OBECNÉ ZÁSADY EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY

ze dne 9. prosince 2011

o statistické zpravodajské povinnosti stanovené Evropskou centrální bankou v oblasti externí statistiky

(přepracované znění)

(ECB/2011/23)

(2012/120/EU)

RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,

s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 3.1 a 3.3, články 5.1, 12.1, 14.3 a článek 16 tohoto statutu,

s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou (1), a zejména na článek 4 a článek 8 uvedeného nařízení,

vzhledem k těmto důvodům:

Mezinárodní statistické standardy, o něž se opírá sestavování platební bilance a investiční pozice vůči zahraničí, byly v období následujícím po přijetí obecných zásad ECB/2004/15 revidovány. Mezinárodní měnový fond (MMF) zveřejnil šesté vydání Manuálu platební bilance a investiční pozice vůči zahraničí („Balance of Payments and International Investment Position Manual“) (dále jen „BPM6“) a Statistická komise OSN přepracovala mezinárodní statistický standard pro národní účty ve své poslední verzi Systému národních účtů z roku 2008. Evropská komise navíc předložila návrh nařízení o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii (ESA 2010) (3) .

Národní centrální banky a ostatní příslušné orgány mají při splnění licenčních a jiných relevantních omezení přístup k centralizované databázi cenných papírů (dále jen „CSDB“). CSDB bude hlavním zdrojem referenčních údajů používaných národními centrálními bankami a ostatními příslušnými orgány při vytváření údajů požadovaných pro sestavování statistiky transakcí a pozic eurozóny, která se týká portfoliových investic. Spojením informací z CSDB s údaji shromážděnými podle jednotlivých cenných papírů by mělo být zejména možné přesně sestavovat transakce a pozice týkající se portfoliových investic do cenných papírů, které jsou vydány rezidenty eurozóny a které drží rezidenti v jiných členských státech eurozóny. To v konečném důsledku umožní sestavování sektorového členění, pokud jde o údaje o pasivech portfoliových investic eurozóny.

Hodnocení kvality statistiky platební bilance eurozóny, statistiky investiční pozice eurozóny vůči zahraničí a výkazu devizových rezerv by mělo probíhat v souladu s rámcem ECB pro kvalitu statistik („Statistics Quality Framework“). Národní centrální banky, případně ve spolupráci s ostatními příslušnými orgány, by měly hodnotit kvalitu údajů, které poskytují.

K předávání důvěrných statistických informací z národních centrálních bank do ECB dochází v takovém rozsahu a s takovou podrobností, jež jsou nezbytné pro plnění úkolů ESCB. Pokud jsou zdroji statistických informací označených za důvěrné příslušné orgány jiné než národní centrální banky, měla by ECB takové důvěrné statistické informace používat v souladu s nařízením (ES) č. 2533/98.

PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:

Článek 1

Definice

Pro účely těchto obecných zásad:

Článek 2

Statistické povinnosti národních centrálních bank

1. Národní centrální banky poskytují ECB údaje o mezinárodních transakcích, pozicích a přecenění, jakož i o stavu rezervních aktiv, ostatních devizových aktiv a závazků spojených s rezervami, které jsou nezbytné k tomu, aby ECB mohla sestavit agregovanou statistiku platební bilance a investiční pozice vůči zahraničí a výkaz devizových rezerv eurozóny. Údaje se poskytují v souladu s tabulkami 1 až 5 v příloze II a ve lhůtách vymezených v článku 3.

2. Národní centrální banky poskytují ECB rovněž údaje o přeshraniční přepravě eurobankovek v souladu s tabulkou 6 v příloze II. Národní centrální banky vykazují údaje o přeshraniční přepravě eurobankovek, jestliže podle nejlepšího možného odhadu přesahuje celková hodnota přeshraniční přepravy za předchozí rok 1 000 milionů EUR.

3. K údajům se přikládají snadno dostupné informace o jednotlivých hlavních událostech a o důvodech revizí, pokud je velikost změny údajů způsobené těmito jednotlivými hlavními událostmi nebo revizemi významná, nebo pokud o to požádá ECB. Dostupné informace o jednotlivých hlavních událostech se poskytují též ostatním národním centrálním bankám eurozóny v rámci stávajících ujednání, například v kontextu přímých zahraničních investic.

4. Pokud jde o měsíční a čtvrtletní transakce a čtvrtletní pozice, požadované údaje se poskytují ECB tak, jak je uvedeno v přílohách I, II a III, které odpovídají současným mezinárodním standardům, zejména BPM6. Pokud jde o měsíční výkaz devizových rezerv, požadované údaje se poskytují ECB tak, jak je uvedeno v přílohách I, II a III, které odpovídají manuálu MMF „International Reserves and Foreign Currency Liquidity: Guidelines for a Data Template“.

5. Požadované údaje o platební bilanci se poskytují měsíčně a čtvrtletně. Požadované údaje o výkazu devizových rezerv se poskytují měsíčně. Požadované údaje o investiční pozici vůči zahraničí se poskytují čtvrtletně. Požadované údaje o přeshraniční přepravě eurobankovek se poskytují měsíčně.

6. Systémy shromažďování údajů o portfoliových investicích musí odpovídat jednomu z modelů uvedených v tabulce v příloze VI.

7. V případě rozšíření eurozóny národní centrální banka příslušného členského státu a národní centrální banky všech ostatních členských států eurozóny k okamžiku, kdy daný členský stát přijme euro, poskytnou ECB zpětné údaje, aby bylo možné sestavit agregáty za eurozónu v jejím novém složení. Tyto národní centrální banky poskytují zpětné údaje od roku 2008 na základě nejlepšího možného odhadu. O položkách a členění, které je třeba vykazovat, rozhodne pro jednotlivé případy Výkonná rada ECB na návrh Výboru pro statistiku ESCB.

Pokud členský stát, který přijímá euro, vstoupil do Unie po roce 2007, pokrývají zpětné údaje alespoň období ode dne, kdy tento členský stát vstoupil do Unie.

8. V případě rozšíření eurozóny jsou ty členské státy eurozóny, které byly součástí měnové unie v období předcházejícím fyzickému zavedení eura, povinny za toto období poskytnout zpětné údaje za tuto měnovou unii jako celek.

Odchylně od čl. 2 odst. 7 není Banque centrale du Luxembourg povinna předat zpětné údaje za období končící prosincem 2001. Společné zpětné údaje za Belgii a Lucembursko za období končící prosincem 2001 předá Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique. Stejně se postupuje v případě jakýchkoli zpětných údajů, které se týkají období před fyzickým zavedením eura a které jsou požadovány z důvodu změn v metodologii či jiných úprav požadavků.

Článek 3

Lhůty

1. Údaje vyžadované k sestavení měsíční platební bilance eurozóny a údaje o přecenění rezervních aktiv eurozóny se poskytují ECB do 14:00 hodin středoevropského času (SEČ) (4) 44. kalendářního dne následujícího po skončení měsíce, ke kterému se údaje vztahují.

2. Údaje vyžadované k sestavení čtvrtletní platební bilance a čtvrtletní investiční pozice eurozóny vůči zahraničí se poskytují ECB do 14:00 hodin:

3. Údaje vyžadované k sestavení výkazu devizových rezerv Eurosystému se ECB poskytnou do 14:00 hodin 10. kalendářního dne po skončení měsíce, ke kterému se údaje vztahují.

4. Údaje vyžadované ohledně přeshraniční přepravy eurobankovek v souladu s tabulkou 6 přílohy II se ECB poskytují do 14:00 hodin 35. kalendářního dne po skončení měsíce, ke kterému se údaje vztahují.

5. Připadá-li termín uvedený v odstavcích 1 až 4 na den, kdy je systém TARGET2 uzavřen, prodlužuje se termín do následujícího provozního dne systému TARGET2 (5).

6. Shromažďování údajů uvedených v odstavcích 1 až 5 na vnitrostátní úrovni se uspořádá tak, aby bylo možné uvedené termíny dodržet.

Článek 4

Spolupráce s příslušnými orgány jinými než národní centrální banky

1. Pokud jsou zdroji některých nebo všech údajů uvedených v článku 2 příslušné orgány jiné než národní centrální banky, stanoví národní centrální banky vhodné formy spolupráce s těmito orgány, aby se zajistila stálá struktura pro předávání údajů, která splňuje standardy ECB, zejména ohledně kvality údajů, a jakékoli další požadavky ECB stanovené v těchto obecných zásadách, pokud tentýž výsledek již nezajišťují vnitrostátní právní předpisy.

2. Pokud se týká finančního účtu platební bilance, souvisejících důchodů a investiční pozice vůči zahraničí, odpovídají národní centrální banky za zajištění toho, aby standardy týkající se pojmů, metodiky a shromažďování, sestavování, analýzy a předávání údajů byly v těchto oblastech udržovány a rozvíjeny.

3. Pokud jsou zdroji statistických informací označených za důvěrné příslušné orgány jiné než národní centrální banky, je ECB povinna takové informace používat v souladu s nařízením (ES) č. 2533/98.

Článek 5

Standardy přenosu

Požadované statistické informace se ECB předávají ve formě, která splňuje požadavky stanovené v příloze IV.

Článek 6

Kvalita statistických informací

1. Aniž jsou dotčeny úkoly ECB provádět sledování uvedené v příloze V, jsou národní centrální banky povinny, případně ve spolupráci s jinými příslušnými orgány podle článku 4, zajistit sledování a hodnocení kvality statistických informací poskytovaných ECB. ECB hodnotí tyto údaje podobným způsobem. Toto hodnocení se provádí včas. Výkonná rada ECB podává Radě guvernérů každoročně zprávu o kvalitě údajů.

2. Hodnocení kvality údajů o transakcích a pozicích v rámci portfoliových investic, jakož i o souvisejících důchodech závisí na dostatečném rozsahu informací o cenných papírech v CSDB a na kvalitě těchto informací.

