PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2018/1690

ze dne 9. listopadu 2018,

kterým se ukládají konečná vyrovnávací cla na dovoz určitých pneumatik, nových nebo protektorovaných, z kaučuku, používaných pro autobusy nebo nákladní automobily a s indexem zatížení převyšujícím 121, pocházejících z Čínské lidové republiky a kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/1579, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz určitých pneumatik, nových nebo protektorovaných, z kaučuku, používaných pro autobusy nebo nákladní automobily, s indexem zatížení převyšujícím 121, pocházejících z Čínské lidové republiky a kterým se zrušuje prováděcí nařízení (EU) 2018/163

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1037 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na článek 15 a čl. 24 odst. 1 uvedeného nařízení,

vzhledem k těmto důvodům:

1. POSTUP

1.1. Zahájení řízení

(1) Dne 14. října 2017 zahájila Evropská komise (dále jen „Komise“) antisubvenční šetření týkající se dovozu určitých nových a protektorovaných pneumatik, používaných pro autobusy nebo nákladní automobily, s indexem zatížení převyšujícím 121 a pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“), do Unie. Šetření bylo zahájeno na základě článku 10 základního nařízení. V Úředním věstníku Evropské unie uveřejnila Komise příslušné oznámení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) (2).

(2) Komise zahájila šetření na základě podnětu podaného dne 30. srpna 2017 koalicí proti nekalému dovozu pneumatik (dále jen „žadatel“) jménem výrobců v Unii představujících více než 25 % celkové výroby určitých nových a protektorovaných pneumatik používaných pro autobusy nebo nákladní automobily, s indexem zatížení převyšujícím 121, v Unii (dále též „pneumatiky TBR“). Podnět obsahoval důkazy o subvencování a výsledné újmě, které byly dostatečné k zahájení šetření.

(3) Před zahájením antisubvenčního šetření oznámila Komise vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“) (3), že obdržela podnět s příslušnými podklady, a vyzvala ji ke konzultacím v souladu s čl. 10 odst. 7 základního nařízení. Konzultace proběhly dne 10. října 2017, avšak nebylo dosaženo oboustranně přijatelného řešení.

(4) Dne 7. května 2018 uložila Komise na dovoz stejného výrobku pocházejícího z ČLR (4) prozatímní antidumpingové clo (dále jen „prozatímní antidumpingové nařízení“) v rámci šetření, které bylo zahájeno dne 11. srpna 2017 (5) (dále jen „paralelní antidumpingové šetření“). Dne 22. října 2018 uložila Komise na dovoz stejného výrobku pocházejícího z ČLR (6) konečné antidumpingové clo (dále jen „konečné antidumpingové nařízení“) v rámci paralelního antidumpingového šetření. Analýzy újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie provedené v rámci tohoto antisubvenčního šetření a souběžně probíhajícího antidumpingového šetření jsou shodné, neboť definice výrobního odvětví Unie, výrobci v Unii zařazení a období šetření jsou v obou šetřeních stejné. Veškeré relevantní prvky týkající se těchto aspektů byly vzaty v úvahu i v tomto šetření.

1.1.1. Připomínky týkající se zahájení šetření

(5) Čínská vláda tvrdila, že šetření by nemělo být zahájeno, protože podnět nesplňuje požadavky na důkazy stanovené v čl. 11 odst. 2 a 3 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a v čl. 10 odst. 2 základního nařízení. Podle čínské vlády nebyly k dispozici dostatečné důkazy o napadnutelných subvencích, újmě a příčinné souvislosti mezi dovozem subvencovaných výrobků a újmou.

(6) Komise toto tvrzení zamítla. Důkazy předložené v podnětu tvořily informace, které byly žadateli v této době rozumně dostupné. Ve fázi zahájení šetření byly dostatečné k prokázání toho, že údajné subvence jsou napadnutelné, pokud jde o jejich existenci, výši a povahu. Podnět rovněž obsahoval dostatečné důkazy o existenci újmy pro výrobní odvětví Unie způsobené dovozem subvencovaných výrobků.

(7) Na rozdíl od toho, co tvrdila čínská vláda, podnět nevycházel pouze ze strategie odvětví pneumatik v roce 2010, ale obsahoval i (zejména v bodech 81 až 92) řadu dalších strategických dokumentů, plánů a katalogů s odkazy na odvětví pneumatik. Pro potvrzení údajného subvencování vycházela Komise kromě toho (v případě potřeby) i z jiných dostupných zdrojů. Například vzhledem k tomu, že orgány USA nedávno zveřejnily rozhodnutí o některých opatřeních, vycházela Komise již v této fázi i z těchto materiálů. Komise navíc považovala za užitečné uvést odkaz na nový plán průmyslové podpory provincie Hebei z roku 2016, který měla k dispozici, který však nebyl zmíněn v podnětu. Tento dodatečný důkaz, který je coby součást zprávy o dostatečnosti důkazů obsažen ve spise k tomuto případu, jenž není důvěrný, dále potvrdil a doplnil tvrzení uvedená v podnětu týkající se existence a povahy údajného subvencování. Pokud jde o případné nedostatky týkající se správnosti a přiměřenosti podnětu, na které poukázala čínská vláda, Komise tato tvrzení zkoumala během šetření a nezjistila žádný důvod ke zpochybnění tvrzení o existenci a rozsahu subvencování při zahájení šetření.

(8) Po poskytnutí konečných informací společnost Hämmerling tvrdila, že Komise nemůže zahájit šetření s obecným odkazem na kódy KN uvedenými pouze pro informaci. Podle společnosti Hämmerling nelze takový obecný odkaz vymezující dotčený výrobek akceptovat, přestože kódy KN nejsou ve svém výkladu závazné, jelikož je tím narušena právní jistota všech zúčastněných stran ohledně toho, zda spadají do oblasti působnosti šetření, a jedná se o přímé porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a práva na řádnou správu. Kromě toho tento odkaz a nejasná formulace uvádějící výraz „používaných“ naznačují, že oblast působnosti šetření je nejasná a mohla by dále být na základě uvážení v pozdější fázi šetření rozšířena nebo zúžena, což narušuje právo zúčastněných stran být vyslechnut

(9) Co se týče tohoto tvrzení, Komise konstatovala, že uvedená strana své teoretické tvrzení o tom, jak použití kódů KN narušuje právní jistotu, nedoložila. Komise není vázána kódy KN, ale definicí výrobku uvedenou v oznámení o zahájení řízení. Strana však netvrdila, že Komise nerespektuje definici výrobku uvedenou v oznámení o zahájení řízení. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.

1.2. Celní evidence dovozu

(10) Žadatel předložil dne 19. srpna 2017 žádost evidenci dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR podle čl. 14 odst. 5 základního antidumpingového nařízení a dne 5. října 2017 podle čl. 24 odst. 5 základního nařízení.

(11) Dne 4. října 2017 předložily čínské sdružení gumárenského průmyslu (China Rubber Industry Association) (dále jen „CRIA“) a čínská obchodní komora dovozců a vývozců kovů, nerostů a chemikálií (Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers & Exporters) (dále jen „CCCMC“) připomínky k žádosti o celní evidenci. Tvrdily, že žádost nesplnila příslušnou důkazní normu, jelikož neexistují žádné důkazy o dosavadním dumpingu/subvencování, podstatném nárůstu dovozu a o tom, že dovoz může vážně narušit nápravné účinky cla. Dne 19. října 2017 Komise uspořádala na žádost sdružení CRIA slyšení, při němž toto sdružení znovu zopakovalo své předchozí připomínky.

(12) Dne 2. února 2018 zveřejnila Komise prováděcí nařízení (EU) 2018/163 (dále jen „nařízení o celní evidenci“) (7), kterým se od 3. února 2018 zavádí celní evidence dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR. Při posuzování platnosti žádosti o celní evidenci vzala Komise v úvahu připomínky zúčastněných stran.

(13) Po zavedení celní evidence skupina Hankook uvedla (8), že bylo porušeno její právo na obhajobu, jelikož nebyla před vstupem nařízení o celní evidenci v platnost vyrozuměna o záměru Komise zavést celní evidenci dotčeného výrobku. Z toho důvodu skupina Hankook tvrdila, že došlo k porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

(14) Komise konstatovala, že předběžné zveřejnění je povinné podle čl. 30 odst. 2 základního nařízení před uložením konečných opatření. Totéž neplatí pro nařízení o celní evidenci podle čl. 24 odst. 5 základního nařízení. Uvedený článek stanoví pouze to, že budou předběžné informace včas poskytnuty členským státům. Právo být vyslechnut podle čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie se navíc vztahuje pouze na individuální nepříznivá opatření. V tomto případě Komise pověřila celní orgány Unie, aby prováděly evidenci dovozu. Nařízení o celní evidenci nepředstavuje individuální opatření, které by se nepříznivě dotklo skupiny Hankook. Nebylo určeno skupině Hankook ani na ni nemělo žádné individuální nepříznivé účinky. Je rovněž třeba připomenout, že celní evidence dovozu je vhodným krokem k umožnění následného uložení cel na evidovaný dovoz, díky kterému jsou hospodářské subjekty řádně informovány o potenciálním celním dluhu souvisejícím s uvedeným dovozem, který může vzniknout v případě konečných opatření. Skutečnost, že skupina Hankook nebyla před rozhodnutím o celní evidenci o tomto rozhodnutí informována tak nepředstavuje porušení práva této skupiny na obhajobu, a ani porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

1.3. Období šetření a posuzované období

(15) Šetření subvencování a újmy zahrnovalo období od 1. července 2016 do 30. června 2017 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy zahrnovalo období od 1. ledna 2014 do konce června 2017 (dále jen „posuzované období“).

1.4. Zúčastněné strany

(16) V oznámení o zahájení řízení vyzvala Komise zúčastněné strany, aby se jí přihlásily, a mohly se tak zúčastnit šetření. Komise o zahájení šetření navíc výslovně informovala žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce a čínskou vládu, známé dovozce, dodavatele a uživatele, obchodníky, jakož i sdružení, o nichž je známo, že se jich šetření týká, a vyzvala je k účasti.

(17) Zúčastněné strany měly příležitost se k zahájením šetření vyjádřit a požádat o slyšení u Komise a/nebo u úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.

(18) Dva výrobci v Unii zastoupení žadatelem využili této příležitosti a požádali Komisi v souladu s čl. 29 odst. 1 základního nařízení, aby jejich názvy byly považovány za důvěrné informace, a to kvůli obavě, že by mohli čelit odvetným opatřením ze strany odběratelů nebo konkurentů dotčených tímto šetřením. Dva další spolupracující výrobci v Unii navíc požádali o tentýž statut později.

(19) Komise jednotlivě posoudila podstatu každé žádosti o zachování důvěrnosti. Dospěla k závěru, že ve všech případech skutečně existují důkazy svědčící o velké pravděpodobnosti odvetných opatření, a souhlasila s tím, že názvy uvedených společností by neměly být zveřejněny.

(20) Dva vyvážející výrobci, skupina Giti (9) a skupina China National Tire (10), tvrdili, že anonymita dvou výrobců v Unii zastoupených žadatelem by mohla vážně ovlivnit právo stran na obhajobu, neboť není možné ověřit, zda žadatel fakticky představuje více než 25 % celkové výroby v Unii. Anonymita mimoto zúčastněným stranám neumožňuje zjistit, na kterých úrovních (11) žadatel působí, a smysluplně se vyjádřit k podstatné újmě, kterou by mohl utrpět z důvodu čínského vývozu dotčeného výrobku do Unie. Kromě toho skupina Giti tvrdila, že podle žadatele představovala výroba v Unii úrovně 3 pouze 16 % celkové výroby v Unii. Skupina Giti a skupina China National Tire konečně tvrdily, že zachování důvěrnosti brání zúčastněným stranám v tom, aby věděly, zda jsou výrobci v Unii zařazení do vzorku ve spojení s čínskými vyvážejícími výrobci.

(21) S ohledem na tyto připomínky Komise opětovně posoudila verzi podnětu, která není důvěrná, avšak dospěla k závěru, že verze zpřístupněná zúčastněným stranám k nahlédnutí těmto stranám dostatečně umožňuje posoudit stávající požadavky, které jsou základem tohoto šetření. Komise v každém případě konstatovala, že otázka, zda žadatel patří do konkrétní úrovně trhu, není určující pro zjištění o reprezentativnosti, jelikož ta se posuzuje na základě celkové výroby dotčeného výrobku (bez ohledu na případnou segmentaci do úrovní). A nakonec Komise poznamenala, že nebyly poskytnuty dostatečné důkazy nebo vysvětlení, jak by údajná neznalost možných vazeb mezi anonymními žadateli a čínskými vyvážejícími výrobci bránila právu zúčastněných stran na obhajobu. Komise vyzvala zúčastněné strany, aby tyto důkazy nebo vysvětlení předložily, avšak žádné další důkazy předloženy nebyly. Předložená tvrzení proti přiznání důvěrného zacházení byla proto zamítnuta.

(22) Článek 29 základního nařízení stanoví, že Komise nesmí sdělit žádné informace, které jsou považovány za důvěrné, za předpokladu náležitého zdůvodnění, bez výslovného svolení poskytovatele takových informací. Komise měla za to, že otevřená verze stížnosti umožnila zúčastněným stranám posoudit stávající požadavky. Kromě toho není relevantní, zda žadatel patří do konkrétní úrovně trhu, jelikož jeho reprezentativnost se posuzuje na základě celkové výroby (bez ohledu na případnou segmentaci do úrovní). A konečně Komisi nepřesvědčil argument, že neznalost možných vazeb mezi anonymními žadateli a čínskými vyvážejícími výrobci by měla bránit právu zúčastněných stran na obhajobu. Předložená tvrzení proti přiznání důvěrného zacházení byla proto zamítnuta.

