ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(9)

Je proto vhodné v souladu s čl. 5 odst. 2 prvním pododstavcem směrnice 2011/65/EU udělit prodloužení platnosti výjimky na dobu tří let s revidovaným zněním, které stanoví omezenou oblast působnosti výjimky, s cílem shromáždit další údaje týkající se dostupnosti náhrad za konkrétní typy světelných zdrojů, na něž se tato výjimka vztahuje. Konec platnosti stávající výjimky 2 b) 3 by měl být stanoven na dvanáct měsíců v souladu s čl. 5 odst. 6 směrnice 2011/65/EU. S ohledem na výsledky pokračujícího úsilí o nalezení spolehlivé náhrady je nepravděpodobné, že by doba trvání výjimky měla negativní dopady na inovace.
(10)

Datum ukončení platnosti výjimky by mělo být stanoveno v souladu s čl. 5 odst. 6 uvedené směrnice. Mělo by být stanoveno nejbližší možné datum 12 měsíců od rozhodnutí Komise o zrušení výjimky, neboť neexistují žádné praktické okolnosti, které by odůvodňovaly delší dobu použitelnosti, zejména s ohledem na to, že mnoho dotyčných světelných zdrojů je rovněž upraveno nařízením Komise (EU) 2019/2020, které stanoví minimální požadavky na energetickou účinnost, jež je třeba dodržovat, aby mohly být výrobky uváděny na trh, což bude znamenat, že tyto světelné zdroje nebudou od 1. září 2021 fakticky uváděny na trh.
(10)

V souladu s čl. 5 odst. 2 prvním pododstavcem směrnice 2011/65/EU je proto vhodné prodloužit platnost výjimky na dobu nejvýše pěti let pro kompaktní zářivky pro zvláštní účely určené k vyzařování světla v ultrafialovém spektru, jelikož v současné době nejsou k dispozici žádné spolehlivé alternativy. Pro všechny ostatní typy kompaktních zářivek spadajících do kategorie kompaktních zářivek pro zvláštní účely by platnost výjimky měla být prodloužena na dobu tří let, aby výrobní odvětví mohlo připravit podrobné informace odůvodňující pokračování této výjimky pro stanovené kategorie zvláštních světelných zdrojů v souladu s cílem směrnice, kterým je omezit rozsah a dobu trvání výjimek. S ohledem na výsledky pokračujícího úsilí o nalezení spolehlivé náhrady je nepravděpodobné, že by doba trvání výjimky měla negativní dopady na inovace.
(33)

Měl by být zaveden mechanismus pro oznamování určitých incidentů, který by příslušným orgánům umožnil na incidenty reagovat rychle a odpovídajícím způsobem a mít komplexní přehled o dopadu, povaze, příčinách a možných důsledcích incidentů, které kritické subjekty řeší. Kritické subjekty by měly bez zbytečného odkladu oznamovat příslušným orgánům incidenty, které významně narušují nebo mohou významně narušit poskytování základních služeb. V případě, že toho nejsou z důvodu řešení incidentu schopny, měly by kritické subjekty předložit prvotní oznámení nejpozději 24 hodin poté, co se o incidentu dozvěděly. Prvotní oznámení by mělo obsahovat pouze informace, které jsou zcela nezbytné k vyrozumění příslušného orgánu o incidentu, a které kritickému subjektu umožňují v případě potřeby požádat o pomoc. Toto oznámení by mělo uvádět předpokládanou příčinu incidentu, je-li to v daném případě možné. Členské státy by měly zajistit, aby požadavek na předložení tohoto prvotního oznámení neodváděl zdroje kritického subjektu od činností souvisejících s řešením incidentu, které by měly mít přednost. Je-li to relevantní, měla by po prvotním oznámení následovat podrobná zpráva, a to nejpozději jeden měsíc po incidentu. Podrobná zpráva by měla doplnit prvotní oznámení a poskytnout úplnější přehled o incidentu.
(122)

