ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(8)

Rozpočtové projekce programu pro rok 2010 se jeví jako realistické, ale výsledky rozpočtového hospodaření plánované pro rok 2011 a následující období by se mohly ukázat jako horší, než program předpokládá. Především vládní zásahy směřující ke stabilizaci finančních trhů pravděpodobně budou z velké části prováděny po celé programové období a mohly by mít nepříznivý dopad na rozpočtové cíle. Ačkoli optimistický makroekonomický scénář programu pro rok 2010 více než vyrovnávají poměrně opatrné projekce příjmů, což možná dokonce ponechává určitý prostor pro lepší než očekávaný cíl, zbytku programového období se to zřejmě netýká. Kromě toho, v období po roce 2011 nelze uskutečnit všechny úspory konsolidačního opatření. V neposlední řadě se může ukázat, že vzhledem k poněkud optimistickým projekcím nezaměstnanosti budou sociální dávky vyšší, než program předpokládá. Rovněž nejsou plně vysvětleny změny poměru příjmů a výdajů v roce 2012, kdy program bez jakéhokoli opatření předpokládá zlepšení salda o 0,5 % HDP. Projekce vychází v zásadě z optimistických makroekonomických předpokladů a elasticity. Je však třeba uvést, že nizozemské orgány v současnosti provádějí zásadní přezkum rozpočtu pro roky 2011 a 2012, který by mohl sloužit jako základ pro dodatečné konsolidační opatření a měl by přispět k posílení průměrného ročního fiskálního úsilí pro období od roku 2011 podle doporučení, a mohl by proto vést k lepším než očekávaným výsledkům rozpočtového hospodaření, ačkoli dosud není jasný rozsah a povaha žádného dodatečného konsolidačního opatření. Historie nizozemské rozpočtové konsolidace je poměrně dobrá a v současné kritické situaci nepředstavuje dodatečné riziko.
(8)

Výsledky rozpočtového hospodaření by mohly pro rok 2010 dopadnout lépe, než předpokládal program, ale pro pozdější období hůře, než uváděly projekce. Referenční scénář v aktualizovaném programu pochází z návrhu rozpočtu na rok 2010 zveřejněného v září roku 2009 a nezohledňuje následující zlepšení ekonomického výhledu pro období 2009–10 (3). Rovněž předběžné fiskální výsledky za rok 2009 se jeví jako lepší než předpokládané, zejména v oblasti vyšších než předpokládaných příjmů z DPH. Schodek za rok 2009 podle nedávno zveřejněných národních účtů dosahuje výše pouze 0,8 % HDP oproti předpokládané hodnotě 2,2 % HDP v aktualizovaném programu. To by se mohlo přenést i do roku 2010. Pro období 2011–2012 předpokládá referenční scénář velmi silný růst HDP vycházející z oživené domácí poptávky. Odbourávání stimulačních opatření, zejména návrat úrokových sazeb na normální úroveň, by však mohlo oslabit důvěru spotřebitelů, především s ohledem na vysokou zadluženost domácností. Tento vývoj by se mohl ještě zhoršit, pokud by se zpomalilo současné tempo inflace cen nemovitostí. Přestože se situace ve finančním sektoru výrazně zlepšila, ztráty z úvěrů v některých velkých bankách jsou stále vysoké a úvěrové marže se tenčí. Vzhledem k důležitosti bankovního systému pro fungování hospodářství mohou mít i případné vládní intervence v případě krize důvěry nepříznivý dopad na rozpočet, přestože by některé náklady vládní podpory finančnímu sektoru mohly být později také získány zpět. V polovině září roku 2010 se konají parlamentní volby, a proto hrozí rizika pocházející z volebního cyklu, avšak není nutné je považovat za příliš velká.
(4)