3. Pokud jsou údaje za určitou položku v tabulkách 1 až 5 přílohy II co do velikosti zanedbatelné či nepodstatné pro statistiku eurozóny a národní statistiku, nebo jejich shromažďování by vyžadovalo nepřiměřené náklady, lze využít nejlepší možné odhady založené na spolehlivé statistické metodice za podmínky, že tím nebude narušena analytická hodnota statistiky. Nejlepší možné odhady lze kromě toho použít pro následující členění v tabulkách 1, 2 a 6 přílohy II:

4. Sledování kvality statistických informací prováděné ECB může zahrnovat přezkoumání revizí provedených u těchto údajů: za prvé, aby se zahrnulo poslední hodnocení statistických informací, a zlepšila se tak jejich kvalita, a za druhé, aby byl co nejvíce zajištěn soulad odpovídajících položek platební bilance pro každou z různých periodicit.

Článek 7

Zjednodušený postup provádění změn

S přihlédnutím ke stanoviskům Výboru pro statistiku ESCB je Výkonná rada ECB oprávněna provádět technické změny příloh těchto obecných zásad za předpokladu, že takové změny nezmění základní koncepční rámec, ani neovlivní zpravodajské zatížení zpravodajských jednotek v členských státech.

Článek 8

První přenos údajů do ECB

1. První přenos údajů týkajících se statistiky platební bilance, statistiky investiční pozice vůči zahraničí a výkazu devizových rezerv se uskuteční v červnu 2014.

2. První přenos údajů týkajících se přeshraniční přepravy eurobankovek se uskuteční v březnu 2013.

Článek 9

Zrušení

1. Obecné zásady ECB/2004/15 se zrušují s účinkem ode dne 1. června 2014.

2. Odkazy na obecné zásady ECB/2004/15 se považují za odkazy na tyto obecné zásady.

Článek 10

Vstup v platnost

1. Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem 1. března 2012.

2. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 2, tyto obecné zásady se použijí od 1. června 2014.

Článek 11

Určení

Tyto obecné zásady jsou určeny všem centrálním bankám Eurosystému.

(1) Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 8.

(2) Úř. věst. L 354, 30.11.2004, s. 34.

(3) KOM(2010) 774 v konečném znění.

(4) Všemi časovými údaji v těchto obecných zásadách se rozumí SEČ, přičemž je zohledněna změna na středoevropský letní čas.

(5) Zavírací a provozní dny systému TARGET2 jsou zveřejňovány na internetových stránkách ECB www.ecb.europa.eu a na internetových stránkách Eurosystému.

Údaje o investiční pozici vůči zahraničí by měly být v co nejširší míře v souladu s ostatními statistikami, např. měnovou a bankovní statistikou, finančními účty a národními účty.

Oblast pokrytá investiční pozicí vůči zahraničí by se měla co nejvíce podobat oblasti pokryté z hlediska toků čtvrtletní platební bilancí. Pojmy, definice a členění jsou v souladu s pojmy, definicemi a členěním, které se používají v případě toků čtvrtletní platební bilance.

Údaje o investiční pozici vůči zahraničí co nejvíce odpovídají mezinárodním standardům (viz čl. 2 odst. 4 těchto obecných zásad). ECB sestavuje investiční pozici vůči zahraničí za eurozónu jako celek. Členění investiční pozice eurozóny vůči zahraničí je uvedeno v tabulce 4 přílohy II.

Výkaz devizových rezerv je měsíční výkaz rezervních aktiv, ostatních devizových aktiv a závazků spojených s rezervami v držení národních centrálních bank a ECB podle výkazu MMF pro devizové rezervy a devizovou likviditu, jak je uveden v manuálu MMF „International Reserves and Foreign Currency Liquidity: Guidelines for a Data Template“. Tyto informace doplňují údaje o rezervních aktivech, které jsou obsaženy v platební bilanci eurozóny.

U přímých investic jsou národní centrální banky povinny čtvrtletně předkládat následující sektorové členění: a) instituce přijímající vklady kromě centrální banky; b) vládní instituce; c) finanční instituce jiné než měnové finanční instituce; d) nefinanční podniky, domácnosti a neziskové instituce sloužící domácnostem. V případě „aktiv portfoliových investic“ a u „ostatních investic“ odpovídá členění výkazů podle institucionálních sektorů standardním položkám MMF, které zahrnují a) centrální banku; b) instituce přijímající vklady kromě centrální banky; c) fondy peněžního trhu; d) vládní instituce; e) finanční instituce jiné než měnové finanční instituce; f) nefinanční podniky, domácnosti a neziskové instituce sloužící domácnostem.

Čtvrtletní statistiky platební bilance co nejvíce odpovídají mezinárodním standardům (viz čl. 2 odst. 4 těchto obecných zásad). Požadované členění čtvrtletních statistik platební bilance je uvedeno v tabulce 2 přílohy II. Harmonizované pojmy a definice používané v kapitálových a finančních účtech jsou uvedeny v příloze III.

S cílem sestavovat sektorové členění platební bilance, a tím umožnit sestavování měnového vyjádření, budou národní centrální banky povinny poskytovat údaje o čistých transakcích týkajících se portfoliových investic do cenných papírů vydaných rezidenty eurozóny, a to v členění podle institucionálního sektoru emitenta. Kromě toho se u pasiv portfoliových investic zahrne členění podle institucionálního sektoru tuzemského emitenta.

Vzhledem ke krátké lhůtě pro poskytování údajů o měsíční platební bilanci, vysokému stupni jejich agregace a jejich použití pro účely měnové politiky a devizových operací povoluje ECB, pokud je to nevyhnutelné, určitou odchylku od mezinárodních standardů (viz čl. 2 odst. 4 těchto obecných zásad). Vykazování na úplné akruální nebo transakční bázi se nevyžaduje. Pokud je to nezbytné ke splnění lhůty, přijme ECB odhady nebo předběžné údaje.

PŘÍLOHA III

POJMY A DEFINICE POUŽÍVANÉ VE STATISTICE PLATEBNÍ BILANCE, STATISTICE INVESTIČNÍ POZICE VŮČI ZAHRANIČÍ A VE VÝKAZU DEVIZOVÝCH REZERV

Aby byla sestavována smysluplná agregovaná statistika eurozóny vůči zahraničí, byly pro oblast statistiky platební bilance, statistiky investiční pozice vůči zahraničí a pro výkaz devizových rezerv vymezeny pojmy a definice. Jako referenční materiály pro tyto pojmy a definice byly použity současné mezinárodní standardy, jako je šesté vydání Manuálu platební bilance a investiční pozice vůči zahraniční (dále jen „BPM6“), který byl vypracován Mezinárodním měnovým fondem (MMF), manuál MMF pro devizové rezervy a devizovou likviditu („International Reserves and Foreign Currency Liquidity: Guidelines for a Data Template“), jakož i návrh nového nařízení Evropského parlamentu a Rady o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii (ESA 2010) (1) vypracovaný Evropskou komisí.

V případě eurozóny hospodářský prostor zahrnuje: i) hospodářský prostor členských států, jejichž měnou je euro; a ii) Evropskou centrální banku (ECB), která se považuje za rezidentní jednotku eurozóny.

Zbytek světa zahrnuje všechny třetí země a mezinárodní organizace včetně těch, které se fyzicky nacházejí uvnitř eurozóny. Všechny orgány Unie kromě ECB se považují za rezidenty mimo eurozónu. V důsledku toho se všechny transakce členských států eurozóny vůči orgánům Unie kromě ECB ve statistice platební bilance eurozóny a statistice investiční pozice eurozóny vůči zahraničí zachycují a klasifikují jako transakce mimo eurozónu.

V níže uvedených případech se země, jíž je subjekt rezidentem, stanoví následujícím způsobem:

a) při provádění mezinárodních transakcí s půdou nebo budovami (např. rekreačními domy) se na jejich vlastníky pohlíží tak, jako by své vlastnictví převedli na pomyslnou institucionální jednotku, která je rezidentem v zemi, kde se tento majetek nachází. Na tuto pomyslnou jednotku se nahlíží tak, jako by ji vlastnil a kontroloval vlastník, který není rezidentem;

b) pokud nemá právnická osoba žádný fyzický rozměr, jako např. investiční fondy (narozdíl od jejich správců), subjekty zřízené pro účely sekuritizace a některé subjekty pro speciální účely, stanoví se země, v níž je rezidentem, na základě hospodářského prostoru, podle jehož práva byl subjekt zaregistrován. Pokud nebyla právnická osoba zaregistrována, považuje se za rezidenta země, jejímž právním řádem se řídí vznik a pokračující existence tohoto subjektu.

1. Pojmy a definice vybraných položek

A. Běžný účet

Na běžném účtu se zachycují toky zboží, služeb, prvotních a druhotných důchodů mezi rezidenty a nerezidenty.

1. ZBOŽÍ

Tato složka zahrnuje movité věci, u nichž dochází ke změně vlastnictví mezi rezidenty a nerezidenty.

1.1 Všeobecné zboží v metodice platební bilance

Všeobecné zboží v metodice platební bilance zahrnuje zboží, u něhož dochází ke změně ekonomického vlastnictví mezi rezidentem a nerezidentem a které není zahrnuto do jiné zvláštní kategorie, například zboží v rámci merchantingu (viz 1.2) a neměnové zlato (viz 1.3), nebo není součástí služeb. Všeobecné zboží by se mělo oceňovat tržní hodnotou a cenami FOB (free on board). Dovoz a vývoz zboží v rámci kvazitranzitního obchodu se zahrnuje do podílů zemí na souhrnných ukazatelích Unie, a pokud jde o obchod v rámci Unie, partnerská země by měla být definována podle zásady země odeslání.

1.2 Čistý vývoz zboží v rámci merchantingu

Merchanting je definován jako nákup zboží rezidentem (ve vykazujícím hospodářství) od nerezidenta v kombinaci s následným prodejem téhož zboží jinému nerezidentovi, aniž by se zboží nacházelo ve vykazujícím hospodářství. Čistý vývoz zboží v rámci merchantingu představuje rozdíl mezi hodnotou prodeje a hodnotou nákupu zboží, které je předmětem merchantingu. Tato položka zahrnuje obchodní rozpětí obchodníků, zisky a ztráty z držby a změny stavu zásob zboží v rámci merchantingu.

1.2.1 POŘÍZENÍ ZBOŽÍ V RÁMCI MERCHANTINGU

Pořízení zboží v rámci merchantingu se vykazuje jako záporná hodnota na příjmové straně (vývoz) vykazujícího hospodářství.