S cílem posílit pravomoci a opatření v oblasti dohledu, které pomáhají zajistit účinný soulad s předpisy, by tato směrnice měla stanovit minimální seznam opatření a prostředků dohledu, jejichž prostřednictvím mohou příslušné orgány uskutečňovat dohled nad základními a důležitými subjekty. Tato směrnice by kromě toho měla zavést rozlišení režimů dohledu mezi základními a důležitými subjekty s cílem zajistit spravedlivou rovnováhu povinností těchto subjektů a povinností příslušných orgánů. Základní subjekty by tak měly podléhat komplexnímu režimu dohledu ex ante a ex post, zatímco důležité subjekty by měly podléhat mírnému režimu dohledu pouze ex post. Důležité subjekty by tedy neměly mít povinnost systematicky dokumentovat soulad s opatřeními k řízení kybernetických bezpečnostních rizik, zatímco příslušné orgány by měly provádět reaktivní ex post přístup k dohledu a neměly by tedy mít obecnou povinnost dohlížet na tyto subjekty. Dohled ex post nad důležitými subjekty může být zahájen na základě důkazů, indicií či informací, které byly příslušným orgánům oznámeny a o nichž mají tyto orgány za to, že nasvědčují možnému porušení této směrnice. Mohlo by se například jednat o takový druh důkazů, indicií nebo informací, jaký příslušným orgánům poskytují jiné orgány, subjekty, občané, sdělovací prostředky nebo jiné zdroje, nebo by se mohlo jednat o veřejně dostupné informace či o důkazy, indicie nebo informace, které by mohly vyplynout z jiných činností prováděných příslušnými orgány při plnění jejich úkolů.
(4)

Evropská rada podpořila ve dnech 23. až 24. října 2014 závazný cíl snížit do roku 2030 ve srovnání s rokem 1990 domácí emise skleníkových plynů z celého hospodářství nejméně o 40 %. Tento cíl napomůže k uskutečnění dlouhodobých cílů Pařížské dohody přijaté v roce 2015 v rámci Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu jménem Evropské unie (5) a k jeho dosažení by měla přispět všechna odvětví ekonomiky. V odvětví dopravy je nutné přistupovat k prosazování snižování emisí a energetické účinnosti komplexně. Na cestě k nízkoemisní mobilitě by mělo být dosaženo pokroku, a to mimo jiné prostřednictvím výzkumu a zavedení technických novinek, které jsou již dostupné. Řidiče je třeba řádně vyškolit tak, aby řídili co nejefektivněji.
(52)

Zatímco některé členské státy s různým úspěchem přijaly regulační opatření nebo povzbudily společnosti k samoregulaci, většina členských států žádné opatření nepřijala ani nenaznačila ochotu jednat způsobem, který by přinesl dostatečné zlepšení. Prognózy vycházející z obsáhlé analýzy všech dostupných informací o minulých i současných trendech a záměrech ukazují, že vyváženého zastoupení žen a mužů mezi členy orgánů společností v celé Unii, které by odpovídalo cílům stanoveným v této směrnici, členské státy nikdy v dohledné budoucnosti nedosáhnou, pokud budou jednat individuálně. Nečinností v této oblasti se obecně zpomaluje naplňování genderové rovnosti na pracovišti, a to i pokud jde o odstraňování rozdílů v odměňování žen a mužů, což je částečně důsledkem vertikální segregace. S ohledem na tyto okolnosti a vzhledem k rostoucím rozdílům mezi členskými státy, pokud jde o zastoupení žen a mužů v orgánech společností, lze genderovou vyváženost v orgánech společností v celé Unii zlepšit pouze společným přístupem. Stejně tak lze rovnosti žen a mužů, konkurenceschopnosti a růstu spíše dosáhnout koordinovaným opatřením na úrovni Unie než vnitrostátními iniciativami, které mají různý dosah, ambice a účinnost. Jelikož cíle této směrnice, totiž dosažení vyváženějšího genderového zastoupení mezi členy orgánů kotovaných společnosti zavedením účinných opatření, jejichž cílem je urychlit pokrok v této oblasti, a přitom poskytnout kotovaným společnostem dostatek času na provedení nezbytných přizpůsobení, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej, z důvodu rozsahu a účinků akce, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice pouze stanoví společné cíle a zásady a nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle. Členským státům se poskytuje dostatečný prostor pro to, aby samy určily, jak nejlépe dosáhnout cílů stanovených v této směrnici, s přihlédnutím k vnitrostátním podmínkám, zejména k pravidlům a postupům týkajícím se obsazování orgánů společností. Tato směrnice neupírá kotovaným společnostem možnost jmenovat do svých orgánů nejkvalifikovanější kandidáty, přináší flexibilní rámec a poskytuje dostatečně dlouhou dobu pro přizpůsobení.
(25)

