného KWKG z roku 2016 a § 26 pozměněného KWKG z roku 2016, který stanoví příplatek CHP a přiznává provozovatelům sítí právo uložit konečným odběratelům příplatek CHP), a vymezilo jeho účel (tj. financování státních politik v oblasti energetiky: podpora na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny a investiční dotace pro akumulační zásobníky a sítě dálkového vytápění/chlazení) a metodiku stanovení jeho výše, která je u některých kategorií konečných odběratelů určena přímo státem (koneční odběratelé kategorie B a kategorie C a uživatelé s vysokou spotřebou elektřiny). Schodky a přebytky vybraného příplatku CHP (v porovnání s potřebnou podporou) jsou opraveny v následujícím roce, čímž je zajištěno, že provozovatelé sítí získají v plné výši náhradu dodatečných nákladů vyplývajících z povinnosti vyplácet podporu, což však rovněž znamená, že nemohou použít příjmy plynoucí z příplatku na nic jiného než na financování podpory pro elektřinu z kombinované výroby tepla a elektřiny, akumulační zásobníky tepla a chladu a dálkové vytápění/chlazení. Komise na tomto základě dospěla k závěru, že stejně jako v řízení vedoucím k rozsudku ze dne 19. prosince 2013 ve věci Association Vent de Colère! (23) vytvořil stát v rámci KWKG z roku 2016 systém, ve kterém jsou náklady provozovatelů sítí vynaložené v souvislosti s podporou elektřiny z kombinované výroby tepla a elektřiny, akumulačních zásobníků a sítí dálkového vytápění/chlazení plně uhrazeny z příplatku CHP, který je uložen konečným odběratelům elektřiny. Tato okolnost odlišuje daný případ od řízení, jež vedlo k rozsudku ze dne 13. března 2001 ve věci PreussenElektra (24), jelikož v posledně uvedeném případě museli dodavatelé elektřiny financovat dodatečné náklady z vlastních prostředků. Podpora na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny poskytovaná výrobcům elektřiny z kombinované výroby tepla a elektřiny ani investiční dotace udělené provozovatelům sítí dálkového vytápění a chlazení a akumulačních zásobníků mimoto nepředstavují ceny či poplatky za zboží nebo služby. Podpora na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny je ve skutečnosti vyplácena provozovateli sítí provozovatelům zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny, ačkoliv elektřina není prodávána provozovatelům sítí, nýbrž třetím stranám; v určitých případech je dokonce spotřebována samotným provozovatelem zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny. Co se týká sítí dálkového vytápění/chlazení a akumulačních zásobníků, ty jsou i nadále ve vlastnictví provozovatele žádajícího o dotaci a vyplácení dotace nepřiznává provozovatelům elektrických sítí s ohledem na dotyčné sítě dálkového vytápění/chlazení a akumulační zásobníky žádný nárok (pokud jde o podporu pro sítě dálkového vytápění/chlazení a akumulační zásobníky, viz 33. až 45. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení).

(97) Komise v rozhodnutí o zahájení řízení dále uvedla, že provozovatelé přenosových soustav hrají v systému zvláštní úlohu. Byli pověřeni výpočtem příplatku CHP na základě metodiky stanovené v KWKG z roku 2016 a spravují finanční toky spojené s příplatkem CHP. Je na ně zcela převedena finanční zátěž spojená s podporou kombinované výroby tepla a elektřiny, sítí dálkového vytápění a vytápěcích systémů; musí zajistit, aby byla finanční zátěž rozložena mezi provozovatele přenosových soustav rovnoměrně (úměrně počtu konečných odběratelů kategorie A, B a C připojených na jejich síť), a je na ně převáděn příplatek CHP od provozovatelů distribuční soustavy k poskytnutí náhrady za finanční zátěž spojenou s podporou. Musí rovněž upozornit BAFA na možné překročení rozpočtu. V tomto ohledu vykazují podobné znaky se situací Samenwerkende Elektriciteits-Produktiebedrijven NV v řízení vedoucím k rozsudku ze dne 17. července 2008 ve věci Essent Network Noord (25) a se situací provozovatelů přenosových soustav v řízení vedoucím k rozsudku ze dne 10. května 2016 ve věci Německo v. Komise (zákon EEG z roku 2012) (26).

(98) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise také uvedla, že níže uvedené prvky potvrdily, že příplatek CHP je pod kontrolou státu: příplatek CHP musí být veden na zvláštním účtu, takže regulační orgán může ověřit neexistenci křížových subvencí mezi různými činnostmi provozovatelů sítí. Zákon mimoto vyžaduje, aby byly faktury mezi provozovateli přenosových soustav zkontrolovány auditorem nebo autorizovaným účetním. Zákon také omezuje celkový rozpočet opatření a celkovou výši příplatku. Hrozí-li překročení rozpočtu, musí provozovatelé přenosových soustav upozornit BAFA, který poté vypočítá nové, nižší míry podpory, aby bylo zajištěno, že k překročení rozpočtu nedojde. To dále potvrzuje, že příplatek CHP představuje zdroj, který je pod kontrolou státu.

(99) Německé orgány žádné připomínky v tomto ohledu nepodaly. Sdružení BV Glas uvedlo, že opatření nepředstavuje státní podporu, jelikož nezatěžuje státní rozpočet. Komise však v této souvislosti podotýká, že podle ustálené judikatury nemusí prostředky procházet státním rozpočtem, aby se považovaly za státní prostředky. Postačuje, že jsou pod veřejnou kontrolou (27). Ve skutečnosti mohou být za podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy považovány výhody poskytované ze státních prostředků přímo nebo nepřímo. Rozlišuje se mezi podporami poskytovanými státem a podporami poskytovanými ze státních prostředků, aby do definice státních podpor spadaly nejen podpory poskytované přímo státem, nýbrž také podpory poskytované veřejnými nebo soukromými subjekty, které byly určeny nebo zřízeny tímto státem (28).

(100) Na základě těchto skutečností potvrzuje Komise svůj závěr, že se příplatek CHP považuje za státní prostředky a že v důsledku toho jsou i snížené sazby příplatku CHP financovány ze státních prostředků. Tato snížení jsou financována ze státních prostředků jako podpora na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny. Veškerá snížení příplatku CHP jsou stanovena v zákoně a zahrnují kontrolu ze strany státu ve stejné míře jako příplatek CHP v plné výši (viz výše). Proto je třeba mít za to, že i snížení příplatku CHP je financováno ze státních prostředků (29).