1.2.2 PRODEJ ZBOŽÍ V RÁMCI MERCHANTINGU

Prodej zboží v rámci merchantingu se vykazuje jako kladná hodnota na příjmové straně (vývoz) vykazujícího hospodářství.

1.3 Neměnové zlato

Neměnové zlato zahrnuje veškeré zlato jiné než zlato měnové. Měnové zlato je ve vlastnictví měnových orgánů, které jej drží jako rezervní aktivum (viz 6.5.1). Neměnové zlato může mít podobu zlata ve fyzické podobě (tj. mincí, ingotů či prutů o ryzosti nejméně 995/1000, včetně zlata drženého na účtech pro alokované zlato), zlatého prachu a zlata v nezpracované či v částečně opracované podobě.

1.4 Očištění o branding – kvazitranzitní obchod

Kvazitranzitní obchod je termín, který se používá pro definování zboží dovezeného do členského státu, celně propuštěného do volného oběhu v rámci Unie (s uhrazením dovozního cla) subjektem, který se nepovažuje za rezidentní institucionální jednotku, a poté odeslaného do jiného členského státu.

Branding je povinen zachycovat členský stát, kterého se „kvazitranzitní obchod“ dotýká, za účelem hlášení rozdílu mezi hodnotou procleného všeobecného zboží při jeho dovozu ze třetí země a jeho hodnotou v okamžik následného odeslání do jiného členského státu. Geografické členění by se mělo provádět na základě země, jejímž rezidentem je mateřský podnik, který ovládá společnost vyřizující celní odbavení spojené s tímto zbožím ve vykazující zemi.

2. SLUŽBY

Služby představují výsledek produkční činnosti, který mění poměry spotřebitelských jednotek anebo napomáhá směně produktů či finančních aktiv. Služby obecně nepředstavují samostatné položky, u nichž by bylo možné určit vlastnictví, a obecně nemohou být odděleny od svého poskytnutí.

2.1 Výrobní služby u cizích fyzických vstupů

Výrobní služby u cizích fyzických vstupů zahrnují zpracování, montáž, označování, balení a tak podobně, prováděné podniky, které nejsou vlastníkem daného zboží. Tyto výrobní služby provádí subjekt, který (za to) od vlastníka zboží obdrží odměnu. Jelikož se nemění vlastnictví zboží, nezachycuje se mezi zpracovatelem a vlastníkem žádná transakce týkající se všeobecného zboží. Hodnota odměny účtovaná za výrobní služby u cizích fyzických vstupů nemusí být nutně stejná jako rozdíl mezi hodnotou zboží zaslaného ke zpracování a jeho hodnotou po zpracování. Vyloučeny jsou montáž prefabrikovaných konstrukcí (zahrnuje se do stavebních prací) a označování a balení v souvislosti s dopravou (zahrnuje se do dopravy).

2.2 Opravy a údržba jinde neuvedené

Opravy a údržba jinde neuvedené zahrnují údržbářskou a opravárenskou práci rezidentů na zboží, které je ve vlastnictví nerezidentů (a naopak). Opravy mohou probíhat v sídle opraváře nebo jinde. Hodnota údržby a oprav zahrnuje veškeré součástky a materiál dodané opravářem a zahrnuté do ceny. Součástky a materiál účtovaný samostatně by se měly zahrnovat do všeobecného zboží. V této položce nejsou zahrnuty opravy a údržba lodí, letadel a jiných dopravních prostředků. Vyloučen je úklid dopravních prostředků, který se zahrnuje do dopravních služeb. Vyloučeny jsou údržba a opravy staveb, které se zahrnují do stavebních prací. Vyloučeny jsou údržba a opravy počítačů, které se zahrnují do telekomunikačních služeb, služeb v oblasti počítačů a informačních služeb.

2.3 Doprava

Doprava představuje proces přemísťování lidí a předmětů z jednoho místa na druhé, jakož i s ním spojené podpůrné a doplňkové služby. Doprava zahrnuje rovněž poštovní a kurýrní služby. Dopravní služby se v platební bilanci zachycují tehdy, jsou-li poskytovány rezidenty jednoho hospodářství ve prospěch rezidentů jiného hospodářství.

2.4 Cestovní ruch

Příjmy z cestovního ruchu zahrnují zboží a služby určené k vlastnímu použití nebo dalšímu poskytnutí, které z hospodářství získávají nerezidenti během návštěv tohoto hospodářství. Na straně výdajů cestovní ruch zahrnuje zboží a služby určené k vlastnímu použití či dalšímu poskytnutí, které získávají z jiných hospodářství rezidenti během návštěvy těchto hospodářství. Cestovní ruch zahrnuje místní dopravu (tj. dopravu v rámci návštěvy daného hospodářství poskytovanou rezidentem daného hospodářství), je z něj však vyloučena mezinárodní doprava (která se zahrnuje do dopravy). Vyloučeno je rovněž zboží nakoupené cestující osobou k dalšímu prodeji ve vlastním hospodářství nebo v jakémkoli jiném hospodářství.

2.5 Stavební práce

Stavební práce zahrnují tvorbu, renovace, opravy a rozšiřování fixních aktiv v podobě budov, zlepšení půdy technického charakteru a další stavby inženýrského stavitelství (včetně silnic, mostů, přehrad atd.) Zahrnují s tím spojené instalační a montážní práce, přípravu stavenišť a všeobecnou výstavbu, specializované služby, jako jsou malířské a natěračské práce, instalatérské práce a demoliční práce, a řízení stavebních projektů. Smlouvy o výstavbě zahrnuté v mezinárodním obchodě se službami mají obecně krátkodobou povahu. Rozsáhlý stavební projekt smluvně zajišťovaný nerezidentním podnikem, jehož dokončení trvá rok nebo déle, má obvykle za následek vznik rezidentní pobočky.

2.6 Pojišťovací služby a penzijní financování

Pojišťovací služby a penzijní financování zahrnují přímé pojištění, zajištění, pomocné služby při pojištění, penzijní financování a standardizované záruční služby. Tyto služby jsou odhadovány nebo oceňovány podle poplatků zahrnutých v celkovém pojistném, nikoli podle celkové hodnoty pojistného.

2.7 Finanční služby

Finanční služby zahrnují služby finančního zprostředkování a doplňkové služby (kromě služeb pojišťoven a penzijních fondů), které obvykle poskytují banky a jiné finanční instituce.

2.7.1 FINANČNÍ SLUŽBY PŘÍMO ÚČTOVANÉ A JINÉ FINANČNÍ SLUŽBY

V případě mnoha finančních služeb se přímo účtují poplatky a nevyžaduje se u nich žádný zvláštní výpočet. Zahrnují se sem poplatky z přijímání vkladů a z poskytování půjček, poplatky za jednorázové záruky, poplatky či pokuty za předčasné či opožděné splacení, poplatky spojené s vedením účtu, poplatky spojené s akreditivy, služby spojené s kreditními kartami, provize a poplatky související s finančním leasingem, faktoringem, poskytováním finančních záruk a zúčtováním plateb. Zahrnuty jsou rovněž služby finančního poradenství, úschova finančních aktiv nebo drahých kovů, řízení finančních aktiv, služby monitoringu, služby poskytování likvidity, služby převzetí rizik (jiné než pojištění), služby spojené s fúzemi a akvizicemi, služby hodnocení úvěrového rizika, služby poskytované burzami a služby trustů. Obchodníci s finančními nástroji mohou účtovat poplatky za své služby v plné výši anebo zčásti nastavením rozdílných cen pro nákup a prodej nástrojů. Obchodní rozpětí z nákupních a prodejních transakcí se zahrnuje mezi finanční služby přímo účtované a jiné finanční služby.

2.7.2 FINANČNÍ SLUŽBY PŘÍMO ÚČTOVANÉ A JINÉ FINANČNÍ SLUŽBY

Skutečně placené či přijaté úroky zahrnují prvek důchodu a poplatek za danou službu. Poskytovatelé úvěrů a příjemci vkladů fungují tak, že nabízejí svým vkladatelům úrokové sazby, které jsou nižší než sazby, které účtují svým dlužníkům. Výsledné úrokové rozpětí využívají finanční instituce k pokrytí svých výdajů a dosažení provozního přebytku. Na základě konvence se tyto nepřímé poplatky spojené s úroky uplatňují jen u půjček a vkladů a jen tehdy, jsou-li tyto půjčky poskytovány finančními institucemi anebo jsou-li tyto vklady ukládány u finančních institucí.

2.8 Poplatky za využívání duševního vlastnictví jinde neuvedené

Poplatky za využívání duševního vlastnictví jinde neuvedené zahrnují:

a) poplatky za využívání vlastnických práv (například patentů, obchodních známek, autorských práv, průmyslových postupů a vzorů včetně obchodního tajemství a franšíz). Tato práva mohou vznikat z výzkumu a vývoje, jakož i z marketingu; a

b) poplatky za licence k rozmnožování a šíření duševního vlastnictví vtěleného do vyrobených originálů a prototypů (například autorské právo ke knihám a rukopisům, počítačovým programům, kinematografickým dílům a zvukovým záznamům) a za související práva (například práva k živému vystoupení a televiznímu, kabelovému či satelitnímu vysílání).

2.9 Telekomunikační služby, služby v oblasti počítačů a informační služby

Telekomunikační služby zahrnují přenos zvukových, obrazových či jiných informací telefonem, telexem, telegramem, rádiovým a televizním kabelem a vysíláním, pomocí satelitu, elektronickou poštou, faxem atd. včetně služeb obchodních sítí, telekonferenčních a podpůrných služeb. Nezahrnují hodnotu přenášených informací. Zahrnuty jsou rovněž mobilní telekomunikace, služby internetové páteřní sítě a služby on-line přístupu včetně poskytování přístupu na Internet. Vyloučeny jsou služby instalace zařízení telefonní sítě, které jsou zahrnuty ve službách v oblasti stavebnictví.