V členských státech s vysokou mírou pokrytí kolektivními smlouvami je obvykle malý podíl pracovníků s nízkými mzdami a naopak tam jsou vysoké minimální mzdy. V členských státech majících malý podíl osob s nízkými mzdami překračuje míra pokrytí kolektivními smlouvami 80 %. Obdobně u většiny členských států, kde jsou minimální mzdy vůči průměrné mzdě vysoké, se míra pokrytí kolektivními smlouvami pohybuje nad 80 %. Každý členský stát s nižší než 80 % mírou pokrytí kolektivními smlouvami by proto měl přijmout opatření k posílení kolektivního vyjednávání. Každý takový členský stát by měl vytvořit rámec podmínek umožňujících kolektivní vyjednávání a vypracovat akční plán na jeho podporu, aby se míra pokrytí kolektivními smlouvami postupně zvýšila. S cílem respektovat nezávislost sociálních partnerů, což zahrnuje jejich právo na kolektivní vyjednávání a vylučuje jakoukoli povinnost uzavírat kolektivní smlouvy, by měla být hranice 80 % míry pokrytí kolektivními smlouvami chápána pouze jako ukazatel aktivující povinnosti vypracovat akční plán. Akční plán by měl být pravidelně a nejméně každých pět let přezkoumán a podle potřeby přepracován. Akční plán a veškeré jeho aktualizace by měly být oznámeny Komisi a zveřejněny. Každý členský stát by měl mít možnost rozhodnout o vhodné podobě svého akčního plánu. Akční plán, který členský stát přijal před vstupem této směrnice v platnost, může být považován za akční plán podle této směrnice za podmínky, že obsahuje opatření zajišťující účinnou podporu kolektivního vyjednávání a splňuje povinnosti stanovené v této směrnici. Každý členský stát by měl stanovit takový akční plán po konzultaci se sociálními partnery, dohodou s nimi, nebo na společnou žádost sociálních partnerů v podobě, jež byla mezi nimi dohodnuta. Míra pokrytí kolektivními smlouvami se v jednotlivých členských státech v důsledku řady faktorů, mezi něž patří vnitrostátní tradice a zvyklosti, jakož i jejich historický kontext, do značné míry liší. To by se mělo vzít v úvahu při posuzování pokroku při zvyšování míry pokrytí kolektivními smlouvami, zejména s ohledem na akční plán stanovený v této směrnici.
Článek 4

3. Místa zvolená pro kontroly musí vozidlům, u nichž bylo zjištěno protiprávní jednání, umožnit, aby byla uvedena do souladu s předpisy nebo aby byla v případě, že to orgán provádějící kontrolu považuje za vhodné, odstavena buď přímo na místě, nebo na jiném místě určeném tímto orgánem k tomuto účelu, aniž by vzniklo ohrožení bezpečnosti.
(24)

Informace o námořnících zaměstnaných z třetích zemí jsou na úrovni Unie dostupné prostřednictvím sdělení členských států o příslušných informacích uchovávaných v jejich vnitrostátních registrech týkajících se vydaných průkazů způsobilosti a jejich potvrzení. Tyto informace by měly být využity za účelem vytváření statistik a politik, především za účelem zlepšování účinnosti centralizovaného systému uznávání průkazů způsobilosti námořníků vydaných třetími zeměmi. Uznání třetích zemí, které na základě informací od členských států neposkytly lodím plujícím pod vlajkami členských států námořníky po dobu nejméně osmi let, by měla být podrobena opětovnému přezkumu. Proces opětovného přezkumu by měl zahrnovat možnost zachování či odejmutí uznání dotčené třetí země. Tyto informace poskytnuté členskými státy by navíc měly být použity pro vymezení priorit, pokud jde o přehodnocení uznaných třetích zemí.
(14)