6.1.3. Ovlivnění obchodu a dopad na hospodářskou soutěž

(101) Co se týká snížení příplatků CHP, tato mohou narušit hospodářskou soutěž mezi podniky v témže odvětví, jelikož způsobilé nejsou všechny podniky (v závislosti na úrovni spotřeby a/nebo příslušném významu nákladů na elektřinu v porovnání s hrubou přidanou hodnotou), a pravděpodobně mohou rovněž ovlivnit obchod mezi členskými státy a hospodářskou soutěž s podniky v ostatních členských státech. Podniky využívající snížení obvykle působí v určitých odvětvích výroby, v nichž náklady na elektřinu představují větší část výrobních nákladů (kovozpracující průmysl, papírenský a chemický průmysl, sklářský průmysl, rafinérie, dřevařský průmysl, potravinářský a krmivářský průmysl, viz 127. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení a rovněž tabulka 3). Společnosti, které působí v odvětvích, jako je chemický průmysl, papírenský průmysl, odvětví výroby automobilů a automobilových součástek, soutěží s podniky nacházejícími se v ostatních členských státech.

(102) Sdružení BV Glas uvedlo, že dopad na hospodářskou soutěž neexistuje, nevysvětlilo však důvody. Zdá se, že sdružení BV Glas má za to, že dopad na hospodářskou soutěž neexistuje z toho důvodu, že cílem opatření je snížení konkurenčního znevýhodnění v porovnání s podniky v ostatních členských státech. Jelikož příplatky CHP existují i v jiných členských státech (např. ve Francii (30)), není toto tvrzení doloženo faktickými údaji. V judikatuře je mimoto stanoveno, že skutečnost, že cílem opatření je harmonizovat prostřednictvím jednostranných opatření podmínky hospodářské soutěže mezi členskými státy, nebrání tomu, aby se toto opatření považovalo za státní podporu (31).

6.1.4. Závěr ohledně existence státní podpory

(103) Komise proto vyvozuje závěr, že snížení příplatku CHP přiznaná konečným odběratelům kategorie B a C a uživatelům s vysokou spotřebou elektřiny podle KWKG z roku 2016 zahrnují státní podporu ve smyslu článku 107 Smlouvy.

6.2. Existující podpora/nová podpora a zákonnost podpory

(104) Sdružení BV Glas zdůraznilo, že KWKG z roku 2016 je velmi podobný KWKG z roku 2002, a představuje tudíž existující podporu.

(105) Komise však podotýká, že ačkoliv KWKG z roku 2002 a KWKG z roku 2016 vykazují mnoho podobných znaků, nemůže to vést k závěru, že se režim podpory spočívající ve snížení příplatku CHP podle KWKG z roku 2016 považuje za stávající režim podpory.

(106) Je pravdou, že v případě zákona ze dne 12. května 2000 na ochranu výroby elektřiny na základě kombinované výroby tepla a elektřiny (dále jen „KWKG z roku 2000“), jednoho z předchůdců KWKG z roku 2016, neměla Komise za to, že zahrnuje státní podporu (32). Jak však Komise uvedla v rozhodnutí o zahájení řízení (288. bod odůvodnění), KWKG z roku 2000 byl zrušen již v roce 2002 a byl nahrazen KWKG z roku 2002, jenž byl zase nahrazen KWKG z roku 2016.

(107) Opatření podpory proto nelze považovat za existující podporu, zejména z toho důvodu, že mezi KWKG z roku 2000 a KWKG z roku 2016 existuje řada významných rozdílů, které ve skutečnosti existovaly již mezi KWKG z roku 2000 a KWKG z roku 2002.

(108) První rozdíl spočívá v tom, že snížení příplatku CHP, která jsou předmětem formálního vyšetřovacího řízení, v KWKG z roku 2000 neexistovala, a Komise je v rozhodnutí ze dne 22. května 2002 o státní podpoře NN 68/2000 – Německo – Zákon na ochranu výroby elektřiny na základě kombinované výroby tepla a elektřiny ze dne 12. května 2000 (33) nemohla přezkoumat.

(109) Podle KWKG z roku 2000 mimoto zákon stanovil pouze povinnost týkající se nákupu spolu s cenou, která má být zaplacena. Mezi provozovateli sítí existovalo sdílení zátěže. Zákon však nezavedl příplatek CHP k financování podpory, a jak bylo zmíněno v předchozím bodě odůvodnění, neexistovaly snížené příplatky CHP pro určité kategorie zákazníků.

(110) KWKG z roku 2016 se od KWKG z roku 2000 odlišuje v těchto aspektech: Za prvé, povinnost týkající se nákupu byla nahrazena povinností hradit příplatek za elektřinu, která není po většinu času nakupována provozovatelem sítě. Za druhé, KWKG z roku 2016 stanoví rovněž podporu pro elektřinu, která je předmětem vlastní spotřeby, tj. podporu, která není poskytnuta sítím provozovaným provozovateli sítí. Za třetí, KWKG z roku 2016 stanoví rovněž podporu pro akumulační zásobníky tepla a sítě dálkového vytápění, tj. infrastrukturu, jež nesouvisí s elektrickou sítí. Za čtvrté, zákon zaručuje, že provozovatelé sítí obdrží náhradu dodatečných nákladů v plné výši, a to prostřednictvím příplatku CHP, který je stanoven zákonem, a provozovatelé přenosových soustav soustředí finanční toky spojené s platbami příplatku k tržní ceně a příplatkem CHP. Příplatek CHP představuje ve všech sítích jednotný příplatek za kWh. Za páté, zákon obsahuje maximální rozpočet, jenž omezuje rovněž zvýšení příplatku CHP. A za šesté, KWKG z roku 2016 stanoví strop příplatku CHP pro konečné odběratele kategorie B a kategorie C. Podpora pro zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny, sítě dálkového vytápění atd. je dostupná až poté, co bylo od BAFA získáno povolení. Takovéto potvrzení způsobilosti pro podporu podle KWKG z roku 2000 neexistovalo.