Ačkoliv je velká část poklesu skutečného HDP v souvislosti s krizí cyklická, negativně ovlivněna byla také úroveň potenciálního produktu. Kromě toho může krize prostřednictvím nižších investic, horší dostupnosti úvěrů a rostoucí strukturální nezaměstnanosti rovněž ovlivnit potenciální růst ve střednědobém výhledu. Dopad hospodářské krize navíc posiluje negativní účinky stárnutí obyvatelstva na potenciální produkt a udržitelnost veřejných financí. V této situaci bude velmi důležité urychlit tempo strukturálních reforem s cílem podpořit potenciální růst, což by mělo rovněž pomoci obnovit udržitelnost veřejných financí. Pro Rumunsko je zejména důležité přijmout návrh důchodové reformy a tuto reformu provést, jakož i reformy fiskálního řízení a strukturální reformy stanovené v programu podpory na zlepšení platební bilance. Navíc by měla být podniknuta konkrétní opatření pro urychlení využití strukturálních fondů EU, protože to by umožnilo navýšení investic do dlouhodobého růstu, aniž by bylo ohroženo dosažení dohodnutých cílů rozpočtového schodku.
(7)

Hlavním cílem rozpočtové strategie programu je snížit schodek veřejných financí na 3 % HDP v roce 2012, tj. o jeden rok dříve, než doporučila Rada v rámci postupu při nadměrném schodku. Předpokládá se, že celkový schodek klesne z úrovně 5,5 % HDP v roce 2010 na 4,2 % HDP v roce 2011 a 3,0 % HDP v roce 2012. Dvě třetiny snížení schodku v období let 2010 až 2012 by odrážely strukturální zlepšení z počátečního období (měřené podle společně dohodnuté metodiky použité pro údaje uvedené v programu); zbývající třetina by vyplývala z příznivého cyklického vývoje. Hlavní hnací sílu strukturálního zlepšení představují plánovaná výrazná snížení veřejné spotřeby a kapitálových výdajů. Podle programu by průměrné roční úsilí o fiskální konsolidaci v letech 2010–2012, přepočítané podle společně dohodnuté metodiky, dosahovalo výše přibližně 1 % HDP, což je v souladu s doporučením Rady v rámci postupu při nadměrném schodku. Součástí plánu je pokračování konsolidace v období po roce 2012 s cílem dosáhnout pokroku při úsilí o dosažení střednědobého rozpočtového cíle, kterým je vyrovnaný rozpočet ve strukturálním vyjádření. S ohledem na nejnovější projekce a úroveň dluhu odráží tento střednědobý cíl cíle paktu více než přiměřeně. Program však nepředpokládá jeho dosažení během programového období.
(10)

Střednědobé projekce vývoje dluhu, které předpokládají, že se tempo růstu HDP bude na hodnoty projektované před krizí vracet postupně a že se míra zdanění vrátí na úroveň před jejím vypuknutím, a které zohledňují předpokládané zvyšování výdajů souvisejících se stárnutím obyvatelstva, ukazují, že by rozpočtová strategie plánovaná v programu, pokud by byla naplněna v současné podobě a pokud by nedošlo k dalším změnám politiky, na několik let poměr dluhu k HDP stabilizovala, ale nezabránila by opětnému nástupu mírně vzestupného trendu kolem roku 2020.
(7)