1.5. Výběr vzorku

(23) V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že v souladu s článkem 27 základního nařízení možná bude nutné vybrat vzorek zúčastněných stran.

1.5.1. Výrobci v Unii

(24) V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii na základě největšího reprezentativního objemu výroby a prodeje se zajištěním zeměpisného rozložení. Vyzvala zúčastněné strany, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily.

(25) Čtyři zúčastněné strany předložily k předběžnému vzorku připomínky (skupina China National Tire; skupina Giti; CRIA a CCCMC). Zejména uvedly, že se domnívají, že předběžný vzorek řádně neodráží segmentaci trhu do tří úrovní a že vzorek by měl co nejpřesněji odrážet procentní podíl výroby a prodeje pneumatik úrovně 1, úrovně 2 a úrovně 3 z celkové výroby a prodeje v Unii.

(26) V návaznosti na tuto připomínku požádala Komise dne 25. září 2017 výrobce v Unii o poskytnutí dodatečných informací o jednotlivých úrovních, aby bylo možno stanovit revidovaný vzorek výrobců v Unii.

(27) Mezi spolupracujícími společnostmi, které zaslaly odpovědi na dotazník pro výběr vzorku, jsou velké firmy i malé a střední podniky (dále též „MSP“) (12) a celkově na tyto společnosti připadá přes 50 % celkové odhadované výroby a prodeje v Unii.

(28) Za účelem stanovení konečného vzorku Komise vzala v úvahu fragmentaci odvětví výroby pneumatik na různé úrovně, přičemž zajistila, aby byly společnostmi zařazenými do vzorku pokryty všechny tři úrovně. Aby byla v analýze újmy náležitě zohledněna situace malých a středních podniků vzhledem k tomu, že představují přibližně 15 % celkového objemu prodeje výrobců v Unii realizovaného v Unii, měla Komise dále za to, že by ve vzorku měly být zastoupeny i malé a střední podniky.

(29) Do vzorku bylo zařazeno jedenáct výrobců v Unii na základě: — celkové reprezentativnosti z hlediska objemu výroby a objemu prodeje dotčeného výrobku v roce 2016, — reprezentativnosti jednotlivých úrovní z hlediska objemu výroby dotčeného výrobku v roce 2016, — zeměpisného rozložení a — reprezentativnosti výrobců v Unii z hlediska velikosti, a to pokud jde o poměr mezi malými a středními podniky na jedné straně a většími společnostmi na straně druhé.

(30) Výrobci v Unii zařazení do vzorku jsou jak velké podniky, tak MSP. Vybraní výrobci v Unii sídlili v šesti členských státech, na které společně připadá více než 36 % z celkové výroby a prodeje v Unii vykázané spolupracujícími výrobci v Unii.

(31) Dne 22. prosince 2017 jeden z výrobců v Unii zařazený do vzorku, konkrétně polský výrobce Geyer & Hosaja, informoval Komisi, že se rozhodl přestat spolupracovat při šetření. Na procentní podíly uvedené ve 30. bodě odůvodnění výše nemá odstoupení tohoto výrobce žádný vliv, neboť jeho výroba představuje méně než 0,1 % celkové výroby v Unii. Komise proto dospěla k názoru, že konečný vzorek je pro výrobní odvětví Unie nadále reprezentativní.

(32) A konečně, skupina Giti namítla, že Komise měla okamžitě ukončit stávající šetření z důvodu chybného postupu výběru předběžného vzorku výrobců v Unii. Komise připomněla, že výběr předběžného vzorku výrobců v Unii je právně přijatelný a umožňuje účinné šetření v krátkých lhůtách. Jak je ukázáno ve 26. až 30. bodě odůvodnění, předběžný vzorek byl na základě připomínek zúčastněných stran změněn. Námitka byla proto zamítnuta.

1.5.2. Dovozci

(33) Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud shledá, že ano, aby mohla vzorek vybrat, požádala dovozce, kteří nejsou ve spojení, aby poskytli informace stanovené v oznámení o zahájení řízení. Nabídlo se pět dovozců, na které připadá přibližně 430 000 kusů dovezených z ČLR. Byly vybrány dvě společnosti, jež představují [70–90 %] dovozců, kteří zaslali odpovědi na dotazník pro výběr vzorku.

1.5.3. Vyvážející výrobci

(34) Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala všechny vyvážející výrobce v ČLR, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho požádala orgány ČLR, aby určily a/nebo kontaktovaly případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít o účast na šetření zájem.

(35) Požadované informace poskytlo a se zařazením do vzorku souhlasilo 44 vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců v dotčené zemi. V souladu s čl. 27 odst. 1 písm. b) základního nařízení vybrala Komise na základě největšího reprezentativního objemu vývozu do Unie, který mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřen, tento vzorek čtyř skupin vyvážejících výrobců: — skupina China National Tire, Čína, — skupina Giti, Čína, — skupina Hankook, Čína, — skupina Xingyuan, Čína.

(36) Tyto skupiny vyvážejících výrobců zařazené do vzorku představovaly více než 50 % celkového dovozu dotčeného výrobku do Unie.

(37) V souladu s čl. 27 odst. 2 základního nařízení byl výběr vzorku projednán se všemi známými dotčenými vyvážejícími výrobci a s čínskou vládou.

(38) K navrhovanému vzorku zaslalo připomínky Evropské sdružení výrobců protektorů (dále jen „BIPAVER“), které tvrdilo, že nakonec vybraný vzorek může vést k silné nerovnováze zastoupení pneumatik úrovně 2 a úrovně 3 v sortimentu výrobků. Podle jeho názoru nemusejí průměrné dovozní ceny přesně odrážet tu část objemu dovozu, která je pro výrobní odvětví Unie nejškodlivější. Vyzvalo proto Komisi, aby vzorek přehodnotila a pozměnila.

(39) Komise posoudila, zda by bylo prakticky proveditelné vzorek ještě více rozšířit. Poukázala na to, že skupiny vyvážejících výrobců vybraných do vzorku se skládaly ze: 1) 13 právních subjektů, které se podílely na výrobě a prodeji dotčeného výrobku na domácím trhu; 2) dvou dovozců ve spojení se sídlem mimo Unii a 3) více než deseti dovozců ve spojení se sídlem v Unii. Údaje poskytnuté každým z těchto subjektů musely být zpracovány a ověřeny. Komise proto dospěla k závěru, že ve stanovené lhůtě není možné přiměřeně přezkoumat více vyvážejících výrobců.

(40) Sdružení BIPAVER se rovněž domnívalo, že dvě ze tří společností zařazených do vzorku nejsou reprezentativními příjemci napadnutelných subvencí, jelikož mají své ústředí a některá výrobní zařízení mimo ČLR.

(41) Komise poznamenala, že skutečnost, že jednotlivá společnost nemusela přímo přijmout určitý typ údajné subvence, nezbavuje vzorek reprezentativnosti, jelikož účelem vzorku je poskytnout přehled o celém odvětví pneumatik v ČLR, pokud jde o vznik nároku na všechny typy údajných subvencí. Všechny čtyři skupiny vyvážejících výrobců zařazené do vzorku byly reprezentativní z hlediska způsobilosti pro subvence uvedené v podnětu. Komise proto dospěla k závěru, že vybraný vzorek představuje vhodný základ k posouzení existence a rozsahu údajného subvencování.

(42) Navržený vzorek je proto v souladu s čl. 27 odst. 1 písm. b) základního nařízení. Komise se proto rozhodla zachovat navržený vzorek jako konečný vzorek.

(43) Kromě čtyř vyvážejících výrobců zařazených do vzorku šest vyvážejících výrobců prohlásilo, že v případě, že nebudou vybráni do vzorku, chtějí obdržet dotazník a jiné formuláře žádosti, a požádat tak o individuální zjišťování podle čl. 27 odst. 3 základního nařízení. Na základě této žádosti zaslala Komise těmto šesti vyvážejícím výrobcům dotazníky. Žádný z nich však na dotazník neodpověděl.

1.6. Odpovědi na dotazník a inspekce na místě

(44) Komise zaslala dotazníky čtyřem čínským vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku; vyvážejícím výrobcům nezařazeným do vzorku, jakož i výrobcům v Unii zařazeným do vzorku.

(45) Odpovědi na dotazník došly od čtyř čínských vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a od deseti výrobců v Unii zařazených do vzorku. Žádný z vyvážejících výrobců nezařazených do vzorku na dotazník neodpověděl.

(46) Dotazník byl zaslán i čínské vládě. Obsahoval zvláštní dotazníky pro China Development Bank (dále jen „CDB“), Export Import Bank of China (dále jen „EXIM“), Agricultural Bank of China (dále jen „ABC“), Bank of China (dále jen „BOC“) a Chinese Export & Credit Insurance Corporation (dále jen „Sinosure“). Uvedené finanční instituce byly výslovně zmíněny v podnětu jakožto veřejné subjekty nebo subjekty řízené a pověřené k poskytování subvencí. Kromě toho byla čínská vláda požádána, aby zvláštní dotazník pro finanční instituce zaslala všem ostatním finančním institucím, které poskytují úvěry nebo vývozní úvěry společnostem zařazeným do vzorku nebo společnostem nakupujícím od společností zařazených do vzorku. Čínská vláda byla rovněž požádána, aby shromáždila odpovědi poskytnuté těmito finančními institucemi a aby je předala přímo Komisi.

(47) Dotazník pro čínskou vládu kromě toho obsahoval zvláštní dotazníky pro ty výrobce přírodního kaučuku, syntetického kaučuku, sazí a nylonového kordu, kteří podle podnětu dodávali společnostem zařazeným do vzorku vstupy za cenu nižší než přiměřenou, tj. Sinopec, Sinopec Baling Co., Chemchina, Shandong Haohua, Jiangxi Blackcat Carbon Black Co., Ltd, Hangzhou Zhongce Qingquan Industrial Co., Ltd a Suqian Junma Tyre Cord Company Limited. Kromě toho byla čínská vláda požádána, aby uvedený zvláštní dotazník zaslala všem ostatním výrobcům a distributorům dotčených surovin, kteří společnostem zařazeným do vzorku dodávali vstupy. Čínská vláda byla rovněž požádána, aby shromáždila odpovědi poskytnuté těmito výrobci a aby je předala přímo Komisi.

(48) Komise obdržela odpovědi na dotazník od čínské vlády, které obsahovaly odpovědi na zvláštní dotazník od institucí EXIM, BOC, ABC a Sinosure.

(49) Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné ke stanovení subvencí, újmy a zájmu Unie. V prostorách čínského ministerstva obchodu byla provedena inspekce na místě, jíž se účastnili i úředníci z jiných příslušných ministerstev. Kromě toho byli u této inspekce na místě přítomni zástupci z těchto finančních institucí: — Export Import Bank of China, Peking, Čína, — Agricultural Bank of China, Peking, Čína, — Bank of China, Peking, Čína, — Sinosure, Peking, Čína.

(50) Inspekce na místě podle článku 26 základního nařízení se kromě toho uskutečnily v prostorách těchto společností: Výrobci v Unii zařazení do vzorku — Good Year Firma Oponiarska, Polsko, — Wetest, Česká republika, — B.R.P. Pneumatici, Itálie, — Banden plant, Nizozemsko, — Marangoni Spa Ltd., Itálie, — Roline N.V., Nizozemsko, — čtyři výrobci v Unii, kteří požádali o zachování důvěrnosti. Dovozci v Unii zařazení do vzorku, kteří nejsou ve spojení — Heuver Bandengroothandel B.V, Nizozemsko, — Hämmerling The Tyre Company GmbH, Německo. Výrobci v ČLR zařazení do vzorku skupina China National Tire: — Aeolus Tyre Co. Ltd., Ťiao-cuo, ČLR, — Beijing Rubber Research and Design Institute, Peking, ČLR, — Chemchina Corporation, Peking, ČLR, — Chemchina Finance, Peking, ČLR, — China National Tire & Rubber Co. Ltd., Peking, ČLR, — Aeolus Tyre (Taiyuan) Co. Ltd (13)., Tchaj-jüan, ČLR, — Chonche Auto Repair Group Co. Ltd., Peking, ČLR, — Henan Tyre Group Co. Ltd., Ťiao-cuo, ČLR, — Yanzhou Ruiyuan Rubber Plastic Co. Ltd., Ťi-ning, ČLR, — Yinhe Power Plant Co. Ltd., Ťi-ning, ČLR, — QingdaoYellow Sea (Rubber) Group Co. Ltd., Čching-tao, ČLR, — Qingdao Yellow Sea Rubber Co. Ltd., Čching-tao, ČLR, — Pirelli Tyre Co. Ltd., Ťi-ning, ČLR (14). Skupina Giti: — Giti Tire (China) Investment Co., Šanghaj, ČLR, — Giti Tire (Anhui) Co. Ltd., Che-fej, ČLR; — GITI Radial Tire (Anhui) Ltd., Che-fej, ČLR, — Anhui Prime Cord Fabrics Company Ltd., Che-fej, ČLR, — Giti Tire (Hualin) Co. Ltd., Chua-lien, ČLR, — Giti Tire (Fujian) Co. Ltd., Fu-ťien, ČLR, — GITI Tire (Yinchuan) Co. Ltd., Jin-čchuan, ČLR, — GITI Greatwall Tire (Yinchuan) Co. Ltd., Jin-čchuan, ČLR, — GITI Tyre (Chongqing) Company Ltd., Čchung-čching, ČLR, — GITI Steel Cord (Hubei) Company Ltd., Chu-pej, ČLR, — 3S Engineering Shanghai Company Ltd., Šanghaj, ČLR, — Seyen Machinery (Shanghai) Company Ltd., Šanghaj, ČLR. Skupina Hankook: — Shanghai Hankook Tire Sales Co. Ltd., Šanghaj, ČLR, — Chongqing Hankook Tire Co. Ltd., Čchung-čching, ČLR, — Jiangsu Hankook Tire Co. Ltd., Ťiang-su, ČLR, Skupina Xingyuan: — Xingyuan Tyre Co. Ltd., Tung-jing, ČLR, — Guangrao Xinhongyuan Tyre Co. Ltd., Tung-jing, ČLR, — Xingyuan International Tyre Co. Ltd., Tung-jing, ČLR, — Guangda Tyre Co Ltd., Tung-jing, ČLR.