(111) Již KWKG z roku 2002 zavedl oproti KWKG z roku 2000 řadu důležitých změn: povinnost vyplácet příplatek k tržní ceně (místo pouhé povinnosti týkající se nákupu elektřiny za danou cenu), záruka stanovená v zákoně, že provozovatelé sítí obdrží náhradu za dodatečné náklady vyplývající z povinnosti hradit příplatek k tržní ceně, vytvoření jednotného příplatku CHP, ústřední úloha provozovatelů přenosových soustav při soustředění finančních toků spojených s platbami podpory a příplatkem CHP a zavedení stropů příplatku CHP pro dvě kategorie konečných odběratelů (kategorii B a kategorii C). V roce 2002 byla zavedena rovněž povinnost získat od BAFA povolení za účelem dosažení přístupu k podpoře. V roce 2009 byl KWKG z roku 2002 pozměněn tak, aby poskytoval podporu rovněž vlastní spotřebě a sítím dálkového vytápění. V roce 2012 byl KWKG z roku 2002 pozměněn s cílem zahrnout i podporu pro akumulační zásobníky tepla a chladu a pro sítě dálkového chlazení. Omezení rozpočtu zavedl KWKG z roku 2016.

(112) Na základě těchto skutečností tudíž Komise vyvozuje závěr, že KWKG z roku 2016 má řadu prvků společných s KWKG z roku 2002, nelze jej však považovat za opatření existující podpory, jelikož se rozhodnutí ve věci NN 68/2000 (34) netýkalo KWKG z roku 2002, nýbrž KWKG z roku 2000 a jelikož KWKG z roku 2016 zavedl v porovnání s KWKG z roku 2000 řadu významných změn.

(113) Podobnost mezi KWKG z roku 2002 a KWKG z roku 2016 (povinnost vyplácet příplatek k tržní ceně, záruka stanovená v zákoně, že provozovatelé sítí obdrží náhradu za dodatečné náklady vyplývající z povinnosti hradit příplatek k tržní ceně, zavedení jednotného příplatku CHP a zavedení sníženého příplatku CHP pro určité konečné odběratele, ústřední úloha provozovatelů přenosových soustav při soustředění finančních toků spojených s platbami podpory a příplatkem CHP, povolení BAFA k získání přístupu k podpoře) a rozdíly oproti KWKG z roku 2000 vedou k závěru, že i snížení příplatku CHP přiznaná podle KWKG z roku 2002 již představovala státní podporu. Komise uznává, že podle ustanovení čl. 1 písm. a) bodu iv) ve spojení s článkem 17 nařízení (EU) 2015/1589 se za existující podporu považují pouze snížení příplatku CHP, která byla přiznána deset let přede dnem 24. října 2016.

(114) Německo mimoto předložilo plán úpravy, který se uplatňuje od roku 2011, výslovně tudíž uznalo, že snížení příplatku CHP od roku 2011 zahrnovala v porovnání s KWKG z roku 2002 novou státní podporu.

6.3. Slučitelnost s vnitřním trhem

(115) V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k závěru, že státní podpora zařízení pro vysoce účinnou kogeneraci, akumulačních zásobníků a energeticky účinných sítí dálkového vytápění/chlazení poskytnutá na základě KWKG z roku 2016 je slučitelná s vnitřním trhem.

(116) V rozhodnutí o zahájení řízení však vyslovila Komise pochybnosti ohledně toho, zda lze snížené příplatky CHP pro konečné odběratele kategorie B a kategorie C prohlásit za slučitelné s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

(117) Níže uvedené posouzení slučitelnosti se vztahuje pouze na snížení přiznaná konečným odběratelům kategorie B a kategorie C od roku 2007 a uživatelům s vysokou spotřebou elektřiny, jak bylo popsáno v 20. bodě odůvodnění. Toto rozhodnutí se netýká snížení přiznaných s ohledem na platby příplatku CHP železničním podnikům. Tato snížení byla schválena v rozhodnutí ve věci SA.43666 (35).

(118) Omezený příplatek osvobozuje konečné odběratele kategorie B a kategorie C a uživatele s vysokou spotřebou elektřiny od části příplatku CHP, kterou by v rámci svých každodenních činností museli obvykle nést jako součást nákladů na elektřinu; snižuje tudíž provozní náklady dotyčných společností.

(119) V čl. 107 odst. 1 Smlouvy je stanovena všeobecná zásada zákazu státních podpor v Unii. V čl. 107 odst. 2 a 3 Smlouvy jsou uvedeny výjimky z této zásady.

(120) Jak Komise konstatovala v rozhodnutí o zahájení řízení, snížení nespadají do oblasti působnosti pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky. Za prvé, příplatek CHP se nepovažuje za ekologickou daň ve smyslu oddílu 3.7.1 zmíněných pokynů. Příplatek CHP ve skutečnosti sleduje specifický cíl, kterým je konkrétně financování podpory pro zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny. Příplatek CHP na rozdíl od ekologických daní nemá za následek usměrňování chování (viz body 167 a 181 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky). Jeho účelem není ani změna chování samotných plátců příplatku CHP. Posouzení jeho snížení podle oddílu 3.7.1 lze proto vyloučit. Příplatek CHP vykazuje mnoho podobných znaků s příplatky na obnovitelné zdroje energie, které jsou určeny k financování podpory pro obnovitelnou elektrickou energii, jelikož nepřímo sleduje cíl v oblasti životního prostředí spočívající ve snížení emisí CO2 při výrobě elektřiny financováním podpory na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny. Oddíl 3.7.2 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky se použije pouze na příplatky, které jsou určeny k financování podpory pro energii z obnovitelných zdrojů, nevztahuje se tudíž na financování opatření v oblasti energetické účinnosti, jako je vysoce účinná kogenerace. Na oznámené opatření nelze použít jiné pokyny Komise.

(121) Komise však může prohlásit opatření podpory za slučitelné přímo podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, pokud je nezbytné a přiměřené a pokud pozitivní dopady na cíl společného zájmu vyváží negativní účinky na hospodářskou soutěž a obchod. Tyto podmínky je možno považovat za splněné, pokud lze odpovědět kladně na tyto otázky: a) Je opatření podpory zaměřeno na jasně vymezený cíl společného zájmu (36)? b) Soustředí se opatření na situaci, kdy podpora může vést k podstatnému zlepšení, jehož trh nemůže dosáhnout sám o sobě (jelikož se zabývá například napravením selhání trhu)? c) Je opatření podpory koncipováno tak, aby splnilo cíl společného zájmu (nezbytnost podpory) (37)? Konkrétně: — Je opatření podpory vhodným a nezbytným nástrojem politiky, tzn. neexistují jiné, vhodnější nástroje? — Má opatření podpory motivační účinek, tj. mění podpora chování podniků? — Je opatření podpory přiměřené, tj. bylo by možné dosáhnout stejných změn chování s použitím menší podpory? d) Je narušení hospodářské soutěže a vliv na obchod omezeného rozsahu, a převažují tak celkově příznivé účinky?

