CS Úřední věstník Evropské unie L 351/1

ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2016/2326

ze dne 21. října 2015

o státní podpoře SA.38375 2014/C (ex 2014/NN) poskytnuté Lucemburskem ve prospěch skupiny Fiat

(oznámeno pod číslem C(2015) 7152)

(Pouze francouzské znění je závazné)

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),

s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,

poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními (2) podaly připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,

vzhledem k těmto důvodům:

1. POSTUP

(1) Dopisem ze dne 19. června 2013 zaslala Komise Lucembursku žádost o podrobné informace ohledně vnitrostátních postupů v oblasti daňových rozhodnutí (tzv. „ruling fiscal“) (3).

(2) Dopisem ze dne 17. července 2013 zaslaly lucemburské orgány obecnou odpověď a poskytly část požadovaných informací. Jejich odpověď obsahovala zejména popis právních zásad a vnitrostátních právních předpisů, které jsou závazné pro daňovou správu („Administration des contributions directs“) při přijímání daňových rozhodnutí v oblasti zdanění společností (dále jen „daňová rozhodnutí“) (4), upřesňovala postup, jak takové rozhodnutí získat, a informace, jež musí daňový poplatník předložit, a uváděla, zda daňová rozhodnutí přijatá daňovou správou jsou či nejsou zveřejňována. Lucemburské orgány nereagovaly na žádost Komise o poskytnutí seznamu daňových rozhodnutí, která jejich daňová správa přijala v roce 2010, 2011 a 2012, a rovněž dalších užitečných informací, jako je název společností, jejich činnosti, den vydání daňových rozhodnutí, doba platnosti daňových rozhodnutí a typ transakcí pokrytých těmito daňovými rozhodnutími.

(3) Dopisem ze dne 30. srpna 2013 zaslala Komise lucemburským orgánů upomínku žádosti o poskytnutí daňových rozhodnutí, která byla vydána v roce 2010, 2011 a 2012 (5).

(4) Dopisy ze dne 20. a 23. září 2013 vyjádřily lucemburské orgány politování nad skutečností, že se některé informace ohledně žádosti Komise o informace objevily v tisku. Kromě toho vyjádřily nesouhlas s právním opodstatněním žádosti Komise o informace.

(5) Dopisem ze dne 2. října 2013 Komise odpověděla lucemburským orgánům, informovala je o právním základě, který ji umožňuje zahájit šetření z vlastního podnětu ohledně postupu Lucemburska v oblasti daňových rozhodnutí, a poskytla jim dodatečnou lhůtu pro předložení požadovaného seznamu těchto rozhodnutí.

(6) Jednání mezi lucemburskými orgány a Komisí proběhlo dne 11. října 2013. Dne 14. října stejného roku uvedly lucemburské orgány ve svém dopisu, že pochybují o tom, že by právní základ zmíněný Komisí mohl odůvodnit širokou a obecnou povahu žádosti o informace. Komise odpověděla na tento dopis dopisem ze dne 15. října 2013.

(7) Došlo k nové výměně dopisů mezi lucemburskými orgány (dopisy ze dne 11. listopadu a 2. prosince 2013) a Komisí (dopisy ze dne 14. listopadu a 12. prosince 2013), během níž lucemburské orgány vysvětlily, že z důvodu vytvoření nové vlády nemohou na žádost o informace odpovědět. Komise jim proto poskytla prodloužení lhůty na odpověď do dne 15. ledna 2014 s tím, že ve svých dvou dopisech upřesnila, že se v případě, že její žádost o informace zůstane bez odpovědi, může stát, že bude nucena přijmout rozhodnutí o vydání příkazu k poskytnutí informací.

(8) Dopisem ze dne 15. ledna 2014 poskytly lucemburské orgány 22 daňových rozhodnutí za období 2010–2013, ale z těchto dokumentů byla odstraněna jména daňových poplatníků. Podle lucemburských orgánů bylo těchto 22 daňových rozhodnutí – z nichž se jedno týkalo předběžné dohody o cenách zaslané společnosti s názvem „FFT“ (dále jen „předběžná dohoda o cenách FFT“ nebo „napadené daňové rozhodnutí“) – reprezentativních pro postup Lucemburska v oblasti daňových rozhodnutí.

(9) Složka předběžné dohody o cenách FFT obsahovala tyto dokumenty (6): a) dopis zaslaný dne 14. března 2012 [daňovým poradcem] (*1) jménem svého klienta, společnosti FFT, s žádostí, aby lucemburská daňová správa schválila dohodu o převodních cenách; b) zprávu o převodních cenách s analýzou převodních cen, již vypracoval daňový poradce na podporu žádosti o schválení předběžné dohody o cenách FFT (dále jen „zpráva o převodních cenách“); c) dopis lucemburské daňové správy ze dne 3. září 2012, kterým daňová správa schvaluje dohodu o převodních cenách navrženou daňovým poradcem.

(10) Dopisem ze dne 7. března 2014 požádala Komise lucemburské orgány o potvrzení, že se u společnosti „Fiat Finance and Trade Ltd.“ jedná o daňového poplatníka, který je v předběžné dohodě o cenách FFT nazýván FFT. Uvedla rovněž, že na základě předložených informací nemůže vyloučit, že předběžná dohoda o cenách FFT představuje státní podporu ve prospěch společnosti FFT neslučitelnou s vnitřním trhem. Komise požádala lucemburské orgány, aby jí poskytly dodatečné informace, které by mohly být užitečné pro posouzení předběžné dohody o cenách FFT. Protože lucemburské orgány na tento dopis neodpověděly, Komise jim dne 7. dubna 2014 zaslala upomínku (7).

(11) Dne 24. dubna 2014 odpověděly lucemburské orgány na dopis ze dne 7. března 2014 a potvrdily, že nemají k dispozici žádnou užitečnou doplňující informaci, která by mohla být nezbytná pro posouzení předběžné dohody o cenách FFT. Pokud jde o otázku, zda „FFT“ odpovídá společnosti Fiat Finance and Trade Ltd., lucemburské orgány zmínily ustanovení lucemburských právních předpisů o důvěrnosti a tvrdily, že tato ustanovení jim zakazují potvrdit totožnost předmětného daňového poplatníka.

(12) Dne 24. března 2014 přijala Komise rozhodnutí o vydání příkazu k poskytnutí informací na základě článku 10 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (8), a vyžádala si od lucemburských orgánů seznam daňových rozhodnutí uvedený v 2. bodě odůvodnění.

(13) Rozhodnutím ze dne 11. června 2014 zahájila Komise ohledně předběžné dohody o cenách FFT formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (9). Rozhodnutí o zahájení řízení provázelo rozhodnutí o vydání příkazu k poskytnutí informací (dále jen „příkaz k poskytnutí informací“), kterým se po Lucembursku požadovalo, aby do měsíce od oznámení uvedeného rozhodnutí poskytlo všechny nezbytné dokumenty, informace a údaje, které by Komisi umožnily rozhodnout o existenci údajné podpory a případně o slučitelnosti této podpory s vnitřním trhem. Komise po Lucembursku zejména požadovala potvrzení totožnosti příjemce opatření.

(14) Lucembursko předložilo své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dopisem ze dne 14. července 2014. Uvedlo, že na otázky položené v rozhodnutí o zahájení řízení a v příkazu k poskytnutí informací nemusí odpovídat, protože Komise nedokázala zjistit existenci státní podpory.

(15) Dopisem ze dne 14. srpna 2014 požádala Komise Lucembursko, aby jí dodalo chybějící informace uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení a v příkazu k poskytnutí informací. Požádala rovněž Lucembursko, aby jí v souladu s čl. 6a nařízení Rady (ES) č. 659/1999, povolilo obrátit se přímo na společnost FFT a položit jí otázky, které zůstaly bez odpovědi.

(16) Dne 3. září 2014 Lucembursko částečně odpovědělo na dosud nezodpovězené otázky a uvedlo, že část požadovaných informací představuje obchodní tajemství společnosti FFT a nemá je k dispozici. Dále potvrdilo, že se u FFT skutečně jedná o společnost Fiat Finance and Trade Ltd., a Komisi povolilo, aby se se svými dotazy obracela přímo na společnost FFT.

(17) Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 17. října 2014 (10). Komise v něm vyzvala zúčastněné strany, aby k předmětnému opatření podpory předložily své připomínky. Dopisem ze dne 30. října 2014 obdržela připomínky společnosti FFT.

(18) Dne 22. prosince 2014 dodalo Lucembursko seznam příjemců daňových rozhodnutí, aby splnilo žádost o informace vyjádřenou v dopise Komise ze dne 19. června 2013. V tomto seznamu jsou uvedena daňová rozhodnutí přijatá lucemburskou daňovou správou v roce 2010, 2011 a 2012.

(19) Dopisem ze dne 5. ledna 2015 Lucembursko předalo svá vyjádření k připomínkám došlým v reakci na rozhodnutí o zahájení řízení.

(20) Dne 12. února 2015 přijala Komise rozhodnutí, kterým informovala Lucembursko, že v souladu s čl. 6a nařízení Rady (ES) č. 659/1999 konstatovala, že formální vyšetřovací řízení ohledně napadeného daňového rozhodnutí zůstalo dosud bez účinku. Na tomto základě a se souhlasem Lucemburska (11) se Komise mohla obrátit se svými otázkami přímo na společnost FFT.

(21) Dopisy ze dne 20. února 2015 zaslala Komise žádost o informace Lucembursku a společnosti FFT. Žádost o informace zaslaná společnosti FFT byla založena za čl. 6a odst. 6 nařízení Rady (ES) č. 659/1999.

(22) Lucembursko odpovědělo na rozhodnutí Komise ze dne 12. února 2015 dopisem ze dne 24. února 2015, v němž vyjádřilo své překvapení ohledně vývoje řízení v této věci a pochybnosti ohledně opodstatněnosti prohlásit řízení za neúčinné, a to vzhledem ke značnému počtu informací, jež Lucembursko poskytlo Komisi během šetření.

(23) Společnost FFT požádala elektronickou poštou ze dne 26. února a 3. března 2015 o objasnění ohledně žádosti o informace a o prodloužení lhůty na odpověď, které jí Komise poskytla elektronickou poštou ze dne 5. března 2015.

(24) Komise odpověděla na dopis Lucemburska ze dne 24. února 2015 dopisem ze dne 5. března 2015.

(25) Jako odpověď na seznam daňových rozhodnutí, který jí Lucembursko předalo dne 22. prosince 2014, ho Komise dne 23. března 2015 (12) požádala o dodatečné informace ohledně daňových rozhodnutí uvedených pro rok 2010, 2011 a 2012. Lucembursko požádala zejména o upřesnění, jaká daňová rozhodnutí se týkají finanční správy a jaká neintegrovaných nebo samostatných společností. Komise také požádala Lucembursko, aby jí předalo určitý počet daňových rozhodnutí, která se týkala některých konkrétních skupin společností.

(26) Lucembursko odpovědělo na žádost Komise o informace ze dne 20. února 2015 dopisem ze dne 24. března 2015 (13).

(27) Společnost FFT odpověděla na žádost Komise o informace ze dne 20. února 2015 dopisem ze dne 31. března 2015. Její odpověď obsahovala kromě jiného pokyny skupiny Fiat k převodním cenám.

(28) Dne 23. dubna 2015 poskytlo Lucembursko doplňující informace k 1 900 daňovým rozhodnutím z rozhodnutí, která byla uvedena v jeho odpovědi ze dne 22. prosince 2014. Uvedlo, že tři z uvedených daňových rozhodnutí se týkají funkce správy hotovosti: dvě byla přijata v roce 2010 a jedno v roce 2011. Dne 23. března 2015 požádala Komise o předložení dvou z těchto daňových rozhodnutí, protože se týkala společností uvedených v její žádosti ze dne 23. března 2015.

(29) Dne 27. dubna 2015 proběhlo jednání mezi společností FFT, lucemburskými orgány a Komisí.

(30) Dne 4. června 2015 poskytlo Lucembursko doplňující informace, o něž Komise požádala dne 23. března 2015, k 5 327 daňovým rozhodnutím z rozhodnutí uvedených v jeho odpovědi ze dne 22. prosince 2014. Uvedlo zejména, že správy hotovosti se týká dalších deset daňových rozhodnutí […]. Dne 25. června 2015 bylo dále Komisi předáno jedno daňové rozhodnutí, které se týká společnosti G.

(31) Dne 18. června 2015 předalo Lucembursko jedno daňové rozhodnutí, které se týká společnosti E (daňové rozhodnutí z roku 2011).

(32) V dopise ze dne 10. července 2015 uvedlo Lucembursko argument, podle kterého by Komise v případě záporného konečného rozhodnutí neměla pravomoc získat zpět od příjemce případnou podporu se zpětnou platností, tj. ode dne poskytnutí daňového rozhodnutí.

(33) Dne 15. července 2015 proběhlo jednání mezi finančním ředitelem společnosti Fiat Chrysler Automobiles N.V., tj. následníkem společnosti Fiat S.p.A., lucemburskými orgány a Komisí.

2. POPIS OPATŘENÍ

2.1. Popis příjemce

(34) Společnost FFT je součástí skupiny Fiat. V době napadeného daňového rozhodnutí se skupina Fiat skládala ze společnosti Fiat S.p.A., společnosti podle italského práva se sídlem v Turíně, a ze všech společností kontrolovaných společností Fiat S.p.A. (označovaných v tomto rozhodnutí souhrnným názvem „Fiat“ nebo „skupina Fiat“). Po spojení společnosti Fiat S.p.A. se společností Fiat Investments N.V. dne 12. října 2014 se následníkem společnosti Fiat S.p.A. stala společnost Fiat Chrysler Automobiles N.V. (14)

(35) Skupina Fiat vykonává průmyslové činnosti a poskytuje finanční služby v automobilovém odvětví. Pro přesnější popis činností skupiny Fiat odkazuje Komise na 20. a 21. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení.