1.7. Neuložení prozatímních opatření a následný postup

(51) Vzhledem k tomu, že Komise v květnu 2018 uložila prozatímní opatření v rámci paralelního antidumpingového případu, rozhodla se, že v tomto případě prozatímní opatření neuloží. Dne 13. července 2018 obdržely všechny zúčastněné strany informační dokument popisující předběžná zjištění Komise o údajných režimech subvencí a předběžné závěry Komise, pokud jde o újmu, příčinnou souvislost a zájem Unie, uvedené v prozatímním antidumpingovém nařízení.

(52) Několik zúčastněných stran předložilo k informačnímu dokumentu písemná podání. Stranám, které o to požádaly, byla poskytnuta možnost slyšení.

(53) Po zpřístupnění informačního dokumentu společnost Pirelli Tyre Co. Ltd. uvedla, že by neměla být považována za společnost ve spojení se společností China National Tire & Rubber Co. Ltd. (dále jen „CNRC“). Společnost Pirelli Tyre Co. Ltd. v tomto ohledu nesouhlasila s použitím článku 127 aktu (EU) 2015/2447, kterým se provádí celní kodex Unie (dále jen „celní kodex Unie“), pro účely výpočtu vážené průměrné výše subvencování pro společnosti ve spojení. Místo toho společnost Pirelli Tyre Co. Ltd. odkázala na definici v článku 16 Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která za účelem stanovení vztahu mezi společnostmi vyžaduje, aby jedna společnost kontrolovala druhou. Společnost Pirelli Tyre Co. Ltd. poté tvrdila, že ji podle tohoto standardu nelze považovat za společnost ve spojení, protože ji společnost CNRC údajně nekontroluje. Společnost Pirelli Tyre Co. Ltd. dále konstatovala, že základní nařízení neodkazuje na celní kodex Unie.

(54) Komise připomněla, že článek 16 Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních se odráží v čl. 9 odst. 2 základního nařízení. Oba články se však týkají pouze definice výrobního odvětví Unie a vztahu výrobců v Unii k vyvážejícím výrobcům. V této souvislosti může být výrobce v Unii vyňat z definice výrobního odvětví Unie, pokud je kontrolován vyvážejícím výrobcem. Naproti tomu ani Dohoda o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a ani základní nařízení neuvádí žádnou metodu, jak pro účely stanovení výše subvencování posoudit vztah mezi vyvážejícími výrobci. Aby se zajistilo účinné provedení opatření a zejména aby se zabránilo přesunu vývozů prostřednictvím společnosti ve spojení, která má platit nejnižší clo, používá Komise v praxi ke stanovení vztahu mezi vyvážejícími výrobci kritéria uvedená v článku 127 aktu (EU) 2015/2447 ze dne 24. listopadu 2015, kterým se provádí celní kodex Unie. Tato skutečnost byla všem stranám jasně sdělena v oznámení o zahájení na začátku řízení. Kromě toho je odkaz na článek 127 aktu, kterým se provádí celní kodex Unie, výslovně uveden v čl. 2 odst. 1 základního antidumpingového nařízení (15), přičemž Komise by měla zacházet stejně se stranami v antidumpingových i antisubvenčních řízeních (16).

(55) Ustanovení čl. 127 písm. d) celního kodexu uvádí, že dvě osoby se považují za osoby ve spojení, pokud: třetí strana přímo nebo nepřímo drží, kontroluje nebo vlastní nejméně 5 % vydaných akcií nebo podílů s hlasovacími právy obou osob; Společnost CNRC je největším akcionářem společnosti Pirelli Tyre Co. Ltd. Během období šetření v ní vlastnila 65 % akcií. Dnes má stále v držení 46 % akcií. Proto jsou v rámci tohoto šetření společnosti Pirelli Tyre Co Ltd. a CNRC považovány za společnosti ve spojení. Uvedené tvrzení bylo proto zamítnuto.

(56) Společnost Pirelli Tyre Co. Ltd. kromě toho tvrdila, že by měla být považována pouze za spolupracující stranu, a nikoli za vyvážejícího výrobce, neboť výrobu dotčeného výrobku v listopadu 2017 zastavila.

(57) Komise zjistila, že společnost Pirelli Tyre Co. Ltd. byla vyvážejícím výrobcem během celého období šetření. Skutečnost, že tato společnost následně výrobu ukončila, výsledek šetření nemění. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.

(58) Po poskytnutí konečných informací společnost Pirelli zopakovala své tvrzení, že působí nezávisle na skupině China National Tire. Žádné z těchto tvrzení však nebylo podloženo dodatečnými důkazy. Společnost Pirelli zejména nezpochybnila vlastnickou strukturu popsanou Komisí v příloze 2 konečných informací. Proto Komise toto tvrzení zamítla.

(59) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění.

(60) Vzhledem k tomu, že období újmy a období šetření jsou stejné jako v paralelním antidumpingovém šetření, Komise dne 1. června 2018 informovala zúčastněné strany, že předložené informace a připomínky týkající se újmy v rámci antidumpingového šetření budou rovněž vzaty v úvahu při tomto šetření. Žádná ze stran proti tomuto přístupu nic nenamítala.

(61) V rámci paralelního antidumpingového šetření byly stranám dne 24. července 2018 poskytnuty konečné nejdůležitější skutečnosti a úvahy, na jejichž základě Komise hodlá uložit konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku do Unie. Kromě toho byly zúčastněným stranám zpřístupněny dne 10. září 2018 dodatečné informace. Jak je popsáno v 60. bodě odůvodnění výše, připomínky předložené v rámci zpřístupnění uvedených informací byly, pokud se týkaly újmy, příčinné souvislosti a zájmu Unie, v plném rozsahu v tomto šetření zváženy a v příslušných případech zohledněny a reflektovány ve zjištěních v rámci tohoto šetření.

1.8. Poskytnutí konečných informací

(62) Dne 28. září 2018 Komise všechny strany informovala o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě hodlá uložit konečné antisubvenční clo na dovoz dotčeného výrobku do Unie.

(63) Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly k uvedeným konečným informacím předložit svá stanoviska (a sice 8. října 2018). Několik zúčastněných stran požádalo o prodloužení lhůty. Komise těmto stranám udělila lhůtu pro podání připomínek do dne 10. října 2018 10:00 hodin.

(64) Písemné připomínky ke konečným informacím předložily CCCMC, CRIA, tři ze čtyř čínských vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a dva dovozci, kteří nejsou ve spojení.

(65) Po poskytnutí konečných informací skupina China National Tire tvrdila, že Komise porušila její práva na obhajobu, když odmítla její žádost o další prodloužení lhůty pro předložení připomínek k poskytnutí konečných informací. Podle jejího názoru by Komise neměla považovat období deseti dnů za pevně danou lhůtu. Komise by kromě toho při stanovování lhůty měla vzít v úvahu zvláštnosti daného případu a poskytnout dostatek času pro písemná i ústní podání. Pokud jde o tato tvrzení, Komise poznamenala, že plně dodržela minimální lhůtu 10 dnů stanovenou v čl. 30 odst. 5 základního nařízení pro vznesení připomínek k poskytnutí konečných informací. Kromě toho povolila všem stranám zúčastněným v řízení, které o to požádaly, prodloužení lhůty s ohledem na naléhavost věci v souladu s uvedeným článkem.

(66) Společnost Hämmerling požádala o slyšení u úředníka pro slyšení, kde chtěla vznést právní obavy týkající se současného šetření a některé horizontální otázky týkající se ochrany údajů, pokud jde o důvěrné i nedůvěrné informace obsažené v databázi TRON TDI a stávající praxi udělování přístupu k souborům nedůvěrné povahy zúčastněným stranám mimo území Unie prostřednictvím uvedené databáze.

(67) Komise konstatovala, že orgány EU nejsou právně vázány obecným nařízením o ochraně osobních údajů (17), ale nařízením č. 45/2001 (18). Společnost Hämmerling kromě toho potvrdila, že otázka ochrany osobních údajů není přímo spojena s možným specifickým omezením jejích práv na obhajobu podle práva na ochranu obchodu. Komise proto dospěla k závěru, že status společnosti Hämmerling coby zúčastněné strany v řízení a její práva na obhajobu nebyla přímo dotčena.

(68) Po poskytnutí konečných informací společnost Hämmerling zopakovala své tvrzení, že „právo na ochranu osobních údajů je nezávislým právem a že práh jeho porušení nevyžaduje konkrétní příklad, ale stačí pouhá možnost zneužití nevhodným způsobem, například zpřístupnění informací v určité databázi neprověřeným uživatelům v třetích zemích bez odpovídajícího posouzení, zda tito uživatelé dodržují zákon na ochranu údajů“.

(69) Pokud jde o toto tvrzení, Komise odkázala na čl. 9 odst. 6 nařízení č. 45/2001, který Komisi povoluje předat osobní údaje, jestliže je toto předání nezbytné nebo se stává právně závazným pro obranu právních nároků před soudem, a dále na skutečnost, že všechny subjekty údajů musí při prvním vstupu na stránky TRON, když jim byl udělen přístup zúčastněné strany k určitému případu, podepsat podmínky jejího použití (které mimo jiné stanoví, že žádné informace ze stránek TRON nesmí být nedovoleně poskytnuty třetí straně). Má se tedy za to, že použití stránek TRON je v souladu s platnými pravidly pro ochranu osobních údajů.

(70) Po poskytnutí konečných informací požádala skupina Giti o slyšení u úředníka pro slyšení, přičemž tvrdila, že Komise porušila její právo na obhajobu, jelikož zařadila systém navracení cla do řízení velmi pozdě a dospěla k nesprávným závěrům. Úředník pro slyšení zastával názor, že oznámení o zahájení řízení umožňovalo tento systém do řízení zařadit. Skupina Giti si navíc měla být vědoma toho, že uvedený systém byl do řízení zařazen, a měla dostatek času na předložení všech svých připomínek Komisi. Úředník pro slyšení dospěl k závěru, práva na obhajobu skupiny Giti byla dodržena.

(71) Některé další zúčastněné strany zopakovaly stejné obavy, které vyjádřily po zpřístupnění informačního dokumentu, a požádaly Komisi o další objasnění.

(72) Komise byla toho názoru, že soubor, který nemá důvěrnou povahu, informační dokument a konečné informace obsahují dostatek informací umožňujících všem zúčastněným stranám plně uplatnit své právo na obhajobu. Dále byla před poskytnutím konečných informací do souboru, který nemá důvěrnou povahu, zahrnuta poznámka ke spisu (19) poskytující objasnění k informačnímu dokumentu. Komise proto žádost o další vysvětlení zamítla.

(73) Závěrem strany tvrdily, že jejich práva na obhajobu byla nepříznivě ovlivněna tím, že období k předkládání připomínek k poskytnutí konečných informací bylo i přes prodloužení příliš krátké a že v něm nebyly zohledněny zvláštnosti tohoto šetření.

(74) Co se týče stanovené lhůty, Komise zopakovala, že dodržela minimální lhůtu 10 dnů stanovenou v čl. 30 odst. 5 základního nařízení, jak blíže vysvětlila v 65. bodě odůvodnění výše. Dále doplnila, že strany obdržely rozsáhlé informace prostřednictvím informačního dokumentu v červenci 2018, kde byly hlavní úvahy a závěry týkající se všech subvencí, s výjimkou nepřiměřené úlevy na přírodní kaučuk a elektřiny poskytované za cenu nižší než přiměřenou, již uvedeny. V této fázi byla stranám k předložení připomínek poskytnuta lhůta 25 dnů. Jelikož s většinou otázek byly všechny strany již obeznámeny, byly rovněž připomínky obdržené při poskytnutí konečných informací rozsáhlé, a sice v rozsahu od 8 do 63 stran.

(75) Co se týče aspektu újmy v rámci tohoto šetření, Komise konstatovala, že stranám byly poskytnuty konečné informace a další dokument s konečnými informacemi i v rámci paralelního antidumpingového šetření. Stávající šetření se zabývalo připomínkami obdrženými v návaznosti na informace poskytnuté při těchto dvou příležitostech. Komise byla proto toho názoru, že soubor, který nemá důvěrnou povahu, a poskytnuté informace již obsahovaly dostatečné informace, které všem zúčastněným stranám umožnily plný výkon jejich práv na obhajobu ve lhůtě stanovené v dokumentu o poskytnutí konečných informací. Z těchto důvodů má Komise za to, že práva všech zúčastněných stran na obhajobu byla během tohoto řízení plně dodržena.

2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK

2.1. Dotčený výrobek

(76) Dotčeným výrobkem jsou určité pneumatiky, nové nebo protektorované, z kaučuku, používané pro autobusy nebo nákladní automobily, s indexem zatížení převyšujícím 121, pocházející z ČLR, v současnosti kódů KN 4011 20 90 a ex 4012 12 00 (kód TARIC 4012120010). Tyto kódy KN a TARIC se uvádějí pouze pro informaci.

(77) Dotčený výrobek zahrnuje jak nové, tak protektorované pneumatiky pro autobusy nebo nákladní automobily, které mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti.