6.3.1. Cíl společného zájmu

(122) Komise v rozhodnutí o zahájení řízení konstatovala, že příplatek CHP je určen k financování podpory na vysoce účinnou kogeneraci, a přispívá tudíž nepřímo k dosažení cílů sledovaných těmito opatřeními podpory, tj. snížení vlivu výroby elektřiny na životní prostředí zvýšením energetické účinnosti výroby energie a snížením emisí CO2 v odvětví elektrické energie, což Komise pokládala za cíle odpovídající cíli společného zájmu.

(123) Komise rovněž konstatovala, že snížení příplatků CHP určených k financování podpory na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny může nepřímo přispět i k cíli opatření podpory financovaných z příplatků (tj. zvýšení energetické účinnosti výroby energie a snížení emisí CO2 v souvislosti se spotřebou elektřiny), jelikož mohou pomoci zajistit dostatečnou základnu pro financování samotných opatření podpory podobným způsobem, jakým snížení při financování podpory pro elektřinu z obnovitelných zdrojů pomáhají zajistit dostatečnou základnu pro financování podpory pro elektřinu z obnovitelných zdrojů (viz oddíl 3.7.2 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky, a zejména bod 182 zmíněných pokynů). Jsou-li tudíž snížení nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno financování těchto opatření podpory, přispívají nepřímo také k cílům sledovaným opatřeními podpory, která byla posouzena v oddílech 3.3.1 až 3.3.5 rozhodnutí o zahájení řízení.

(124) Komise rovněž uvedla, že Unie nestanovila na rozdíl od energií z obnovitelných zdrojů pro jednotlivé členské státy závazné cíle týkající se výroby elektřiny na základě vysoce účinné kogenerace. Potřeby financování podpory pro zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny jsou proto podstatně nižší než potřeby financování podpory pro energii z obnovitelných zdrojů, což znamená menší nutnost financování opatření podpory z poplatku ze spotřeby elektřiny. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU (38) však vytyčila hlavní 20 % cíl pro energetickou účinnost a umožňuje orientační vnitrostátní cíle energetické účinnosti, k nimž mohou významně přispět zařízení pro vysoce účinnou kogeneraci, energeticky účinné sítě dálkového vytápění a akumulační zásobníky. Členské státy mají mimoto povinnost posoudit svůj potenciál, pokud jde o provedení opatření v oblasti energetické účinnosti, včetně zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny, dálkového vytápění a akumulačních zásobníků, a zjištěný potenciál využít. Potřeby financování podpory na opatření v oblasti energetické účinnosti proto mohou být rovněž významné, což zvýší nutnost toho, aby byly členské státy schopny financovat opatření z poplatků ze spotřeby energie. Cíl týkající se zvýšení energetické účinnosti do roku 2030 o 27 %, který Evropská rada schválila dne 23. října 2014 (39), povede Unii a její členské státy k dalšímu snižování emisí CO2 a úsporám energie.

(125) Aby se zabránilo tomu, že koneční odběratelé elektřiny, kteří jsou obzvláště dotčeni náklady na financování podpory na vysoce účinnou kogeneraci (a související podpory energeticky účinných sítí dálkového vytápění a akumulačních zásobníků tepla připojených k zařízením kombinované výroby tepla a elektřiny), mohou být v hospodářské soutěži značně znevýhodněni, musí Německo případně přiznat částečná snížení, zejména vzhledem ke skutečnosti, že se příplatek CHP sčítá s příplatkem EEG za účelem financování souboru opatření podpory v odvětví elektrické energie za účelem snížení emisí CO2 a boje proti změně klimatu. Základnu financování by mohl narušit úpadek nebo přemístění příliš mnoha podniků, na něž má příplatek EEG nebo CHP obzvláštní dopad: namísto placení sníženého příplatku by příslušné společnosti nepřispívaly na financování vůbec, což by znamenalo ještě vyšší finanční zátěž ostatních konečných odběratelů v souvislosti s financováním podpory na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny a snížilo by to přijatelnost příplatku, a tudíž podpory na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny jako takové.

(126) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise konstatovala, že ačkoliv cílem příplatku CHP není vytvořit pobídky k snižování spotřeby energie, nýbrž pouze financování opatření v oblasti energetické účinnosti, je třeba zamezit tomu, aby rozsah snížení vybízel společnosti k nižší energetické účinnosti, jelikož to by bylo v rozporu s cílem podporovaných opatření v oblasti energetické účinnosti.

(127) Co se týká rizika snížení pobídek k energetické účinnosti, německé orgány uvedly, že snížení neodstraňují pobídky uživatelů s vysokou spotřebou elektřiny k dosažení energetické účinnosti, jelikož příplatek CHP představuje pouze malou část nákladů na elektřinu. Pobídku k zvyšování energetické účinnosti představuje samotná cena elektřiny vzhledem k vysokému podílu nákladů na energii na celkových výrobních nákladech (viz 62. bod odůvodnění a následující body odůvodnění). Rovněž sdružení BV Glas uvedlo, že uživatelé s vysokou spotřebou elektřiny jsou trvale podněcováni k zvyšování energetické účinnosti vzhledem k vysokému podílu, který představují ceny energií na celkových výrobních nákladech (často v rozmezí od 20 % do 50 %).