Hlavním cílem střednědobé rozpočtové strategie je snížit schodek do roku 2013 pod referenční hodnotu 3 % HDP v souladu s doporučením Rady podle čl. 126 odst. 7 Smlouvy o fungování Evropské unie ze dne 2. prosince 2009. Aktualizace stanoví cílový schodek pro rok 2011 na 6,6 %, pro rok 2012 na 4,6 % a pro rok 2013 na 2,8 % HDP. Podobně se plánuje, že primární saldo se postupně zlepší z odhadovaného schodku ve výši 6,4 % HDP v roce 2009 na schodek ve výši 0,6 % HDP v roce 2012 a posléze na přebytek ve výši 1,3 % HDP v roce 2013. U strukturálního salda se plánuje zlepšení v průměru téměř o 1,75 % HDP ročně v letech 2011–2013. Plánované snížení schodku je založeno na konsolidačních opatřeních, jejichž celkový dopad by měl do roku 2013 dosáhnout 3½ % HDP. Tato opatření zahrnují různé oblasti, kdy největší rozpočtové úspory by se měly týkat sociálních transferů (přibližně 1 % HDP), investičních výdajů (0,75 % HDP), mzdových nákladů ve veřejném sektoru (0,5 % HDP) a daně z příjmů fyzických osob (0,5 % HDP). Zdá se, že omezení výdajů by mohla dále napomoci opatření přijatá v posledních letech, zejména ve vztahu ke mzdám ve veřejném sektoru a k reformě starobních důchodů. Naopak se předpokládá, že výdaje na úroky se ze 2,9 % HDP v roce 2009 zvýší na 4,1 % HDP v letech 2012 a 2013 vzhledem k tomu, že se od konce roku 2008 do konce roku 2012 předpokládá zvýšení poměru dluhu k HDP přibližně o 25 procentních bodů. Pokud rovněž vezmeme v úvahu postupné zrychlování růstu HDP a postupný návrat daňových příjmů téměř na úroveň před krizí z hlediska HDP, přepokládá se, že tři pětiny snížení schodku v letech 2011–2013 budou způsobeny poklesem poměru výdajů k HDP, zatímco zvýšení poměru příjmů k HDP bude mít za následek snížení zbývajících dvou pětin. Toto převažující zaměření na stranu výdajů lze přivítat. V nominálních hodnotách vzrostou za programové období příjmy přibližně o 4,5 % a výdaje o 1 % ročně (primární výdaje budou v období 2011–2013 v průměru stagnovat). Jak uvedly portugalské orgány, je střednědobým rozpočtovým cílem pro rozpočtovou pozici Portugalska strukturální schodek ve výši 0,5 % HDP. S ohledem na nejnovější projekce a úroveň dluhu odráží tento střednědobý cíl více než přiměřeně cíle paktu, jichž by však nebylo v programovém období dosaženo.
(7)

Hlavním cílem střednědobé rozpočtové strategie v programu je snížit schodek pod 3 % HDP do roku 2011 neboli ve lhůtě pro nápravu nadměrného schodku stanovené Radou a v roce 2012 poměr schodku k HDP celkově stabilizovat. Ze strukturálního hlediska by se rozpočtová pozice v roce 2011 zlepšila o ¾ procentního bodu HDP, ale v roce 2012 by se opět zhoršila o ½ procentního bodu, což by Maltu dále odklonilo od střednědobého cíle pro její rozpočtovou pozici. Střednědobým cílem Malty je ze strukturálního hlediska vyrovnaná pozice, což s ohledem na nejnovější projekce a úroveň dluhu odráží cíle paktu. Program nepředpokládá dosažení střednědobého cíle v programovém období. Snížení celkového schodku v roce 2011 se plánuje prostřednictvím omezení poměru výdajů k HDP, které by více než vykompenzovalo předpokládaný propad poměru příjmů k HDP, přičemž téměř stabilní situace v roce 2012 je výsledkem dalšího poklesu obou poměrů. Tento vývoj není dostatečně podložen konkrétními opatřeními, ačkoliv se předpokládá, že k omezení výdajů přispěje upuštění od dočasných opatření na podporu hospodářského oživení po roce 2010 a pokračující politika omezení přijímání nových pracovníků ve veřejném sektoru. Roční růst výdajů by v roce 2011 zmírnil na 1,8 % a v roce 2012 na 2,7 % oproti 9,3 % v roce 2010. V poměru k HDP přispívá k celkovému snížení výdajů v letech 2010 až 2012 kompenzace zaměstnanců, mezispotřeba, veřejné investice a „jiné“ výdaje, zatímco sociální transfery zůstávají stabilní, v čemž se projevuje poměrně silná dynamika především důchodů. Na straně příjmů se po daňových příjmech předpokládaných v programu v roce 2010 očekává, že nepřímé daně v poměru k HDP v letech 2011 i 2012 klesnou, zatímco přímé daně v roce 2011 dále porostou a v roce 2012 se stabilizují.
(8)