(78) Oba typy dotčeného výrobku jsou vyrobeny ze stejných vstupů (i když použitá technologie se může lišit) a mají podobnou konstrukci. Rozdíly v surovinách a konstrukci mohou mít za následek různé funkční vlastnosti.

2.1.1. Výrobní proces

2.1.1.1. Nové pneumatiky

(79) Výroba nových pneumatik pro nákladní automobily a autobusy zahrnuje tyto výrobní postupy: 1) míchání kaučuku; 2) příprava součástí pneumatik; 3) výroba (zelených) pneumatik; 4) zpracování (vulkanizace) a 5) výstupní kontrola. Všechny pneumatiky pro nákladní automobily a autobusy se vyrábějí ze stejných základních surovin, jmenovitě z přírodního kaučuku, syntetického kaučuku, oceli, sazí, dalších chemikálií a olejů a také z tkaniny a mají stejné součásti, konkrétně běhoun, bočnice, vnitřní plášť, patní lana, ocelové pásy, kordové vrstvy pláště, i když mezi různými výrobci tohoto výrobku se vyskytují určité rozdíly.

(80) Bylo rovněž zjištěno, že postup výroby nových pneumatik pro nákladní automobily a autobusy zahrnuje různé technologie, které však neměly vliv na celková zjištění o zastupitelnosti.

2.1.1.2. Protektorované pneumatiky

(81) Protektorování je v podstatě postup recyklace, při kterém se opotřebované pneumatiky renovují výměnou běhounu na starém plášti. Pláště jsou hlavními prvky při protektorování, a tudíž podstatnou součástí činnosti protektorovací firmy je výběr a získávání plášťů vhodných k protektorování. Pláště jsou tedy hlavním vstupem výrobního procesu a tvoří – v závislosti na kvalitě – buď skutečný „polotovar“, nebo odpad.

(82) Tento proces může opět zahrnovat různé technologie, které nemají dopad na zjištění Komise o zastupitelnosti.

2.1.2. Použití a typy pneumatik

(83) Pneumatiky pro nákladní automobily a autobusy se vyrábějí v široké škále typů a velikostí, které se používají u širokého spektra užitkových vozidel od dodávek a autobusů provozovaných v městských nebo regionálních podmínkách až po dálkové nákladní automobily a autobusy, a to podle jejich specifikace velikosti a indexu zatížení. Nejsou vhodné ani pro použití u osobních vozidel nebo jiných lehkých užitkových vozidel, ani u plně terénních vozidel, jako jsou zemědělské traktory.

(84) Pneumatiky pro nákladní automobily a autobusy se prodávají ve dvou typech a čtyřech kategoriích. Pneumatika s duší představuje tradičnější možnost; je vybavena duší, která má vlastní ventil umístěný uvnitř pneumatiky. U bezdušové pneumatiky jsou pneumatika a ráfek vzduchotěsně uzavřeny a ventil je namontován přímo na ráfek. Naprostá většina pneumatik pro nákladní automobily nebo autobusy prodávaná v Unii je bezdušová. Čtyři kategorie pneumatik pro nákladní automobily nebo autobusy jsou: vodící, záběrové, návěsové a pro smíšený provoz. Vodící pneumatiky jsou určeny k použití na přední nápravě a pomáhají s řízením, avšak je možné je na nákladních automobilech a autobusech použít ve všech pozicích podle způsobu použití vozidla. Záběrové pneumatiky jsou určeny pro poháněcí soustavy a zajišťují lepší trakci. Návěsové pneumatiky jsou určeny pro montáž na přípojné vozidlo, zatímco pneumatiky pro smíšený provoz lze používat ve všech pozicích na vozidle podle způsobu jeho použití.

(85) Na nové nebo protektorované pneumatiky se na trhu Unie vztahují bezpečnostní požadavky stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (20).

2.2. Segmentace do tří úrovní trhu Unie s pneumatikami

(86) Informace, které Komise shromáždila a obdržela, ukazují, že trh pneumatik pro autobusy a nákladní automobily v Unii je rozdělen do tří úrovní nebo segmentů. Mezi jednotlivými úrovněmi nejsou jasně vyznačené hranice, ale zúčastněné strany a Komise ve svých zjištěních se obecně shodly na následující kategorizaci.

(87) Úroveň 1 pokrývá prémiové nové pneumatiky se stěžejní značkou hlavních výrobců. Klíčovým faktorem u pneumatik této úrovně je prestiž značky, která ospravedlňuje významně vyšší ceny za očekávanou vysokou funkčnost a také zvlášť vysoké investice do marketingu. Do této úrovně patří zejména pneumatiky výrobců původního zařízení pro nákladní automobily nebo autobusy. Kvalita pneumatik úrovně 1 zajišťuje vysokou úroveň protektorovatelnosti pneumatik, které jsou navrženy jako pneumatiky „s více životy“, což dále zvyšuje výrazně vyšší kilometrovou životnost původního výrobku (při běžném používání lze pneumatiku protektorovat až třikrát). Pneumatiky úrovně 1 jsou také spojeny s vyšší úrovní bezpečnosti a často jsou doprovázeny dobrou úrovní poprodejních služeb.

(88) Úroveň 2 pokrývá většinu neprémiových pneumatik, nových i protektorovaných, jejichž ceny se pohybují v přibližném rozmezí 65 % až 80 % příslušných hodnot pneumatik úrovně 1. Do této úrovně mohou patřit zejména pneumatiky výrobců původního zařízení pro přípojná vozidla. Prestiž značky zůstává na této úrovni důležitá a značky jsou obvykle známé u kupujících, kteří jsou také schopni identifikovat výrobce pneumatik. Obecně je lze alespoň jednou protektorovat, a ačkoli jsou omezenější než pneumatiky úrovně 1, dosahují dobré kilometrové životnosti.

(89) Mezi pneumatiky úrovně 3 patří nové i protektorované pneumatiky s nižší kilometrovou životností a velmi omezenou nebo žádnou protektorovatelností. Obvykle jsou jejich ceny a kilometrová životnost nižší než 65 % příslušných hodnot pneumatik úrovně 1. Na této úrovni prestiž značky téměř neexistuje a určujícím faktorem při rozhodování zákazníka o koupi se stává cena. Obvykle u nich nejsou k dispozici žádné poprodejní služby.

(90) Protektorované pneumatiky lze zařadit do úrovně 2 nebo 3. Některé čínské pneumatiky sice jsou protektorovatelné, ale v Číně se protektorování provádí velmi málo. Poměrně rozšířené je však v Unii a na jiných trzích, například v Brazílii. Protektorování v Unii provádějí: — integrované protektorovací firmy, které působí pod názvem či značkou výrobce nových pneumatik nebo na základě jeho pověření. Jsou považovány za pokračování značek, jež prodávají nové pneumatiky. To odpovídá pneumatikám úrovně 2, — nezávislé protektorovací firmy, které obvykle pokrývají mnohem menší trhy z hlediska zeměpisného rozsahu i objemů. Pneumatiky prodávají pod svým vlastním názvem nebo značkou a spoléhají se na vlastní know-how. Většina z nich jsou MSP (nejméně 380 společností v Unii). To odpovídá pneumatikám úrovně 3.

(91) Na základě informací poskytnutých žadatelem vydala Komise přehled značek nových a protektorovaných pneumatik, který poskytla dne 27. října 2017 všem zúčastněným stranám.

2.3. Tvrzení ohledně segmentace trhu Unie s pneumatikami

(92) Jak je uvedeno v 86. bodě odůvodnění, zúčastněné strany obecně přijaly princip rozčlenění trhu do tří úrovní.

(93) Přehled značek pneumatik na trhu, jak je v členění podle jednotlivých úrovní uveden v poznámce ke spisu ze dne 27. října 2017, zúčastněné strany obecně schválily; tvrdily pouze, že je třeba přeřadit určité značky do jiných úrovní, a to takto: Skupina China National Tire konkrétně uvedla, že svoji značku Aeolus považuje za součást úrovně 3 (a nikoli úrovně 2), dva dovozci, kteří dovážejí značku Double Coin, tvrdili, že by měla být zařazena do úrovně 2 (a nikoli do úrovně 3), skupina Hankook zastávala názor, že její značka Aurora patří do úrovně 2 (místo úrovně 3), skupina Giti ve svém dotazníku odpověděla, že její značka Primewell a GT Radial patří do úrovně 2 (místo úrovně 3), a nezávislý dovozce tvrdil, že značka Sailun by měla být zařazena do úrovně 2 (namísto úrovně 3).

(94) Komise tato tvrzení přezkoumala na základě důkazů předložených zúčastněnými stranami a informací shromážděných ex officio během šetření. V souladu s vlastnostmi uvedenými v 81. bodě odůvodnění analyzovala, do jaké míry jsou pneumatiky těchto konkrétních značek 1) protektorovatelné; 2) používané jako původní zařízení autobusů nebo nákladních automobilů a 3) jsou uváděny na trh v určité úrovni podle vlastního posouzení každé společnosti

(95) Pokud jde o skupinu Hankook, Komise souhlasila se zařazením značky Aurora do úrovně 2, jak bylo požadováno. Také však zjistila, že značka Hankook by měla být zařazena do úrovně 1. U značky Hankook se poskytuje právní záruka, že její pneumatiky lze alespoň jednou protektorovat. Navíc působí jako dodavatel původního zařízení pro evropské společnosti, jako je Scania, MAN a Mercedes-Benz. Na svém webu prezentuje skupina Hankook svoji značku Hankook jako „prémiovou“ a interní dokument dovozce ve spojení předaný během inspekce naznačuje, že tato značka přešla do úrovně 1.

(96) Pokud jde o skupinu Giti, Komise souhlasila se zařazením značek Primewell a GT Radial do úrovně 2, jak bylo požadováno. Komise rovněž zjistila, že pneumatiky Giti lze protektorovat. Činnosti skupiny Giti jakožto výrobce původního zařízení se však nevztahují na nákladní automobily a autobusy, ale týkají se pneumatik pro osobní automobily. Kromě toho se skupina Giti domnívá, že její značky náleží do úrovně 2. Značky skupiny byly proto zařazeny do úrovně 2.

(97) Pokud jde o skupinu China National Tire, Komise předběžně souhlasila s tím, že zařadí její značku Aeolus do úrovně 3, jak společnost požaduje, a to na základě tvrzení, že její pneumatiky obecně nejsou protektorovatelné a nejsou prodávány na trhu původního zařízení.

(98) Dovozci, kteří se vyjádřili k značkám Double Coin a Sailun, nebyli společnostmi zařazenými do vzorku, a Komise tak nemohla v této fázi jejich tvrzení ověřit. Vzhledem k tomu, že nebyli zařazeni do vzorku, jejich zařazení do úrovně 2 nebo 3 nemá vliv na výsledek šetření. Komise proto v této fázi ani nezpochybnila důkazy, které dovozci předložili a které se týkají zkušeností jejich zákazníků s pneumatikami těchto značek, ani k nim nezaujala žádné stanovisko.

(99) Několik zúčastněných stran uvedlo, že přehled zařazení značek do úrovní lze použít pouze pro Unii, zatímco na jiných trzích může být zařazení značek do úrovní výrazně odlišné. Zařazení značek do úrovní v Unii nelze promítnout zejména na čínský trh. Komise zdůraznila, že řazení značek do segmentů bylo v tomto šetření použito k analýze situace na trhu Unie a nemá žádný právní význam pro jiné trhy.

2.3.1. Žádosti o vyloučení výrobku

(100) CRIA a CCCMC a také skupina China National Tire tvrdily, že buď nové pneumatiky, nebo protektorované pneumatiky by měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, protože: — nové pneumatiky mají odlišné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti než protektorované pneumatiky, — protektorované pneumatiky mají kratší životnost než nové pneumatiky, — nové pneumatiky mají jiné použití, prodejní kanály a uplatnění než protektorované pneumatiky a spotřebitelé je jinak vnímají. Konkrétně se protektorované pneumatiky nepoužívají na trhu s původním zařízením a obecně se nemontují na řízenou nápravu a na nákladní automobily přepravující nebezpečné zboží, — nové pneumatiky mají jiné kódy KN než protektorované pneumatiky.

(101) Po poskytnutí konečných informací zopakovala společnost Pirelli podobné tvrzení.

(102) Uvedené zúčastněné strany rovněž uvedly, že Komise a Evropský soudní dvůr (dále jen „ESD“) v několika věcech týkajících se hospodářské soutěže konstatovaly, že nové pneumatiky a protektorované pneumatiky představují dva různé relevantní trhy, pokud jde o cenu, strukturu nabídky, strukturu poptávky, prodejní kanály a nahraditelnost (21). CRIA a CCCMC také poukázaly na to, že jiné antidumpingové orgány šetřily nové a protektorované pneumatiky odděleně (22). Po poskytnutí konečných informací zopakovala společnost Hämmerling podobné tvrzení.

(103) CRIA a CCCMC uvedly, že Komise se dopustila nesprávného posouzení, pokud jde o relevantní faktory, a to tím, že nešetří nové a protektorované pneumatiky odděleně.

(104) Skupina Giti tvrdila, že z definice dotčeného výrobku by měly být vyloučeny protektorovatelné pneumatiky nebo pneumatiky „s více životy“, protože protektorovatelné pneumatiky jsou sofistikovanější výrobky než pneumatiky, které protektorovatelné nejsou, a mají odlišné technické vlastnosti.

(105) Komise dospěla k názoru, že při protektorování zůstávají zachovány hlavní vlastnosti, součásti a struktura pneumatiky vyplývající z původního procesu výroby. Zejména klíčové technické specifikace pneumatiky, jmenovitě velikost, index zatížení a rychlostní kategorie pneumatiky, se ve fázi protektorování nemění. Nové (protektorovatelné i neprotektorovatelné) i protektorované pneumatiky jsou vyrobeny ze stejných surovin a stejných součástí a mají podobnou strukturu.