(128) Komise souhlasí s tím, že pro společnosti s vysokou spotřebou elektřiny, které jsou vystaveny mezinárodnímu obchodu, může samotná cena elektřiny poskytnout pobídku k zvyšování energetické účinnosti, neboť v případě vysoké spotřeby energie připadá na energii vysoký podíl na výrobních nákladech. Tato pobídka bude důležitější u společností, které čelí určité úrovni mezinárodního obchodu, jelikož konkurenční tlak přiměje společnosti k dosažení účinnosti. Jelikož rovněž tyto společnosti budou muset hradit nejméně15 % příplatku CHP, posílí tento minimální příspěvek ve skutečnosti pobídky společností s vysokou spotřebou elektřiny, které čelí mezinárodní hospodářské soutěži, k investicím do opatření v oblasti energetické účinnosti. Nebyly však předloženy žádné údaje, které by prokazovaly, že snížení neodstraní pobídky podniků, které nejsou náročné na elektrickou energii. Německé orgány však od 1. ledna 2017 omezily snížení na uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, kteří čelí určité úrovni mezinárodní hospodářské soutěže, a v roce 2016 bylo možno velkou část příjemců považovat za uživatele s vysokou spotřebou energie. Německé orgány snížení podmínily rovněž účastí v systému managementu hospodaření s energií nebo systému environmentálního managementu. Jak bude podrobněji posouzeno níže, německé orgány zachovaly vlastní příspěvek ve výši 15 % příplatku CHP. Komise proto dospěla k závěru, že pozměněná snížení neodstraní pobídky uživatelů s vysokou spotřebou elektřiny k zvyšování energetické účinnosti. Co se týká období 2011–2018 a uživatelů s nízkou spotřebou elektřiny, německé orgány předložily plán úpravy, který zvýší pobídky k energetické účinnosti u uživatelů, jejichž spotřeba elektřiny není vysoká.

(129) Na základě těchto skutečností vyvozuje Komise závěr, že snížené příplatky CHP přispějí ke společnému cíli.

6.3.2. Potřeba státního zásahu, vhodnost podpory a motivační účinek

(130) V oddílech 3.3.1.2, 3.3.2.2, 3.3.4.2 a 3.3.5.2 rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k závěru, že by podporu pro zařízení pro vysoce účinnou kogeneraci, energeticky účinné sítě dálkového vytápění/chlazení a akumulační zásobníky tepla a chladu neposkytl samotný trh a že opatření podpory (a jejich financování) je zapotřebí ke stimulaci investic do těchto zařízení a zásobníků a/nebo jejich provozování.

(131) Opatření podpory posouzená v oddílech 3.3.1 až 3.3.5 rozhodnutí o zahájení řízení jsou zaměřena na zvýšení energetické účinnosti výroby energie a na snížení uhlíkové stopy výroby elektřiny, a tudíž spotřeby. Tato opatření jsou zaměřena na boj proti změně klimatu.

(132) Příplatek CHP nejenže představuje možný zdroj financování, nýbrž je také vhodný k financování opatření podpory pro výrobu elektřiny v zařízeních pro vysoce účinnou kogeneraci, energeticky účinné sítě dálkového vytápění a akumulační zásobníky tepla na základě příplatku z elektřiny spotřebované konečnými odběrateli, kteří jsou připojeni na síť, a odebrané z této sítě, a to kvůli úzké souvislosti mezi podporovanými opatřeními a elektřinou odebranou ze sítě. Takovýto příplatek zajišťuje poměrně stálý finanční tok a nenarušuje rozpočtovou kázeň. Z těchto důvodů se takovýto systém financování často používá k financování podpory pro výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů. Jak již bylo uvedeno v 125. bodě odůvodnění, potřeby financování podpory na opatření v oblasti energetické účinnosti mohou být významné, což zvýší nutnost toho, aby byly členské státy schopny financovat opatření z příplatků za elektřinu.

(133) Komise se proto domnívá, že snížený příplatek CHP lze považovat za nezbytný k dosažení cílů týkajících se energetické účinnosti a ochrany životního prostředí, které sledují opatření posouzená v oddílech 3.3.1 až 3.3.5 rozhodnutí o zahájení řízení, pokud by v případě, že by se příplatek CHP nesnížil, byly ohroženy financování těchto opatření a cíl, který tato opatření sledují.

(134) Tak by tomu mohlo být v případě, že by platba příplatku CHP v plné výši znamenala přemístění či úpadek příliš mnoha podniků nebo odvětví. To by zase významně snížilo přijatelnost příplatku CHP a rovněž počet plátců příplatku a mohlo by to ohrozit opatření podpory jako taková.

(135) Komise v rozhodnutí o zahájení řízení (274. bod odůvodnění) uvedla, že kritéria vypracovaná v bodech 185, 186 a 187 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky mohou sloužit jako vodítko k určení odvětví ohrožených přemístěním nebo úpadkem v případě příliš vysokých příplatků za energii, které jsou určeny k financování podpory na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny. To se jeví jako vhodné zejména s ohledem na skutečnost, že na straně jedné slouží opatření, která jsou financována z příplatku CHP, témuž cíli v oblasti životního prostředí jako opatření, jež jsou financována z příplatků na obnovitelné zdroje, které spadají do oblasti působnosti oddílu 3.7.2 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky (boj proti změně klimatu snižováním emisí CO2 vyplývajících z výroby elektřiny), a jelikož na straně druhé se příplatek CHP v Německu sčítá s příplatky na obnovitelné zdroje (v Německu s příplatkem EEG) a je strukturován obdobně. Jelikož je příplatek CHP vybírán v poměru k objemu elektřiny odebrané ze sítě, bude mít dopad zejména na podniky, u nichž náklady na elektřinu představují významnou část hrubé přidané hodnoty a které nemohou své náklady snadno přenést na konečné odběratele, aniž by vzhledem k intenzitě mezinárodního obchodu v odvětví, ve kterém působí, přišly o významné podíly na trhu. Jedná se o podniky, jež mají určit kritéria stanovená v bodech 185, 186 a 187 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky.

(136) Během předběžného šetření německé orgány objasnily, že snížené příplatky CHP jsou nezbytné k zajištění konkurenceschopnosti dotčených společností (uživatelů energie) a že v konečném důsledku jsou zapotřebí k zajištění financování opatření podpory. Německé orgány však neposkytly dostatečné informace, které by prokazovaly, že snížené příplatky CHP byly zapotřebí u podniků všech kategorií nebo u všech odvětví zařazených mezi konečné odběratele kategorií C a B, aby bylo zajištěno financování opatření podpory podle oznámeného KWKG z roku 2016. Německé orgány poskytly pouze informace týkající se uživatelů s vysokou spotřebou elektřiny, kteří jsou vystaveni mezinárodní hospodářské soutěži a kteří jsou způsobilí pro snížení příplatků na obnovitelné zdroje, připustily však, že ne všechny tyto podniky jsou konečnými odběrateli v kategoriích B a C.