(36) Společnost FFT poskytuje finanční služby a financování společnostem skupiny Fiat se sídlem (především) v Evropě (s výjimkou Itálie); spravuje rovněž několik struktur centrální správy financí pro společnosti skupiny Fiat usazené ve Spojeném království, Dánsku, Belgii, Nizozemsku, Švýcarsku, Rakousku, Německu a Španělsku. Společnost FFT vyvíjí svou činnost z Lucemburska, kde má své sídlo, a prostřednictvím dvou poboček, z nichž jedna sídlí v Londýně (Spojené království) a druhá v Madridu (Španělsko).

(37) Zpráva o převodních cenách, již Lucembursko poskytlo Komisi dne 15. ledna 2014, obsahuje informace ohledně společnosti FFT, které jsou shrnuty v 38. až 51. bodě odůvodnění (15).

(38) Společnost Fiat se rozhodla centralizovat finanční a hotovostní služby, u nichž všechny činnosti v oblasti financování, finančních služeb poskytovaných společnostem, bankovních vztahů, správy rizik souvisejících se směnnými kurzy a sazbami, centrální správy financí, transakcí na peněžním trhu, finanční správy a výzev k výběru a platbám provádějí tzv. „finanční společnosti“.

(39) Finanční společnosti jsou organizovány takto: — společnost Fiat Finance S.p.A. („FF“) je finanční společnost sídlící v Itálii a je pověřena koordinací financování pro společnosti skupiny Fiat se sídlem v Itálii; — společnost FFT poskytuje finanční služby společnostem skupiny Fiat se sídlem v Evropě (kromě Itálie); — společnost Fiat Finance North America, Inc. („FFNA“) poskytuje finanční služby společnostem skupiny Fiat se sídlem ve Spojených státech; — společnost Fiat Finance Canada Ltd. („FFC“) poskytuje finanční služby společnostem skupiny Fiat se sídlem v Kanadě; — společnost Fiat Finanças Brasil Ltda („FFB“) poskytuje finanční služby společnostem skupiny Fiat se sídlem v Brazílii.

(40) Přeshraniční transakce mezi společnostmi v rámci skupiny, na nichž se společnost FFT podílí, lze seskupit do dvou hlavních kategorií: — Transakce mezi finančními společnostmi (vnitroodvětvové transakce) — T1 – úvěry v rámci společností od společnosti FFT společnosti FF: zdroje financování společnosti FFT spočívají v dluhopisech, bankovních kreditních linkách a vkladech v rámci společností; — T2 – úvěry v rámci společností od společnosti FFNA společnosti FFT: zdroje financování společnosti FFNA spočívají především v dluhopisech vydávaných s ručením. — Transakce mezi finančními společnostmi a společnostmi skupiny Fiat (transakce v rámci skupiny) — T3 – transakce (úvěry/vklady) mezi společností FFT a společnostmi skupiny sídlícími v jiných zemích (především evropských); — T4 – ručení poskytované společností Fiat S.p.A. (16) u dluhopisů vydávaných společnostmi FFT a FFNA, dvoustranné kreditní linky a programy financování ad hoc (tj. obchodní cenné papíry ve Francii v případě společnosti FFT).

(41) Obrázek 1 znázorňuje finanční transakce (T1 až T3). Hlavní přeshraniční transakce v rámci skupiny

(42) Pokud jde o vykonávané funkce, společnost FFT vyvíjí činnost v oblasti financování trhem a investování hotovosti, vztahů se subjekty působícími na finančním trhu, služeb finanční koordinace a poradenství pro společnosti skupiny, správy hotovosti společností skupiny, krátkodobého a střednědobého vzájemného financování mezi společnostmi a koordinace s ostatními finančními společnostmi.

(43) Pokud jde o financování trhem a investování hotovosti, společnost FFT získává prostředky, aby je mohla využít na podporu činností a růstu společností skupiny a investovat je patřičným způsobem. Pokud jde o správu finančních rizik, společnost FFT postupuje podle příslušných pokynů stanovených interní politikou skupiny (riziko směnných kurzů a riziko sazeb). Financování společnosti FFT pochází z nástrojů, jako je vydávání dluhopisů (prostřednictvím programu „Global Medium Term Note“ čili „GMTN“, v jehož rámci vydává společnost FFT dluhopisy spolu se společnostmi FFNA a FFC), termínované bankovní úvěry, přidělené a nepřidělené kreditní linky atd. Pokud jde o správu hotovosti, společnost FFT investuje přebývající finanční prostředky u prvořadých bankovních institucí nebo vysoce kotovaných fondů likvidity.

(44) Pokud jde o vystavení riziku směnných kurzů, společnost FFT spravuje toto vystavení v zásadě pomocí měnových forwardů a devizových swapů. Vystavení riziku směnných kurzů souvisí z velké části s rozdílnou dobou trvání pasiv a aktiv a také se správou. Společnost používá zejména úrokové swapy („IRS“) a dohody o budoucích úrokových sazbách („FRA“).

(45) Pokud jde o vztahy se subjekty působícími na finančním trhu, společnost jedná v koordinaci se společností FF s finančními trhy a institucemi s cílem poskytovat jim informace a údaje ohledně skupiny na podporu její solventnosti a finančního postavení.

(46) V rámci finanční koordinace a poradenství společnostem skupiny je společnost FFT pověřena poskytovat jim finanční asistenční služby, posuzovat jejich finanční potřeby, hledat nejlepší finanční řešení, vypracovávat finanční smlouvy a sledovat výnosy finančních produktů z hlediska potřeb společností skupiny.

(47) Společnost FFT sleduje finanční toky, potřeby financování a hotovost společností skupiny, aby optimalizovala účinnost a efektivitu správy zdrojů vlastního kapitálu skupiny. Společnost FFT spravuje struktury centrální správy finanční hotovosti („cash pooling“) ve Spojeném království, Dánsku, Belgii, Nizozemsku, Švýcarsku, Rakousku, Německu a Španělsku. Pro správu celkového finančního postavení jsou každý den soustředěna salda za každou zemi na centralizačním účtu společnosti FFT. Konkrétněji, na účty společností skupiny (otevřené u bank) přicházejí a z nich odcházejí během dne platby prováděné v rámci jejich běžných činností. Na konci dne vykazují salda na účtech společností skupiny záporné či kladné hodnoty. V obou případech jsou salda automaticky kryta centralizačním účtem společnosti FFT otevřeným v každé zemi. Následně jsou ručními převody převedeny částky jednotlivých vnitrostátních centralizačních účtů (přípisy nebo odpisy) na jediný centralizační účet. Každý den jsou tak běžné účty společností skupiny vynulovány. Podle stavu za každý den na běžných účtech společností skupiny, které se účastní režimů centralizace financí, se přičítají nebo odečítají úroky vypočítávané podle sazebníku platného mezi společnostmi.

(48) Úroková míra u úvěrů v rámci skupiny je stanovena jako součet vážených průměrných nákladů kapitálu skupiny, ke kterému se přidává ziskové rozpětí. Úroková míra u vkladů je stanovena jako bezriziková míra navýšená o ziskové rozpětí u krátkodobých vkladů u bank, které určuje politika skupiny v oblasti hotovostních prostředků.

(49) Pokud jde o krátkodobé a střednědobé vzájemné financování mezi společnostmi a o koordinaci s ostatními finančními společnostmi, společnost FFT postupuje takto: společnost FFT dává společnostem skupiny k dispozici finanční prostředky, které byly ve velkém množství získány za velkoobchodních podmínek na regulovaných trzích (trh s dluhopisy) nebo dohodnuty s finančními institucemi. V případě koordinace dochází k pravidelně se opakujícím převodům finančních prostředků mezi finančními společnostmi, aby se uspokojily finanční požadavky společností skupiny bez využití trhu, když je celková finanční situace skupiny pozitivní.

(50) Hlavní rizika, jimž jsou finanční společnosti obvykle vystaveny a které zdůrazňuje zpráva o převodních cenách, jsou tato: — Tržní riziko: Společnost FFT pravidelně vyhodnocuje své vystavení riziku sazeb a směnných kurzů (s cílem úplného krytí) a brání se těmto rizikům pomocí derivátových finančních nástrojů v souladu s politikami skupiny v oblasti správy rizik. U nástrojů používaných pro toto krytí se jedná především o běžné devizové swapy, měnové forwardy a úrokové swapy. — Úvěrové riziko související s bankovními vklady nebo jinými podobnými krátkodobými investicemi: ve zprávě o převodních cenách se tvrdí, že toto riziko je nízké, protože společnost FFT jedná pouze s velkými finančními institucemi a diverzifikuje přidělování finančních prostředků. Aktiva skupiny nejsou vystavena tomuto riziku, protože je v zájmu skupiny finančně podporovat všechny společnosti skupiny (17), protože se během času v rámci skupiny neobjevil žádný případ platební neschopnosti a protože společnosti skupiny neevidují žádné rezervy na pochybné pohledávky, pokud jde o zadlužení skupiny. — Riziko protistrany související s deriváty v držení vůči třetím stranám (banky): toto riziko je nízké, protože společnost FFT jedná pouze s velkými finančními institucemi a protože transakce s deriváty jsou rozloženy mezi velký počet institucí. Z výše uvedených důvodů nejsou aktiva skupiny tomuto riziku vystavena. — Provozní riziko: Společnost provádí své finanční transakce v souladu s pokyny a postupy stanovenými společností Fiat S.p.A. Finanční činnosti jsou pod neustálým dohledem a podléhají kontrolním postupům v oblasti správy rizik, aby se zamezilo jakémukoliv selhání v každodenních činnostech.

(51) Společnost FFT spravuje značný objem finančních aktiv, která souvisejí především s úvěry mezi společnostmi skupiny, pohledávkami společností skupiny a v menší míře bankovními vklady. Společnost FFT používá počítačové systémy, které jsou nezbytné pro provádění každodenních transakcí a sledování výsledků finančních trhů.

2.2. Napadené daňové rozhodnutí

(52) Toto rozhodnutí se týká předběžné dohody o cenách společnosti FFT, již představuje daňové rozhodnutí v oblasti převodních cen přijaté Lucemburskem ve prospěch společnosti FFT dopisem ze dne 3. září 2012. Napadeným daňovým rozhodnutím se schvaluje metoda přidělování zisku ve prospěch společnosti FFT v rámci skupiny Fiat, již navrhl daňový poradce této skupiny a která umožňuje společnosti FFT určit každý rok výši své daně z příjmu právnických osob, kterou má platit Lucembursku.

2.2.1. Předběžná dohoda o cenách společnosti FFT

(53) Dokumenty, které poskytlo Lucembursko Komisi jako podklad údajně představující všechny zásadní skutečnosti na podporu napadeného daňového rozhodnutí, tvoří dva dopisy a zpráva o převodních cenách uvedená v 9. bodě odůvodnění.

(54) Dopisem ze dne 3. září 2012 potvrdila lucemburská daňová správa, že „analýza níže uvedených převodních cen byla provedena v souladu s oběžníkem 164/2 ze dne 28. ledna 2011 a dodržuje zásadu obvyklých tržních podmínek“(!). Jinými slovy, lucemburská daňová správa připustila, že analýza převodních cen provedená daňovým poradcem a uvedená ve zprávě o převodních cenách dospívá k odměně za obvyklých tržních podmínek za funkce, jež vykonává společnost FFT, a rizika, která nese. „Odměna za obvyklých tržních podmínek“ společnosti FFT v podobě stanovené ve zprávě o převodních cenách a přijaté napadeným daňovým rozhodnutím je tato: „Studie převodních cen stanoví jako vhodnou odměnu vlastního kapitálu vystaveného riziku a vlastního kapitálu určeného na odměnění funkcí vykonávaných společností částku 2,542 milionu EUR, u níž se počítá s možnou odchylkou +/– 10 %.“ Na čistý zisk vytvořený společností FFT na základě této odměny se uplatňuje obvyklá sazba daně z příjmu právnických osob v Lucembursku ve výši 28,80 %. V dopise se dále uvádí, že rozhodnutí přijaté daňovou správou je závazné po dobu 5 roků (tj. od hospodářského období 2012 do hospodářského období 2016) (18).

2.2.2. Zpráva o převodních cenách

(55) Podle zprávy o převodních cenách je metodou považovanou za nejvhodnější pro stanovení zdanitelného zisku společnosti FFT v rámci skupiny Fiat tzv. transakční metoda čistého ziskového rozpětí (Transactional Net Margin Method – dále jen „TNMM“). Pro daňového poradce je metoda TNMM mimořádně vhodná v případech, kdy příspěvky jedné strany transakce nejsou jedinečné a s hodnotou. Protože společnost FFT poskytuje podle daňového poradce pouze finanční služby, je tato metoda považována za nejvhodnější pro stanovení cen za obvyklých tržních podmínek v souladu s pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování. Protože společnost FFT navíc plní své funkce pouze pro společnosti skupiny Fiat, kterým není poskytován žádný typ podobných služeb třetí stranou, je každé interní srovnání nemožné. Daňový poradce se proto domnívá, že je vhodnější provést externí srovnání určením čistých ziskových rozpětí, kterých by se dosáhlo při srovnatelných transakcích provedených nezávislými společnostmi (19).

(56) Ve zprávě o převodních cenách stanoví daňový poradce odměnu společnosti FFT, která představuje základ daně, s ohledem na kapitál, který tato společnost potřebuje na plnění svých funkcí a nesení rizik, jimž je vystavena, a to vzhledem k použitým aktivům (20).

(57) Tato odměna se stanoví takto: i) odhad „vlastního kapitálu vystaveného riziku“ společnosti FFT; ii) určení vlastního kapitálu společnosti FFT použitého na plnění funkcí a podporu finančních investic; iii) odhad očekávané odměny za „vlastní kapitál vystavený riziku“ společnosti FFT použitím modelu oceňování kapitálových aktiv (Capital Asset Pricing Model – „CAPM“) (21) a zjištění výnosnosti na odměnění vlastního kapitálu použitého pro plnění funkcí; a iv) výpočet celkové ziskovosti, již je nutno přenechat společnosti FFT jako odměnu za nesená rizika a plněné funkce, a to kombinací výsledků etap i) až iii).