Aby byl zajištěn přiměřený přístup, měla by tato směrnice zohlednit některé konkrétní situace, v nichž jsou snížena rizika eroze základu daně a přesouvání zisku. Tato směrnice by proto měla obsahovat vyloučení příjmu na základě ekonomické podstaty založené na nákladech spojených se zaměstnanci a na hodnotě hmotných aktiv v dané jurisdikci. Toto vyloučení by do určité míry umožnilo řešit situace, kdy nadnárodní skupina podniků nebo velká vnitrostátní skupina vykonává ekonomické činnosti, které vyžadují fyzickou přítomnost v jurisdikci s nízkým zdaněním, neboť v takovém případě by se praktikám eroze základu daně a přesouvání zisku pravděpodobně nedařilo. Měl by být rovněž zvážen zvláštní případ nadnárodních skupin podniků, které se nacházejí v počáteční fázi své mezinárodní činnosti, aby tyto skupiny využívající nízkého zdanění ve své domácí jurisdikci, v níž převážně působí, nebyly odrazovány od rozvoje přeshraniční činnosti. Nízce zdaněné vnitrostátní činnosti těchto nadnárodních skupin podniků by proto měly být z uplatňování pravidel vyloučeny na přechodné období pěti let a za předpokladu, že daná nadnárodní skupina podniků nemá členské subjekty ve více než šesti jurisdikcích. Aby se zajistilo rovné zacházení pro velké vnitrostátní skupiny, měly by být příjmy z jejich činností rovněž vyloučeny na přechodné období pěti let.
(7)

Směrnice (EU) 2015/2366 stanoví pro účely získání povolení k poskytování platebních služeb zvláštní pravidla týkající se bezpečnostních kontrol IKT a prvků určených k minimalizaci rizik. Uvedená pravidla povolování by měla být změněna, aby byla v souladu s nařízením (EU) 2022/2554 Dále by se za účelem snížení administrativní zátěže a zamezení složitosti a zdvojení požadavkům na podávání zpráv měla na poskytovatele platebních služeb podléhající zmíněné směrnici a zároveň nařízení (EU) 2022/2554 přestat vztahovat pravidla pro oznamování incidentů stanovená zmíněnou směrnicí, což by těmto poskytovatelům platebních služeb umožnilo využívat jednotný a plně harmonizovaný mechanismus oznamování incidentů ve vztahu ke všem provozním či bezpečnostním incidentům souvisejícím s platbami, bez ohledu na to, zda se tyto incidenty týkají IKT.
(10)

Taková harmonizace by však byla neúplná, pokud by nebyla spojena s požadavky týkajícími se kombinovaného prodeje rádiových zařízení a jejich nabíječek a informací, které mají být poskytovány spotřebitelům a dalším konečným uživatelům. Roztříštěnost přístupů mezi členskými státy, pokud jde o uvádění dotčených kategorií nebo tříd rádiových zařízení a jejich nabíjecích zařízení na trh, by bránila přeshraničnímu obchodu s těmito výrobky, například tím, že by hospodářské subjekty musely své výrobky přebalovat v závislosti na tom, do jakého členského státu mají být výrobky dodány. To by následně vedlo k nárůstu komplikací pro spotřebitele a ke vzniku zbytečného e-odpadu, což by negativně kompenzovalo výhody plynoucí z harmonizace nabíjecích rozhraní a komunikačních protokolů pro nabíjení. Je proto nezbytné stanovit požadavky, které zajistí, aby spotřebitelé a další koneční uživatelé nebyli nuceni kupovat nové nabíjecí zařízení při každém nákupu nového mobilního telefonu nebo podobného rádiového zařízení. Oddělení prodeje rádiových zařízení od prodeje nabíjecích zařízení by mělo spotřebitelům a dalším konečným uživatelům poskytnout udržitelnou, dostupnou, atraktivní a pohodlnou volbu. Na základě zkušeností s uplatňováním požadavků, nově se objevujících tržních trendů a technologického vývoje by měla Komise zvážit rozšíření požadavku, který se týká dodávání nabíjecích zařízení spolu s rádiovými zařízeními, i na kabely nebo zavedení povinného oddělení prodeje rádiových zařízení a nabíjecích zařízení, aby se zajistilo co nejúčinnější plnění cílů spočívajících v zajištění pohodlí pro spotřebitele a snížení množství ekologického odpadu. Aby byla zajištěna účinnost těchto požadavků, měli by spotřebitelé a další koneční uživatelé při nákupu mobilního telefonu nebo podobného rádiového zařízení obdržet nezbytné informace týkající se nabíjecích charakteristik. Zvláštní piktogram by měl spotřebitelům a dalším konečným uživatelům umožnit, aby před nákupem poznali, zda je nabíjecí zařízení součástí rádiového zařízení, či nikoli. Piktogram by měl být zobrazen v případě všech forem dodávání, včetně prodeje na dálku.
(5)