(137) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvedla, že uznává, že některá odvětví, která jsou náročná na elektrickou energii a která jsou do značné míry vystavena mezinárodnímu obchodu, budou s velkou pravděpodobností značně dotčena příplatkem EEG v plné výši a že toto ohrožení jejich konkurenceschopnosti a životaschopnosti je dostatečně závažné, aby ohrozilo podporu pro energie z obnovitelných zdrojů (40). Za předpokladu, že příjemci budou odpovídat společnostem, které jsou způsobilé pro podporu podle zákona EEG, by příplatek CHP v plné výši představoval u značného počtu těchto společností 1 % až 9 % hrubé přidané hodnoty. To by skutečně znamenalo významnou zátěž, zejména z toho důvodu, že by tato zátěž byla spojena se zátěží vyplývající z příplatku EEG, což je příplatek, který financuje opatření sledující stejný cíl v oblasti životního prostředí jako opatření financovaná z příplatku CHP.

(138) Během formálního vyšetřovacího řízení neposkytly německé orgány žádné doplňkové informace, které by Komisi umožnily ověřit, jaký podíl příjemců bude skutečně odpovídat podnikům způsobilým pro snížené příplatky EEG nebo pro snížení podle oddílu 3.7.2 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky, ani neposkytly informace, jež by prokazovaly nezbytnost snížení i u společností, které nemají vysokou spotřebu elektřiny ani nečelí mezinárodní hospodářské soutěži. Ačkoliv sdružení BV Glas tvrdí, že zapotřebí jsou veškerá snížení, nepředložilo žádné údaje, z nichž by vyplývalo, že snížení jsou nutná i u uživatelů s nízkou spotřebou elektřiny. Informace, které poskytlo sdružení BV Glas, jsou ve skutečnosti omezené na uživatele s vysokou spotřebou elektřiny. Od 1. ledna 2017 však budou snížení omezena na uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, kteří jsou způsobilí pro snížení příplatku na obnovitelné zdroje (tj. na uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, u nichž hrozí přemístění nebo úpadek). Uživatelé s nízkou spotřebou elektřiny, kteří jsou zařazeni v kategoriích B a C, již nebudou pro snížení způsobilí. Pro uživatele s nízkou spotřebou elektřiny poskytly německé orgány plán úpravy, podle něhož budou snížení do roku 2019 postupně zcela zrušena, na základě plánu úpravy předloženého Komisi jsou upravena i snížení přiznaná uživatelům s nízkou spotřebou elektřiny od roku 2011 (viz rovněž oddíl 6.4 týkající se plánu úpravy).

(139) Na základě těchto skutečností, zejména změn a plánu úpravy předloženého německými orgány, jež zajišťují, že snížení jsou omezena na uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, kteří jsou vystaveni mezinárodnímu obchodu, vyvozuje Komise závěr, že snížení jsou vhodná a nezbytná k zajištění udržitelnosti financování podpory na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny a že mají motivační účinek.

6.3.3. Přiměřenost

(140) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvedla, že snížení nemohou odpovídat úplným výjimkám nebo být natolik významná, aby ohrožovala účel opatření podpory, neboť mají za následek příliš vysokou zátěž u ostatních konečných odběratelů (269. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení). Příliš významná snížení by mohla tudíž zvýšit výsledné narušení hospodářské soutěže. Z tohoto důvodu by s ohledem na snížení při financování podpory pro energii z obnovitelných zdrojů měly podle pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky podniky, jež jsou způsobilé pro snížení, platit minimální příspěvek, který v zásadě odpovídá 15 % běžného poplatku (viz bod 188 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky), s možnými dodatečnými sníženími v případě, že je-li poplatek vyšší než určitý podíl hrubé přidané hodnoty společnosti (bod 189 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky).

(141) V rozhodnutí o zahájení řízení (282. bod odůvodnění) Komise uvedla, že jako vodítko k posouzení přiměřenosti snížení použije body 188 a 189 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky. To se jeví jako vhodné zejména s ohledem na skutečnost, že na straně jedné slouží opatření, která jsou financována z příplatku CHP, témuž cíli v oblasti životního prostředí jako opatření, jež jsou financována z příplatků na obnovitelné zdroje, jež spadají do oblasti působnosti oddílu 3.7.2 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky (boj proti změně klimatu snižováním emisí CO2 vyplývajících z výroby elektřiny), a jelikož na straně druhé mají snížení zajistit udržitelnost financování těchto opatření podpory omezením zátěže u podniků, které jsou obzvláště dotčeny příplatky za energii, přičemž se však od nich současně vyžaduje dostatečný vlastní příspěvek.

(142) Komise v rozhodnutí o zahájení řízení (283. bod odůvodnění) konstatovala, že německé orgány během předběžného šetření neprokázaly, že stropy ve výši 0,04 a 0,03 centu za kWh byly omezeny na nezbytné minimum. Německé orgány neprokázaly, že by méně významná snížení nebyla přijatelná. Německé orgány se dovolávaly kumulačního účinku s příplatkem EEG, nepředložily však konkrétní informace týkající se příjemců, kteří využívají snížení, jež by umožnily porovnat poměr mezi sníženým příplatkem CHP a hrubou přidanou hodnotou s poměrem mezi mírně vyššími příplatky CHP (např. 15 %) a hrubou přidanou hodnotou nebo s poměrem mezi sníženým příplatkem CHP, který je kumulován s příplatkem EEG, a hrubou přidanou hodnotou.

(143) Německé orgány neposkytly další informace ani během formálního vyšetřovacího řízení. Sdružení BV Glas uvedlo, že snížení byla omezena na nezbytné minimum, neobjasnilo však, proč jsou snížení omezena na minimum.

(144) Německo však KWKG z roku 2016 pozměnilo a v důsledku toho jsou od 1. ledna 2017 snížení omezena na uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, kteří jsou způsobilí pro snížení příplatku na obnovitelné zdroje, a příplatek bude činit nejméně 15 % běžného příplatku (viz 21. bod odůvodnění). Uživatelé s nízkou spotřebou elektřiny již nebudou pro snížení způsobilí. Německé orgány předložily rovněž plán úpravy u dřívějších konečných odběratelů kategorie B a C, podle něhož budou snížení do roku 2019 u konečných odběratelů kategorie B a C, kteří se nepovažují za uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, zcela zrušena a podle něhož jsou snížení přiznaná uživatelům s nízkou spotřebou elektřiny v minulosti od roku 2011 upravena. Německé orgány předložily také plán úpravy u dřívějších konečných odběratelů kategorie B a C, kteří se považují za uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, a to od roku 2011.