(58) Pokud jde o etapu i), daňový poradce se na základě funkční analýzy obsažené ve zprávě o převodních cenách domnívá, že společnost FFT nese tato rizika: provozní riziko, úvěrové riziko a riziko protistrany, zatímco se domnívá, že společnost FFT nenese žádné riziko směnných kurzů. Analogickým (22) uplatněním rámce Basilej II (23) odhadl daňový poradce minimální potřebu vlastního kapitálu společnosti FFT na krytí těchto rizik: provozní riziko, riziko protistrany, riziko směnných kurzů a úvěrové riziko, a to takto: — provozní riziko: 15 %* (aktivní úrokové sazby u bankovních vkladů – pasivní úrokové sazby u bankovních úvěrů); — riziko protistrany: 20 %*6 %*(budoucí vystavení + pozitivní reálná hodnota finančních derivátů); — úvěrové riziko: 20 %*6 %*pohledávek vůči třetím stranám (roční průměr).

(59) Tyto výpočty vedou k tomu, co daňový poradce nazývá „vlastní kapitál vystavený riziku“ společnosti FFT, který odpovídá hypotetickému regulatornímu vlastnímu kapitálu společnosti FFT podle rámce Basilej II uplatněnému daňovým poradcem a shrnutému v tabulce 1. Tabulka 1 Minimální potřeba vlastního kapitálu společnosti FFT (v tisících EUR) Minimální potřeba vlastního kapitálu 2011 Provozní riziko 938 Riziko protistrany 2 603 Riziko směnných kurzů 0 Úvěrové riziko 24 982 Minimální potřeba vlastního kapitálu podle rámce Basilej II 28 523

(60) Pokud jde o etapu ii), je to, co zpráva o převodních cenách nazývá „vlastní kapitál použitý na plnění funkcí“ (24), odhadováno odečtením od celkového vlastního kapitálu společnosti FFT části odpovídající minimální potřebě vlastního kapitálu společnosti FFT podle rámce Basilej II, jak ji odhadl daňový poradce, a části odpovídající vlastnímu kapitálu společnosti FFT použité na podporu finančních investic do společností FFNA a FFC.

(61) Podle daňového poradce společnosti FFT dosahoval vlastní kapitál společnosti FFT na konci roku 2011 výše 287,5 milionu EUR a tvořilo ho: — 28,5 milionu EUR představujících minimální potřebu vlastního kapitálu podle rámce Basilej II na pokrytí rizik nesených společností FFT („minimální vlastní kapitál vystavený riziku“ (25)); — 165,2 milionu EUR použitých na vyrovnání podílů společnosti FFT ve společnostech FFNA a FFC (26) („vlastní kapitál na pokrytí finančních investic do společností FFNA a FFC“); a — 93,7 milionu EUR představujících vlastní kapitál použitý na plnění funkcí („vlastní kapitál na pokrytí plnění funkcí“ (27)).

(62) V tabulce 2 je uvedeno rozdělení celkového vlastního kapitálu společnosti FFT, jak ho představil daňový poradce ve zprávě o převodních cenách. Tabulka 2 Rozdělení vlastního kapitálu společnosti FFT (v tisících EUR) Rozdělení vlastního kapitálu společnosti FFT podle daňového poradce Vlastní kapitál 2011 Minimální vlastní kapitál vystavený riziku 28 523 Vlastní kapitál na pokrytí finančních investic do společností FFNA a FFC 165 244 Vlastní kapitál na pokrytí plněných funkcí 93 710 Vlastní kapitál celkem 287 477

(63) V etapě iii) daňový poradce nejprve navrhuje odměnit tu část vlastního kapitálu společnosti FFT, již označuje jako „minimální vlastní kapitál vystavený riziku“ a která odpovídá hypotetickému regulatornímu vlastnímu kapitálu FFT ve výši stanovené daňovým poradcem během etapy i), odhadem výnosnosti vlastního kapitálu, již by investoři mohli očekávat při použití metody CAPM („očekávaná výnosnost před zdaněním“), tj.: očekávaná výnosnost před zdaněním = (bezriziková úroková míra + β × riziková prémie trhu)/(1 – sazba daně)

(64) Při uplatnění metody CAPM použil daňový poradce společnosti FFT tyto proměnné: — bezriziková úroková míra ve výši 2,85 % („Bund“ – německé spolkové úvěry na deset let, průměr za rok 2011); — koeficient beta (β) ve výši 0,29 (28) odhadnutý na základě 66 srovnatelných společností poskytujících finanční služby a poskytnutých internetovými stránkami Damoradan (29); — riziková prémie trhu ve výši 5 % v případě Lucemburska uvedená na internetových stránkách Damoradan (aktualizováno v červenci 2011); — lucemburská sazba daně ve výši 28,80 %.

(65) Použitím těchto proměnných ve vzorci uvedeném v 63. bodě odůvodnění dospívá daňový poradce společnosti FFT k „výnosnosti vlastního kapitálu, kterou by investoři mohli očekávat za nesená rizika“, ve výši 6,05 %.

(66) V tabulce 3 je uveden seznam společností, které daňový poradce společnosti FFT vybral jako společnosti působící nezávislým způsobem v odvětví finančnictví, a rovněž přehled jejich koeficientů beta, které byly použity při výpočtu koeficientu beta, který má být uplatněn v metodě CAPM. Tabulka 3 Seznam srovnatelných společností poskytujících finanční služby Název společnosti Koeficient beta ING Groep NV (EXTAM:INGA) 3,00 UBS AG (SWX:UBSN) 1,80 Wüstenrot & Württembergische AG (XTRA:WUW) 0,41 Deutsche Börse AG (XTRA:DB1) 1,28 Oslo Bors VPS Holding ASA (OTCNO:OSLO) 0,13 London Stock Exchange Group (LSE:LSE) 1,24 Fimalac SA (ENXTPA:FIM) 0,68 International Personal FinancePlc (LSE:IPF) 1,92 GrenkeLeasing AG (XTRA:GLJ) 0,55 Mittel S.p.A (CM:MIT) 0,93 GlobeOp Financial Services SA (LSE:GO) 0,56 KBC Ancora (ENXTBR:KBCA) 3,61 Aktiv Kapital ASA (OB:AIK) 0,25 IG Group Holdings Plc (LSE:IGG) 0,75 IFG Group plc (LSE: IFP) 1,11 Conafi Prestito S.p.A. (CM:CNP) 0,74 NEOVIA Financial Plc (AIM:NEC) 0,60 H&T Group Plc (AIM:HAT) – 0,11 Hesse Newman Capital AG (XTRA:RTM) 0,29 Acta Holding ASA (OB:ACTA) 1,70 Manx Financial Group PLC (AIM:MFX) 0,30 PLUS Markets Group plc (AIM:PMK) – 0,05 Law Debenture Corp. Plc (LSE:LVVDB) 0,95 Hypoport AG (DB:HYQ) 0,70 Perrot Duval Holding SA (SWX:PEDP) 0,16 Albemarie & Bond Holdings plc (AIM:ABM) 0,21 MCB Finance Group plc (AIM:MCRB) NA Brightside Group plc (AIM:BRT) 0,11 DF Deutsche Forfait AG (DB:DE6) 0,83 Autobank AG (DB:AW2) NA Ambrian capital plc (AIM:AMBR) 0,83 Gruppo MutuiOnline S.p.A (CM:MOL) 0,77 Park Group plc (AIM:PKG) 0,09 OVB Holding AG (XTRA:O4B) – 0,19 Albis Leasing AG (DB:ALG) 0,57 Hellenic Exchanges SA (ATSE:EXAE) 1,42 FORIS AG (XTRA:FRS) 0,20 Creon Corporation Plc (AIM:CRO) 2,03 Investeringsselskabet Luxor A/S (CPSE:LUXOR B) 0,50 Univerma AG NA OFL AnlagenLeasing AG (DB:OFL) 0,86 Ideal GroupSA (ATSE:INTEK) NA Nøtterø SpareBank (OB:NTSG) 0,20 Apulia Prontoprestitio S.p.A. (CM:APP) 1,07 Ultimate Finance Group plc (AIM:UFG) 0,54 Dresdner Factoring AG (XTRA:D2F) 0,42 Heidelberger Beteiligungsholding AG (DB:IPO) 0,14 ABC Arbitrage SA (ENXTPA:ABCA) 0,48 Baydonhill plc (AIM:BHL) 0,04 London Capital Group Holdings plc (AIM:LCG) 0,72 Imarex ASA (OB:IMAREX) 0,48 Toscana Finanza S.p.A. (CM:TF) 0,49 Banca Finnat Euramerica S.p.A. (CM:BFE) 0,79 S&U plc (LSE:SUS) 0,27 Bolsas y Mercados Españoles SA(CATS:BME) 0,97 Banca IFIS S.p.A. (CM:IF) 0,69 Paris Orleans SA (ENXTPA:PAOR) 0,60 SNS Reaal NV (ENXTAM:SR) 2,37 Close Brothers Group plc (LSE:CBG) 0,94 Provident Fiancial plc (LSE:PFG) 0,35 Pohola Bank plc (HLSE:POH1S) 1,43 Investec plc (LSE:INVP) 1,73 Banque Nationale de Belgique SA (ENXTBR:BNB) 0,49 Credit Suisse Group (SWX:CSGN) 1,43 Deutsche Bank AG (DB:DBK) 1,98 Schweizerische Nationalbank (SWX:SNBN) 0,22 Zdroj: Damoradan.

(67) V tabulce 4 je uveden „interval za obvyklých tržních podmínek“ koeficientů beta vybraných srovnatelných společností, ke kterému dospívá daňový poradce společnosti FFT. Tabulka 4 Interval za obvyklých tržních podmínek koeficientů beta srovnatelných společností Interval za obvyklých tržních podmínek Koeficienty beta Počet společností 66 MAX. 3,61 90. percentil 1,79 75. percentil 1,04 Medián 0,64 25. percentil 0,29 10. percentil 0,13 MIN. 0,19

(68) Daňový poradce společnosti FFT dále navrhuje odměňovat tu část vlastního kapitálu společnosti FFT, již nazývá „vlastní kapitál na pokrytí plněných funkcí“ v tabulce 2 a která odpovídá „vlastnímu kapitálu použitému na plnění funkcí“ zjištěnému během etapy ii), uplatněním tržní úrokové míry na krátkodobý bankovní vklad (30), která se podle daňového poradce společnosti FFT má údajně rovnat 0,87 %.

(69) Daňový poradce společnosti FFT následně navrhuje, aby nebyla odměňována ta část vlastního kapitálu společnosti FFT, již označuje za pokrývající finanční investice společnosti FFT do společností FFNA a FCC a nazývanou v tabulce 2 „vlastním kapitálem na pokrytí finančních investic do společností FFNA a FFC“, tzn., že za tuto část není z daňového hlediska žádná odměna.

(70) V etapě iv) daňový poradce nakonec vypočítává celkovou odměnu, která má být přidělena společnosti FFT za její činnosti v oblasti financování a finanční správy a za rizika, která nese. Tato odměna se skládá z těchto částí, které jsou výsledkem výše uvedených etap i) až iii): — „odměny za riziko“, jež se vypočítá vynásobením hypotetického regulatorního vlastního kapitálu společnosti FFT, který daňový poradce analogickým uplatněním rámce Basilej II na etapu i) odhaduje na 28 500 000 EUR, očekávanou výnosností před zdaněním, již daňový poradce pomocí metody CAPM uplatněné v etapě iii) odhaduje na 6,05 %; a — „odměny za plnění funkcí“, která se vypočítá vynásobením částky, již daňový poradce označuje za výši vlastního kapitálu společnosti FFT použitou na plnění funkcí a odhadnutou v etapě ii) na 93 710 000 EUR, tržní úrokovou mírou uplatněnou na krátkodobý bankovní vklad, o níž se daňový poradce společnosti FFT v etapě iii) domnívá, že se rovná 0,87 %.

(71) V tabulce 5 je uveden odhad daňového poradce celkové výnosnosti, která se má přenechat společnosti FFT pro účely zdanění v Lucembursku. Tabulka 5 Odhad základu daně společnosti FFT (v tisících EUR) Odměna vlastního kapitálu Zisk za rok 2011 před zdaněním Odměna za riziko 1 726 Odměna za plnění funkcí 816 Odměna vlastního kapitálu na pokrytí finančních investic do společností FFNA a FFC (31) 0 Zisk před zdaněním celkem 2 542

(72) Celková částka ve výši 2,542 milionů EUR odpovídá částce v napadeném daňovém rozhodnutí, již lucemburská daňová správa považuje za částku představující odměnu za obvyklých tržních podmínek (32).

(73) V tabulce 6 je uveden souhrn závěrů, k nimž dospěl daňový poradce společnosti FFT po etapách i) až iv) uvedených výše v 58. až 72. bodě odůvodnění. Tabulka 6 Přehledný výpočet minimální potřeby vlastního kapitálu a dopadu na hospodářský výsledek společnosti FFT před zdaněním Minimální potřeba vlastního kapitálu FFT 2011 (v tisících EUR) Provozní riziko 938 a Riziko protistrany 2 603 b Riziko směnných kurzů 0 c Úvěrové riziko 24 982 d Minimální potřeba vlastního kapitálu 28 523 e = a + b + c + d Vlastní kapitál vyrovnaný úroky z podílů 165 244 x Nadměrný vlastní kapitál 93 710 f = g – e – x Vlastní kapitál 287 477 g Ukazatel čistého zisku Očekávaná výnosnost vlastního kapitálu 6,05 % h Krátkodobá úroková míra 0,87 % i Odměna vlastního kapitálu Odměna za riziko 1 726 k = h * e Odměna za plnění funkcí 816 j = i * f Zisk před zdaněním celkem 2 542 l = k + j a = 15 %*(finanční příjmy z bankovních vkladů – finanční náklady u bankovních úvěrů) b = 20 %*6 %*(budoucí vystavení + pozitivní reálná hodnota finančních derivátů) c = 100 % krytí finančními deriváty d = 20 %*6 %*pohledávek vůči třetím stranám (roční průměr) h = odhad při použití metody CAPM i = průměr indexu EONIA za rok 2011 Upozornění: hlavním předpokladem je neexistence úvěrového rizika / rizika protistrany u transakcí se společnostmi skupiny.