Služby v oblasti počítačů tvoří služby týkající se hardwaru a softwaru a služby zpracování údajů. Zahrnuty jsou rovněž hardwarové a softwarové poradenství a zaváděcí služby; údržba a opravy počítačů a periferních zařízení, služby obnovy při haváriích, poskytování poradenství a pomoci ve věcech týkajících se správy počítačových zdrojů, analýza, navrhování a programování systémů připravených k použití (včetně vývoje a navrhování webových stránek), technické poradenství ohledně softwaru, licence pro používání individuálně nepřizpůsobeného software; vývoj, výroba, dodávky a dokumentace individuálně přizpůsobeného softwaru včetně operačních systémů vyrobených na objednávku pro určitého uživatele; údržba systémů a jiné podpůrné služby, například školení poskytované v rámci poradenství; služby zpracování údajů, například zadávání údajů, tabelace a zpracování na principu sdílení času, služby pro umístění webové stránky (tj. poskytování prostoru serveru na internetu pro umístění webových stránek klientů) a správa počítačového vybavení. Vyloučeny jsou poplatky za licence k rozmnožování nebo šíření softwaru, které jsou zahrnuty v poplatcích za využívání duševního vlastnictví jinde neuvedených. Leasing počítačů bez operátora je zahrnut v technických službách, službách souvisejících s obchodem a ostatních obchodních službách.

Informační služby obsahují služby zpravodajských agentur, databázové služby (koncepce databáze, uchování údajů a šíření údajů a databází (včetně adresářů a seznamů adres) prostřednictvím on-line, magnetických, optických nebo tištěných médií a webových vyhledávacích portálů (vyhledávací služby, které najdou internetové adresy pro klienty, kteří zadají dotaz v podobě klíčového slova). Zahrnuto je přímé, nehromadné předplatné novin a periodik k dodávce poštou, elektronickým přenosem či jiným způsobem, ostatní služby poskytování obsahu online a služby knihoven a archívů. Hromadné předplatné novin a periodik je zahrnuto do všeobecného zboží.

2.10 Ostatní podnikatelské služby

Tato kategorie zahrnuje: výzkum a vývoj, odborné a manažerské poradenství, technické služby, služby související s obchodem a ostatní obchodní služby.

2.10.1 VÝZKUM A VÝVOJ

Výzkum a vývoj zahrnuje služby spojené se základním výzkumem, aplikovaným výzkumem a pokusným vývojem nových výrobků a procesů. V zásadě tato kategorie pokrývá takové činnosti v oblasti přírodních věd, společenských věd a humanitních věd, včetně vývoje operačních systémů, které představují technologický pokrok. Zahrnut je rovněž komerční výzkum v oblasti elektroniky, léčiv a biotechnologií.

2.10.2 ODBORNÉ A MANAŽERSKÉ PORADENSTVÍ

Odborné a manažerské poradenství zahrnuje a) právní služby, účetnictví, manažerské poradenství, manažerské služby a služby styku s veřejností a b) reklamní služby, průzkum trhu a průzkum veřejného mínění.

2.10.3 TECHNICKÉ SLUŽBY, SLUŽBY SOUVISEJÍCÍ S OBCHODEM A OSTATNÍ PODNIKATELSKÉ SLUŽBY

Tyto služby zahrnují: a) architektonické, inženýrské, vědecké a ostatní technické služby, b) zpracování odpadu a odstraňování znečištění, služby v oblasti zemědělství a těžby nerostných surovin, c) služby operativního leasingu, d) služby související s obchodem a e) ostatní podnikatelské služby jinde neuvedené.

2.11 Osobní, kulturní a rekreační služby

Obsahují audiovizuální a související služby a ostatní osobní, kulturní a rekreační služby.

Audiovizuální a související služby představují služby a s nimi související poplatky, které se týkají výroby filmů (na filmovém pásu nebo videokazetách), rozhlasových a televizních programů (živých nebo ze záznamu) a hudebních nahrávek. Zahrnut je pronájem audiovizuálních a souvisejících produktů a přístup ke kódovaným televizním kanálům (například kabelové nebo satelitní služby), hromadně vyráběné audiovizuální produkty kupované či prodávané pro opakované užití, které jsou dodávány elektronickou cestou (stažené), odměny vystupujících umělců (herců, hudebníků, tanečníků), autorů, skladatelů atd. Vyloučeny jsou poplatky nebo licence související s rozmnožováním a šířením audiovizuálních produktů, neboť ty jsou zahrnuty v poplatcích za využívání duševního vlastnictví jinde neuvedených.

Ostatní osobní, kulturní a rekreační služby představují: a) služby v oblasti vzdělávání, b) služby v oblasti zdravotnictví, c) služby v oblasti kulturního dědictví a rekreační služby a d) ostatní osobní služby.

2.12 Výrobky a služby vládních institucí jinde neuvedené

Jedná se o zbytkovou kategorii zahrnující transakce vládních institucí (včetně transakcí mezinárodních organizací) zbožím a službami, které nelze zařadit pod jinou položku. Zahrnuty jsou všechny transakce (zbožím i službami) enkláv, jako jsou velvyslanectví, konzuláty, vojenské základny a mezinárodní organizace, s rezidenty hospodářství, v nichž jsou tyto enklávy umístěny. Vyloučeny jsou transakce těchto enkláv/jednotek s rezidenty jejich domácích hospodářství.

3. PRVOTNÍ DŮCHODY

Prvotní důchody představují výnosy, které plynou institucionálním jednotkám za jejich příspěvek k výrobnímu procesu anebo za poskytnutí finančních aktiv či z pronájmu přírodních zdrojů jiným institucionálním jednotkám. Zahrnují náhrady zaměstnancům, důchody z investic a ostatní prvotní důchody.

3.1 Náhrady zaměstnancům

Náhrady zaměstancům se zachycují, jsou-li zaměstnavatel (výrobní jednotka) a zaměstnanec rezidenty různých hospodářství. Pro hospodářství, ve kterém je zaměstnavatel (výrobní jednotka) rezidentem, představují náhrady zaměstnancům celkovou odměnu (včetně příspěvků placených zaměstnavatelem do programů sociálního pojištění nebo do soukromých pojistných či penzijních fondů) v penězích či v naturáliích, kterou hradí rezidentní podnik zaměstnancům nerezidentům za jejich práci vykonanou v průběhu daného účetního období. Pro hospodářství, ve kterém jsou tyto fyzické osoby rezidenty, představují náhrady celkovou odměnu v penězích či v naturáliích, která jim náleží od nerezidentního podniku za jejich práci vykonanou v průběhu daného účetního období. Je důležité zjistit, zda mezi stranami existuje vztah zaměstnavatel-zaměstnanec, v opačném případě představuje platba úhradu za nákup služeb.

3.2 Důchody z investic

Důchody z investic jsou důchody odvozené od rezidentova vlastnictví zahraničního finančního aktiva (příjmy) a symetricky důchody odvozené z nerezidentova vlastnictví domácího finančního aktiva (výdaje). Důchody z investic zahrnují důchody z akcií a ostatních účastí (dividendy, čerpání z důchodů kvazikorporací, reinvestovaný zisk) a z dluhových nástrojů (úroky) a důchody z vlastnictví přisuzované pojištěncům a účastníkům v penzijních programech a standardizovaných záručních programech.

V platební bilanci se důchody z investic rovněž klasifikují podle funkce, kterou plní podkladová investice, například přímé investice, portfoliové investice, ostatní investice či rezervní aktiva, a dále se podrobně dělí podle typu investice. Ohledně definování investic podle funkce viz finanční účet.

Jsou-li zisk a ztráty z držby (kapitálu) samostatně identifikovatelné, neklasifikují se jako důchody z investic, nýbrž jako změny v hodnotě investic způsobené vývojem tržních cen. Čisté toky spojené s úrokovými deriváty se zachycují výlučně pod finančními deriváty na finančním účtu.

3.2.1 ÚROKY

Úroky představují formu důchodů z investic, které náleží vlastníkům určitých druhů finančních aktiv, konkrétně vkladů, dluhových cenných papírů, půjček a jiných pohledávek za to, že dají tato finanční aktiva k dispozici jiné institucionální jednotce. Důchody z držby zvláštních práv čerpání a z přidělení zvláštních práv čerpání jsou rovněž úrokem.

Na účtu prvotních důchodů se zachycují „čisté úroky“ tím, že se eliminuje složka FISIM ze „skutečně placených či přijatých úroků“. Důchody z úroků se zachycují na akruální bázi.

3.2.2 ROZDĚLOVANÉ DŮCHODY SPOLEČNOSTÍ

3.2.2.1 DIVIDENDY

Dividendy představují rozdělení zisku vlastníkům kmenových akcií za to, že své finanční prostředky dali k dispozici společnosti. Dividendy se zachycují v okamžiku, kdy je možné poprvé akcie prodat bez ztráty nároku na výplatu oznámené dividendy (po tzv. dni ex-dividend).

3.2.2.2 ČERPÁNÍ Z DŮCHODU KVAZIKORPORACÍ

Čerpání z důchodu kvazikorporací (neregistrované podniky, které se chovají, jako kdyby byly společnostmi, například pobočky, pomyslné rezidentní jednotky zavedené pro držbu půdy a jiných přírodních zdrojů nerezidentů, společné podniky, trusty atd.) představuje částky, které vlastníci kvazikorporací čerpají pro vlastní potřebu ze zisku realizovaného kvazispolečnostmi, které jim patří. Čerpání z důchodu kvazikorporací se zachycuje v době, kdy k němu skutečně dochází.

3.2.3 REINVESTOVANÝ ZISK Z PŘÍMÝCH INVESTIC V ZAHRANIČÍ

Reinvestovaný zisk představuje podíl přímého investora (odpovídající jím drženému podílu na základním kapitálu) na zisku, který zahraniční dceřiné společnosti, přidružené společnosti a pobočky nerozdělují jako dividendy. Definuje se jako rozdíl mezi podílem přímého investora na celkovém konsolidovaném zisku realizovaném podnikem, do něhož investor vložil svou přímou investici, v referenčním období (po odečtu daní, úroků a znehodnocení) a dividend splatných za toto referenční období, a to i tehdy pokud se tyto dividendy vztahují k zisku realizovanému v předchozích obdobích. Reinvestovaný zisk se zachycuje v těch obdobích, kdy je realizován.