Je možné, že rozpočtové výsledky budou horší, než program předpokládá. Příjmy by v roce 2010 mohly být o ¼ % HDP nižší, než se předpokládá, zejména proto, že kvůli dřívější uzávěrce program nezohlednil rozhodnutí Ústavního soudu, kterým se odvolává parlamentem přijatá daň z nemovitostí na základě hodnoty. Očekává se několik překročení na straně výdajů způsobených náklady souvisejícími s opětovným převodem letecké společnosti MALEV do vlastnictví státu a se skutečností, že plánované snížení dotací systému dálkové veřejné dopravy není plně podpořeno strukturálními opatřeními. Program rovněž počítá s dodatečnými úsporami v rozpočtových kapitolách kvůli nedávno zavedenému systému pokladníků, ty však nejsou zajištěny, neboť nejsou podpořeny konkrétními opatřeními. A konečně jednorázový příjem ve výši ¼ % HDP v roce 2010 z převodu způsobilých zaměstnanců a důchodců ze soukromého pilíře do veřejného důchodového systému je stále ještě potřeba potvrdit v rámci postupu oznamování. Na druhé straně existují rozpočtové rezervy ve výši přibližně ½ % HDP, které by bylo možné zmrazit, a škrty pohotovostních výdajů ve výši 0,2 % HDP, které by mohly kompenzovat nepříznivý vývoj. Co se týče roků 2011 a 2012, lze navíc ke změně ve srovnávací základně (včetně zrušení daně z nemovitostí) očekávat nekázeň v dodržování programu jak na straně příjmů, tak na straně výdajů. Rychlost hospodářského oživení a podíl výdajů na soukromou spotřebu v roce 2011 a v dalších letech je v programu mírně optimističtější než v projekcích útvarů Komise, což znamená, že daňové příjmy mohou být v programu mírně nadhodnocené. Pokud jde o výdaje, hlavní část úsporných opatření plánovaných v programu za účelem vyvážení pokračujícího poklesu poměru příjmů k HDP dosud nebyla podpořena konkrétními rozhodnutími. Program navíc nezohledňuje ztráty centrální banky, které by podle očekávání na základě současných odhadů měly vést ke zvýšení schodku o 0,1–0,2 % HDP v roce 2011 a 0,3–0,4 % HDP v roce 2012. Výdaje by konečně mohly být vyšší také kvůli ztrátám státem vlastněných společností. Zároveň činí rozpočtové rezervy pro vyrovnání nekázně pouze přibližně 0,2 % HDP v roce 2011 a 0,4 % HDP v roce 2012 oproti 0,8 % HDP v roce 2010. Ačkoli bylo v posledních letech cílových rozpočtových schodků dosaženo, rizika v souvislosti s dosavadními výsledky Maďarska, kdy v předchozích letech došlo k významné nekázni, jsou přinejlepším neutrální povahy. Existuje zde tudíž značné riziko, že výsledné schodky budou horší, než se plánuje v programu.
(7)

Hlavním cílem rozpočtové strategie programu je dovést saldo veřejných financí na referenční hodnotu 3 % HDP do roku 2013 neboli ve lhůtě stanovené v doporučení Rady ze dne 2. prosince 2009. Program předpokládá, že nominální schodek rozpočtu klesne v roce 2011 na 6 % HDP, v roce 2012 dále na 4,6 % a v roce 2013 nakonec dosáhne 3 %. Očekává se, že primární saldo půjde v podstatě podobnou cestou a na konci programového období by dosáhlo – 0,1 % HDP oproti – 5,5 % HDP v roce 2010. Strukturální schodek vypočítaný podle společně schválené metodiky by se po roce 2010 nadále zlepšoval a v roce 2011 by dosáhl asi 5 % HDP, v roce 2012 výše 4 % a v roce 2013 výše 2,75 %. Průměrné roční fiskální úsilí by v období 2010–2013 vycházelo na 0,9 % HDP, což je mírně pod úrovní průměrného úsilí ve výši více než 1 % HDP ročně doporučeného Radou. Konsolidační strategie nastíněná v programu by se opírala o opatření zaměřená na omezování růstu výdajů na všech vládních úrovních, která by doplňovala úplné ukončení opatření v souladu s EERP v roce 2011. Francouzské orgány hodlají počínaje rokem 2011 dále snižovat rozpočtový dopad stávajících daňových výjimek asi o 0,1 % HDP ročně. Opatření na podporu konsolidační strategie dosud nejsou specifikována, ale měla by být odhalena v nadcházejících měsících. Program má za to, že střednědobým cílem je vyrovnaný rozpočet ve strukturálním vyjádření. S ohledem na nejnovější projekce a úroveň dluhu odráží tento střednědobý cíl cíle paktu více než přiměřeně. Aktualizovaný program stability nepředpokládá dosažení střednědobého rozpočtového cíle v programovém období.
(2)