(106) Hlavní rozdíl v technických vlastnostech mezi nově vyrobenou pneumatikou a protektorovanou pneumatikou na původním plášti je to, že protektorovaná pneumatika může mít skutečně kratší životnost a může být vnímána jako méně bezpečná volba. Přesně tytéž rozdíly ve vnímání technických, kvalitativních a bezpečnostních parametrů se však vyskytují i mezi dvěma novými pneumatikami z různých úrovní. Konkrétně pneumatiky patřící do spodní úrovně mají také nižší kilometrovou životnost a nebudou upřednostňovanou volbou u vozidel, která musí splňovat velmi vysoké bezpečnostní normy, a sice těch, která přepravují nebezpečné zboží.

(107) Komise proto odmítla tvrzení, že nové pneumatiky (protektorovatelné i neprotektorovatelné) mají odlišné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti než protektorované pneumatiky.

(108) Komise dále zjistila, že nové i protektorované pneumatiky používají majitelé nákladních automobilů nebo autobusů, kteří působí převážně v odvětví přepravy osob nebo zboží na krátké až dlouhé vzdálenosti. Proto je základní konečné použití nových i protektorovaných pneumatik stejné. Komise také shledala, že nové a protektorované pneumatiky mají stejné čtyři hlavní typy použití: pro řízenou nápravu, pro hnanou nápravu, pro přípojná vozidla a pro montáž ve všech polohách a podléhají na trhu Unie stejným bezpečnostním požadavkům stanoveným v příslušných právních předpisech.

(109) Proto bylo tvrzení, že nové pneumatiky mají odlišná uplatnění než protektorované pneumatiky, zamítnuto.

(110) Komise souhlasila s tím, že protektorované pneumatiky se liší od nových pneumatik úrovně 1 v tom, že se neprodávají na trhu původního zařízení. Komise rovněž zjistila, že přesně totéž platí rovněž pro pneumatiky úrovně 3 a do značné míry i pro značky patřící do úrovně 2, které se na trhu původního zařízení také neprodávají.

(111) Komise proto zamítla tvrzení, že nové pneumatiky mají odlišné prodejní kanály než protektorované pneumatiky.

(112) Co se týče rozhodnutí Komise týkající se hospodářské soutěže a rozsudku ESD (23), v němž se konstatovalo, že protektorované pneumatiky představují samostatný výrobkový trh, v případě šetření v oblasti ochrany obchodu je to ve skutečnosti pro definici výrobku irelevantní. Definice trhu ve věci týkající se spojení podniků se zaměřuje na nahraditelnost na straně poptávky a na straně nabídky (24). V antidumpingovém šetření je trh definován fyzikálními, technickými a chemickými vlastnostmi dotčeného výrobku. Proto Komise toto tvrzení zamítla.

(113) Pokud jde o tvrzení týkající se definice výrobku v antidumpingových případech ve třetích zemích, Komise zdůraznila, že stanovení definice výrobku spadá do široké diskreční pravomoci orgánu vyšetřujícího záležitosti týkající se ochrany obchodu (25). Proto způsob, jakým vyšetřovací orgány ve třetích zemích využily v tomto ohledu svého práva vlastního uvážení, nemůže omezovat Komisi, pokud jde o rozsah jejího práva vlastního uvážení pro účely tohoto šetření.

(114) Rovněž bylo namítáno, že dotčený výrobek by neměl spadat pod několik kódů KN. V tomto ohledu Komise připomněla, že je velmi běžné, že jeden dotčený výrobek spadá pod několik kódů KN. To vyplývá přirozeně z uspořádání kombinované nomenklatury. V oznámení o zahájení řízení se navíc jednoznačně říká, že kódy KN se uvádějí pouze pro informaci. Za druhé, nebyly poskytnuty žádné věcné důkazy, ani Komise nenašla žádné informace o tom, že by byl dotčený výrobek definován tak, že by dovezené protektorované a nové pneumatiky nemohly být považovány za alternativy k protektorovaným a novým pneumatikám, které byly vyrobeny v Unii, a jejich přímé konkurenty. Totéž platí pro vnímání výrobců a spotřebitelů, distribuční kanály nebo jiné faktory, pokud jde o existenci jedné či více kategorií výrobků, na rozdíl od rozlišování mezi novými a protektorovanými pneumatikami pro účely tohoto šetření.

(115) Konečně zúčastněné strany uvedly, že na základě segmentace trhu v Unii jsou protektorované pneumatiky považovány za méně kvalitní než nové pneumatiky úrovně 1, a to i když se při jejich výrobě použije plášť pneumatiky úrovně 1.

(116) Komise toto tvrzení, které odpovídá rozřazení značek do úrovní pro účely tohoto šetření, přijala a zařadila protektorované pneumatiky pouze do úrovní 2 a 3.

2.4. Obdobný výrobek

(117) Šetření ukázalo, že stejné základní fyzické vlastnosti i stejná základní použití mají tyto výrobky: — dotčený výrobek, — výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie.

(118) Komise v této fázi rozhodla, že uvedené výrobky jsou proto obdobnými výrobky ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení.

3. SUBVENCOVÁNÍ

3.1. Úvod: prezentace vládních plánů, projektů a dalších dokumentů

(119) Před analýzou údajného subvencování ve formě subvencí nebo programů subvencí Komise posoudila vládní plány, projekty a další dokumenty, které byly relevantní pro více než jednu ze subvencí nebo programů subvencí. Zjistila, že všechny subvence nebo programy subvencí, které jsou předmětem posouzení, tvoří součástí provádění centrálního plánování čínské vlády na podporu výroby pneumatik z následujících důvodů.

(120) Ve 13. pětiletém plánu národního hospodářského a sociálního rozvoje ČLR (dále jen „13. pětiletý plán“), který se vztahuje na období 2016–2020, se zdůrazňuje strategická vize čínské vlády, pokud jde o zlepšení a podporu klíčových průmyslových odvětví. Plán vyzdvihuje úlohu technologických inovací v hospodářském rozvoji ČLR spolu s přetrvávajícím významem zásad „zeleného“ rozvoje. Podle kapitoly 5 uvedeného plánu je jednou z hlavních linií rozvoje propagovat modernizaci tradiční průmyslové struktury, jak bylo uvedeno již ve 12. pětiletém plánu. Tato myšlenka je dále rozpracována v kapitole 22, která vysvětluje strategii modernizace tradičních průmyslových odvětví v ČLR pomocí propagace jejich technologické přeměny. V tomto ohledu 13. pětiletý plán uvádí, že společnosti budou podporovány, aby se „komplexně zdokonalily v oblastech, jako je technologie výrobku, průmyslová zařízení, ochrana životního prostředí a energetická účinnost“. Na projekty, které se týkají navazujících petrochemických výrobků (mezi které patří i pneumatiky) v této souvislosti konkrétně odkazuje kolonka 7. Ochrana životního prostředí je dále rozvedena v kapitole 44. Podle této kapitoly bude v klíčových odvětvích zavedena „modernizace“ čisté výroby a kolonka 16 v tomto ohledu konkrétně odkazuje na petrochemický průmysl.

(121) Na podrobnější úrovni čínská vláda rovněž zveřejnila 13. pětiletý plán pro rozvoj chemického a petrochemického průmyslu (dále jen „13. pětiletý petrochemický plán“), který se týká i odvětví pneumatik a vychází ze 13. pětiletého plánu. V úvodu tohoto plánu se uvádí, že petrochemický a chemický průmysl je důležitým pilířem čínského národního hospodářství. Plán dále rozvádí zásady technologických inovací, strukturálního přizpůsobení a zeleného rozvoje uvedené v 13. pětiletém plánu, propojuje tyto zásady s konkrétnějšími prioritami pro oblast petrochemického průmyslu (viz kapitola III – Hlavní úkoly) a odkazuje na různá fiskální a finanční podpůrná opatření (viz kapitola IV – Ochranná opatření: oddíl 4 – Posílení politické podpory).

(122) Čínská vláda rovněž vydala specifický plán pro odvětví pneumatik s cílem realizovat 13. pětiletý petrochemický plán, tedy strategii odvětví pneumatik (26). Tato strategie zdůrazňuje, že hlavní prioritou čínské vlády je strukturální přizpůsobení, technologická reforma a snížení emisí v odvětví pneumatik. V článku 6 se uvádí, že je podporován vývoj radiálních pneumatik s vysokou funkčností a bezdušových pneumatik TBR. Kromě toho se v úvodu ke strategii odvětví pneumatik uvádí, že: „Strategie pro toto odvětví má sloužit jako základ pro všechna příslušná oddělení při řešení různých aspektů řízení investic, zajišťování pozemků, posuzování vlivů na životní prostředí, posuzování úspor energie, bezpečnostních povolení, financování úvěrů a dodávek elektřiny pro projekty odvětví pneumatik, jako je konstrukce výrobních zařízení a technologický rozvoj.“

(123) Tento dokument rovněž stanoví podmínky pro vstup na trh, jelikož na něj mohou vstoupit pouze podniky, které překročí určitou výrobní kapacitu a které splňují environmentální požadavky (27).

(124) Po zpřístupnění informačního dokumentu čínská vláda zopakovala své základní stanovisko ohledně pětiletých plánů Číny a prohlásila, že tyto plány nejsou závazné a měly by být považovány za pouhé poradní dokumenty. Komise však s tímto názorem nesouhlasí. Kapitola 17 13. pětiletého plánu totiž uvádí: „Strategie a plán národního rozvoje budou hrát vůdčí a závaznou roli.“ (28) Dále je v kapitole IV 13. pětiletého petrochemického plánu uvedeno, jak bude jeho provedení organizováno v praxi a že i od podniků se očekává, že: „splní hlavní úkoly plánu, budou provádět samoregulaci a problémy v plnění plánu budou včas hlásit.“ (29) Kromě toho je v úvodu ke strategii odvětví pneumatik stanoveno, že „ji všechny příslušné subjekty musí řádně provádět“. Z toho vyplývá, že tyto plány neuvádějí pouze obecná prohlášení o podpoře, ale jejich formulace naznačují jejich závazný charakter.

(125) I v následujících dokumentech je odvětví pneumatik identifikováno jako strategické, prioritní a/nebo podporované odvětví: — Rozhodnutí Státní rady č. 40 o „Vyhlášení a provedení dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace“ (dále jen „rozhodnutí č. 40“). V tomto rozhodnutí se uvádí, že „Katalog pokynů pro průmyslovou restrukturalizaci“, který je prováděcím opatřením k rozhodnutí č. 40, je důležitým základem pro investiční pokyny. Je rovněž vodítkem pro čínskou vládu ke správě investičních projektů a k formulaci a prosazování politik v oblasti veřejných financí, daní, úvěrů, pozemků, dovozu a vývozu (30). V kapitole VIII tohoto katalogu pokynů je odvětví pneumatik, a konkrétněji výroba některých pneumatik, „jako například radiálních pneumatik s vysokou funkčností (včetně bezdušových pneumatik pro nákladní automobily (…))“, uvedeno coby podporované odvětví (31). Pokud jde o právní povahu, Komise uvedla, že rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR. V tomto ohledu je toto rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty (32). — Národní plán pro střednědobý a dlouhodobý rozvoj v oblasti vědy a technologie (2006–2020) v kapitolách III.1&5 a VIII propaguje rozvoj nejdůležitějších oblastí a prioritních témat a vybízí k finanční a rozpočtové podpoře pro tyto zásadní oblasti a priority. Kapitoly III.1&5 tohoto dokumentu jasně hovoří o (petro)chemickém průmyslu v souvislosti s prioritním tématem č. 1, nazvaným „Energetická účinnost průmyslu“, a č. 31, nazvaným „Základní suroviny“. Kapitola VIII prosazuje finanční a fiskální podporu těchto prioritních témat. — Katalog čínských nových výrobků a výrobků špičkové technologie pro vývoz (33) vydaný čínskou vládou uvádí „nové radiální pneumatiky používané pro autobusy nebo nákladní automobily (z kaučuku, s šířkou průřezu ≥ 24 palců)“ jako výrobky, u nichž je podporován vývoz. — Na lokální úrovni je provincií s největším odvětvím pneumatik v Číně provincie Šan-tung, která rovněž ohlásila plány na podporu odvětví pneumatik. Například v říjnu 2014 vláda provincie Šan-tung vyhlásila prováděcí plán pro transformaci a modernizaci odvětví pneumatik v této provincii (34), který mimo jiné stanoví cíle výroby pro radiální pneumatiky nákladních automobilů a autobusů ve výši 91 milionů kusů do roku 2017 a 120 milionů kusů do roku 2020 a uvádí podporu pro nejdůležitější podniky působící v oblasti pneumatik pro nákladní automobily a autobusy.

(126) Závěrem lze říci, že odvětví pneumatik je tedy považováno za klíčové/strategické odvětví, jehož rozvoj aktivně podporuje čínská vláda jakožto svůj politický cíl.

3.2. Částečná nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů

3.2.1. Uplatňování ustanovení čl. 28 odst. 1 základního nařízení v souvislosti s preferenčními úvěry, vstupy dodávanými za cenu nižší než přiměřenou a pojištěním vývozních úvěrů

(127) V zájmu administrativního zjednodušení požádala Komise čínskou vládu, aby zaslala zvláštní dotazníky čtyřem konkrétním bankám ve vlastnictví státu uvedeným v podnětu a společnosti Sinosure, jakož i všem dalším finančním institucím, které poskytují úvěry nebo vývozní úvěry společnostem zařazeným do vzorku nebo společnostem nakupujícím od společností zařazených do vzorku. Stejně tak požádala Komise čínskou vládu, aby zaslala zvláštní dotazníky těm výrobcům přírodního kaučuku, syntetického kaučuku, sazí a nylonového kordu, kteří podle podnětu dodávají společnostem zařazeným do vzorku vstupy za cenu nižší než přiměřenou, jakož i všem ostatním výrobcům a distributorům dotčených surovin, kteří dodávali vstupy společnostem zařazeným do vzorku.