3.2.4 DŮCHODY Z AKCIÍ INVESTIČNÍCH FONDŮ

Důchody z investic přisuzované podílníkům fondů kolektivního investování, včetně investičních a podílových fondů, tvoří dvě samostatné položky:

3.2.4.1 DIVIDENDY (VIZ 3.2.2.1) a

3.2.4.2 REINVESTOVANÝ ZISK

Na zisky z investičních fondů lze pohlížet, jako by se dále přenášely na akcionáře (či podílníky), neboť vznikají ve formě důchodu z investic do účastí a akcií. Investiční fondy realizují zisk investováním peněz získaných od svých akcionářů. Důchody akcionářů z investičních fondů se vymezují jako důchody z investic v investičním portfoliu fondu po odečtu provozních nákladů. Čisté zisky z investičních fondů po odečtu provozních nákladů náležejí akcionářům. Je-li akcionářům vyplacena jako dividenda pouze část čistých zisků, se zadrženými zisky se nakládá jako by byly rozděleny akcionářům a poté považovány za reinvestované.

3.2.5 DŮCHODY Z INVESTIC PŘISUZOVANÉ POJIŠTĚNCŮM A ÚČASTNÍKŮM V PENZIJNÍCH PROGRAMECH A STANDARDIZOVANÝCH ZÁRUČNÍCH PROGRAMECH

Důchody z investic přisuzované pojištěncům odpovídají celkovému prvotnímu důchodu získanému z investování technických rezerv pojišťoven. Těmito rezervami se rozumí rezervy, u nichž pojišťovna uznává odpovídající závazek vůči pojištěncům.

Penzijní nároky vznikají buď z definovaných příspěvkových programů anebo z definovaných dávkových programů.

3.3 Ostatní prvotní důchody

Klasifikují se podle institucionálního odvětví vykazujícího hospodářství (sektor vládních institucí a ostatní sektory) a zahrnují následující složky: daně z výroby a dovozu, dotace a rentu.

3.3.1 DANĚ Z VÝROBY A DOVOZU

Zahrnují následující složky:

3.3.1.1 DANĚ Z PRODUKTŮ

Daně z produktů se platí za jednotku určitého zboží či služby, které jsou vyrobeny anebo prodány přes hranice. Příkladem je DPH, dovozní cla a spotřební daně.

3.3.1.2 OSTATNÍ DANĚ Z VÝROBY

Ostatní daně z výroby zahrnují veškeré daně, které je podnik povinen hradit v důsledku svého zapojení do výroby, včetně plateb za povolení k podnikání a odborné licence.

3.3.2 DOTACE

Zahrnují následující složky:

3.3.2.1 DOTACE NA PRODUKTY

Dotace na produkty se poskytují na jednotku vyrobeného zboží nebo poskytnuté služby.

3.3.2.2 OSTATNÍ DOTACE NA VÝROBU

Ostatní dotace na výrobu tvoří jiné dotace než dotace na produkty, které výrobci-rezidentovi náležejí v důsledku jeho zapojení do výroby.

3.3.3 RENTA

Renta (pachtovné) představuje pohledávku vzniklou za poskytnutí přírodního zdroje k dispozici nerezidentní institucionální jednotce. Příkladem jsou částky hrazené za využívání podzemních ložisek minerálů a jiných podzemních zdrojů, za rybaření, lesnictví či právo pastvy. Pravidelné platby hrazené nájemcem přírodních zdrojů, jako například za podzemní zdroje, se často označují jako licenční poplatek, klasifikují se však jako renta (pachtovné).

4. DRUHOTNÉ DŮCHODY

Na účtu druhotných důchodů se vykazují běžné transfery mezi rezidenty a nerezidenty. Transferem se rozumí záznam, kterému odpovídá poskytnutí zboží, služby, finančního aktiva nebo jiného nevyráběného majetku institucionální jednotkou jiné institucionální jednotce tam, kde nedochází k odpovídajícímu protiplnění hospodářské hodnoty. Běžné transfery zahrnují veškeré transfery jiné než kapitálové transfery. Běžné transfery se klasifikují podle institucionálního sektoru, který je poskytovatelem nebo příjemcem takového transferu ve vykazujícím hospodářství (vládní instituce a ostatní sektory).

Běžné transfery sektoru vládních institucí zahrnují běžné daně z důchodů, jmění atd., sociální příspěvky, sociální dávky, běžnou mezinárodní spolupráci, jiné běžné transfery a vlastní zdroje Unie odvozené z DPH a hrubého národního důchodu (HND).

Běžné transfery v ostatních sektorech zahrnují běžné daně z důchodů, jmění atd., sociální příspěvky, sociální dávky, jiné běžné transfery, čisté pojistné na neživotní pojištění, náhrady z neživotního pojištění a úpravu o změny penzijních nároků. Jiné běžné transfery zahrnují osobní transfery mezi domácnostmi rezidentů a nerezidentů (včetně remitencí pracovníků).

4.1 Běžné daně z důchodů, jmění atd.

Běžné daně z důchodů, jmění atd. na mezinárodních účtech zahrnují zejména daně uvalené na příjmy nerezidentů plynoucí z poskytnutí jejich pracovní síly či finančního aktiva. Zahrnuty jsou rovněž daně z kapitálových zisků vyplývajících z aktiv nerezidentů. Daně z příjmu a z kapitálových zisků z finančních aktiv obvykle hradí „ostatní sektory“ (jednotlivci, společnosti a neziskové instituce) „vládním institucím“.

4.2. Sociální příspěvky

Sociální příspěvky představují skutečné či imputované příspěvky domácností do programů sociálního pojištění, z nichž se následně mohou hradit sociální dávky.

4.3 Sociální dávky

Sociální dávky zahrnují dávky vyplácené z programů sociálního pojištění a z penzijních programů. Zahrnují penzijní a nepenzijní dávky, které se vyplácejí, nastanou-li určité události či okolnosti, například nemoc, nezaměstnanost, ubytování a vzdělání, a mohou být vypláceny v penězích či v naturáliích.

4.4 Čisté pojistné na neživotní pojištění

Pojistné na neživotní pojištění tvoří hrubé pojistné placené pojištěnci, aby v účetním období byli pojištěni (zasloužené pojistné), a doplňkové pojistné placené z důchodů z investic přisuzovaných pojištěncům po odečtení poplatků za služby pojišťoven, které pojištění zařizují. Poplatky za služby představují nákup služeb pojištěnci a zachycují se jako pojišťovací služby. Čisté pojistné na standardizované záruky se rovněž zahrnuje pod tuto položku.

4.5 Náhrady z neživotního pojištění

Náhrady z neživotního pojištění jsou částky hrazené v rámci vypořádání nároků, které se stanou splatnými v průběhu běžného účetního období. Nároky jsou splatné v okamžiku, kdy nastane okolnost, která dává vzniknout platnému nároku. Náhrady splatné na základě standardizovaných záruk se zachycují pod touto položkou.

4.6 Běžná mezinárodní spolupráce

Běžná mezinárodní spolupráce zahrnuje běžné transfery peněžní nebo naturální mezi vládami různých zemí anebo mezi vládami a mezinárodními organizacemi. Součástí mezinárodní spolupráce jsou i transfery ve vztahu k orgánům Unie.

4.7 Jiné běžné transfery

Jiné běžné transfery peněžní nebo naturální zahrnují běžné transfery neziskovým institucím sloužícím domácnostem, běžné transfery mezi domácnostmi, ostatní různé běžné transfery včetně pokut a sankcí, část plateb za losy a hazardní hry, výplaty náhrad a jiné.

4.7.1 OSOBNÍ TRANSFERY MEZI REZIDENTNÍMI A NEREZIDENTNÍMI DOMÁCNOSTMI

Osobní transfery mezi rezidentními a nerezidentními domácnostmi se skládají ze všech běžných peněžních nebo naturálních transferů prováděných a přijímaných mezi rezidentními a nerezidentními domácnostmi. Osobní transfery zahrnují položku „z toho“ remitence pracovníků.

4.7.1.1 REMITENCE PRACOVNÍKŮ

Remitence pracovníků tvoří osobní transfery od migrantů rezidentních a zaměstnaných v nových ekonomikách nerezidentním domácnostem. Osoby, které pracují a bydlí v nových ekonomikách po dobu kratší než jeden rok, se považují za nerezidenty a jejich odměňování se zachycuje jako náhrady zaměstnancům.

4.8 Vlastní zdroje Unie odvozené z DPH a HND

Třetí a čtvrtý vlastní zdroj Unie založený na DPH a HDP představují běžné transfery hrazené vládními institucemi každého členského státu orgánům Unie.

4.9 Úprava o změny penzijních nároků

Úprava o změny penzijních nároků je nezbytná z důvodu sladění penzí, které se zachycují jako běžné transfery, s penzijními nároky, které se zachycují jako finanční aktiva. Po úpravě je bilance běžného účtu stejná, jako kdyby sociální příspěvky a penzijní příjmy nebyly zachycovány jako běžné transfery.

B. Kapitálový účet

Kapitálový účet zahrnuje kapitálové transfery a pořízení či úbytky nevyráběných nefinančních aktiv. Kapitálové transfery sestávají z a) převodů vlastnictví fixních aktiv, b) převodů finančních prostředků, které jsou spojeny s pořízením či úbytkem fixních aktiv nebo které jsou tímto pořízením či úbytkem podmíněny, a c) zrušení závazků věřiteli bez jakéhokoli protiplnění. Kapitálové transfery mohou být peněžité nebo naturální (jako např. prominutí dluhu). Běžné a kapitálové transfery lze v praxi rozlišit podle způsobu použití transferu v přijímající zemi. Pořízení či úbytky nevyráběných nefinančních aktiv zahrnuje zejména nehmotná aktiva jako např. patenty, nájemní smlouvy či jiné převoditelné smlouvy. V této položce kapitálového účtu se zaznamenává pouze nákup či prodej těchto aktiv, nikoli však jejich použití.

5.1 Hrubé pořízení a úbytky nevyráběných nefinančních aktiv

Nevyráběná nefinanční aktiva sestávají z: a) přírodních zdrojů, b) smluv, nájmů a licencí a c) marketingových aktiv (značek, ochranných známek) a goodwillu. Pořízení a úbytky nevyráběných nefinančních aktiv se zaznamenávají zvlášť – na hrubé bázi (tedy výdaj a příjem samostatně, nikoli jako saldo na příjmové/výdajové straně). V této položce kapitálového účtu se zaznamenává pouze nákup či prodej těchto aktiv, nikoli však jejich použití.