Globální finanční krize zesílila otřes z náhlého ukončení prudkého růstu domácích úvěrů a cen nemovitostí v Lotyšsku tím, že došlo ke zpřísnění dostupnosti úvěrů a podmínek, za nichž jsou poskytovány. Současný pokles na vnějších trzích postihl odvětví obchodovatelných statků. Kromě toho ztrátu konkurenceschopnosti z předchozích let prohloubilo znehodnocení měn některých hlavních obchodních partnerů. Lotyšské finanční trhy a bankovní sektor jsou od října roku 2008 pod značným tlakem. To přimělo lotyšské orgány k tomu, aby požádaly o mezinárodní finanční pomoc; tato pomoc byla poskytnuta na konci roku 2008 (2) a byla podmíněna rozsáhlou fiskální konsolidací a reformou finančního systému a strukturálními reformami. Vzhledem k mnohem rozsáhlejšímu zhoršení hospodářských a rozpočtových podmínek v první polovině roku 2009, než se očekávalo, vláda následně provedla dodatečná opatření pro fiskální konsolidaci, která byla zčásti podpořena strukturálními reformami. Výše popsaný vývoj přiměl Radu k tomu, aby dne 7. července 2009 rozhodla o existenci nadměrného schodku v Lotyšsku a doporučila jeho nápravu do roku 2012 v souladu s čl. 104 odst. 7 Smlouvy o ES. V druhém pololetí roku 2009 se exportně zaměřený sektor ekonomiky stabilizoval a začal vykazovat určité počáteční znaky oživení. Oslabení domácí poptávky však zůstalo velice vážné, a to především kvůli prudkému zhoršení situace na trhu práce a zápornému růstu úvěrů. Ke stabilizaci důvěry a zlepšení tržních nálad vůči Lotyšsku nicméně přispělo vyplácení mezinárodní finanční pomoci, důsledné provedení rozpočtu na rok 2009 a úspěšné přijetí rozpočtu pro rok 2010, který obsahuje další opatření pro fiskální konsolidaci. Pro hospodářskou politiku je i nadále hlavní výzvou hospodářská stabilizace a návrat k procesu vyrovnávání rozdílů v hospodářské úrovni, který vychází z pevných základů. Hospodářská stabilizace závisí do značné míry na ukotvení dlouhodobých očekávání, pro které má zásadní význam provedení plánovaného procesu fiskální konsolidace. Hospodářská stabilizace rovněž přímo závisí na přijetí strukturálně rozumných a sociálně spravedlivých fiskálních opatření a rovněž na pokroku dosaženém při restrukturalizaci hospodářství směrem k odvětví obchodovatelných statků. Zdá se, že vzhledem k výraznému zhoršení vnější konkurenceschopnosti v letech hospodářského rozmachu je zapotřebí dále upravit ceny na domácím trhu a zvýšit produktivitu. Využití strukturálních fondů EU by mělo přispět k posílení odvětví obchodovatelných statků a zmírnění recese. Prudký pokles domácí poptávky a nárůst volné kapacity přispěly ke zmírnění stávající nerovnováhy, ke snížení inflace a odstranění vnějšího schodku, a to do značné míry zhroucením dovozu. Saldo zahraničního obchodu, které bylo v letech hospodářského rozmachu výrazně negativní a bylo financováno dovozem kapitálu ve spojitosti s bankovním sektorem, což vedlo k rychlému nárůstu čistých vnějších závazků, dosáhlo v roce 2009 odhadovaného přebytku přesahujícího 8 % HDP a během programového období zůstane ve výrazném přebytku.
(7)