(145) Na základě těchto skutečností, zejména změn míry snížení zavedených od 1. ledna 2017 a plánu úpravy, který předložily německé orgány, vyvozuje Komise závěr, že snížení příplatků CHP jsou s ohledem na sledovaný cíl přiměřená.

6.3.4. Narušení hospodářské soutěže

(146) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise poznamenala, že během fáze předběžného šetření neobdržela dostatek údajů, které by jí umožnily posoudit celkovou rovnováhu mezi možným narušením hospodářské soutěže a obchodu mezi členskými státy. Jelikož dosud nebyla prokázána nezbytnost, vhodnost, motivační účinek a přiměřenost opatření podpory, měla Komise pochybnosti, zda opatření podpory zajistilo, aby bylo narušení hospodářské soutěže vyplývající z osvobození společností od části jejich provozních nákladů omezené a aby byla celková bilance opatření kladná.

(147) Německé orgány ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení (287. bod odůvodnění) zdůraznily, že narušení je omezené vzhledem k pozitivnímu dopadu opatření financovaných z příplatku CHP a vzhledem k tomu, že po změnách přijatých dne 22. prosince 2016 budou snížení omezena na minimum nezbytné k zajištění udržitelnosti příplatku CHP.

(148) Co se týká pozitivních dopadů, Komise v rozhodnutí o zahájení řízení konstatovala, že opatření financovaná z příplatku CHP usilují o významná snížení emisí CO2 a jsou důležitá rovněž pro lepší začlenění elektřiny z kombinované výroby tepla a elektřiny na trh s elektřinou. Tyto pozitivní dopady jsou shrnuty výše v 9. a 10. bodě odůvodnění.

(149) Komise rovněž podotýká, že směrnice 2012/27/EU stanovila hlavní 20 % cíl pro energetickou účinnost a ukládá členským státům povinnost posoudit jejich potenciál k provedení opatření v oblasti energetické účinnosti, včetně zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny, dálkového vytápění a akumulačních zásobníků, a zjištěný potenciál využít. Cíl týkající se zvýšení energetické účinnosti do roku 2030 o 27 %, který Evropská rada schválila dne 23. října 2014 (41), povede Unii a její členské státy k dalšímu snižování emisí CO2 a úsporám energie. V důsledku toho by potřeby financování podpory na opatření v oblasti energetické účinnosti mohly být v budoucnu významnější vzhledem ke skutečnosti, že 20 % cíle nebylo dosud dosaženo a bude zapotřebí větší úsilí, aby bylo dosaženo cíle stanoveného pro rok 2030. Zajištění dostupnosti a udržitelnosti finančních prostředků pro zařízení kombinované výroby tepla a elektřiny, dálkové vytápění a akumulační zásobníky představuje důležitý prvek při přípravě půdy k zvyšování energetické účinnosti výroby energie a k dalšímu snižování emisí CO2. Komise v rozhodnutí o zahájení řízení rovněž uvedla, že v této oblasti stále existují selhání trhu a že k zvýšení energetické účinnosti jsou dosud zapotřebí opatření podpory.

(150) Komise dále uvádí, že po změnách zavedených dne 22. prosince 2016 omezí Německo způsobilost pro snížení na podniky, které jsou způsobilé pro snížení podle pravidla BesAR, tj. na podniky a odvětví, jež jsou v případě hrazení příplatku v plné výši nejvíce ohroženy přemístěním a úpadkem, a které by tudíž představovaly největší hrozbu pro udržitelnost příplatku. Příjemci musí i nadále přispívat určitým dílem na financování opatření v oblasti energetické účinnosti a snížení nenarušují pobídky příjemců k zachování energetické účinnosti.

(151) Komise bere také na vědomí, že snížení jsou přiznána všem podnikům, které působí v témže odvětví, pokud se nacházejí ve stejné situaci, co se týká náročnosti na elektrickou energii.

(152) Na tomto základě dospěla Komise k závěru, že celková bilance opatření podpory je kladná, jelikož jeho pozitivní účinky vyvažují možné narušení hospodářské soutěže.

6.4. Plán úpravy

(153) Snížené příplatky CHP byly zavedeny v roce 2002 na základě KWKG z roku 2002. Německé orgány v této souvislosti zmínily, že v roce 2002 Komise zjistila, že tehdy platný KWKG z roku 2000 neobsahuje státní podporu, a nesdělila Německu, že KWKG z roku 2002 je nutno oznámit (42). Německé orgány uvedly, že skutečnost, že Komise nevznesla vůči KWKG z roku 2002 námitky a prohlásila, že KWKG z roku 2000 nepředstavuje podporu, vedl k oprávněným očekáváním, že snížení příplatku CHP nepředstavují podporu, přinejmenším do roku 2014, kdy Komise přijala pokyny k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky z roku 2014 a objasnila, že režimy podpory na obnovitelné zdroje nebo kombinovanou výrobu tepla a elektřiny financované z příplatků představují podporu. Rovněž sdružení BV Glas uvádí, že rozhodnutí Komise ze dne 22. května 2002 o státní podpoře NN 68/2000 – Německo – Zákon na ochranu výroby elektřiny na základě kombinované výroby tepla a elektřiny ze dne 12. května 2000 (dále jen „rozhodnutí Komise z roku 2002“) vytvořilo oprávněná očekávání, že KWKG z roku 2002 a poté KWKG z roku 2016 podporu neobsahují.

(154) Německo však předložilo Komisi plán úpravy, jehož provádění bylo zahájeno v roce 2011 a který postupně přizpůsoboval konečné odběratele kategorie B a kategorie C kritériím způsobilosti a přiměřenosti, která byla zavedena zákonem ze dne 22. prosince 2016 a která byla začleněna do pozměněného KWKG z roku 2016 (tj. snížení omezená na uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, kteří splňují podmínky uvedené v 20. bodě odůvodnění, a snížení omezená na 85 % příplatku CHP nebo na 4 % či 0,5 % hrubé přidané hodnoty v závislosti na náročnosti podniku na elektrickou energii).