(128) Čínská vláda nejprve na žádost Komise neodpověděla. Komise proto svoji žádost zopakovala v písemném upozornění na nedostatky s cílem maximalizovat možnosti zapojení finančních institucí a dodavatelů vstupů do šetření tím, že poskytnou nezbytné informace, aby Komise mohla dojít ke zjištěním ohledně existence a rozsahu údajného subvencování. Po písemném upozornění na nedostatky se čínská vláda skutečně obrátila na výše uvedené finanční instituce a dodavatele. Na dotazník však odpověděly jen tři banky ve vlastnictví státu výslovně uvedené v podnětu a společnost Sinosure.

3.2.1.1. Preferenční úvěry

(129) Čínská vláda tvrdí, že nemá pravomoc od bank ve vlastnictví státu, které na dotazník neodpověděly, požadovat informace, jelikož uvedené banky působí nezávisle na čínské vládě.

(130) Komise s tímto názorem nesouhlasí. Zaprvé, Komise má za to, že informace požadované od státních subjektů (ať už se jedná o společnosti, nebo o veřejné/finanční instituce) jsou čínské vládě k dispozici za všechny subjekty, v nichž je čínská vláda hlavním či majoritním akcionářem. Podle zákona Čínské lidové republiky o státních aktivech podniků (35) vykonávají totiž povinnosti a úkoly kapitálového přispěvatele podniku s investicemi státu jménem vlády agentury pro dohled nad státními aktivy a jejich správu zřízené Komisí Státní rady pro dohled nad státními aktivy a jejich správu a místní lidovou správou. Tyto agentury tak mají nárok na výnosy z aktiv, účast v hlavních rozhodovacích procesech a výběr vedoucích pracovníků podniků s investicemi státu. Navíc podle článku 17 výše uvedeného zákona o státních aktivech musí podniky s investicemi státu akceptovat správu a dohled vlády a příslušných vládních útvarů a agentur, akceptovat veřejný dohled a odpovídat se kapitálovým přispěvatelům.

(131) Čínská vláda má navíc potřebnou pravomoc spolupracovat s finančními institucemi i v případě, že nejsou ve vlastnictví státu, jelikož všechny spadají do pravomoci čínského bankovního regulačního orgánu. Například podle článků 33 a 36 zákona o bankovním dohledu (36) má CBRC pravomoc si od všech finančních institucí usazených v ČLR vyžádat informace, jako jsou finanční výkazy, statistické zprávy a informace týkající se obchodních činností a řízení. CBRC může rovněž vydat finančním institucím pokyn, aby poskytovaly informace veřejnosti.

(132) Kromě toho, přestože banky ve vlastnictví státu poskytly určitá obecná vysvětlení ohledně fungování svých systémů schvalování úvěrů a řízení rizik, žádná z těchto spolupracujících bank nepodala konkrétní informace týkající se úvěrů poskytovaných společnostem zařazeným do vzorku s tím, že jsou vázány právními a regulačními požadavky a smluvními doložkami týkajícími se důvěrnosti informací ohledně společností zařazených do vzorku.

(133) Komise proto požádala skupiny vyvážejících výrobců zařazené do vzorku, aby poskytly přístup k informacím o jednotlivých společnostech, jež mají v držení všechny banky, ve vlastnictví státu i soukromé, od kterých obdržely úvěry. Přestože společnosti zařazené do vzorku souhlasily s poskytnutím přístupu k bankovním údajům, které se jich týkají, banky odmítly poskytnout požadované podrobné informace.

(134) Nakonec Komise obdržela pouze informace o podnikové struktuře a vlastnictví od tří bank ve vlastnictví státu uvedených ve 48. bodě odůvodnění, ale nikoli od žádné z dalších finančních institucí, které společnostem zařazeným do vzorku poskytly úvěry. Kromě toho žádná z finančních institucí neposkytla údaje týkající se posouzení rizik v souvislosti s úvěry poskytnutými skupinám vyvážejících výrobců zařazeným do vzorku.

(135) Jelikož Komise neměla informace týkající se většiny bank ve vlastnictví státu, které poskytovaly úvěry společnostem zařazeným do vzorku, a žádné informace o konkrétních společnostech týkající se úvěrů poskytnutých spolupracujícími bankami, dospěla k závěru, že neobdržela zásadní informace týkající se tohoto aspektu šetření.

(136) Komise proto čínskou vládu vyrozuměla, že se při posuzování existence a rozsahu údajného subvencování poskytnutého prostřednictvím preferenčních úvěrů možná bude muset uchýlit k použití dostupných údajů podle čl. 28 odst. 1 základního nařízení.

(137) V odpovědi na dopis Komise a rovněž v připomínkách k informačnímu dokumentu a k poskytnutí konečných informací vznesla čínská vláda námitku proti použití čl. 28 odst. 1 základního nařízení týkajícího se preferenčních úvěrů. Čínská vláda zopakovala, že nemá nad bankami příslušnou pravomoc. Čínská vláda rovněž uvedla, že spolupracovala v rámci svých maximálních možností, že Komise na ni uvalila nepřiměřenou dodatečnou zátěž a že chybějící informace nejsou „nezbytné“ ve smyslu článku 28 základního nařízení, jelikož již byly k dispozici prostřednictvím odpovědí na dotazníky.

(138) Komise trvala na svém stanovisku, že čínská vláda má pravomoc požadovat od bank informace, a to z důvodů vysvětlených ve 130. až 131 bodě odůvodnění výše. Dále konstatovala, že čínská vláda příslušné dotazníky bankám zaslala a že od tří bank ve vlastnictví státu dostala odpovědi. Komise takto poskytnuté informace použila a o dostupné údaje je doplnila pouze v částech, které chyběly.

(139) Tyto chybějící informace se týkají zejména dvou aspektů: zaprvé informací o vlastnictví a struktuře správy a řízení nespolupracujících bank. Tyto informace potřebovala Komise k tomu, aby určila, zda jsou tyto banky veřejnoprávními subjekty, či nikoli. Zadruhé byly ve smyslu článku 28 základního nařízení nezbytné informace týkající se jednotlivých společností poskytnuté spolupracujícími bankami, jako například interní schvalovací postup banky pro poskytování úvěru a posouzení úvěruschopnosti bankami v souvislosti s úvěry poskytovanými společnostem zařazeným do vzorku, s cílem stanovit, zda byly společnostem zařazeným do vzorku poskytovány úvěry s preferenčními sazbami. Tyto interní dokumenty mohou být navíc poskytnuty pouze bankami, a tudíž nemohly být předloženy v odpovědích společností zařazených do vzorku na dotazník.

(140) Kromě toho se Komise nedomnívá, že na čínskou vládu uvalila nepřiměřenou zátěž. Komise svá šetření od počátku omezila na ty finanční instituce, které společnostem zařazeným do vzorku poskytly úvěry. Komise rovněž čínskou vládu nezatěžovala s identifikací těchto finančních institucí, jelikož seznam s názvy a adresami bank spolu s žádostí o přeposlání dotazníků byl čínské vládě předložen na samém počátku šetření, tedy v prosinci 2017. Čínská vláda tak měla dostatek času na to, aby mohla žádosti Komise vyhovět. Čínská vláda však dotazníky Komise bankám přeposlala až dne 28. března 2018, přičemž banky měly na odpověď jen tři pracovní dny. Toto zpoždění ovšem nelze přičítat Komisi. Komise se proto domnívá, že plnění požadovaných úkolů čínské vládě maximálně usnadnila.

(141) Komise proto konstatovala, že při posuzování existence a rozsahu údajného subvencování poskytnutého prostřednictvím preferenčních úvěrů musela částečně vycházet z dostupných údajů.

3.2.1.2. Pojištění vývozních úvěrů

(142) Na zvláštní dotazník zaslaný společnostem zařazeným do vzorku týkající se pojištění vývozních úvěrů částečně odpověděla společnost Sinosure. Tato společnost nicméně neposkytla požadované podklady týkající se její správy a řízení, jako je výroční zpráva nebo stanovy, s tím, že se jedná o důvěrné informace.

(143) Sinosure rovněž neposkytla konkrétní informace o pojištění vývozních úvěrů poskytnutém odvětví pneumatik, o výši pojistného nebo o podrobných číselných údajích týkajících se ziskovosti její obchodní činnosti v oblasti pojišťování vývozních úvěrů.

(144) Vzhledem k těmto chybějícím informacím dospěla Komise k závěru, že neobdržela zásadní informace relevantní pro tento aspekt šetření.

(145) Komise má za to, že informace požadované od státních subjektů (ať už se jedná o společnosti, nebo o veřejné/finanční instituce) jsou čínské vládě k dispozici pro všechny subjekty, v nichž je čínská vláda hlavním či majoritním akcionářem. To platí i pro Sinosure, která je plně státním subjektem. Komise proto čínskou vládu vyrozuměla, že se při posuzování existence a rozsahu údajného subvencování poskytnutého prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů možná bude muset uchýlit k použití dostupných údajů podle čl. 28 odst. 1 základního nařízení.

(146) V odpovědi na dopis Komise, v připomínkách k informačnímu dokumentu a rovněž ke konečným informacím vznesla čínská vláda námitku proti použití čl. 28 odst. 1 základního nařízení týkajícího se pojištění vývozních úvěrů a poukázala na fakt, že Sinosure poskytla odpověď na dotazník a během inspekce na místě odpověděla na dotazy Komise.

(147) Společnost Sinosure odpověď na dotazník skutečně poskytla a její zástupci byli přítomni při ověřování u čínské vlády. Jak je však uvedeno ve 142. a 143. bodě odůvodnění výše, poskytnuté informace byly neúplné a Komise z nich nemohla vyvodit závěry o klíčových částech šetření týkajících se pojištění vývozních úvěrů, a sice zda je Sinosure veřejnoprávním subjektem a zda pojistné účtované společnostem zařazeným do vzorku odpovídalo trhu.

(148) Komise proto dospěla k závěru, že pokud jde o zjištění týkající se pojištění vývozních úvěrů, musí částečně vycházet z dostupných údajů.

3.2.1.3. Dodávání vstupů za cenu nižší než přiměřenou

(149) Žádný z výrobců přírodního kaučuku, syntetického kaučuku, sazí a nylonového kordu, který dodával vstupy společnostem zařazeným do vzorku, na zvláštní dotazníky zaslané čínskou vládou neodpověděl.

(150) Čínská vláda tvrdí, že nemá pravomoc od dodavatelů ve vlastnictví státu, kteří na dotazník neodpověděli, požadovat informace, jelikož tito dodavatelé působí nezávisle na čínské vládě. Komise s tímto názorem nesouhlasí. Má za to, že informace požadované od státních subjektů (ať už se jedná o společnosti, nebo o veřejné/finanční instituce) jsou čínské vládě k dispozici pro všechny subjekty, v nichž je čínská vláda hlavním či majoritním akcionářem.

(151) Čínská vláda kromě toho odmítla poskytnout přehled o názvech a vlastnické struktuře čínských výrobců vstupů, které jsou předmětem šetření, s tím, že se jedná o důvěrné informace.

(152) Jelikož Komise neměla informace týkající se správy a řízení společností výrobců ve vlastnictví státu, kteří dodávali vstupy společnostem zařazeným do vzorku, a žádné informace o konkrétních společnostech týkající se stanovování cen za vstupy dodávané dodavateli vstupů společnostem zařazeným do vzorku, dospěla k závěru, že neobdržela zásadní informace týkající se tohoto aspektu šetření.

(153) Komise proto čínskou vládu vyrozuměla, že se při posuzování existence a rozsahu údajného subvencování poskytnutého prostřednictvím vstupů za cenu nižší než přiměřenou možná bude muset uchýlit k použití dostupných údajů podle čl. 28 odst. 1 základního nařízení.

(154) V odpovědi na dopis Komise a rovněž v připomínkách k informačnímu dokumentu vznesla čínská vláda námitku proti použití čl. 28 odst. 1 základního nařízení týkajícího se dodávání vstupů za cenu nižší než přiměřenou, a to ze stejných důvodů, jaké jsou uvedeny ve 137. bodě odůvodnění výše. Pokud jde o nedostatečnou pravomoc čínské vlády požadovat informace od výrobců a nepřiměřenou zátěž pro čínskou vládu, Komise trvala na svých argumentech uvedených ve 138. a 140. bodě odůvodnění výše, které platí i pro dodavatele vstupů společnostem zařazeným do vzorku.

(155) Tyto chybějící informace se týkají zejména dvou aspektů: zaprvé informací o vlastnictví a struktuře správy a řízení nespolupracujících výrobců. Bez těchto informací nemohla Komise určit, zda jsou tito výrobci veřejnoprávními subjekty, či nikoli. Zadruhé informací týkajících se jednotlivých společností poskytnutých nespolupracujícími výrobci, jako například informací o stanovení cen vstupů dodaných společnostem zařazeným do vzorku. Tyto informace jsou nezbytné ve smyslu článku 28 základního nařízení, aby bylo možné určit, zda byly vstupy společnostem zařazeným do vzorku dodány za cenu nižší než přiměřenou. Tyto informace mohou navíc poskytnout pouze výrobci, a tudíž nemohly být předloženy v odpovědích společností zařazených do vzorku na dotazník.