Hlavním cílem střednědobé rozpočtové strategie je napravit do roku 2012 nadměrný schodek, a to v souladu s doporučením Rady podle čl. 126 odst. 7 ze dne 2. prosince 2009, a do roku 2015 dosáhnout vyrovnaného rozpočtu jak z hlediska nominálního, tak strukturálního. Z tímto účelem je program zaměřen na zlepšení celkového schodku z 5,9 % HDP v roce 2009 na 4,8 % v roce 2010, 4,1 % v roce 2011 a 3 % v roce 2012. Primární saldo vykazuje o něco silnější zlepšení, jelikož úrokové výdaje by podle plánu měly během programového období vzrůst o 0,2 % HDP. Strukturální schodek (přepočítaný na základě údajů v programu) se zlepší z 3,8 % HDP v roce 2009 na 3,4 % HDP v roce 2010, 2,9 % HDP v roce 2011 a 2,2 % HDP v roce 2012. Po úpravě dosahující 0,5 % HDP v roce 2010 je v rámci programu plánována úprava ve výši 0,5 % v roce 2011 a 0,75 % HDP v roce 2012, tudíž bude během programového období dosaženo průměru přesahujícího 0,5 % HDP ročně. To je mírně pod průměrným fiskálním úsilím ve výši 0,75 % HDP, které bylo doporučeno podle čl. 126 odst. 7, jelikož proces je založen na lepších makroekonomických předpokladech. Zdá se, že úprava je v určité míře odložena do závěrečné části programového období a do velké míry vychází spíše z nárůstu příjmů než z omezení výdajů. Úprava je založena na značném snížení schodku federálních financí a menších sníženích schodků systému sociálního zabezpečení a regionů a společenství. Vláda neplánuje jednorázová opatření. Opatření, která přispívají k dosažení cíle pro rok 2011, jsou zčásti neupřesněná a pro rok 2012 nebyla opatření upřesněna vůbec. Program potvrzuje závazek splnit střednědobý cíl, tedy dosáhnout ze strukturálního hlediska rozpočtového přebytku ve výši 0,5 % HDP. S ohledem na nejnovější projekce a úroveň dluhu odráží tento střednědobý cíl cíle paktu, program však nepředpokládá, že bude tohoto cíle dosaženo v programovém období.
(7)

Pro období po roce 2010 program předkládá plnohodnotný rozpočtový scénář vycházející z hypotézy „nezměněné politiky“, podle kterého by schodek veřejných financí nejdříve vzrostl na 5,0 % HDP v roce 2011 a poté by se pomalu snižoval na 4,6 % HDP v roce 2012 a na 4,3 % HDP v roce 2013, až by dosáhl 3,1 % HDP v roce 2014, jak bude postupně doznívat vliv krize. Tento scénář tedy naznačuje, že schodek veřejných financí by zůstal do konce období, na které se scénář vztahuje, nad úrovní 3 % HDP. Automatické snížení schodku by bylo způsobeno postupným obnovením příjmů a také mírným poklesem poměru výdajů k HDP. Očekává se, že poměr příjmů k HDP se mírně zvedne ze dna, jež bude zaznamenáno v roce 2011 (38,1 % HDP), na 39,5 % HDP především v důsledku znovuoživení v oblasti přímých daní od roku 2011, ve kterém podle předpokladů vyvrcholí opožděný dopad krize na příjmy. Zároveň se podle projekcí mírně sníží poměr výdajů k HDP z maxima v hodnotě 43,6 % HDP dosaženého v roce 2010 na 42,7 % v roce 2014, což bude způsobeno postupným zrychlováním růstu. Strukturální schodek (přepočítaný útvary Komise) by nejdříve vzrostl z 2,25 % HDP v roce 2010 přibližně na 3,5 % v roce 2011, kdy by celkový schodek dosáhl maxima ve výši 5,0 % HDP, a po snížení celkového schodku by poté mírně poklesl v roce 2014 na 2,25 % HDP. V programu se konstatuje, že hlavním cílem střednědobé rozpočtové strategie je opětovné dosažení rovnováhy v rámci veřejných financí do roku 2014 prostřednictvím snížení celkového schodku přibližně o 1 procentní bod HDP ročně. Sdělení jakýchkoli informací ohledně úrovní příjmů a výdajů souvisejících s tímto postupem korekce či s podpůrnými opatřeními je však odloženo až na dobu po konzultaci se sociálními partnery, jež by měla být uzavřena koncem dubna tohoto roku. Program uvádí, že vzhledem k významu implicitních závazků souvisejících se stárnutím obyvatelstva byl střednědobý rozpočtový cíl pozměněn ze strukturálního schodku v hodnotě 0,8 % HDP na strukturální přebytek ve výši 0,5 % HDP. S ohledem na nejnovější projekce a úroveň dluhu se zdá, že tento střednědobý cíl dostatečně nezohledňuje implicitní závazky související se stárnutím obyvatelstva, ačkoliv dluh se nachází pod referenční hodnotou Smlouvy. Program nepočítá s tím, že tohoto střednědobého cíle se dosáhne do konce období, na které se vztahuje.
(2)