5.2 Kapitálové transfery

Kapitálové převody sestávají z i) převodů vlastnictví fixních aktiv, ii) převodů finančních prostředků, které jsou spojeny s pořízením či úbytkem fixních aktiv nebo které jsou tímto pořízením či úbytkem podmíněny, a iii) zrušení závazků věřiteli bez jakéhokoli protiplnění. Kapitálové transfery mohou být peněžité nebo naturální (jako např. prominutí dluhu). Běžné a kapitálové transfery lze v praxi rozlišit podle způsobu použití transferu v přijímající zemi.

Kapitálové transfery se klasifikují podle institucionálního sektoru, který je poskytovatelem nebo přijemcem takového transferu ve vykazujícím hospodářství (vládní instituce nebo jiné sektory). Kapitálové transfery zahrnují: kapitálové daně, investiční dotace a další kapitálové transfery.

5.2.1 KAPITÁLOVÉ DANĚ

Kapitálové daně se skládají z daní vybíraných zřídka a v nepravidelných intervalech z hodnoty aktiv nebo čistého jmění ve vlastnictví institucionálních jednotek nebo z hodnoty aktiv převáděných mezi institucionálními jednotkami. Patří mezi ně dědické daně a darovací daně z darů mezi osobami, které se vybírají z kapitálu příjemce daru.

5.2.2 INVESTIČNÍ DOTACE

Investiční dotace se skládají z peněžních nebo naturálních kapitálových transferů prováděných za účelem plného nebo částečného financování nákladů na pořízení fixních aktiv. Investiční dotace, které jim byly poskytnuty v penězích, jsou příjemci povinni použít pro účely tvorby hrubého fixního kapitálu; dotace jsou často vázány na konkrétní investiční projekty jako například velké stavební projekty.

5.2.3 OSTATNÍ KAPITÁLOVÉ TRANSFERY

Ostatní kapitálové transfery zahrnují vysoké neopakující se platby odškodnění za rozsáhlé škody na majetku nebo za vážné újmy na zdraví, na které se nevztahují pojistné smlouvy, velké dary, dědictví a dary včetně těch pro neziskové instituce. Do této kategorie patří prominutí dluhu.

5.2.3.1 PROMINUTÍ DLUHU

Prominutí dluhu je dobrovolné zrušení všech závazků dlužníka nebo jejich části na základě smluvního ujednání mezi věřitelem a dlužníkem.

C. Finanční účet a investiční pozice vůči zahraničí

V obecné rovině finanční účet zaznamenává transakce týkající se finančních aktiv a pasiv, které se uskutečnily mezi rezidenty a nerezidenty. Finanční účet zachycuje transakce v čisté výši: čisté přírůstky finančních aktiv odpovídají rozdílu mezi přírůstky a úbytky aktiv.

Investiční pozice vůči zahraničí ukazuje, jakou hodnotu mají ke konci každého čtvrtletí finanční aktiva rezidentů ekonomiky, která jsou pohledávkami vůči nerezidentům, a závazky rezidentů ekonomiky vůči nerezidentům, jakož i zlato ve fyzické podobě držené jako rezervní aktiva. Rozdíl mezi aktivy a pasivy je čistá pozice v investiční pozici vůči zahraničí, která představuje buď čistou pohledávku nebo čistý závazek vůči zbytku světa.

Hodnota investiční pozice vůči zahraničí ke konci období vyplývá z pozic ke konci předcházejícího období, transakcí ve stávajícím období a jiných změn, ke kterým dojde nikoli z důvodů transakcí mezi rezidenty a nerezidenty a které lze připsat jiným změnám objemu a přecenění v důsledku změn směnných kurzů či cen.

Podle funkčního dělení se přeshraniční finanční transakce a pozice třídí na přímé investice, portfoliové investice, finanční deriváty (jiné než rezervy) a zaměstnanecké opce na akcie, ostatní investice a rezervní aktiva. Přeshraniční finanční transakce a pozice se dále třídí podle druhu nástroje a institucionálního sektoru.

Základem pro ocenění transakcí a pozic jsou tržní ceny. Nominální oceňování se používá v případě pozic u neobchodovatelných nástrojů, zejména půjček, vkladů a ostatních pohledávek nebo závazků. Veškeré transakce s těmito nástroji se však oceňují v tržních cenách. S cílem zohlednit nesoulad mezi tržním oceněním transakcí a nominálním oceněním pozic zaznamenává prodávající přecenění v důsledku jiných cenových změn v období, kdy došlo k prodeji, které odpovídají rozdílu mezi nominální a transakční hodnotou, zatímco kupující zaznamenává opačnou částku jakožto přecenění v důsledku jiných cenových změn. Obdobně se zaznamenávají transakce a pozice v případě účastí v rámci přímých investic, kde pozice odrážejí kapitál v účetní hodnotě (viz další oddíl).

Finanční účet platební bilance a investiční pozice vůči zahraničí obsahuje souvztažné položky pro časově rozlišené důchody z nástrojů klasifikovaných v příslušných funkčních kategoriích.

6.1 Přímé investice

Přímé investice jsou spojeny se situací, kdy rezident v jedné ekonomice ovládá či má významný vliv na řízení podniku, který je rezidentem v jiné ekonomice. Podle mezinárodních standardů (BPM6) je důkazem existence takového vztahu, pokud investor, který je rezidentem v jedné ekonomice, přímo či nepřímo vlastní podíl na hlasovacích právech podniku, který je rezidentem v jiné ekonomice, ve výši nejméně 10 %. Podle tohoto kritéria může vztah přímé investice existovat mezi řadou spřízněných podniků bez ohledu na to, zda spojení zahrnuje jeden řetězec či několik řetězců. Může se rozšířit na dceřiné společnosti podniků, které jsou příjemci přímé investice, dceřiné společnosti těchto společností a přidružené společnosti. Jakmile k přímé investici dojde, zaznamenávají se všechny následné finanční toky či pozice mezi spřízněnými podniky či vůči nim jako transakce či pozice přímých investic.

Vlastní kapitál zahrnuje účasti v pobočkách, jakož i všechny podíly v dceřiných a přidružených společnostech. Reinvestovaný zisk představuje souvztažnou položku pro podíl přímého investora na zisku, který nebyl dceřinými nebo přidruženými společnostmi rozdělen ve formě dividend, a pro zisk poboček, který nebyl přímému investorovi vyplacen a který se vykazuje v položce „důchody z investic“ (viz 3.2.3).

Účasti a dluhové nástroje v rámci přímých investic se dále dělí podle druhu vztahu mezi subjekty a podle směru investice. Lze rozlišit tři druhy vztahů z přímých investic:

a) investice přímých investorů do podniků přímé investice. Tato kategorie zahrnuje investiční toky (a stavy) od přímého investora do podniků přímé investice (bez ohledu na to, zda podléhají přímé či nepřímé kontrole či vlivu);

b) zpětná investice. Tento druh vztahu pokrývá investiční toky (a stavy) od podniků přímé investice, k přímému investorovi;

c) mezi sesterskými podniky. Tento druh vztahu pokrývá toky (a stavy) mezi podniky, které se vzájemně neovládají ani neovlivňují, ale které oba ovládá či ovlivňuje tentýž přímý investor.

Pokud se týká oceňování pozic přímých investic, stavy majetkových účastí kotovaných na burze se oceňují v tržních cenách. U společností, které jsou příjemci přímé investice a které na burze kótovány nejsou, se stavy majetkových účastí oceňují podle účetní hodnoty s použitím jednotné definice obsahující tyto účetní položky:

i) splacený kapitál (kromě vlastních akcií a včetně emisního ážia),

ii) všechny druhy rezerv (včetně investičních dotací, pokud je účetní zásady považují za rezervy společnosti),

iii) nerozdělený zisk po odečtení ztrát (včetně výsledků běžného roku).

V případě majetkových účastí společností, které nejsou kótovány na burze, se transakce zaznamenávané na finančním účtu mohou lišit od kapitálu, který se v účetní hodnotě zaznamenává v investiční pozici vůči zahraničí. Tyto rozdíly se zaznamenávají jako přecenění v důsledku jiných cenových změn.

Jako osvědčený postup se doporučuje, aby všechny členské státy začaly sestavovat stavy majetkových účastí a reinvestovaného zisku ze zahraničních přímých investic na základě průzkumů o zahraničních přímých investicích, které by měly být shromažďovány alespoň jednou ročně (2).

6.2 Portfoliové investice

Portfoliové investice zahrnují transakce a pozice týkající se dluhových nebo majetkových cenných papírů, které nejsou obsaženy v přímé investici nebo rezervních aktivech. Portfoliové investice zahrnují majetkové cenné papíry, akcie investičních fondů a dluhové cenné papíry, pokud nespadají pod přímé investice, nebo rezervní aktiva. Transakce ve formě dohod o zpětném odkupu a půjček cenných papírů se za portfoliové investice nepovažují. Transakce a pozice portfoliových investic se oceňují v tržních cenách. V případě portfoliové investice do nekotovaných cenných papírů však stejně jako v případě přímé investice do nekotovaných cenných papírů mohou vzniknout rozdíly mezi oceněním transakcí a pozic. I v tomto případě by tyto rozdíly měly být zaznamenány jako přecenění v důsledku jiných cenových změn.

Společný postup při shromažďování údajů o portfoliových investicích je vymezen v příloze VI.

6.2.1 MAJETKOVÉ CENNÉ PAPÍRY

Majetkové cenné papíry sestávají ze všech nástrojů, které představují nárok na zbytkovou hodnotu společnosti či kvazispolečnosti po uspokojení pohledávek všech věřitelů. Oproti dluhovým cenným papírům tyto majetkové cenné papíry obvykle nezakládají právo vlastníka na výplatu předem určené částky či částky určené podle pevně stanoveného vzorce. Mezi majetkové cenné papíry se řadí kotované a nekotované akcie.