(155) Plán upravuje platby příplatků CHP u všech předchozích konečných odběratelů kategorie B a C, kteří se považují za uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, na slučitelné úrovně do roku 2018. Ačkoliv Komise posoudí tento plán úpravy na základě čl. 107 dost. 3 písm. c) SFEU samostatně, srovnání s kritérii pro posouzení stanovenými v pokynech k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky, pokud jde o úpravu snížení příplatků na obnovitelné zdroje energie, která se uplatňovala do 1. července 2014, prokazuje, že postupná úprava příplatku CHP, jak se předpokládá v předloženém plánu, umožňuje považovat minulé platby příplatků CHP za slučitelné s vnitřním trhem.

(156) Plán ve skutečnosti předpokládá postupné navyšování příplatku CHP u konečných odběratelů kategorií B a C od roku 2011 tak, že v roce 2019 budou muset hradit příplatek CHP v plné výši (100 %). Tento postup je přísnější než přechodné ustanovení ohledně snížení při financování obnovitelných zdrojů energie v pokynech k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky. U uživatelů s vysokou spotřebou elektřiny předpokládá plán úpravu na 15 % již v roce 2018, tudíž dříve, než požaduje Komise s ohledem na úpravu snížení při financování obnovitelných zdrojů energie (viz bod 193 pokynů k podpoře v oblasti životního prostředí a energetiky). Komise se proto domnívá, že provedení předloženého plánu úpravy zajistí, aby byla snížení příplatků CHP v minulosti slučitelná s vnitřním trhem.

(157) Jelikož příplatky CHP hrazené konečnými odběrateli kategorie B nebo C představovaly za roky 2011 a 2012 celkově více než 100 % příplatku v plné výši hrazeného konečnými odběrateli kategorie A, vztahuje se plán úpravy na uživatele s nízkou spotřebou elektřiny teprve od roku 2013. Odběratelé kategorie B ve skutečnosti zaplatili za období 2013–2016 celkově více, než požaduje plán úpravy (21 % namísto 12,5 %), v praxi proto u nich dojde k úpravám teprve od roku 2017. U odběratelů kategorie C dojde k úpravám od roku 2016, jelikož za období 2013–2015 zaplatili celkově více, než vyžaduje plán úpravy (13 % namísto 12,5 %).

(158) Co se týká uživatelů s vysokou spotřebou elektřiny, ti uhradili za období od roku 2011 do roku 2016 celkem 15 % příplatku CHP. Plán úpravy se na ně bude v praxi vztahovat od roku 2017.

(159) Na základě skutečných částek příplatku CHP uhrazených příjemci v předchozích letech tudíž provádění plánu úpravy nevyžaduje u konečných odběratelů kategorie C, kteří se nepovažují za uživatele s vysokou spotřebou elektřiny, navýšení příplatku v minulých letech s výjimkou roku 2016. Toto navýšení příplatku CHP však již bylo schváleno v zákoně ze dne 22. prosince 2016 a zvýšený příplatek CHP u této kategorie konečných odběratelů byl zahrnut do konečného vyúčtování za rok 2016. Podle § 36 pozměněného KWKG z roku 2016 se hradí dodatečný příplatek ve výši 0,026 centů za kWh, ledaže jsou snížení za období 2014–2016 nižší než 160 000 EUR (tj. o 20 % méně, než je prahová hodnota de minimis).

(160) Komise rovněž konstatuje, že datum zahájení provádění plánu úpravy v roce 2011 je opodstatněné. V červnu 2010 schválila Evropská rada 20 % cíl pro energetickou účinnost, jehož má být dosaženo do roku 2020. V průběhu roku 2010 a 2011 přijala EU řadu akčních plánů a sdělení (43) zdůrazňujících význam energetické účinnosti a nutnost zintenzivnit úsilí, včetně v oblasti výroby energie a prostřednictvím režimů, v zájmu zvýšení energetické účinnosti. To spolu se směrnicí 2012/27/EU přimělo členské státy k zintenzivnění podpůrných opatření a v důsledku toho se začaly zvyšovat i příplatky, včetně příplatku CHP.

(161) Co se týká oprávněných očekávání, která vyplývají z rozhodnutí Komise z roku 2002, Komise podotýká, že se rozhodnutí z roku 2002 netýká snížení příplatku CHP a není jasné, jak by mohlo vyvolat oprávněná očekávání, pokud jde o neexistenci podpory. Za předpokladu, že by na základě rozhodnutí Komise z roku 2002 a na základě stavu judikatury (rozsudek ve věci PreussenElektra (44)) mohla existovat oprávněná očekávání, skončila by tato oprávněná očekávání každopádně nejpozději v roce 2011, jelikož řada nových rozsudků a změn v rozhodovací praxi by opatrný a obezřetný a hospodářský subjekt vedla k tomu, že by si uvědomil, že již nelze předpokládat, že snížení příplatku CHP nepředstavují podporu.

(162) Soudní dvůr opakovaně rozhodl, že právo dovolávat se zásady ochrany legitimního očekávání je otevřeno každému jednotlivci, u kterého vyvolal orgán Společenství podložené naděje na základě konkrétních ujištění, které mu poskytl. I když je opatrný a obezřetný hospodářský subjekt s to předvídat přijetí opatření Společenství, které se může nepříznivě dotknout jeho zájmů, dovolávat takovéto zásady se nemůže, pokud je toto opatření přijato (45).

(163) Soudní dvůr mezitím ve svém rozsudku ve věci Essent ze dne 17. července 2008 (46) objasnil meze rozsudku ve věci PreussenElektra (47) a dospěl k závěru, že se za státní prostředky pokládá i příplatek uložený státem, který spravuje subjekt určený státem, ačkoliv peněžní prostředky neprocházejí přes fond nebo účet spravovaný přímo státem; dne 22. července 2009 mimoto Komise zahájila formální vyšetřovací řízení týkající se stropu zavedeného rakouským zákonem, který osvobodil společnosti v energeticky náročných odvětvích od povinnosti nakupovat zelenou elektřinu, pokud byly náklady na zelenou elektřinu vyšší než 0,5 % příslušné hodnoty výroby (48). Dne 8. března 2011 potvrdila Komise v konečném rozhodnutí své stanovisko, že rakouský strop pro uživatele s vysok