Členské státy by měly do 31. prosince každého roku až do 31. prosince 2030 podat Komisi a ostatním členským státům zprávu o počtu žádostí a o výsledcích zkoušek OUS s cílem zajistit pravidelný přezkum uvedených požadavků a dále posoudit potřebu je změnit, odstranit nebo rovněž vztáhnout na jiné druhy.
(7)

Členské státy by měly do 31. prosince každého roku až do 31. prosince 2030 podat Komisi a ostatním členským státům zprávu o počtu žádostí a o výsledcích zkoušek OUS a užitné hodnoty s cílem zajistit pravidelný přezkum uvedených požadavků a dále posoudit potřebu je změnit, odstranit nebo rovněž vztáhnout na jiné druhy.
(9)

Nevyhovění žádosti o prodloužení by mohlo mít za následek předčasné vyřazení zařízení pro MRI z důvodu nedostatku kompatibilních součástí nebo nemožnosti přepracovat konstrukci. To by mohlo vést k výpadku dodávek vybavení pro MRI, což by následně mohlo negativně ovlivnit zdravotní péči o pacienty.
(14)

Látky 3-MMC a 3-CMC nejsou uvedeny na seznamu látek podléhajících kontrole podle Jednotné úmluvy OSN o omamných látkách z roku 1961 ve znění protokolu z roku 1972 ani podle Úmluvy OSN o psychotropních látkách z roku 1971. Zatímco látka 3-CMC dosud nebyla hodnocena v rámci systému OSN, látka 3-MMC byla v listopadu 2016 předmětem hodnotícího přezkoumání v rámci výboru odborníků WHO pro drogové závislosti, které však nevedlo k jednoznačným závěrům. Výbor nebyl schopen dosáhnout shody a místo toho odložil vydání stanoviska a požádal sekretariát, aby na následujícím zasedání výboru odborníků zorganizoval další hodnotící přezkoumání látky 3-MMC. Další přezkoumání látky 3-MMC v rámci výboru odborníků WHO pro drogové závislosti dosud neproběhlo. Od tohoto hodnotícího přezkoumání v roce 2016 oznámily členské státy významné nové informace, které naznačují, že látka 3-MMC by mohla představovat zdravotní a společenská rizika na úrovni Unie, a proto je třeba ji doplnit do definice drogy v právu Unie.
(8)

Použití látek uvedených v příloze XIV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (3) a jejich uvedení na trh za účelem použití podléhá požadavku na povolení podle uvedeného nařízení. V dotčené příloze je uvedeno několik sloučenin šestimocného chromu, včetně chromanu sodného. Nařízení (ES) č. 1907/2006 a směrnice 2011/65/EU se použijí, aniž by tím byly dotčeny navzájem. Použití šestimocné sloučeniny chromu uvedené v příloze XIV nařízení (ES) č. 1907/2006 a její uvedení na trh za účelem použití podléhá povolení podle uvedeného nařízení. Udělení výjimky podle směrnice 2011/65/EU nemá vliv na požadavek získat povolení podle nařízení (ES) č. 1907/2006 a udělení povolení podle nařízení (ES) č. 1907/2006 by nemělo vliv na potřebu získat výjimku podle směrnice 2011/65/EU. Nebyly zjištěny žádné důvody, kvůli kterým by udělení požadované výjimky podle směrnice 2011/65/EU oslabilo ochranu životního prostředí a zdraví poskytovanou nařízením (ES) č. 1907/2006.
Úřední věstník 073 , 19/11/1960 S. 1429 - 1430