Kotované akcie jsou majetkové cenné papíry kotované na uznávané burze cenných papírů či na jiné formě sekundárního trhu. Nekotované akcie jsou majetkové cenné papíry, které nejsou kótovány na burze.

6.2.2 AKCIE INVESTIČNÍCH FONDŮ

Akcie investičních fondů vydávají investiční fondy. Jsou označovány jako „podílové listy“, má-li fond formu svěřeneckého fondu (trustu). Investiční fondy jsou subjekty kolektivního investování, jejichž prostřednictvím investoři shromažďují finanční prostředky pro investování do finančních nebo nefinančních aktiv. Jako určitý druh kolektivní investice do jiných aktiv hrají akcie investičních fondů zvláštní roli ve finančním zprostředkování; jsou tedy ve vztahu k jiným majetkovým cenným papírům identifikovány samostatně. Jinak se zachází i s jejich důchody, neboť je třeba připsat reinvestovaný zisk.

6.2.3 DLUHOVÉ CENNÉ PAPÍRY

Dluhové cenné papíry jsou převoditelné nástroje sloužící jako důkaz závazku. Zahrnují směnky, dluhopisy, převoditelné vkladové listy, obchodní cenné papíry, cenné papíry kryté aktivy, nástroje peněžního trhu a obdobné nástroje běžně obchodované na finančních trzích. Transakce a pozice dluhových cenných papírů se podle původní splatnosti dělí na krátkodobé a dlouhodobé.

6.2.3.1 KRÁTKODOBÉ DLUHOVÉ CENNÉ PAPÍRY

Krátkodobé dluhové cenné papíry jsou splatné na vyžádání či jsou vydávány s původní splatností v délce jednoho roku či kratší. Obvykle zakládají svému držiteli bezpodmínečné právo na výplatu pevně stanovené částky peněžních prostředků v určitý den. Tyto nástroje jsou obvykle obchodovány s diskontem na organizovaných trzích; výše diskontu závisí na úrokové sazbě a době zbývající do splatnosti.

6.2.3.2 DLOUHODOBÉ DLUHOVÉ CENNÉ PAPÍRY

Dlouhodobé dluhové cenné papíry jsou vydávány s původní splatností přesahující jeden rok nebo bez uvedení splatnosti (s výjimkou splatnosti na vyžádání, která náleží do krátkodobých dluhových cenných papírů). Obvykle zakládají svému držiteli a) bezpodmínečné právo na pevný nebo smluvně stanovený proměnlivý peněžní výnos (výplata úroků je nezávislá na příjmech dlužníka) a b) bezpodmínečné právo na výplatu pevně stanovené částky za účelem splacení jistiny v určitý den či dny.

Transakce se v platební bilanci zaznamenávají, jakmile věřitelé či dlužníci uvedou svou pohledávku či závazek ve svém účetnictví. Transakce se zaznamenávají v ceně skutečně přijaté nebo skutečně zaplacené, snížené o provize a náklady. Proto se u cenných papírů s kupóny zahrnuje úrok naběhlý od poslední výplaty úroku a u cenných papírů vydaných s diskontem se zahrnuje úrok naběhlý od emise. Zahrnutí naběhlého úroku se vyžaduje jak u finančního účtu platební bilance, tak u investiční pozice vůči zahraničí; tyto záznamy musejí mít souvztažný zápis na příslušném účtu důchodů.

6.3 Finanční deriváty (jiné než rezervy) a zaměstnanecké opce na akcie

Finanční derivát je finanční nástroj spojený s jiným specifickým finančním nástrojem, ukazatelem nebo komoditou, jehož prostřednictvím lze na finančních trzích obchodovat specifická finanční rizika (jako např. úrokové riziko, kurzové riziko, riziko spojené s cenou akcií a komodit, úvěrové riziko atd.). Tato kategorie je uvedena zvlášť od jiných kategorií, neboť se týká převodu rizika, a nikoli poskytování finančních prostředků či jiných zdrojů. Oproti jiným funkčním kategoriím nevzniká u finančních derivátů žádný prvotní důchod. Čisté toky spojené s úrokovými deriváty se zaznamenávají jako finanční deriváty, a nikoli jako důchod z investic. S transakcemi a pozicemi se u finančních derivátů nakládá nezávisle na hodnotách podkladových položek, s nimiž jsou spojeny. U opcí se zaznamenává plná prémie (tj. nákupní/prodejní cena opcí a související poplatek za služby). Platby vratné zálohy sestávají z hotovosti nebo jiného zajištění uloženého k zajištění protistrany vůči riziku selhání. Klasifikují se jako vklady v rámci ostatních investic (jsou-li závazky dlužníka zahrnuty v širokých penězích) nebo v rámci ostatních pohledávek nebo závazků. Platby nevratné zálohy (rovněž známé jako variační marže) snižují finanční závazek vytvořený na základě derivátu; klasifikují se tedy jako transakce s finančními deriváty.

Finanční deriváty by se měly oceňovat na základě tržní hodnoty. Změny cen derivátů se zaznamenávají jako zisky či ztráty z držby (přecenění z důvodu změn cen). Záznam transakcí s finančními deriváty se provádí v okamžiku, kdy věřitelé nebo dlužníci zaznamenají pohledávku nebo závazek ve svých účetních knihách. Vzhledem k praktickým problémům při odlišování toků aktiv a pasiv u některých derivátových nástrojů se všechny transakce s finančními deriváty v platební bilanci eurozóny zaznamenávají v čistých hodnotách. Stavy aktiv a pasiv se v případě finančních derivátů zaznamenávají ve statistice investiční pozice vůči zahraničí v hrubých hodnotách s výjimkou finančních derivátů, které spadají do kategorie rezervních aktiv, jež se zaznamenávají v čistých hodnotách. Z praktických důvodů se vložené deriváty nerozlišují od podkladového nástroje, s nímž jsou spojeny.

Zaměstnanecké opce na akcie jsou opce na nákup akcií společnosti, které jsou zaměstnancům společnosti nabízeny jako forma odměny za práci. Pokud opce na akcie poskytovaná zaměstnancům může být obchodována bez omezení na finančních trzích, klasifikuje je jako finanční derivát.

6.4 Ostatní investice

Ostatní investice jsou zbytková kategorie, v níž jsou obsaženy pozice a transakce, které nejsou zahrnuty v přímých investicích, portfoliových investicích, finančních derivátech, zaměstnaneckých opcích na akcie ani rezervních aktivech. V rozsahu, v němž následující třídy finančních aktiv a pasiv nepatří do přímých investic ani rezervních aktiv, ostatní investice zahrnují: a) ostatní účasti, b) oběživo a vklady, c) půjčky (včetně využití úvěrů a půjček od MMF), d) pojistné, penzijní a standardizované záruční programy, e) obchodní úvěry a zálohy, f) ostatní pohledávky nebo závazky a g) přidělení zvláštních práv čerpání (držba zvláštních práv čerpání je zahrnuta do rezervních aktiv).

Jsou-li půjčky, vklady a ostatní pohledávky nebo závazky prodávány s diskontem, mohou se transakční hodnoty zaznamenané na finančním účtu odlišovat od nominálních hodnot zaznamenaných v investiční pozici vůči zahraničí. Tyto rozdíly se zaznamenávají jako přecenění v důsledku jiných cenových změn.

6.4.1 OSTATNÍ ÚČASTI

Ostatní účasti zahrnují účasti, které nemají formu cenných papírů, a nejsou tedy zahrnuty do portfoliových investic. Účast na kapitálu některých mezinárodních organizací není ve formě cenných papírů, a klasifikuje se proto jako ostatní účasti.

6.4.2 OBĚŽIVO A VKLADY

Oběživo a vklady zahrnují hotovost v oběhu a vklady. Vklady jsou standardizované nepřevoditelné smlouvy obvykle nabízené institucemi přijímajícími vklady, které umožňují ukládání a pozdější výběr proměnné peněžní částky věřitelem. Vklady jsou obvykle spojeny se zárukou vrácení jistiny investorovi.

Rozlišení mezi položkou „půjčky“ a položkou „oběživo a vklady“ se zakládá na povaze dlužníka. To znamená, že na straně aktiv se poskytnutí peněžních prostředků rezidentským sektorem držby peněz nerezidentským bankám klasifikuje jako „vklady“ a poskytnutí peněžních prostředků rezidentským sektorem držby peněz nerezidentským nebankovním subjektům (tj. institucionálním jednotkám jiným než banky) se klasifikuje jako „půjčky“. Na straně pasiv se finanční prostředky přijaté rezidentskými nebankovními subjekty, tj. institucemi jinými než měnové finanční instituce, vždy klasifikují jako „půjčky“. Toto rozlišení konečně znamená, že se všechny transakce, kterých se účastní rezidentské měnové finanční instituce a nerezidentské banky, klasifikují jako „vklady“.

6.4.3 PŮJČKY

Půjčky jsou finanční aktiva, která a) vznikají, když věřitel půjčí finanční prostředky přímo dlužníkovi, a b) jsou doloženy dokumenty, které nejsou převoditelné. Do této kategorie patří všechny půjčky včetně hypoték, finanční leasing a operace typu repo. Všechny operace typu repo, tj. dohody o zpětném odkupu, operace typu „sell/buy-back“ a půjčky cenných papírů (kdy dochází k výměně hotovosti jako zajištění) se považují za zajištěné půjčky, nikoli za přímé nákupy/prodeje cenných papírů a zaznamenávají se do položky „ostatní investice“ v sektoru rezidenta, který operaci provádí. Tento postup, který je rovněž v souladu s účetními postupy bank a jiných finančních institucí, má přesněji odrážet ekonomické důvody pro existenci těchto finančních nástrojů.

6.4.4 POJISTNÉ, PENZIJNÍ A STANDARDIZOVANÉ ZÁRUČNÍ PROGRAMY

Do této kategorie patří následující: a) technické rezervy neživotního pojištění, b) životní pojištění a nároky na anuitu, c) penzijní nároky, nároky penzijních fondů na penzijní správce a nároky na dávky jiné než penzijní a d) rezervy na uplatnění standardizovaných záruk.