(156) Komise tedy trvala na tom, že pokud jde o zjištění týkající se dodávání přírodního kaučuku, syntetického kaučuku, sazí a nylonového kordu za cenu nižší než přiměřenou, musela v souladu s čl. 28 odst. 1 vycházet z dostupných údajů.

3.2.2. Uplatnění ustanovení čl. 28 odst. 1 základního nařízení na jednoho vyvážejícího výrobce v souvislosti s pojištěním vývozních úvěrů

(157) Skupina Xingyuan ve své odpovědi na dotazník uvedla, že během období šetření neměla žádnou dohodu o pojištění vývozních úvěrů. Po inspekci na místě však Komise zjistila, že uvedená společnost obdržela granty ve formě náhrad za pojistné vývozních úvěrů zaplacené za rok 2016, což zahrnuje období šetření. Z poskytnutých dokumentů není jasné, zda tyto náhrady představují celé pojistné, které společnost zaplatila za své vývozní pojištění, nebo jen jeho část.

(158) Za těchto okolností dospěla Komise k závěru, že obdržela nepravdivé nebo zavádějící informace.

(159) Komise proto oznámila zmíněné společnosti, že zváží založit svá zjištění částečně na dostupných údajích ve smyslu čl. 28 odst. 1 základního nařízení (tj. pokud jde o informace týkající se pojištění vývozních úvěrů).

(160) V odpovědi na dopis Komise vznesla zmíněná společnost námitku proti použití čl. 28 odst. 1 základního nařízení, pokud jde o pojištění vývozních úvěrů. Tvrdila, že jelikož nevyvážela přímo, neměla žádná úvěrová rizika. Nepotřebovala tudíž žádné pojištění vývozních úvěrů a nemohla obdržet vratky pojistného, které nezaplatila.

(161) Komise souhlasí, že uvedená společnost vyvážela do EU pouze nepřímo. Nicméně tvrzení společnosti, že nepotřebuje pojištění vývozních úvěrů a že nemohla obdržet vratky pojistného, které nezaplatila, bylo v rozporu s důkazy ve spisu, z nichž vyplývalo, že společnost vratky skutečně obdržela. Společnost nevysvětlila, proč by vláda vyplatila vratky pojistného, které údajně nebylo zaplaceno. Komise dále konstatovala, že vymezení práv a povinností mezi společností a jejími obchodníky prodávajícími do EU není jasné. Společnost totiž během období šetření provedla některé vývozní formality jménem obchodníků prodávajících do EU a byla osvobozena od dovozního cla z přírodního kaučuku používaného ve vyvážených pneumatikách, i když tyto pneumatiky nevyvážela přímo.

(162) Vzhledem k tomu, že Komise neměla od dané společnosti k dispozici žádné nové informace svědčící o opaku, dospěla k závěru, že společnost o pojištění vývozních úvěrů získaném v období šetření poskytla nesprávné a neúplné informace. Komise proto vycházela z údajů, které měla k dispozici pro svá zjištění týkající se pojištění vývozních úvěrů pro danou společnost a které sestávaly z nejvyšší výše subvence týkající se pojištění vývozních úvěrů zjištěného u ostatních společností zařazených do vzorku.

3.2.3. Použití ustanovení čl. 28 odst. 1 základního nařízení na jednoho vyvážejícího výrobce v souvislosti s preferenčním financováním

(163) Skupina Huaqin Rubber Industry a společnost Yanzhou Yinhe Power Plant Co. Ltd. neposkytly úplné informace o svých úvěrových smlouvách.

(164) Komise proto zmíněným společnostem oznámila, že zváží založit svá zjištění částečně na dostupných údajích ve smyslu čl. 28 odst. 1 základního nařízení (tj. pokud jde o informace týkající se těchto smluv). V odpovědi na dopis Komise informující uvedené společnosti o možném použití čl. 28 odst. 1 základního nařízení vznesly tyto společnosti proti tomuto použití obecnou námitku.

(165) Jelikož však nebyly předloženy žádné další důkazy týkající se úvěrových smluv uvedených ve 163. bodě odůvodnění výše, vycházela Komise, pokud jde o zjištění týkající se těchto úvěrových smluv, i nadále částečně z dostupných údajů.

3.3. Subvence a programy subvencí v oblasti působnosti současného šetření

(166) Na základě informací obsažených v podnětu, oznámení o zahájení řízení a odpovědí na dotazník Komise se prošetřovalo údajné subvencování prostřednictvím těchto subvencí ze strany čínské vlády: i) úvěry v rámci preferenční politiky, úvěrové linky, vývozní úvěry pro prodávající společnosti, vývozní úvěry pro nakupující společnosti, jiné financování a záruky; ii) preferenční pojištění vývozních úvěrů; iii) grantové programy — program Famous Brands, — granty na vývozní pomoc, jako jsou odměny pro moderní vyvážející podniky nebo za vývozní výkonnost, odměny za zpracovatelský obchod, granty na zahraniční investice, — granty na ochranu životního prostředí, jako je Zvláštní fond pro energeticky úsporné technologické reformy, fond pro čistou výrobní technologii, pobídky týkající se ochrany životního prostředí a zachování zdrojů, — granty týkající se technologické modernizace nebo transformace, jako jsou subvence z Fondu projektu pro státní klíčové technologie, podpora výzkumu a vývoje v rámci plánů na podporu vědy a technologie, podpora přizpůsobení klíčových odvětví, revitalizace a technologická obnova, — subvence ad hoc poskytované obecními/provinčními orgány; iv) příjmy prominuté prostřednictvím programů osvobození od přímých daní a jejich snížení — úlevy na dani z příjmů podniků pro podniky zabývající se vyspělými a novými technologiemi, — odpočet daně z příjmů podniků u výzkumných a vývojových činností, — preferenční daňové politiky západního regionu, — osvobození od daní nebo jejich snížení v souvislosti s užíváním pozemků, — místní slevy na daních; v) příjmy prominuté prostřednictvím programů týkajících se nepřímých daní a dovozního cla — osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení a technologií, — osvobození od dovozních cel pro zpracovatelský obchod; vi) dodávání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou, — dodávání přírodního kaučuku vládou za cenu nižší než přiměřenou, — dodávání syntetického kaučuku vládou za cenu nižší než přiměřenou, — dodávání sazí vládou za cenu nižší než přiměřenou, — dodávání nylonového kordu vládou za cenu nižší než přiměřenou, — dodávání energie vládou za cenu nižší než přiměřenou, — poskytování pozemků a práv k užívání pozemků vládou za cenu nižší než přiměřenou.

3.4. Preferenční financování a pojištění: úvěry

(167) Čtyři skupiny vyvážejících výrobců zařazené do vzorku poskytly informace, z nichž vyplývá, že jim poskytlo úvěry 32 finančních institucí usazených v ČLR. Z těchto 32 finančních institucí bylo 27 bank ve vlastnictví státu (37). Zbývajících pět finančních institucí bylo v soukromém vlastnictví. Nicméně pouze tři banky ve vlastnictví státu vyplnily zvláštní dotazník, přestože žádost čínské vládě se vztahovala na všechny finanční instituce, které poskytly úvěry společnostem zařazeným do vzorku.

3.4.1. Banky ve vlastnictví státu, které jednají jako veřejnoprávní subjekty

(168) Komise ověřovala, zda banky ve vlastnictví státu jednají jako veřejnoprávní subjekty ve smyslu článku 3 a čl. 2 písm. b) základního nařízení. V tomto ohledu se s cílem prokázat, že podnik ve vlastnictví státu je veřejnoprávním subjektem, použije tato zkouška (38): „Rozhodující je, zda byla subjektu svěřena pravomoc vykonávat vládní funkce, nikoli, jak toho bylo dosaženo. Existuje mnoho různých způsobů, jimiž by vláda v úzkém smyslu slova mohla subjektům poskytnout pravomoc. Proto k prokázání, že tato pravomoc byla svěřena konkrétnímu subjektu, mohou být relevantní různé typy důkazů. Důkaz o tom, že určitý subjekt ve skutečnosti vykonává vládní funkce, může sloužit jako důkaz, že má nebo mu byla svěřena vládní pravomoc, zejména pokud takový důkaz naznačuje trvalou a systematickou praxi. Z toho podle našeho názoru vyplývá, že důkaz o tom, že vláda vykonává účinnou kontrolu nad subjektem a jeho chováním, může za určitých okolností sloužit jako důkaz, že daný subjekt má vládní pravomoc a tuto pravomoc uplatňuje při výkonu vládních funkcí. Zdůrazňujeme však, že – kromě výslovného přenesení pravomoci v právním nástroji – existence pouze formálních vazeb mezi subjektem a vládou v úzkém smyslu slova pravděpodobně nepostačuje k určení, že subjekt má nezbytnou vládní pravomoc. Tak například pouhá skutečnost, že vláda je většinovým akcionářem subjektu neprokazuje, že vláda vykonává účinnou kontrolu nad chováním tohoto subjektu, a tím méně, že mu vláda svěřila vládní pravomoc. V některých případech však lze – jestliže z důkazů vyplývá, že existuje celá řada formálních indicií vládní kontroly a rovněž existují důkazy, že takováto kontrola je vykonávána účinným způsobem – na základě těchto důkazů dojít k závěru, že dotčený subjekt vykonává vládní pravomoc.“ V tomto případě je závěr, že banky ve vlastnictví státu mají pravomoc vykonávat vládní funkce, založen na formálních indiciích vládní kontroly a důkazech, které prokazují, že vládní pravomoc je vykonávána účinným způsobem.

(169) Komise si vyžádala informace o státním vlastnictví, jakož i formální indicie vládní kontroly v bankách ve vlastnictví státu. Kromě toho analyzovala, zda je tato kontrola vykonávána účinným způsobem. Za tímto účelem musela Komise částečně vycházet z dostupných údajů z důvodu odmítnutí čínské vlády a bank ve vlastnictví státu poskytnout důkazy o rozhodovacím procesu, který vedl k preferenčnímu poskytování úvěrů.

(170) Za účelem provedení této analýzy Komise nejdříve zkoumala informace od tří bank ve vlastnictví státu, které vyplnily zvláštní dotazník a umožnily ověřování.

3.4.1.1. Spolupracující banky ve vlastnictví státu

(171) Tyto tři banky ve vlastnictví státu poskytlo odpovědi na dotazník, které byly ověřeny na místě: EXIM, ABC a BOC.

a) Vlastnictví a formální indicie kontroly ze strany čínské vlády

(172) Na základě informací obdržených v odpovědi na dotazník a během inspekce na místě Komise zjistila, že čínská vláda drží přímo nebo nepřímo více než 50 % akcií v každé z těchto finančních institucí.

(173) Pokud jde o formální indicie vládní kontroly tří spolupracujících bank ve vlastnictví státu, Komise všechny tyto banky kvalifikovala jako „klíčové finanční instituce ve vlastnictví státu“. Zejména v oznámení nazvaném „Prozatímní pravidla týkající se dozorčích rad v klíčových finančních institucích ve vlastnictví státu“ se uvádí, že: „Klíčové finanční instituce ve vlastnictví státu uvedené v těchto pravidlech jsou banky ve vlastnictví státu zajišťující vládní politiku, komerční banky, finanční společnosti pro správu aktiv, společnosti pro cenné papíry, pojišťovací společnosti atd. (dále jen ‚finanční instituce ve vlastnictví státu‘), pro něž Státní rada vysílá dozorčí rady.“

(174) Dozorčí rada klíčových finančních institucí ve vlastnictví státu je jmenována v souladu s „Prozatímními pravidly týkajícími se dozorčích rad v klíčových finančních institucích ve vlastnictví státu“. Na základě článků 3 a 5 těchto prozatímních pravidel Komise zjistila, že členové dozorčí rady jsou vysíláni Státní radou a jsou vůči ní odpovědní, což je dokladem institucionální kontroly státu nad obchodními činnostmi spolupracujících bank ve vlastnictví státu. Kromě těchto obecně platných indicií zjistila Komise s ohledem na uvedené tři banky ve vlastnictví státu následující skutečnosti:

EXIM

(175) Banka EXIM byla založena a je provozována v souladu s „Oznámením o založení Export-Import Bank of China“ vydaném Státní radou a stanovami EXIM. Podle jejích stanov jmenuje vedení EXIM přímo stát. Dozorčí rada je jmenována Státní radou v souladu s „Prozatímními pravidly týkajícími se dozorčích rad v klíčových finančních institucích ve vlastnictví státu“ (výnos Státní rady č. 282) a dalšími právními a správními předpisy a je odpovědná Státní radě.

(176) Stanovy rovněž uvádí, že stranický výbor EXIM hraje vedoucí a klíčovou politickou úlohu, a má tak zajistit, aby banka EXIM prováděla strategii a hlavní program strany a státu. Vedoucí postavení strany je součástí všech aspektů správy a řízení společnosti.

(177) Stanovy dále uvádí, že banka EXIM podporuje rozvoj zahraničního obchodu a hospodářské spolupráce, přeshraničních investic, iniciativy „Jeden pás, jedna stezka“, spolupráce při posilování mezinárodní kapacity a výroby zařízení. Rozsah její obchodní činnosti zahrnuje krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé úvěry, které byly schváleny a které jsou v souladu s politikami zahraničního obchodu a „vykročení do světa“ (going out), jako jsou vývozní úvěry, dovozní úvěry, nasmlouvané úvěry ve strojírenství, zámořské investiční úvěry, půjčky zahraniční pomoci čínské vlády a vývozní úvěry pro kupující společnosti.

ABC

(178) Jak je uvedeno v článku 137 stanov banky ABC, čínská vláda má jakožto hlavní akcionář (vlastní 79,62 % akcií) pravomoc jmenovat všechny ředitele ve správní radě. Totéž platí pro dozorčí radu podle článku 204 stanov.