2.3. Popis lucemburských právních předpisů ohledně převodních cen

(74) Daňové rozhodnutí ve prospěch společnosti FFT bylo přijato na základě čl. 164 odst. 3 lucemburského zákona o dani z příjmu [zákona ze dne 4. prosince 1967 o dani z příjmu ve změněném znění (dále jen „zákon L.I.R.“)] a oběžníku L.I.R. č. 164/2 ze dne 28. ledna 2011 (dále jen „oběžník“) (33).

2.3.1. Článek 164 lucemburského zákona o dani z příjmu

(75) V čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. se stanoví, že „skrytá rozdělování zisku se zahrnují do zdanitelného příjmu. O skryté rozdělování zisku se jedná zejména v případech, kdy společník, člen nebo účastník získává od společnosti či sdružení přímo nebo nepřímo výhodu, již by za běžných okolností nezískal, pokud by neměl tento status“. Toto ustanovení provádí do lucemburského daňového práva zásadu obvyklých tržních podmínek, podle které mají být transakce mezi společnostmi stejné skupiny odměňovány, jako by byly přijaty nezávislými společnostmi, které vyjednávají ve srovnatelných okolnostech za obvyklých tržních podmínek.

2.3.2. Oběžník L.I.R. č. 164/2

(76) Oběžník objasňuje čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. a skládá se z těchto částí: v části 1 jsou definovány pojmy „finanční společnost skupiny“ (34), „finanční transakce v rámci skupiny“ (35) a „sdružené podniky“ (36).

(77) Část 2 s názvem „Obecné informace“ začíná tímto popisem služeb v rámci skupiny, na něž se oběžník vztahuje: „Služba v rámci skupiny (včetně finanční transakce v rámci skupiny) byla poskytnuta, pokud by za srovnatelných okolností byl nezávislý podnik ochoten zaplatit jinému nezávislému podniku za výkon této činnosti, nebo pokud by ji vykonal sám.“ Část 2 oběžníku obsahuje rovněž popis zásady obvyklých tržních podmínek v podobě definované v pokynech OECD pro vnitropodnikové oceňování a provedené do vnitrostátního práva. V tomto ohledu se v ní uvádí, že „pokud byla poskytnuta služba v rámci skupiny, je nutno určit stejně jako v případě jiných typů převodů v rámci skupiny, zda je dohodnutá odměna v souladu se zásadou obvyklých tržních podmínek, tj. zda odpovídá ceně, která by byla uplatněna a přijata za srovnatelných okolností nezávislými podniky“ (37).

(78) Pokud jde o „srovnatelné okolnosti“, oběžník upřesňuje, že analýza srovnatelnosti musí zahrnovat prvky, jako jsou „charakteristiky převedeného zboží či služeb, funkce vykonávané stranami, smluvní doložky, hospodářské situace stran a obchodní nebo průmyslové strategie, které sledují“ (38).

(79) V části 3 oběžníku je vysvětleno, jak určit odměnu za obvyklých tržních podmínek, pokud jde zejména o finanční společnosti skupiny. Funkce plněné těmito společnostmi, které jsou určující pro odměnu každé z nich, musí být podle oběžníku srovnatelné s funkcemi plněnými nezávislými finančními institucemi, které podléhají dohledu Komise pro dohled nad finančním odvětvím (Service de Surveillance du Secteur Financier). Odměna za obvyklých tržních podmínek za plněné funkce (při zohlednění použitých aktiv a nesených rizik) „by měla vycházet z odměny požadované těmito institucemi za srovnatelné úvěrové transakce“ (39).

(80) Finanční instituce před poskytnutím úvěru nebo zálohy finančních prostředků kromě toho provádějí analýzu rizik, při které vyhodnocují zejména finanční riziko spojené s transakcí, riziko související s vypůjčovatelem, riziko související s podnikem, který si půjčuje, a strukturální riziko. Pokud jde o výdaje související s poskytnutím úvěru, musí být v dodatečných nákladech zohledněny kromě jiného „dodatečné náklady vyvolané dodržováním požadavku na solventnost, dodatečné náklady související s úvěrovým rizikem, náklady na zpracování nebo dodatečné náklady vyvolané rizikem směnných kurzů“ (40). Úvěrové riziko se určuje na základě podmínek, kterými se řídí smlouva o úvěru, a výsledků analýzy rizik.

(81) Podle oběžníku nezávislí poskytovatelé finančních služeb obvykle spojují výši odměny buď s výší vypůjčených finančních prostředků, nebo se skutečnou hodnotou spravovaných aktiv. Stejně jako nezávislí poskytovatelé služeb „by finanční společnosti skupiny, které provádějí úvěrové transakce v rámci skupiny, měly rovněž před poskytnutím úvěru sdruženému podniku provést analýzu rizik a zohlednit každou jinou skutečnost, jež by mohla mít vliv na stanovení jejich převodních cen“ (41).

(82) V části 4 oběžníku se upřesňuje, že daňové orgány poskytují informace, které by měly za následek, že by jimi byly vázány, pouze v případě, že je dotčená společnost v Lucembursku skutečně přítomna. Jsou v ní dále uvedeny podmínky, které musí splnit finanční společnost skupiny, aby její přítomnost v zemi byla skutečná. Zejména vlastní kapitál společnosti musí odpovídat vykonávaným funkcím (vzhledem k použitým aktivům a neseným rizikům) a výše vlastního kapitálu musí odpovídat alespoň 1 % nominální hodnoty poskytnutého úvěru / poskytnutých úvěrů nebo hodnotě 2 milionů EUR bez dalšího upřesnění.

(83) V oběžníku jsou dále uvedeny údaje a dokumenty, které je nutno předložit, aby bylo možno získat informace, které mají za následek, že je jimi daňová správa vázána. Závazná žádost o informace jako taková musí kromě jiného obsahovat „studii převodních cen, která dodržuje pokyny OECD v této oblasti a zahrnuje zejména úplný popis navržené metodiky a podrobné informace a analýzy na podporu této metodiky, a to např. vymezení srovnávacích prvků a škálu výsledků, ke kterým by se mělo dospět“ (42). V oběžníku se také upřesňuje, že daňové rozhodnutí obvykle platí po dobu 5 roků, pokud se skutečnosti a okolnosti nezmění, pokud nedojde ke změně zákonných ustanovení, na nichž je daňové rozhodnutí založeno, nebo pokud není pozměněna jedna ze zásadních charakteristik transakce (43).

2.4. Popis pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování

(84) Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) poskytuje svým členským státům pokyny v oblasti zdanění, které jsou uvedeny v jejích „pokynech pro vnitropodnikové oceňování“ (dále jen „pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování“), které představují nezávazný právní nástroj poskytující pokyny k převodním cenám (44).

(85) Jako převodní ceny se označují ceny účtované za obchodní transakce mezi různými částmi stejné skupiny společností. Nadnárodní společnosti jsou z finančních důvodů podněcovány, aby přidělovaly co možná nejméně zisku územím, kde je tento zisk daněn ve vyšší míře, což může vést k neúměrně vysokým převodním cenám, jež je nutno odmítnout jako základ pro výpočet zdanitelného příjmu. Aby daňové správy uvedenému zabránily, měly by uznávat převodní ceny mezi společnostmi stejné skupiny pouze v případě, pokud jsou transakce odměňovány v míře, s níž by s nimi souhlasily nezávislé společnosti vyjednávající při srovnatelných okolnostech za obvyklých tržních podmínek (45). Právě to se označuje jako „zásada obvyklých tržních podmínek“.

(86) Koncepční prohlášení ohledně zásady obvyklých tržních podmínek je uvedeno v čl. 9 odst. 1 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku, která představuje základ dvoustranných daňových úmluv, jejichž stranami jsou členské země OECD a rostoucí počet nečlenských zemí. V článku 9 se stanoví: „Jsou-li […] dva [přidružené] podniky ve svých obchodních nebo finančních vztazích vázány dohodnutými či uloženými podmínkami, které se liší od podmínek, na nichž by se dohodly dva nezávislé podniky, zisk, který by býval bez existence těchto podmínek vytvořil jeden z těchto podniků, ale nedosáhl ho kvůli těmto podmínkám, lze zahrnout do zisku tohoto podniku a zdanit jej příslušným způsobem“.

(87) Dne 27. června 1995 přijal výbor pro daňové záležitosti OECD pokyny pro vnitropodnikové oceňování v jejich původním znění (46), které bylo výrazně pozměněno v červenci roku 2010 (47). Vzhledem k nezávazné povaze těchto pokynů je daňovým správám členských zemí OECD pouze doporučováno, aby podle nich postupovaly. Tyto pokyny obvykle slouží jako reference a mají zjevný vliv na daňové postupy členských (a i nečlenských) zemí OECD. V řadě členských států se tyto pokyny staly navíc pravomocnými nebo slouží jako reference pro výklad vnitrostátních daňových právních předpisů. Komise zmiňuje pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování v tomto rozhodnutí z toho důvodu, že zmíněné pokyny představují stávající příručku v této oblasti a tato příručka je výsledkem diskusí mezi odborníky vedených v rámci OECD a přináší upřesnění ohledně technik, jak čelit společným výzvám, které představuje uplatňování zásady obvyklých tržních podmínek v konkrétních situacích. Pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování tak poskytují daňovým správám a nadnárodním podnikům užitečné rámcové směrnice k uplatnění zásady obvyklých tržních podmínek. Vyjadřují rovněž mezinárodní shodu v oblasti převodních cen.

(88) Pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování uvádějí pět metod odhadu cen transakcí za obvyklých tržních podmínek a rozdělení zisku mezi společnosti stejné skupiny: i) metoda srovnatelné ceny na volném trhu (dále jen „metoda CUP“), ii) metoda „náklady plus přirážka“, iii) metoda ceny při opětovném prodeji, iv) metoda TNMM a v) transakční metoda rozdělení zisku. Pokyny rozlišují mezi tradičními metodami založenými na transakcích (první tři uvedené) a transakčními metodami založenými na zisku (poslední dvě uvedené). Nadnárodní podniky mohou volně používat metody stanovení převodních cen, které nejsou popsány v těchto pokynech, ale za podmínky, že tyto ceny splňují zásadu obvyklých tržních podmínek.

(89) Metody CUP a TNMM jsou pro toto rozhodnutí relevantní, a budou proto představeny podrobněji v 90. až 92. bodě odůvodnění.

(90) Metoda CUP srovnává cenu účtovanou za převod zboží nebo služeb v rámci kontrolované transakce (transakce mezi dvěma podniky, které jsou navzájem sdruženy) s cenou účtovanou za převod zboží nebo služeb v rámci srovnatelné transakce provedené na volném trhu (transakce mezi dvěma podniky, které jsou navzájem nezávislé) za srovnatelných okolností.

(91) Metoda TNMM je jednou z „nepřímých metod“ používaných pro odhad cen transakcí za obvyklých tržních podmínek a rozdělení zisku mezi společnosti stejné skupiny. Spočívá v odhadu možné výše zisku podle zásady obvyklých tržních podmínek u určité činnosti branné jako celek spíše než u konkrétních transakcí. Jejím cílem není určit cenu prodávaného zboží, ale odhadnout zisk, který by nezávislé společnosti mohly očekávat u dané činnosti, jakou je např. prodej zboží. Za tímto účelem si vybírá vhodný základ („ukazatel úrovně zisku“), jako jsou náklady, obrat nebo stálé investice, a uplatní na něj míru zisku, která odráží míru zjištěnou u srovnatelných transakcí provedených na volném trhu.

(92) Protože metoda TNMM nestanoví cenu u jednotlivých transakcí, zdanitelný příjem určitého subjektu, na který je uplatněna, nemusí mít přímý dopad na zdanitelný příjem jiného subjektu stejné skupiny společností. Tato metoda se proto liší od uplatnění metody CUP, která stanoví převodní cenu jako cenu zvláštního zboží či služby, která je následně zanesena ve stejné výši do zdanitelného přijmu společnosti skupiny, která dotčené zboží či službu prodává, a společnosti skupiny, která ho či ji kupuje.

2.5. Dodatečné informace sdělené po zahájení formálního vyšetřovacího řízení

2.5.1. Dopis Lucemburska ze dne 3. září 2014

(93) V odpovědi na otázky vyjádřené v rozhodnutí o zahájení řízení informovalo Lucembursko Komisi, že úvěry poskytované v rámci skupiny Fiat neměly horní hranici.

(94) Lucembursko rovněž poskytlo upřesnění ohledně průměrných cen úvěrů a výpůjček společnosti FFT v rámci skupiny během období 2011–2013. Úroková míra u úvěrů v rámci skupiny, které poskytla společnost FFT, dosahuje výše […]. Na konci roku 2011 odpovídala tato míra sazbě Euribor navýšené o marži ve výši [6 – 9 %]. Průměrná úroková míra vybíraná u sald běžných účtů společností skupiny dosahovala v roce 2012 výše [6 – 9 %] a v roce 2013 výše [6 – 9 %]. Společnost FFT vyplácela v roce 2011, 2012 a 2013 průměrnou úrokovou míru u vkladů v rámci skupiny ve výši [0 – 3 %], [0 – 3 %] a [0 – 3 %] (průměrné paušální sazby).

(95) Lucembursko se rovněž vyjádřilo k odměně kapitálu povolené napadeným daňovým rozhodnutím. Uvedlo zejména, že kapitál investovaný do podílů byl odměňován rozdělováním dividend a že tyto dividendy svou povahou nejsou předmětem analýzy v oblasti převodních cen, protože je daná společnost získává pouze jakožto akcionář. Pro účely stanovení významu vykonávaných funkcí a nesených rizik nejsou proto dividendy zohledňovány.

(96) Lucembursko rovněž vysvětlilo, že akvizice podílů společností FFT byla v plné míře financována z vlastních prostředků a že tento způsob financování automaticky znamená, že tyto prostředky nejsou nadále k dispozici ke krytí jiných rizik nesených společností FFT.

(97) Lucembursko také odkázalo na článek 57 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES (48), podle kterého nekonsolidovaný kapitál úvěrových institucí nezahrnuje účasti v jiných úvěrových institucích přesahující 10 % jejich kapitálu.