Dánské zvláštní vydání: Řada II Svazek VII S. 0008

Anglické zvláštní vydání: Řada II Svazek VII S. 0008

Finské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 1 S. 0009

Švédské zvláštní vydání: Kapitola 11 Svazek 1 S. 0009



Rozhodnutí Rady o zřízení Skupiny pro technickou pomoc RADA EVROPSKÉHO HOSPODÁŘSKÉHO SPOLEČENSTVÍ, vzhledem k tomu, že zdroje dostupné v některých odvětvích neodpovídají potřebě technické pomoci, a že je tudíž nezbytné se při poskytování technické pomoci vyhýbat duplicitě a používat dostupné finanční a lidské zdroje efektivně; vzhledem k tomu, že je nezbytné poskytovat rozvojovým zemím více technické pomoci a hledat k tomu co nejlepší prostředky; vzhledem k tomu, že je užitečné porovnávat odpovídající získané zkušenosti, jednotlivé používané metody a vznikající organizační problémy s patřičným ohledem na činnost ostatních regionálních nebo mezinárodních organizací příslušných pro technickou pomoc; vzhledem k tomu, že účinnost úsilí v oblasti technické pomoci jak na mezinárodní, tak na vnitrostátní úrovni by se měla zvýšit, aniž by však toto úsilí nahrazovalo činnost vnitrostátních subjektů členských států; vzhledem k tomu, že by proto bylo velmi užitečné koordinovat činnost členských států v oblasti technické pomoci, a tím umožnit, aby hmotné a lidské zdroje věnované na technickou pomoc přinášely maximální prospěch, ROZHODLA TAKTO: 1. Zřizuje se Skupina pro technickou pomoc za účelem podpory aktivní spolupráce mezi členskými státy a Komisí a hledání společných řešení jednotlivých otázek poskytování technické pomoci rozvojovým zemím. 2. Skupina má zejména tyto úkoly: a) zajišťovat výměnu informací o činnosti členských států a Komise v oblasti technické pomoci; b) srovnávat zdroje dostupné v dárcovských zemích a potřeby rozvojových zemí; c) posuzovat žádosti rozvojových zemí o technickou pomoc, zejména s cílem hledat co nejlepší prostředky k jejich uspokojení; d) srovnávat a popřípadě předkládat náměty na harmonizaci metod a postupů používaných různými vnitrostátními subjekty v oblasti technické pomoci; e) později též zvážit zahájení společné akce v oblasti technické pomoci a předkládat náměty v tomto ohledu; f) obecně zkoumat veškeré otázky spadající do působnosti této skupiny vznesené kterýmkoli členem, a zejména podporovat spolupráci mezi členskými státy v mezinárodních organizacích a předkládat veškeré užitečné návrhy v této souvislosti. 3. Skupina se skládá z delegátů každého členského státu a Komise, kteří mají v oblasti technické pomoci zvláštní způsobilost. Každý delegát se může nechat zastupovat náhradníkem jmenovaným za stejných podmínek. Při jednáních o zvláštních otázkách mohou být delegátům nápomocni odborníci. Služby sekretariátu skupiny zajišťuje sekretariát Rad. 4. Schůzí skupiny se mohou účastnit zástupci Vysokého úřadu ESUO a Komise Euratomu. 5. Skupina může pozvat a vyslechnout názory odborníka, jehož konzultaci při své práci považuje za užitečnou. 6. Skupina podává pravidelně zprávu příslušným útvarům. V Bruselu dne 19. října 1960. Za Radu předseda J. M. A. H. Luns --------------------------------------------------