Nízká zadluženost domácností a relativně solidní finanční sektor v Itálii sice dosud částečně zmírňovaly dopad celosvětové finanční krize, nicméně hluboce zakořeněné strukturální nedostatky, jež zapříčiňují neuspokojivý růst produktivity, oslabily italské hospodářství dávno před nástupem celosvětového zhoršení hospodářské situace. Poté, co se HDP po pět čtvrtletí snižoval, začal se ve třetím čtvrtletí roku 2009 zvyšovat, ve čtvrtém čtvrtletí však opět mírně poklesl. Recese si vybrala daň na trhu práce se zpožděním: v roce 2009 se její dopad projevil spíše na počtu odpracovaných hodin než na počtu zaměstnaných a mnoho pracujících – zejména v nejhůře zasaženém, výrobním odvětví – čerpalo prostředky z fondů mzdových příplatků (cassa integrazione), aby doplnili svou mzdu kvůli nižšímu počtu odpracovaných hodin. V situaci zvýšené averze k riziku byla reakce vládních politik na krizi přiměřená, především s ohledem na velmi vysoký veřejný dluh. Od posledního čtvrtletí roku 2008 vláda schválila několik opatření, aby se podpořila stabilita finančního odvětví, znovu nastolila důvěra a ulevilo se podnikům v tísni a domácnostem. Podle vládních odhadů byla opatření pro oživení plně financována z realokace stávajících finančních prostředků a zvýšení příjmů, aniž by to mělo dopad na schodek. I přes obezřetnou fiskální politiku vlády však byl dopad zhoršení hospodářské situace na italské veřejné finance významný. Poměr schodku veřejných financí k HDP vzrostl od roku 2008 do roku 2009 na dvojnásobek, tj. na 5,3 % HDP (potvrzeno v odhadech statistického úřadu zveřejněných dne 1. března 2010). To spolu s velmi vysokým poměrem veřejného dluhu k HDP vedlo Radu dne 2. prosince 2009 k rozhodnutí o tom, že v Itálii existuje nadměrný schodek, a ke stanovení lhůty k jeho odstranění do roku 2012. Vedle fiskální konsolidace, jež je podmínkou pro to, aby si veřejné finance zachovaly udržitelný vývoj, bude v nadcházejících letech klíčovým úkolem italské hospodářské politiky podporovat rychlé a trvalé oživení růstu produktivity tak, aby se obnovila konkurenceschopnost a zvýšil se nízký růst potenciálního HDP země. Dalekosáhlé strukturální reformy jsou pro řešení problému produktivity klíčové. Obnovení konkurenceschopnosti v krátkodobém výhledu navíc také vyžaduje, aby se zajistilo, že vývoj mezd bude lépe odpovídat vývoji produktivity.