(179) Kromě toho podle stanov ABC stanoví správní rada strategii banky, rozhoduje o rozpočtu banky, přijímá investiční rozhodnutí, jmenuje předsedu a tajemníka správní rady banky a vypracovává a sleduje systém řízení rizik banky. Tento neúplný seznam povinností dokládá institucionální kontrolu státu nad běžnou činností banky ABC.

(180) Komise rovněž zjistila, že finanční instituce ve vlastnictví státu, včetně bank ABC a BOC, v roce 2017 změnily své stanovy, čímž se posílila úloha Komunistické strany Číny na nejvyšší rozhodovací úrovni těchto bank.

(181) Tyto nové stanovy uvádí, že:

(182) předseda správní rady je tatáž osoba jako tajemník výboru strany;

(183) úlohou Komunistické strany Číny je zajistit a dohlížet na provádění politik a pokynů strany a státu a rovněž hrát vedoucí úlohu při jmenování zaměstnanců (včetně vrcholného vedení) a hlídat, aby jmenovány byly jen schválené osoby, a

(184) aby správní rada u veškerých důležitých rozhodnutí vyslechla stanoviska stranického výboru.

BOC

(185) Jak je uvedeno v článku 125 stanov, má čínská vláda jakožto hlavní akcionář (vlastní 64,63 % akcií) pravomoc jmenovat jak výkonné, tak nevýkonné ředitele banky, kteří tvoří správní radu.

(186) Kromě toho podle stanov BOC rozhoduje správní rada mimo jiné o strategických zásadách této finanční instituce, obchodních plánech a zásadních investičních plánech, jmenuje nebo odvolává vedoucí pracovníky, jako je předseda a tajemník správní rady, místopředseda a další vedoucí pracovníci. Rada dále rozhoduje o provádění usnesení valné hromady akcionářů a schvaluje politiky správy a řízení banky. Tento neúplný seznam povinností dokládá institucionální kontrolu státu nad běžnou činností banky BOC.

(187) Kromě toho se nová ustanovení týkající se úlohy Komunistické strany Číny uvedená ve 181. bodě odůvodnění výše vztahují rovněž na BOC.

b) Důkazy svědčící o tom, že vláda vykonává účinnou kontrolu nad chováním uvedených institucí

(188) Komise dále hledala informace o tom, zda čínská vláda vykonávala účinnou kontrolu nad chováním tří spolupracujících bank ve vlastnictví státu, pokud jde o jejich úvěrové politiky a posuzování rizik, když poskytovaly úvěry odvětví pneumatik. V této souvislosti byly zohledněny tyto regulační dokumenty: — článek 34 zákona ČLR o komerčních bankách (dále jen „bankovní zákon“), — článek 15 obecných pravidel týkajících se úvěrů (prováděných Čínskou lidovou bankou), — kapitola 4 13. pětiletého petrochemického plánu, — rozhodnutí č. 40, — úvod ke strategii odvětví pneumatik, — prováděcí opatření čínské bankovní regulační komise (dále jen „CBRC“) pro záležitosti správního poskytování licencí pro komerční banky financované z Číny (vyhláška CBRC [2017] č. 1), — prováděcí opatření CBRC pro záležitosti poskytování správních licencí v souvislosti s bankami financovanými ze zahraničí (vyhláška CBRC [2015] č. 4), — Správní opatření pro kvalifikace ředitelů a vyšších úředníků finančních institucí v bankovním odvětví (CBRC [2013] č. 3).

(189) Při zkoumání těchto regulačních dokumentů Komise zjistila, že finanční instituce v ČLR působí v obecném právním prostředí, které je řídí tak, aby při přijímání finančních rozhodnutí zajistily soulad s cíli průmyslové politiky čínské vlády, a to z níže uvedených důvodů.

(190) Pokud jde o EXIM, její veřejný politický mandát je stanoven v oznámení o založení Import Export Bank of China a rovněž v jejích stanovách.

(191) Článek 34 bankovního zákona, který se vztahuje na všechny finanční instituce působící v Číně, obecně stanoví, že „komerční banky musí vykonávat svou činnost v oblasti poskytování úvěrů v souladu s potřebami národního hospodářského a sociálního rozvoje a pod vedením průmyslové politiky státu“. Ačkoli článek 4 bankovního zákona uvádí, že „Komerční banky podle zákona vykonávají svoji podnikatelskou činnost bez vměšování jakéhokoli útvaru nebo jednotlivce. Komerční banky jsou povinny nezávisle nést občanskoprávní odpovědnost a ručí celým svým majetkem právnické osoby“, z šetření vyplynulo, že článek 4 bankovního zákona se použije s výhradou článku 34 téhož zákona, podle kterého veřejnou politiku určuje stát a banky ji provádí a řídí se pokyny státu.

(192) Kromě toho stanoví článek 15 Obecných pravidel týkajících se půjček: „V souladu se státní politikou mohou příslušné útvary subvencovat úroky z půjček s cílem podpořit růst určitých odvětví a hospodářský rozvoj v některých oblastech.“

(193) Po zpřístupnění informačního dokumentu čínská vláda uvedla, že Komise článek 34 bankovního zákona nesprávně interpretovala. Článek 34 by neměl být vykládán odděleně, přičemž zastřešující účinek na zbývající články zákona má článek 4, který je součástí obecných ustanovení. Zjištění v rámci tohoto šetření (jakož i zjištění Komise v předchozích šetřeních týkajících se stejného programu subvencí) (39) však nepodpořila tvrzení, že banky při rozhodování o úvěrech nezohledňují vládní politiku a plány. Spíše potvrdila opak, jak je popsáno ve 202. až 206. bodě odůvodnění níže. Komise proto dospěla k závěru, že článek 4 bankovního zákona nebrání komerčním bankám zohledňovat vládní průmyslovou politiku a plány.

(194) Čínská vláda rovněž požádala, aby nebyl zohledňován článek 15 obecných pravidel týkajících se úvěrů, jelikož vznikl před více než 20 lety a již dlouho se nepoužívá. Čínská vláda nicméně zároveň uznala, že obecná pravidla týkající úvěrů nebyla ještě oficiálně zrušena. Komise se proto domnívá, že její odkaz na obecná pravidla týkající se úvěrů je platný.

(195) Průmyslová politika státu je stanovena prostřednictvím centrálního plánování, jak je vysvětleno v oddíle 3.1 výše. Pokud jde o odvětví pneumatik, stanoví kapitola 5 13. pětiletého petrochemického plánu, že je třeba: „Posílit vazby mezi finančními, daňovými, obchodními a průmyslovými politikami. Realizovat politiku spolupráce mezi bankami a podniky, pokud jde o vzájemné vazby a o výrobu. Posílit finanční podporu pro klíčové podniky a projekty. Využívat stávající speciální kapitálové nástroje (zvláštní projekty a fondy atd.), a zachovat tak podporu průmyslové modernizace a technické obnovy.“

(196) Kromě toho má strategie odvětví pneumatik „sloužit jako základ pro všechna příslušná ministerstva“ pokud jde o „financování úvěrů pro takové projekty odvětví pneumatik“.

(197) Podobně i rozhodnutí č. 40 vyzývá všechny finanční instituce, aby poskytovaly úvěrovou podporu zvláště „podporovaným“ projektům. Jak již bylo vysvětleno v oddíle 3.1, projekty v odvětví pneumatik patří do „podporované“ kategorie. Rozhodnutí č. 40 tedy potvrzuje dřívější zjištění, pokud jde o bankovní zákon, v tom smyslu, že banky vykonávají vládní pravomoc ve formě preferenčních úvěrových operací.

(198) V reakci na informační dokument čínská vláda uvedla, že rozhodnutí č. 40 umožňuje úvěrovou podporu, pouze pokud je založena na zásadách poskytování úvěrů. Komise uznala, že články 17 a 18 téhož rozhodnutí rovněž žádají banky, aby dodržovaly úvěrové zásady. Jak je však podrobněji vysvětleno ve 202. až 206. bodě odůvodnění níže, Komise nemohla během šetření zjistit, zda toto fungovalo i praxi.

(199) Komise rovněž zjistila, že CBRC má dalekosáhlé schvalovací pravomoci, pokud jde o všechny aspekty řízení všech finančních institucí usazených v ČLR (včetně institucí v soukromém vlastnictví a institucí v zahraničním vlastnictví), jako například (40): — schvalování jmenování všech vedoucích pracovníků finančních institucí, a to jak na úrovni ústředí, tak místních poboček. Schválení CBRC je nezbytné pro nábor vedoucích pracovníků na všech úrovních, od nejvyšších pozic až po vedení poboček, a je třeba jej získat i pro vedoucí pracovníky jmenované v zahraničních pobočkách a i pro vedoucí pracovníky odpovědné za podpůrné funkce (např. IT manažery), a — velmi dlouhý seznam správních schválení, včetně schválení pro zřizování poboček, nových linií podnikání nebo prodej nových výrobků, dále pro změnu stanov banky, prodej více než 5 % jejích akcií, navýšení kapitálu, změnu sídla, změnu organizační struktury atd.

(200) Bankovní zákon je právně závazný. Povinný charakter pětiletých plánů a rozhodnutí č. 40 byl uveden oddíle 3.1 výše. Povinný charakter regulačních dokumentů CBRC vyplývá z jejích pravomocí jakožto regulačního orgánu pro bankovnictví. O povinném charakteru dalších dokumentů svědčí doložky o dohledu a hodnocení, které tyto dokumenty obsahují.

(201) Na tomto základě dospěla Komise k závěru, že čínská vláda zřídila normativní rámec, který musí vedení a orgány dohledu jmenované čínskou vládou a čínské vládě odpovědné dodržovat. Proto se čínská vláda opírala o tento normativní rámec s cílem vykonávat účinným způsobem kontrolu nad chováním tří spolupracujících bank ve vlastnictví státu, kdykoli tyto banky poskytovaly úvěry odvětví pneumatik.

(202) Komise rovněž pátrala po konkrétních důkazech o výkonu kontroly účinným způsobem na základě konkrétních úvěrů. Během inspekce na místě tři spolupracující banky ve vlastnictví státu trvaly na tom, že při poskytování předmětných úvěrů v praxi používaly propracované zásady a modely hodnocení úvěrového rizika. Během inspekce na místě u čínské vlády zástupci bank ABC a BOC rovněž uvedli, že během posledních dvou let snížili svoji celkovou úvěrovou expozici vůči odvětví pneumatik, protože v tomto odvětví odhalili některé problémy související s nadměrnou kapacitou.

(203) Nicméně nebyly poskytnuty konkrétní příklady týkající se společností zařazených do vzorku. Tři spolupracující banky ve vlastnictví státu odmítly z regulačních a smluvních důvodů poskytnout informace, včetně specifických posouzení úvěrového rizika, v souvislosti se společnostmi zařazenými do vzorku, přestože jim Komise poskytla písemný souhlas společností zařazených do vzorku, v němž se vzdávaly svých práv na zachování důvěrnosti.

(204) Vzhledem k tomu, že nebyly k dispozici konkrétní důkazy o posouzení úvěruschopnosti, Komise proto posoudila celkové právní prostředí, jak je uvedeno ve 188. až 201. bodě odůvodnění výše, v kombinaci s chováním tří spolupracujících bank ve vlastnictví státu s ohledem na úvěry poskytované společnostem zařazeným do vzorku. Toto chování bylo v rozporu s jejich oficiálním postojem během inspekce na místě, protože v praxi nejednaly na základě důkladného tržního posouzení rizik.

(205) Inspekce na místě odhalily, že (s jedinou výjimkou určitých úvěrů v cizí měně) byly úvěry poskytnuty čtyřem skupinám vyvážejících výrobců zařazených do vzorku za úrokové sazby blízké referenčním úrokovým sazbám Čínské lidové banky (dále jen „PBOC“) bez ohledu na finanční situaci a situaci zohledňující úvěrové riziko společností. Z toho vyplývá, že úvěry byly poskytnuty za nižší než tržní sazby ve srovnání se sazbou odpovídající rizikovému profilu čtyř vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Kromě toho obdržely společnosti zařazené do vzorku revolvingové úvěry, které jim umožňují okamžitě nahradit kapitál splacený na úvěry v den splatnosti čerstvým kapitálem z nových úvěrů. V případě dvou skupin společností zařazených do vzorku byly harmonogramy plateb upraveny nebo byl dluh prominut z důvodu finančních potíží.

(206) Komise rovněž zjistila, že úvěry, které měly být oznámeny bankami jakožto „neběžné“ úvěry, nebyly uvedenými třemi spolupracujícími bankami ve vlastnictví státu jako takové označeny v národním centrálním úvěrovém registru. Povinnost tyto „neběžné úvěry“ hlásit existuje zejména v případě, že úvěry byly restrukturalizovány, že dlužník nesplácí nebo že byly vydány revolvingové úvěry. Tyto případy byly zjištěny u všech čtyř skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. V souladu s „Pokyny pro klasifikaci úvěrů na základě rizika“ vydanými CBRC měly být všechny tyto případy uvedeny v centrálním úvěrovém registru. Toto nedostatečné vykazování ze strany finančních institucí způsobuje zkreslení úvěrové situace společností v centrálním úvěrovém registru, jelikož tento registr pak neuvádí skutečnou úvěruschopnost společnosti. V důsledku toho, i kdyby finanční instituce měla použít tržní posouzení rizik, učinila by tak na základě nesprávných informací.

(207) Komise proto dospěla k závěru, že čínská vláda vykonávala účinnou kontrolu nad chováním tří spolupracujících bank ve vlastnictví státu, pokud jde o jejich úvěrové politiky a posuzování rizik týkajících se odvětví pneumatik.

c) Závěr o spolupracujících finančních institucích

(208) Komise konstatovala, že právní rámec uvedený vý