(98) Lucembursko dále odkázalo na základní přístup vymezený rámcem Basilej II, který stanoví na 15 % sazbu, jež se má uplatnit na průměr tří období pozitivního ročního hrubého příjmu.

2.5.2. Dopis Lucemburska ze dne 24. března 2015

(99) V odpovědi na žádost Komise, která ho vyzvala, aby jí sdělilo příklady daňových rozhodnutí ve prospěch daňových poplatníků, kteří se nacházejí v podobné situaci jako společnost FFT, Lucembursko uvedlo ve svém dopise ze dne 24. března 2015, že situace společnosti FFT je velmi zvláštní. Tato zvláštnost spočívá podle Lucemburska ve skutečnosti, že společnost FFT je finanční institucí, která získává finanční prostředky na trhu, a to na rozdíl od většiny finančních institucí Lucemburska, které půjčují s marží finanční prostředky, které jim byly dány k dispozici jinými společnostmi skupiny, k níž náleží.

(100) Podle lucemburské daňové správy je navíc situace každého daňového poplatníka do té míry specifická, že znemožňuje každé srovnání se situací jiných poplatníků. To má být důvod, proč lucemburské vnitrostátní právo obsahuje pouze obecné ustanovení, jež slouží jako rámec pro převodní ceny (tj. článek 164 zákona L.I.R.) a které umožňuje právně pojmout co možná nejpřesněji hospodářskou skutečnost každého případu, ať již je či není předmětem daňového rozhodnutí.

(101) Lucembursko rovněž sdělilo základ daně společnosti FFT za období 2009–2013, a to na základě daňových přiznání společnosti (49), která jsou uvedena v tabulce 7. Table 7 Základ daně společnosti FFT za období 2009–2013 (v EUR) 2009 2 643 424 2010 2 424 869 2011 2 600 416 2012 1 684 103 2013 2 095 969

(102) Lucembursko uvedlo, že z daňového přiznání společnosti FFT za rok 2013 vyplývá, že byly zcela neopodstatněné obavy vyjádřené v 64. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení, podle nichž je základ daně stanoven v rozmezí od 2 288 000 EUR do 2 796 000 EUR. Je zřejmé, že napadené daňové rozhodnutí povoluje pouze zvolenou metodu a že tržní parametry jsou proměnlivé.

(103) Na žádost Komise Lucembursko také sdělilo všechny předchozí daňová rozhodnutí přijatá lucemburskou daňovou správou v případě společností skupiny Fiat.

(104) Za prvé, žádost o vydání daňového rozhodnutí ze dne 9. prosince 2009 schválená lucemburskou daňovou správou se týkala schválení základu daně společnosti FFT […].

(105) Za druhé, lucemburská daňová správa poskytla dva dopisy ze dne 3. září 2012. U prvního se jedná o napadené daňové rozhodnutí, které je založeno na žádosti o vydání daňového rozhodnutí ze dne 14. března 2012, jak je uvedeno v 9. bodě odůvodnění. Tato žádost o vydání daňového rozhodnutí byla předložena Komisi znovu a v plném rozsahu v dopisu Lucemburska ze dne 24. března 2015, který obsahoval informace, jež Lucembursko předtím ve svém původním sdělení tohoto rozhodnutí Komisi začernilo.

(106) Téměř stejný druhý dopis byl poskytnut jako odpověď na souběžnou žádost o vydání daňového rozhodnutí podanou […] u lucemburské daňové správy dne 18. dubna 2012 ve prospěch společnosti označované jako [F], která je v jiné struktuře finančních společností skupiny zřejmě totožná se společností FFT. V této druhé žádosti o vydání daňového rozhodnutí je popis funkcí [společnosti F] stejný jako popis funkcí společnosti FFT uvedený v žádosti ze dne 14. března 2012. Tato jiná struktura se zřejmě liší pouze v tom smyslu, že společnost má vlastnit ve Spojeném království pouze jednu pobočku, nemít žádnou ve Španělsku a že [společnost F] nemá být vlastníkem [žádné dceřiné společnosti].

(107) Druhá žádost o vydání daňového rozhodnutí, již podporuje zpráva o převodních cenách, obsahuje závěr, jehož prezentace je stejná jako v případě žádosti společnosti FFT o vydání daňového rozhodnutí (uvedená v 54. bodě odůvodnění). Výsledek analýzy převodních cen je ale výrazně odlišný. Odměna za obvyklých tržních podmínek [společnosti F] v podobě stanovené ve zprávě o převodních cenách je tato: „Studie převodních cen stanoví vhodnou odměnu založenou na i) rizikovém kapitálu ve výši 44,6 milionu EUR a ii) kapitálu, který umožňuje odměnit funkce vykonávané společností, ve výši 8,8 milionu EUR, s možnou odchylkou +/– 10 %.“

(108) Obě daňová rozhodnutí byla uvedena na seznamu, který předalo Lucembursko Komisi dne 4. června 2015 a který se týkal daňových rozhodnutí pokrývajících funkci finanční správy (viz 29. bod odůvodnění).

(109) Za třetí, Komisi byly rovněž poskytnuty dvě další žádosti o vydání daňového rozhodnutí […], které přijala lucemburská daňová správa. Tyto žádosti o vydání daňového rozhodnutí jsou z roku 2002 a roku 2012 a týkají se jiných aspektů struktury skupiny Fiat v Lucembursku. Tato daňová rozhodnutí nejsou v tomto rozhodnutí šetřena.

2.5.3. Informace poskytnuté skupinou Fiat dne 31. března 2015

2.5.3.1. Informace o společnostech skupiny Fiat udržujících přímé vztahy se společností FFT

(110) Skupina Fiat připomíná, že společnost FFT patří z přibližně 40 % společnosti Fiat S.p.A. a z přibližně 60 % společnosti FF, která je 100 % dceřinou společností společnosti Fiat S.p.A (50). Společnost FFT vlastní ze své strany ze 100 % společnosti FFNA a FFC (51). Skupina Fiat rovněž připomíná, že společnost FFT je jednou z finančních společností skupiny Fiat uvedených v 39. bodě odůvodnění.

(111) Skupina Fiat poskytla na žádost Komise podrobné finanční údaje o finančních společnostech skupiny. Předala zejména výroční zprávy společností FFT, FF, FFNA, FFC a FFB za období 2011–2013 a rovněž popis funkcí těchto společností. Podle těchto informací zaměstnává společnost FF 52 osob, z nichž [20 – 30] v oddělení „financování“ a [10 – 20] v oddělení „účetnictví“. Společnost FFT čítá 14 zaměstnanců, tj. jednoho ředitele, [0 – 10] zaměstnanců v přímém kontaktu se zákazníky (působících z Velké Británie), [0 – 10] zaměstnanců pověřených administrativními úkoly a [0 – 10] osob, kteří se věnují účetnictví a kontrolám. Společnost FFNA zaměstnává pět osob, zatímco společnost FFC vykonává omezené činnosti.

(112) Podle informací sdělených skupinou Fiat, dosahuje účetní hodnota dceřiných společností společnosti FFT (FFNA a FFC) […]. Výroční zpráva společnosti FFT uvádí, že společnosti FFNA a FFC byly odkoupeny od společností Fiat S.p.A. a FF v roce 2011. Společnost FFT vypracovávala od roku 2011 v Lucembursku konsolidované finanční výkazy.

(113) Společnosti FF a FFT jsou finančními společnostmi pro eurozónu. Finanční údaje na základě poskytnutých výročních zpráv, které se jich týkají za období 2010–2013, jsou uvedeny v tabulkách 8 a 9 (52). Tabulka 8 Finanční údaje společnosti FFT za období 2010–2013 (v tisících EUR) 2010 2011 2012 2013 Úroky a podobné příjmy 613 561 650 641 664 707 736 561 z toho pocházející od společností skupiny 605 880 626 806 648 497 731 462 Ostatní příjmy 72 292 76 910 29 185 10 125 PŘÍJMY CELKEM 685 853 727 551 693 892 746 686 Provozní náklady a odpisy 3 419 3 655 2 926 2 499 Splatné úroky a jiné finanční náklady 625 078 640 207 631 854 666 246 z toho splatné společnostem skupiny 59 409 55 520 38 041 20 268 z toho dluh na základě dluhopisů a jiných obligací 551 229 574 561 592 099 643 853 Odměna vyplácená za ručení, která se týkají dluhopisů splácených společnosti Fiat S.p.A. (53) 3 161 2 851 2 702 3 006 Ostatní výdaje 51 709 78 211 54 702 72 805 VÝDAJE CELKEM (kromě daně z příjmu právnických osob) 683 367 724 924 692 185 745 032 Zisk před daní z příjmu právnických osob 2 485 2 627 1 707 1 652 Daň 748 776 491 508 Čistý příjem 1 737 1 851 1 217 1 146 Vlastní kapitál 285 625 287 477 288 693 289 839 Částky splatné společnostem skupiny 4 354 692 2 275 578 1 530 146 1 661 930 Vydané dluhopisy 7 716 844 7 746 301 9 116 345 11 030 180 Ostatní pasiva (bankovní dluh, splatné závazky atd.) 2 470 513 446 444 144 671 158 865 VLASTNÍ KAPITÁL A PASIVA CELKEM 14 827 674 10 755 800 11 079 855 13 140 814 Pohledávky vůči společnostem skupiny 11 869 312 7 387 279 7 950 092 9 637 038 Hotovost a movité hodnoty 2 705 622 3 028 255 2 853 245 3 221 203 Podíly v podnicích ve spojení 0 165 244 164 244 165 244 Ostatní aktiva (investiční majetek, příjmy příštích období atd.) 252 740 175 022 112 274 117 329 AKTIVA CELKEM 14 827 674 10 755 800 11 079 855 13 140 814

(114) Na konci roku 2011, 2012 a 2013 poskytla společnost FFT u různých bank ručení ve prospěch společností skupiny v celkových výších 2 560 802 EUR, 10 772 314 EUR a 10 155 339 EUR. Tabulka 9 Finanční údaje společnosti FF za období 2010–2013 (v tisících EUR) 2010 2011 2012 2013 Finanční výnosy 552 090 752 007 676 177 722 610 z toho pocházející od společností skupiny 528 267 672 225 655 576 711 218 Ostatní příjmy (dividendy, finanční zisk z derivátů, směnných kurzů atd.) 29 708 18 962 18 117 8 935 Příjmy vytvářené službami poskytovanými skupině 6 410 7 616 2 336 2 027 Provozní náklady 14 616 13 332 8 594 9 280 Finanční náklady 550 331 729 851 654 763 706 825 z toho společnosti skupiny 523 123 698 009 625 216 687 712 Zisk před daní z příjmu právnických osob 23 261 35 402 33 273 17 466 Daň 5 968 10 112 8 822 6 952 Čistý příjem 17 292 25 290 24 450 10 514 Vlastní kapitál 271 047 268 610 268 837 256 053 Pasiva 14 878 871 12 567 582 11 277 171 12 758 761 Finanční aktiva 9 267 614 8 201 011 9 164 768 9 905 386 Hotovost a movité hodnoty 5 519 622 4 349 837 2 201 190 2 928 409 Podíly v podnicích ve spojení 358 362 264 116 160 833 160 833 Ostatní aktiva (investiční majetek, pohledávky atd.) 4 320 21 228 19 217 20 186 AKTIVA CELKEM 15 149 918 12 836 192 11 546 008 13 014 814

(115) Na konci roku 2013 (a na konci roku 2012) spočívala účast společnosti FF v kapitálu podniků ve spojení v podílech ve společnosti FFT ve výši 157 269 000 EUR (tj. 60 % základního kapitálu společnosti FFT) a ve společnosti FFB ve výši 2 013 000 EUR a rovněž v držení podílů v jiných společnostech skupiny, které neposkytovaly žádnou kontrolu, a to ve výši 725 000 EUR. Na konci roku 2011 bylo 100 % akcií společnosti FFT zaúčtováno v podílech společnosti FF ve výši 262 102 000 EUR. Na konci roku 2010, tzn. předtím, než byly společnosti FFNA a FFC prodány v roce 2011 společnosti FFT, společnost FF držela podíl ve výši 7 213 000 EUR ve společnosti FFC, ve výši 262 077 000 EUR ve společnosti FFT, ve výši 87 055 EUR ve společnosti FFNA a ve výši 2 013 000 EUR ve společnosti FFB, což představuje celkovou účast ve 100 % dceřiných společnostech skupiny Fiat ve výši 358 000 000 EUR, jak je uvedeno v tabulce 8.

2.5.3.2. Podrobné informace o aktivech a pasivech společnosti FFT

(116) Skupina Fiat předala jména 61 protistran v rámci skupiny, se kterými společnost FFT uzavřela transakce v období 2011–2013. Sdělila průměrnou částku převedenou mezi společností FFT a těmito protistranami v případě šesti hlavních věřitelů a dlužníků za rok 2011, 2012 a 2013. Údaje, které se týkají roku 2013, jsou uvedeny v tabulce 10 (Komise přidala sloupec s úroky u průměrného salda). Tabulka 10 Protistrany společnosti FFT v roce 2013 (v tisících EUR) Aktiva Průměrná částka Získané úroky Úroky vydělené průměrnou částkou Protistrana č. 1 skupiny Fiat [10 000 000 ] [500 000 ] […] Protistrana č. 2 skupiny Fiat [150 000 ] [10 000 ] […] Protistrana č. 3 skupiny Fiat [150 000 ] [10 000 ] […] Protistrana č. 4 skupiny Fiat [100 000 ] [5 000 ] […] Protistrana č. 5 skupiny Fiat [50 000 ] [4 000 ] […] Protistrana č. 6 skupiny Fiat [20 000 ] [3 000 ] […] Pasiva Průměrná částka Vyplacené úroky Úroky vydělené průměrnou částkou Protistrana č. 7 skupiny Fiat [450 000 ] [10 000 ] […] Protistrana č. 8 skupiny Fiat [250 000 ] [400] […] Protistrana č. 9 skupiny Fiat [200 000 ] [1 000 ] […] Protistrana č. 10 skupiny Fiat [50 000 ] [200] […] Protistrana č. 11 skupiny Fiat [50 000 ] [150] […] Protistrana č. 12 skupiny Fiat [50 000 ] [150] […]

(117) Skupina Fiat rovněž poskytla informace o vydávání dluhopisů společností FFT od roku 2009 v rámci provádění programu EMTN (54), které jsou hlavním zdrojem financování společnosti FFT, a také prospekt provázející vydání. Společnost FFT provedla během tohoto období 14 vydání dluhopisů s maximální splatností 7 roků. Vydala dluhopisy denominované v EUR s kupóny se sazbou v rozmezí 5,75 % až 7,75 % (kromě jednoho vydání se sazbou 9 %) a ve švýcarských francích s kupóny se sazbou od 4 % do 5 %.

(118) Informace poskytnuté skupinou Fiat uvádějí splatnost finančních transakcí v rámci skupiny. Na konci roku 2013 nedosahovala smluvní splatnost pohledávek jeden rok u pohledávek ve výši 12 613 000 EUR z celkové částky 12 858 000 EUR (hotovost a úvěry společnostem skupiny jsou uvedeny v tabulce 9).

(119) Ze sdělených informací o různých transakcích v rámci skupiny vyplývá, že se u četných transakcí jedná o transakce ze dne na den. Společnost FFT ale uzavírá rovněž transakce s odlišnými splatnostmi […]. Společnost FFT poskytuje úvěry skupině v různých formách […]. Na konci roku 2013 měly téměř všechny vklady splatnost […]. Vydání dluhopisů měla odlišné splatnosti […].

(120) Skupina Fiat poskytla rovněž dokument o politice skupiny v oblasti hotovosti, o němž se zmiňuje zpráva o převodních cenách, o kterou se opírá žádost o vydání daňového rozhodnutí. V tomto dokument jsou uvedena interní pravidla pro investování hotovosti skupiny. […]

2.5.3.3. Informace o politice skupiny Fiat v oblasti převodních cen

(121) Ve svém dopise ze dne 20. února 2015 požádala Komise skupinu Fiat, aby vysvětlila mechanismus, který jí umožňuje dospět k čistému hospodářskému výsledku, který se za rok 2009, 2010 a 2011 rovná stálé části vlastního kapitálu (jak vyplývá z tabulky 4 uvedené v 51. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení), a to navzdory výrazným výkyvům, pokud je o aktiva, pasiva a rovněž finanční náklady a příjmy.

(122) Jako odpověď na tuto žádost, kterou byla vyzvána, aby vysvětlila sazby u úvěrů a vkladů v rámci skupiny, skupina Fiat předala dokument s názvem „Transfer Pricing Policy“ („Politika v oblasti převodních cen“). Z tohoto dokumentu vyplývá, že skupina Fiat stanoví ceny úvěrů v rámci skupiny poskytované finančními společnostmi skupiny tak, aby tyto společnosti obdržely předem určenou výnosnost.

(123) Funkce popsané jako funkce vykonávané společností FFT a nesené riziko jsou stejné jako v popise uvedeném ve zprávě o převodních cenách shrnuté v 38. až 51. bod odůvodnění, s výjimkou některých informací. […] dokument o politice v oblasti převodních cen zmiňuje úvěrové riziko a riziko protistrany, jež je v žádosti o vydání daňového rozhodnutí popsáno jako neexistující, pokud jde o aktiva skupiny, zatímco dokument ho označuje za „omezené“.

(124) Dokument o politice v oblasti převodních cen vysvětluje způsob stanovení cen transakcí v rámci skupiny takto: […], je odhadnuta částka úvěrů v rámci skupiny, které je nutno financovat; […], na tomto základě je odhadnuta marže, která se uplatní na úvěry v rámci skupiny, tak, že se vydělí výše cílené výnosnosti navýšená o provozní náklady celkovou výší úvěrů, které je nutné financovat. Nakonec se tato marže přidá k nákladům na financování finančních společností, aby se získal odhad sazby u úvěrů v rámci skupiny.

(125) Dokument o politice v oblasti převodních cen znázorňuje tuto metodu stanovení sazeb u úvěrů v rámci skupiny na základě číselných údajů za rok 2012. Pokud jde o očekávanou výnosnost vlastního kapitálu, je odhadnuta pro společnosti FF a FFT na konsolidovaném základě na [4–7 %]. Dokument obsahuje odhady koeficientu beta pro Evropskou unii za rok 2012 a rovněž bezrizikové úrokové míry a rizikové prémie v případě Itálie a Lucemburska, které jsou uvedeny odděleně, a na tomto základě odhaduje tuto očekávanou výnosnost: Tabulka 11 Informace obsažené v interním dokumentu o politice v oblasti převodních cen Interval za obvyklých tržních podmínek Koeficienty beta Počet společností 75 75. percentil 1,22 Medián 0,80 25. percentil 0,34

(%) Proměnlivá a očekávaná VVK (55) Itálie Lucembursko Bezriziková míra 1,57 1,57 Sazba daně 31,4 28,8 Riziková prémie u vlastního kapitálu 7,73 6,00 VVK – 75. percentil 16,09 12,52 VVK – medián 11,27 8,92 VVK – 25. percentil 6,16 5,10

(126) Dokument dále rozlišuje mezi úvěry na předem stanovenou dobu, jež byly provedeny v minulosti a u nichž nelze měnit podmínky sazeb, a změnitelnými úvěry v rámci skupiny s proměnlivou úrokovou mírou. […]

2.5.4. Dopis Lucemburska ze dne 10. července 2015

(127) Ve svém dopise ze dne 10. července 2015 Lucembursko tvrdí, že by se Komise dostala do rozporu se zásadou právní jistoty, pokud by ve svém rozhodnutí o uzavření formálního vyšetřovacího řízení nařídila získání údajné podpory od příjemce zpět. Odkazuje na předchozí rozhodnutí Komise o režimech daňové podpory, která jsou v tomto bodě relevantní a v jejichž rámci Komise připustila, že tato zásada může zabránit navrácení podpory (56), a na základě existence legitimního očekávání povolila přechodné období (57).

(128) Lucembursko kromě toho tvrdí, že z důvodu, že při stanovení převodních cen se nemůže a ani nemá určovat cena za obvyklých tržních podmínek podle pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování, nelze nařídit navrácení přesně stanovené výše podpory. Lucembursko rovněž tvrdí, že vzhledem k nové povaze opatření a podle předchozích rozhodnutí by Komise neměla nařídit navrácení podpory, a to v souladu s ochrannou zásadou legitimního očekávání (58).

3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ

(129) Komise se rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení, protože se předběžně domnívala, že napadené daňové rozhodnutí poskytuje společnosti FFT státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, která je neslučitelná s vnitřním trhem.

(130) Komise vyjádřila zejména pochybnosti ohledně slučitelnosti napadeného daňového rozhodnutí se zásadou obvyklých tržních podmínek. Její pochybnosti se týkaly skutečností upřesněných níže v 131. až 137. bodě odůvodnění.

(131) Za prvé, daňové rozhodnutí zřejmě souhlasilo u činností společnosti FFT v Lucembursku s fixním základem daně ve výši 2,542 milionu EUR (+/– 10 %), který se bude moci pouze mírně vychylovat a dokonce zůstat stálý i v případě, že činnosti společnosti FFT, na nichž je založeno vymezení základu daně, prudce vzrostou.

(132) Za druhé, Komise vyjádřila pochybnosti ohledně vhodnosti metody, již zvolil daňový poradce společnosti FFT pro odhad její odměny za funkce, které vykonává. Ve své analýze převodních cen použil daňový poradce pro výpočet této odměny nepřímou metodu TNMM, ale Komise se domnívá, že je v případě, kdy je na trhu možno zkoumat srovnatelné transakce, nutno dát přednost použití přímých metod, a to zejména metody CUP. V tomto ohledu Komise zjistila, že společnost Chrysler, která je americkou společností skupiny Fiat, se pro financování svých činností obrací přímo na kapitálové trhy a že některé z těchto transakcí jsou srovnatelné s transakcemi prováděnými společností FFT.

(133) Za třetí, pokud jde o použití metody CAPM pro odhad požadované výnosnosti vlastního kapitálu, Komise vyjádřila pochybnosti o správném použití metody CAPM daňovým poradcem společnosti FFT. Zdůraznila, že dvě součásti, které určují odměnu společnosti FFT na základě metody CAPM, tj. výše odměňovaného vlastního kapitálu a míra odměny uplatněná na tuto částku vlastního kapitálu, byly stanoveny na příliš nízké úrovni.

(134) Pokud jde o částku odměňovaného vlastního kapitálu, daňové rozhodnutí souhlasilo s použitím metody CAPM pouze na část vlastního kapitálu, jež byla označena jako „vlastní kapitál vystavený riziku“, zatímco vlastní kapitál vložený do společností FFNA a FFC byl odečten od vlastního kapitálu, který měl být odměněn, a to bez důvěryhodného vysvětlení (59). Dále se ukázalo, že výpočet „vlastního kapitálu vystaveného riziku“ se projevil ve vymezení příliš nízkého základu daně, protože tento základ nezahrnoval aktiva v rámci skupiny, a to opět bez přesvědčivého zdůvodnění. Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise zpochybnila předpoklad, že u transakcí prováděných se společnostmi skupiny nebude údajně existovat úvěrové riziko. Komise rovněž vyjádřila pochybnosti ohledně výpočtu minimálních potřeb vlastního kapitálu v případě rizika protistrany a úvěrového rizika. Zejména volba vyvažujícího faktoru rizik na poměrně nízké úrovni 20 % u rizika protistrany nebyla opodstatněná a nic nenaznačovalo, s čím se počítá v případě, že by došlo k výrazné změně předpisového rámce. Zpráva daňového poradce o převodních cenách nevysvětluje, v čem „rozdíl mezi aktivními úroky nabíhajícími u bankovních vkladů a pasivními úroky nabíhajícími u bankovních úvěrů“ představuje vhodný ukazatel provozního rizika, a ani nevysvětluje, z jakého důvodu je nutno použít rizikovou váhu ve výši 15 %. Rovněž nevysvětluje, proč je riziko protistrany vynásobeno hodnotou 6 % a nikoliv 8 %, ačkoliv minimální potřeba vlastního kapitálu stanovená rámcem Basilej II u rizika protistrany, na kterou se zpráva o převodních cenách výslovně odvolává, je ve výši 8 %.

(135) Pokud jde o odměnu uplatněnou na tento kapitál, Komise vyjádřila pochybnosti ohledně určení koeficientu beta, protože se jevil jako příliš nízký ve srovnání s koeficientem beta jiných společností, které poskytují finanční služby. Vyjádřila rovněž pochybnosti ohledně rozhodnutí daňového poradce použít pro výpočet koeficientu beta 25. percentil místo mediánu.

(136) Za čtvrté, pokud jde o očekávanou výnosnost vlastního kapitálu považovaného v žádosti o vydání daňového rozhodnutí za nadměrný, Komise vyjádřila pochybnosti ohledně souhlasu vyjádřeného v napadeném daňovém rozhodnutí s použitím velmi nízké míry 0,87 %, a to bez jakéhokoliv zdůvodnění.

(137) Protože analýza převodních cen přijatá daňovým rozhodnutím zřejmě nedodržovala zásadu obvyklých tržních podmínek, Komise se předběžně domnívala, že toto daňové rozhodnutí poskytuje společnosti FFT zvýhodnění. Usoudilo se, že k tomuto zvýhodnění docházelo každý rok a opakovalo se pokaždé, když lucemburská daňová správa souhlasila s vymahatelnou daní vypočítanou na základě tohoto daňového rozhodnutí. Podle Komise bylo toto zvýhodnění poskytnuto rovněž selektivně, protože představovalo odchylku od správních postupů, která upřednostňovala konkrétně společnost FFT oproti společnostem, jež se nacházely v podobné právní a skutkové situaci.

(138) Protože byly splněny všechny ostatní podmínky uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU a protože neexistoval zjevný důvod slučitelnosti, Komise dospěla předběžně k závěru, že napadené daňové rozhodnutí představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem. Rozhodla se proto zahájit ohledně tohoto daňového rozhodnutí formální vyšetřovací řízení.

(139) Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise na základě čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 vyzvala Lucembursko, aby dodalo všechny nezbytné dokumenty, informace a údaje týkající se napadeného opatření, a umožnilo jí tak rozhodnout o existenci státní podpory a případně o slučitelnosti této podpory s vnitřním trhem. V případě, že by Lucembursko všechny požadované podklady nedodalo, vyzvala ho v souladu s čl. 6a odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 659/1999, aby souhlasilo s tím, že požádá příjemce napadeného opatření, tj. společnost FFT, o poskytnutí požadovaných informací.

4. PŘIPOMÍNKY LUCEMBURSKA

(140) Lucembursko zaslalo své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dne 19. července 2014. Nejprve tvrdí, že řízení je vadné, a následně dodává, že se Komise v rozhodnutí o zahájení řízení dopustila omylů ve věci samé.

4.1. Připomínky Lucemburska k řízení vedenému Komisí

(141) Pokud jde o řízení, Lucembursko tvrdí, že se v tomto konkrétním případě nepostupovalo při vydání příkazu k poskytnutí informací správně v tom smyslu, že nařízení Rady (ES) č. 659/1999 neumožňuje Komise vydávat příkazy v rozhodnutí o zahájení řízení. Před možností vydat takový příkaz se údajně mělo postupovat podle ustanovení článku 10 nařízení Rady (ES) č. 659/1999.

(142) Pokud jde o informace požadované v rozhodnutí o vydání příkazu k poskytnutí informací, Lucembursko tvrdí, že Komise nevysvětlila, proč bylo pro posouzení opatření z hlediska pravidel pro státní podporu nutno odhalit totožnost příjemce. Vzhledem k četným únikům a nepodloženým tvrzením Komise na veřejnosti nemohlo Lucembursko v tomto stádiu totožnost příjemce odhalit. Rozhodnutí o vydání příkazu k poskytnutí informací ostatně neupřesňovalo konkrétně žádnou jinou informaci, která by měla být poskytnuta. Podle příručky postupů Komise ale musí být v příkazu jasně vysvětleno, jaké informace jsou v rámci předmětného řízení nezbytné.

(143) Lucembursko rovněž tvrdí, že rozhodnutí o zahájení řízení nevysvětluje, v čem napadené daňové rozhodnutí představuje podporu, a proto nemůže splnit povinnost pozastavení. Společnost FFT je povinna podat daňové přiznání, a protože Komise v rozhodnutí o zahájení řízení neupřesnila, jaká je doporučená metoda pro výpočet vymahatelné daně, použije lucemburská daňová správa metodiku dohodnutou v daňovém rozhodnutí.

(144) Lucembursko dále tvrdí, že Komise porušila zásady loajální spolupráce, nestrannosti a řádné správy zejména tím, že nereagovala na jeho nabídky setkání, která by umožnila lucemburským orgánům vysvětlit jí metodiku použitou v napadeném daňovém rozhodnutí.

(145) Lucembursko odmítá rozhodnutí Komise zahájit řízení ohledně společnosti FFT (pod novým číslem SA.38375) odděleně od obecného řízení o postupech Lucemburska v oblasti daňových rozhodnutí otevřeného pod číslem SA.37267. Vzhledem ke skutečnosti, že se Lucembursko odvolalo u Tribunálu proti příkazu k poskytnutí informací, který Komise přijala v rámci věci SA.37267, mohla Komise uměle obejít zrušení zmíněného příkazu tím, že otevřela nový případ.

(146) Lucembursko také tvrdí, že se Komise dopustila překročení pravomocí, protože zaměnila výkon rozhodovacích pravomocí a prostý výklad určitého pravidla obecného práva. Konkrétně daňové rozhodnutí, které se týká společnosti FFT, nespadá do výkonu rozhodovacích pravomocí lucemburskou daňovou správou, ale je v souladu s čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. a oběžníkem. Podle Lucemburska je při uplatňování těchto ustanovení nevyhnutelné, že musí být vykládána podle skutečností každého případu, aby se dospělo k řešením, která jsou určena konkrétními okolnostmi a která jsou na těchto okolnostech založena. Komise nerozlišuje mezi na jedné straně rozhodovací pravomocí a na druhé straně výkladem předpisů obsahujících abstraktní právní pojmy, které je následně nutno uplatnit na předmětnou věc. Komise neuznává pravomoci členských států v oblasti přímého zdanění, protože při výkladu lucemburského práva nahradila lucemburské orgány.

(147) Vzhledem ke skutečnosti, že lucemburská daňová správa nevykonávala v případě společnosti FFT své rozhodovací pravomoci, Komise podle Lucemburska nedokázala prokázat, že se napadené daňové rozhodnutí odchyluje od běžné správní praxe. Lucembursko vysvětluje, že se jeho správní činnost zakládá na zásadách zákonnosti a rovnosti, a tím vyhrazuje stejné zacházení všem daňovým poplatníkům, kteří se nacházejí v zhruba stejné situaci. Lucembursko tvrdí, že rozhodnutí o zahájení řízení je zkoumáno pouze z hlediska pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování a není zkoumáno z hlediska lucemburské správní praxe.

4.2. Připomínky Lucemburska ohledně omylů ve věci samé v rozhodnutí o zahájení řízení

(148) Lucembursko obecně tvrdí, že se Komise dopustila omylu, když pro určení selektivního zvýhodnění zvolila za referenční systém zásadu obvyklých tržních podmínek přijatou pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování a nikoliv vnitrostátní právní předpisy a postupy.

(149) Lucembursko také tvrdí, že Komise pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování nesprávně vyložila. Komise v 65. bodě odůvodnění zřejmě stanovila hierarchii metod stanovení převodních cen, když tvrdí, že je nutno dávat přednost použití přímých metod, jako je metoda CUP, před použitím nepřímých metod, jako je metoda TNMM. Komise tak nebere ohled na skutečnost, že od roku 2010 pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování nesoudí, že určitá hierarchie metod je v souladu se současnými požadavky a postupy. Lucembursko odkazuje na odstavec 1.13 zmíněných pokynů a uvádí, že tyto pokyny uznávají, že „stanovení převodních cen není exaktní vědou“ a že „volba metody stanovení cen za obvyklých tržních podmínek nebude v řadě případů zcela zřejmá“. Vzhledem ke skutečnosti, že daňový poradce společnosti FFT usoudil, že volba metody TNMM je opodstatněná, a uplatnil článek 164 zákona L.I.R., lucemburská daňová správa pouze potvrdila právní správnost analýzy.

(150) Podle Lucemburska Komise uznala, že výklad a uplatnění zásady obvyklých tržních podmínek se liší od jedné daňové správy ke druhé a mezi daňovými správami a společnostmi (60), a nemůže tak na jedné straně povolit, aby byla zásada obvyklých tržních podmínek různě vykládána a uplatňována, a na druhé straně usoudit, že existuje pouze jediná správná metoda, podle níž mělo Lucembursko zásadu obvyklých tržních podmínek uplatnit.

(151) Lucembursko dále Komisi vytýká, že v tomto konkrétním případě neuplatnila příslušné vnitrostátní právní ustanovení, tj. čl. 164 odst. 3 zákona L.I.R. a správní postupy, které z něj vyplývají, ale jako referenci použila pouze zásady OECD pro vnitropodnikové oceňování. Komise tak určuje metodu výpočtu, která se jí zdá nejvhodnější, zatímco lucemburské právo nestanoví použití konkrétních metod pro stanovení převodní ceny. Komise proto zcela přehlíží právní rámec a lucemburské správní postupy v této oblasti. Komise dále nepředkládá pro účely analýzy selektivity srovnání daňového zacházení se společností FFT se zacházením s jinými společnostmi, které se v Lucembursku nacházejí v podobné právní a skutkové situaci.

(152) Pokud jde o pochybnosti, které Komise vyjádřila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, Lucembursko jí vytýká, že se příliš soustředí – a k tomu příliš jednostranně – na údajnou daňovou strategii skupiny Fiat na úrovni skupiny, aniž zohledňuje skutečnost, že skupina Fiat právě proto, že jedná jako skupina, mohla mít jiné důvody, aby se strukturovala způsobem, jakým to učinila.

(153) Za prvé, lucemburské daňové orgány se v žádném případě nedohodly na „fixním základu daně“, jak se tvrdí v 64. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení. Zdanitelný příjem společnosti FFT závisí na objemu poskytnutých úvěrů a zpráva o převodních cenách vede pouze k rozmezí marže, kterou je nutno dosáhnout, vyjádřené v bazických bodech.

(154) Za druhé, pokud jde o požadovanou výši vlastního kapitálu a pochybnosti, které Komise v tomto ohledu vyjádřila, Lucembursko se domnívá, že volba rámce Basilej II je rozumná stejně jako rozhodnutí vyloučit podíly. Lucembursko tvrdí, že bylo logické vyloučit z výpočtů finanční podíly, protože v rámci přezkumu omezeného na převodní ceny u úvěrů v rámci skupiny nemají místo. Podle zprávy o převodních cenách dosahuje částka, která sloužila k financování akvizice podílů, výše 165 244 000 EUR, což odpovídá nákupní ceně podílů v držení společnosti FFT a podle Lucemburska ji nelze kritizovat. Podle lucemburského práva jsou příjmy z podílů osvobozeny od daně a zároveň nelze od základu daně odečíst náklady, které s nimi souvisejí, jako je úrokové zatížení. Protože odměna za podíly se provádí pomocí dividend od dceřiných společností, jejichž výše se může měnit v závislosti na hospodářských výsledcích dceřiných společností a jejich potřeb v oblasti investic, koncept marže, která by se měla uplatnit na tyto příjmové toky, nemá z obchodního hlediska smysl.

(155) Za třetí, Lucembursko tvrdí, že vyloučení pohledávek v rámci skupiny z výpočtu je rovněž opodstatněné, protože dluhy společnosti FFT provází výslovné ručení ve prospěch půjčovatelů společnosti FFT. Vzhledem k průmyslové strategii, hospodářským zájmům a riziku, které představuje pro pověst společnosti případný úpadek, je riziko platební neschopnosti společnosti FFT velmi nízké a „volná“ částka ve výši 93 710 000 EUR je na pokrytí tohoto rizika zcela dostatečná.

(156) Za čtvrté, Lucembursko vytýká Komisi, že zpochybnila způsob, jakým byl pro určení rizikové prémie vypočítán koeficient beta. Za prvé, tyto výpočty nejsou výlučně matematické, různé výsledky lze odůvodnit, a výsledky, k nimž dospěla zpráva o převodních cenách, jsou proto plně zdůvodnitelné a spolehlivé. Za druhé, i za předpokladu, že by výsledky, k nimž by dospěla Komise, byly odlišné, musela by přesto přezkoumat, zda tato skutečnost poskytuje společnosti FFT zvýhodnění oproti ostatním podnikům usazeným v Lucembursku. Za třetí, dokonce i v rámci alternativního posouzení, které srovnává rizikovou prémii vypočítanou pro společnost FFT s odměnou vyplácenou akcionářům společnosti kotované na burze, jež vede k procentní míře ve výši 3,5 až 4 %, tedy k podstatně nižší hodnotě než 6,05 % vypočítané pro společnost FFT, srovnání ukazuje, že riziková prémie ve výši 6,05 % je zcela zdůvodnitelná a v plné míře splňuje požadavky stanovené v článku 164 zákona L.I.R.

(157) Lucembursko dále tvrdí, že vzhledem ke skutečnosti, že pracovní skupina „Kodex chování“ (zdanění podniků) výslovně potvrdila, že systém daňových rozhodnutí v Lucembursku je v souladu s kodexem chování a pokyny OECD, zásada legitimního očekávání znamená, že by společnost FFT měla mít možnost opírat se o daňové rozhodnutí ze dne 3. září 2012 po celou dobu jeho platnosti, tj. 5 roků.

5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN

(158) Společnost FFT zaslala své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dne 30. října 2014. Tyto připomínky přišly ve dvou odlišných dokumentech.

5.1. První soubor připomínek společnosti FFT

(159) První soubor připomínek společnost FFT je rozdělen do dvou částí. V první části je vysvětlen důvod, proč se společnost FFT domnívá, že Komise uplatnila pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování na předběžnou dohodu o cenách společnosti FFT nesprávným způsobem. V druhé části je popsáno, v čem rozhodnutí o zahájení řízení nedodržuje požadovaný právní předpis pro prokázání selektivity na základě čl. 107 odst. 1 SFEU.

5.1.1. Nesprávné uplatnění pokynů OECD

(160) Za prvé, na rozdíl od tvrzení Komise v jejím rozhodnutí o zahájení řízení společnost FFT tvrdí, že se s lucemburskou daňovou správou nedohodla na fixním zdanitelném příjmu. Dohoda se týkala pouze metody odměňování finančních funkcí, které společnost FFT vykonává. Od roku 2011 aktualizuje společnost FFT každoročně všechny parametry, které slouží pro odhadnutí jejího vlastního kapitálu vystaveného riziku a její výnosnosti u vlastního kapitálu, aby vypočetla svůj zisk. Předběžná dohoda o cenách společnosti FFT navíc platí pouze pro období 5 roků, pokud se skutečnosti a okolnosti, na nichž je založen, nezmění. Tato doba platnosti odpovídá praxi u daňových rozhodnutí v jiných členských státech.

(161) Za druhé, nic nebrání tomu, aby daňový poradce společnosti FFT zvolil metodu TNMM, protože s ohledem na transakce společnosti FFT neexistuje žádný interní srovnávací prvek, který by mohl být použit, aby se uplatnila metoda CUP. Důvodem je, že i) společnost FFT neposkytuje úvěry třetím stranám a že ii) společnosti skupiny Fiat nezískávají podobné úvěry od třetích stran. Společnost FFT odkazuje na odstavec 2.2 pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování, podle kterého má metoda výběru vždy za cíl nalézt nejvhodnější metodu pro konkrétní případ. Společnost FFT zmiňuje dále odstavec 2.4 stejných pokynů, podle kterého existují případy, u nichž se transakční metody založené na zisku ukazují jako vhodnější než tradiční metody založené na transakcích.

(162) Pokud by podle společnosti FFT použil daňový poradce pro stanovení převodních cen uplatněných na úvěry poskytnuté společnostem skupiny v metodě CUP valorizaci jejích dluhopisů, společnost FFT by údajně utrpěla ztráty, protože by nezískala zpět náklady související s hotovostí nutnou na pokrytí finančních potřeb skupiny. Společnost FFT tvoří méně složitý subjekt než ostatní společnosti skupiny, jejichž marže by bylo možno ověřovat pomocí metody TNMM. Tato metoda je v analýzách převodních cen používána stále častěji a pokyny OECD pro převodní ceny z roku 2010 nestanoví mezi metodami žádnou hierarchii.

(163) Podle společnosti FFT může být vlastní kapitál často výsledkem předchozích rozhodnutí souvisejících s činnostmi společnosti a nemít přímou souvislost s úrovní vlastního kapitálu nutnou pro krytí rizik souvisejících s činností společnosti.

(164) Společnost FFT upozorňuje, že pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování uznávají, že stanovení převodních cen není exaktní vědou. V tomto ohledu odkazuje na odstavec 1.13 těchto pokynů, a to konkrétněji na tuto úvahu: „[n]esmí se ztrácet ze zřetele, že cílem je dosáhnout na základě spolehlivých informací přiměřeného odhadu hospodářského výsledku za obvyklých tržních podmínek. Je rovněž nutno připomenout, že stanovení převodních cen není exaktní vědou a vyžaduje posouzení jak ze strany daňové správy, tak daňového poplatníka.“ Společnost FFT uvádí, že se u svých činností přesto snažila v rámci možností o odhad odměny za obvyklých tržních podmínek.

(165) Za třetí, pokud jde o vhodnou výši vlastního kapitálu společnosti FFT, musí tato společnost prokázat, že její vlastní kapitál je dostatečný na pokrytí rizik souvisejících s její činností financování. Oběžník nenabízí žádnou konkrétní směrnici, jak postupovat při stanovení vhodné výše vlastního kapitálu vystaveného riziku. Společnost FFT se proto rozhodla provést analýzu vlastního kapitálu, aby posoudila, jaká část tohoto vlastního kapitálu je nutná pro výkon jejích činností a pokrytí rizik na základě rámce Basilej II. Oběžník také srovnává společnosti, které vyvíjejí zprostředkovatelské finanční činnosti, s nezávislými finančními institucemi. Oběžník rovněž stanoví, že daňoví poplatníci, kteří provádějí finanční transakce v rámci skupiny, musí mít dostatečný vlastní kapitál na pokrytí finančních rizik souvisejících s těmito transakcemi. Činnosti v oblasti podílů nejsou naopak pro účely předběžné dohody o cenách společnosti FFT zohledněny, a proto je opodstatněné, že podíly v držení společnosti FFT jsou vyloučeny z jejího vlastního kapitálu vystaveného riziku. Dále částka vlastního kapitálu odpovídající investicím do dceřiných společností společnosti FFT nebyla zohledněna, protože zahrnuje investice mimo portfolio do dceřiných společností, které jsou odměňovány pomocí dividend. U dividend se analýzy převodních cen neprovádějí, protože dividendy nezohledňují význam vykonávaných funkcí a ani nesená rizika. Takový odpočet je v souladu s rámcem Basilej II (61) a článkem 57 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (dále jen „směrnice CRD III“) (62).

(166) Za čtvrté, pokud jde o analýzu Komise zpracování pohledávek v rámci skupiny a skutečnost, že se v předběžné dohodě o cenách společnosti FFT nezohledňují všechna ostatní aktiva kromě aktiv, která patří třetím stranám, společnost FFT tvrdí, že úvěrový rating skupiny je již zahrnut do nákladů financování skupiny společností FFT. Vzhledem ke skutečnosti, že společnost FFT a všechny společnosti sdružené ve skupině mají stejný úvěrový rating jako společnost Fiat S.p.A. (63), není společnost FFT, pokud jde o její úvěry těmto společnostem sdruženým v rámci skupiny, vystavena dodatečnému úvěrovému riziku. Úroková míra, již společnost FFT vyžaduje od těchto společností sdružených v rámci skupiny, proto odpovídá součtu i) nákladů na financování skupiny; ii) odměn za ručení vyplácených společnosti Fiat S.p.A.; iii) provozních nákladů vynaložených na možnost poskytování svých vlastních služeb jiným společnostem skupiny; iv) „negativního převodu“ vznikajícího kvůli skutečnosti, že značné částky, které si společnost FFT půjčuje, musí být krátkodobé a s nižší úrokovou mírou, aby tak uspokojila krátkodobé likviditní potřeby skupiny; a v) odměny kapitálu za nesená rizika, která souvisejí s funkcemi plněnými společností FFT při finanční správě skupiny.

(167) Za páté, podle společnosti FFT je na rizikově vážená aktiva použit koeficient ve výši 6 % oprávněně, protože odpovídá tomu, jak společnost FFT chápe rámec Basilej II provedený v souladu se směrnicí CRD místními regulačními orgány na některých územích EU (např. v Itálii) v případě nebankovních finančních institucí. Vzhledem ke skutečnosti, že vystavení aktiv společnosti FFT vůči třetím stranám spočívá především v bankovních vkladech, bylo vyvážení rizik ve výši 20 % uplatněno v souladu se standardním přístupem rámce Basilej II (64). Stejně tak pokud jde o rizikovou váhu ve výši 15 % uplatněnou na provozní riziko, společnost FFT odkazuje Komisi na doporučovaný základní přístup, při kterém je podle bodu č. 649 rámce Basilej II vhodné takový koeficient použít. V rámci stejného přístupu odpovídá hrubý výnos součtu čistého výnosu z úroků a čistému výnosu bez úroků se zahrnutím všech rezerv a provozních nákladů ale bez zahrnutí mimořádných prvků. Protože společnost FFT nemá kromě úroků žádné příjmy, je odkaz na aktivní úroky u bankovních vkladů očištěné od pasivních úroků u bankovních úvěrů opodstatněn jako nejlepší odhad provozního rizika společnosti FFT. Pokud jde o možné změny regulačního rámce, společnost FFT tvrdí, že odpovídající kritéria zůstávají nadále platná podle rámce Basilej III (65) a v rámci směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (66) (dále jen „směrnice CRD IV“) o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky.

(168) Za šesté, pokud jde o pochybnosti, které Komise vyjádřila ohledně použitého koeficientu beta, společnost FFT tvrdí, že i při vyloučení některých srovnávacích prvků (např. vnitrostátních bank) zůstává interval za obvyklých tržních podmínek téměř přesně stejný. Vzhledem k tomu, že společnost FFT jedná jako finanční společnost a nelze ji přirovnávat k bankám, považuje [stejně jako daňový poradce] koeficienty beta finančních společností za nejvhodnější srovnávací prvky. Oběžník navíc jasně odkazuje na poskytovatele finančních služeb. Pro určení vhodného koeficientu beta je na tomto základě přiměřené zohlednit všechny společnosti, které aktivně působí v odvětví finančních služeb. Pokud jde o přijetí 25. percentilu intervalu za obvyklých tržních podmínek, jde o rozhodnutí v souladu s pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování, které soudí, že všechny body intervalu za obvyklých tržních podmínek vedou k cenám/zisku za obvyklých tržních podmínek. Dále se usuzuje, že společnost FFT nese omezená rizika, protože pracuje výlučně pro společnosti skupiny, protože činnosti skupiny jsou ve vysoké míře integrované a protože je v zájmu mateřské společnosti podporovat své dceřiné společnosti.

(169) Za sedmé, společnost FFT nesdílí pochybnosti Komise ohledně skutečnosti, že by výnosnost vlastního kapitálu ve výši 0,87 % byla příliš nízká. Nadměrný vlastní kapitál, tj. kapitál, který není nutný na pokrytí rizik nesených společností FFT v rámci její činnosti financování, je buď půjčen jiné společnosti skupiny, která potřebuje dodatečná financování, nebo je použit na financování provozních nákladů společnosti FFT v rámci poskytování finančních služeb. Odměna tohoto kapitálu proto musí být přizpůsobena krátkodobým investicím v hotovosti.

5.1.2. Analýza selektivity provedená Komisí

(170) Společnost FFT tvrdí, že i v případě, že by analýza Komise ohledně dodržení zásady obvyklých tržních podmínek byla správná, rozhodnutí o zahájení řízení nepřináší žádný důkaz, že by se společnosti FFT dostalo příznivějšího zacházení než každému jinému lucemburskému daňovému poplatníkovi, který se nachází ve srovnatelné právní a skutkové situaci. Rozhodnutí o zahájení řízení neobsahuje žádné srovnání postavení společnosti FFT s postavením ostatních lucemburských daňových poplatníků, jako je 21 daňových poplatníků, jejichž předběžnou dohodu o cenách Komise zkoumala.

(171) Společnosti FFT bylo povoleno uzavřít s lucemburskou daňovou správou předběžnou dohodu o cenách stejně jako každému jinému lucemburskému daňovému poplatníkovi, který je v Lucembursku skutečně přítomen.

(172) Vzhledem ke skutečnosti, že pro společnost FFT platila v Lucembursku celková sazba daně z příjmu právnických osob ve výši 28,8 % (za hospodářský rok 2011), zatímco v Itálii dosahuje hlavní sazba daně z příjmu právnických osob výše přibližně 33 %, znamenal by vyšší zisk společnosti FFT vyšší odepsatelné náklady v Itálii, protože většina úvěrů poskytovaných společností FFT jsou úvěry společnosti Fiat Finance S.p.A. Není proto zcela jasné, jaký typ „podpory“ získala skupiny jako celek, když společnost FFT přiznala v Lucembursku nižší zisk, a skupina tak mohla v Itálii odepsat menší částku úroků.

5.2. Druhý soubor připomínek společnosti FFT

5.2.1. Předběžná dohoda o cenách neposkytuje žádné „zvýhodnění“

(173) Druhý soubor připomínek společnosti FFT začíná vysvětlením významu předběžných dohod o cenách jako takových. Tyto dohody jsou považovány za součást obecné daňové soustavy a lucemburský daňový systém je uznává. Předběžná dohoda o cenách společnosti FFT postupuje podle pokynů oběžníku a neodchyluje se od lucemburské obecné daňové soustavy. Doba platnosti předběžné dohody o cenách společnosti FFT v délce 5 roků je v souladu se standardní dobou platnosti předběžných dohod o cenách uzavřených v jiných členských státech.

(174) Lucemburské předpisy v oblasti převodních cen, které tvoří základ oběžníku, jsou součástí obecné daňové soustavy, protože se uplatňují mezi společnostmi ve spojení ve skupině v rámci transakcí mezi podniky. Lucemburské předpisy v oblasti převodních cen se neodchylují od obecné daňové soustavy v tom smyslu, že v praxi dodržují pokyny OECD pro vnitropodnikové oceňování a mají za cíl určit zisk za obvyklých tržních podmínek.

(175) Pokud jde o pochybnosti, jež Komise vyjádřila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení ohledně metody stanovení převodních cen, společnost FFT tvrdí, že metoda TNMM je obecně přijímanou metodikou schválenou OECD, která je v souladu s lucemburskou obecnou daňovou soustavou. Komise uznala rozšířené používání metody TNMM a rovněž skutečnost, že její uplatnění může vyvolat potíže (67). Pokyny k některým podrobným aspektům nejsou dostatečné, ale Komise si přesto vyhrazuje právo vyřešit kontroverzní otázky převodních cen pomocí vlastní představy o způsobu, jakým by měla být metoda TNMM použita v tomto konkrétním případě. Zisk společnosti FFT přiznaný ke zdanění je sladěn se ziskem vykázaným v účtech, což je další potvrzení, že použití metody TNMM neposkytlo společnosti FFT žádné hospodářské zvýhodnění.

(176) Podle společnosti FFT by měly mít daňové orgány při uplatnění metody TNMM určitý prostor pro posouzení, protože tato metoda při stanovení zdanitelného zisku nevede nikdy k jedinému výsledku ale k řadě platných výsledků. Rozdíl mezi zdanitelným příjmem, jak k němu dospěla společnost FFT (a který přijaly lucemburské daňové orgány), a údajným zdanitelným příjmem podle Komise by proto neměl být považován za zvýhodnění ve smyslu pravidel pro státní podporu. Takové zvýhodnění vzniká pouze v případě, kdy se opatření odchyluje zcela jasně od standardních pravidel pro stanovení převodních cen a přesahuje hranice prostoru pro posouzení, který má daňová správa (68). V opačném případě by se jednalo o vměšování Komise do pravomocí členského státu v oblasti zdanění.

(177) Společnost FFT dále tvrdí, že Komise měla při posouzení existence zvýhodnění počítat s celkovými důsledky „pro skupinu“. V tomto ohledu se skupině Fiat nedostalo žádného zvýhodnění, protože každé zvýšení základu daně v Lucembursku je vyrovnáno zvýšením daňových odpisů v jiných evropských zemích (v posledních rocích především v Itálii). Podle společnosti FFT byly tyto důsledky uznány v několika rozhodnutích Komise (69).

5.2.2. Neexistence „selektivity“

(178) Podle společnosti FFT může referenční systém, který se má použít pro posouzení selektivity, zahrnovat pouze společnosti, jež podléhají předpisům v oblasti převodních cen, tj. společnosti, které jednají pouze s třetími stranami, jež jsou s nimi sdruženy. Uvedené je uznáno v rozhodnutí Komise o režimu groepsrentebox (70), v němž se, pokud jde o činnosti financování pomocí úvěrů, tvrdí, že spřízněné podniky se nacházejí v právní a skutkové situaci, jež není srovnatelná s právní a skutkovou situací nespřízněných podniků. Na prokázání selektivity by tak Komise musela dokázat, že společnost FFT získala předběžnou dohodu o cenách za podmínek, které se liší od podmínek uplatňovaných na ostatní lucemburské subjekty skupiny, které vykonávají činnosti v oblasti financování. Oběžník přitom vysvětluje, že předběžné dohody o cenách jsou dostupné všem společnostem finančních skupin. Žádná selektivita proto neexistuje.

(179) Komise obvykle uznává daňová rozhodnutí jako nástroj, který poskytuje daňovým poplatníkům právní jistotu a předvídatelnost ohledně jejich daňové situace. Daňová rozhodnutí přijatá lucemburskou daňovou správou nezávisí na jejím volném uvážení, protože dodržují zásady oběžníku, který výslovně odkazuje na zásadu obvyklých tržních podmínek stanovenou v článku 9 vzorové úmluvy OECD o daních z příjmu a majetku a poskytuje pokyny a upřesnění ohledně minimálních potřeb vlastního kapitálu a analýzy převodních cen, které lucemburská skupina, jež vyvíjí činnosti v oblasti financování v rámci skupiny, musí dodržet. Prostor pro posouzení, který má lucemburská daňová správa, a pokud vůbec existuje, je proto omezen pokyny oběžníku. Tento omezený prostor pro posouzení, který je daňové správě ponechán, zůstává navíc v rámci uplatnění pokynů OECD pro vnitropodnikové oceňování. Tato prostá skutečnost nemůže sama o sobě vyvolat existenci státní podpory. Společnost FFT dále tvrdí, že předběžná dohoda o cenách společnosti FFT podléhá pravidelnému přezkumu a platí maximálně po dobu 5 roků.

(180) Společnost FFT také tvrdí, že Komise neprokázala, že se uplatnění metody TNMM na předběžnou dohodu o cenách společnosti FFT odchyluje od jiných daňových rozhodnutí vydaných v případě společností, jež se nacházejí ve srovnatelných situacích, jako je situace společnosti FFT. Podle společnosti FFT je mimo veškerou pochybnost, že srovnatelná společnost nacházející se v podobné situaci, jako je její, by mohla požádat o daňové rozhodnutí a stanovit svůj zdanitelný zisk na základě metody TNMM. Protože společnost FFT a srovnatelné společnosti podléhají stejnému daňovému režimu, nemá smysl z