6.4.5 OBCHODNÍ ÚVĚRY A ZÁLOHY

Obchodní úvěry a zálohy jsou finanční pohledávky vznikající z přímého poskytnutí úvěru ze strany dodavatelů zboží a služeb zákazníkům a ze zálohových plateb za práci, která je rozpracovaná nebo má být teprve provedena, ve formě záloh zaplacených zákazníky za zboží a služby, které ještě nebyly dodány. Obchodní úvěr a zálohy vznikají, není-li platba za zboží nebo služby provedena v okamžiku, kdy dochází ke změně vlastnictví zboží nebo kdy je poskytnuta služba.

6.4.6 OSTATNÍ POHLEDÁVKY NEBO ZÁVAZKY

Tato kategorie sestává z pohledávek či závazků, které nepatří do obchodních úvěrů a záloh ani do jiných nástrojů. Patří sem finanční aktiva a pasiva vytvořená jako protějšky k transakcím, existuje-li časový nesoulad mezi těmito transakcemi a odpovídajícími platbami. Do této kategorie patří daňové závazky, závazky z nákupu a prodeje cenných papírů, závazky z poplatků za půjčky cenných papírů a z poplatků za půjčky zlata, mzdové a platové závazky, závazky z dividend a sociálních příspěvků, které vznikly, ale nebyly dosud zaplaceny.

6.4.7 PŘIDĚLENÍ ZVLÁŠTNÍCH PRÁV ČERPÁNÍ

Přidělení zvláštních práv čerpání členům MMF se zachycuje jako závazek vzniklý příjemci v položce zvláštních práv čerpání v kategorii ostatních investic s odpovídajícím záznamem v položce zvláštních práv čerpání v kategorii rezervních aktiv.

6.5 Rezervní aktiva

Rezervní aktiva jsou vnější aktiva, která jsou za účelem splnění finanční potřeby platební bilance, intervence na devizových trzích v zájmu řízení devizového kurzu a za jinými souvisejícími účely (jako například udržování důvěry v měnu a ekonomiku nebo když slouží jako základ pro cizí výpůjčky) okamžitě k dispozici měnovým orgánům a která jsou těmito orgány kontrolována. Rezervními aktivy musí být devizová aktiva, pohledávky vůči nerezidentům a aktiva, která skutečně existují. Potenciální aktiva jsou vyloučena. Pro pojem rezervních aktiv jsou zásadní pojmy „kontrola“ a „k dispozici k užití“ ze strany měnových orgánů.

Rezervní aktiva eurozóny se skládají z rezervních aktiv Eurosystému, tj. rezervních aktiv ECB a rezervních aktiv v držení národních centrálních bank eurozóny.

Rezervní aktiva musí být i) pod účinnou kontrolou měnového orgánu Eurosystému, tj. buď ECB nebo národní centrální banky eurozóny, a ii) vysoce likvidními, obchodovatelnými a bonitními pohledávkami, které má Eurosystém vůči nerezidentům eurozóny a které znějí na jiné směnitelné měny než euro, a dále měnové zlato, rezervní pozice u MMF a zvláštní práva čerpání.

Tato definice výslovně vylučuje, aby pohledávky v cizí měně vůči rezidentům eurozóny a pohledávky v eurech byly považovány za rezervní aktiva, a to jak na úrovni vnitrostátní, tak na úrovni eurozóny. Podobně se v souladu s institucionálními ustanoveními Smlouvy o fungování Evropské unie devizové pozice ústředních vládních institucí a/nebo ministerstev financí nezahrnují do definice rezervních aktiv eurozóny.

Rezervní aktiva ECB jsou sdružena v souladu s článkem 30 statutu Evropského systému centrálních bank, a považují se tak za rezervní aktiva pod přímou a účinnou kontrolou ECB. Dokud nedojde k žádnému dalšímu převodu vlastnického práva, jsou rezervní aktiva v držení národních centrálních bank pod jejich přímou a účinnou kontrolou a považují se za rezervní aktiva příslušné jednotlivé národní centrální banky.

S výjimkou rezervních aktiv zahrnutých do podskupiny „finanční deriváty“, která se zaznamenávají v čistých hodnotách, se rezervy Eurosystému sestavují v hrubých hodnotách bez očištění o závazky spojené s rezervami.

Oceňování je založeno na tržních cenách, přičemž a) pro transakce se používají tržní ceny převládající v okamžiku uskutečnění transakce a b) pro pozice se používají středy cenového rozpětí v závěru obchodního dne na konci referenčního období. Pro přepočet transakcí s aktivy denominovanými v cizí měně na euro se použijí tržní směnné kurzy převládající v okamžiku uskutečnění transakce a pro přepočet pozic uvedených aktiv se použijí tržní směnné kurzy střed v závěru obchodního dne na konci referenčního období.

Rozšířil se názor, že jiná devizová likvidita, která není zahrnuta do položky rezervních aktiv ve statistice platební bilance a investiční pozice vůči zahraničí, může být rovněž důležitým ukazatelem schopnosti země plnit devizové závazky, přičemž tento názor byl přijat ve zvláštním standardu MMF o šíření údajů („Special Data Dissemination Standard“). Pro výpočet devizové likvidity je nutné údaje o hrubých rezervách doplnit o informace o ostatních devizových aktivech a o závazcích spojených s rezervami. Měsíční údaje o (hrubých) rezervních aktivech Eurosystému se proto doplní o informaci o ostatních devizových aktivech a o předurčených a potenciálních krátkodobých čistých závazcích váznoucích na hrubých rezervních aktivech, jež se klasifikují podle zbytkové splatnosti. Kromě toho se rovněž vyžaduje měnové rozlišení hrubých rezervních aktiv, která znějí na měny obsažené v měnovém koši zvláštních práv čerpání (celkem) a na ostatní měny (celkem), a to se čtvrtletním intervalem.

6.5.1 MĚNOVÉ ZLATO

Měnovým zlatem je zlato, ke kterému mají vlastnické právo měnové orgány (nebo jiné subjekty pod účinnou kontrolou měnových orgánů) a které je drženo jako součást rezervních aktiv. Zahrnuje zlato ve fyzické podobě a účty pro nealokované zlato u nerezidentů, které dávají právo nárokovat dodání zlata.

Stavy měnového zlata by při všech reverzních transakcích se zlatem (zlaté swapy, repo operace, půjčky a vklady) měly zůstat nezměněny.

6.5.1.1 Zlato ve fyzické podobě má podobu mincí, ingotů nebo prutů o ryzosti alespoň 995/1000 včetně zlata drženého na účtech pro alokované zlato.

6.5.1.2 Účty pro nealokované zlato představují nárok na dodání zlata vůči správci účtu. U těchto účtů má poskytovatel účtu vlastnické právo k rezervní základně fyzicky alokovaného zlata a držitelům účtu vydává pohledávky denominované ve zlatě. Účty pro nealokované zlato, které není klasifikováno jako měnové zlato, se řadí do kategorie oběživo a vklady v rámci ostatních investic.

6.5.2 ZVLÁŠTNÍ PRÁVA ČERPÁNÍ

Zvláštní práva čerpání jsou mezinárodní rezervní aktiva vytvořená MMF a přidělovaná členům pro doplnění stávajících oficiálních rezerv. Zvláštní práva čerpání drží pouze měnové orgány členů MMF a omezený počet mezinárodních finančních institucí, které jsou oprávněnými držiteli.

6.5.3 REZERVNÍ POZICE U MMF

Jedná se o součet a) „rezervní tranše“, tedy částek cizích měn včetně zvláštních práv čerpání, které může členská země čerpat z MMF v krátké lhůtě, a b) jakéhokoliv dluhu MMF na základě úvěrové smlouvy v rámci Účtu všeobecných zdrojů MMF, který je okamžitě k dispozici členské zemi.

6.5.4 OSTATNÍ REZERVNÍ AKTIVA

Ostatní rezervní aktiva zahrnují oběživo a vklady, cenné papíry, finanční deriváty a jiné pohledávky. Vklady se rozumí vklady, které jsou k dispozici na vyžádání. Cenné papíry zahrnují likvidní a obchodovatelné majetkové a dluhové cenné papíry vydané nerezidenty včetně akcií či podílových listů investičních fondů. Finanční deriváty se zaznamenávají v rezervních aktivech, pouze pokud jsou deriváty týkající se správy rezervních aktiv nedílnou součástí ocenění těchto aktiv. Ostatní pohledávky zahrnují půjčky nerezidentským nebankovním subjektům, dlouhodobé úvěry Svěřeneckému účtu MMF a ostatní finanční aktiva, která nebyla dříve zahrnuta, ale která splňují definici rezervních aktiv.

2. Měsíční platební bilance

Sestavování měsíčních údajů pro několik položek běžného účtu a kapitálového účtu je obzvlášť náročné v systémech shromažďování údajů, které se primárně opírají o zjišťování a přímé vykazování. Zejména pro položky týkající se služeb, náhrad zaměstnancům, reinvestovaného zisku (3), ostatních prvotních důchodů, druhotných důchodů a položek kapitálového účtu nemusí být všechny údaje či většina údajů, které se používají k sestavování čtvrtletní platební bilance, včetně informací ze zdrojů administrativních údajů měsíčně k dispozici či mohou být neúplné.

Naopak měsíční údaje pro položku zboží jsou k dispozici ze statistiky zahraničního obchodu, tj. ve formě bleskových odhadů. Nicméně ani v případě zboží nemusí být měsíční údaje k dispozici včas anebo bleskové odhady nemusí být úplné.

S ohledem na náklady na sestavování údajů a zátěž pro dotazované subjekty se jako běžný a zavedený postup používají modely časových řad či nepřímé metody odhadů s cílem zlepšit údaje, které se měsíčně shromažďují pro tyto položky běžného účtu a kapitálového účtu.

3. Klasifikace podle institucionálních sektorů

Sektorové členění agregovaných údajů eurozóny zahrnuje centrální banky, jiné měnové finanční instituce – společnosti přijímající vklady kromě centrálních bank a fondů peněžního trhu – vládní instituce a ostatní sektory – finanční instituce jiné než měnové finanční instituce a nefinanční podniky, domácnosti a neziskové instituce sloužící domácnostem. Tyto institucionální sektory jsou v souladu s definicemi v ESA 2010. Sektor centrálních bank ve statistice eurozóny sestává z Eurosystému.

(1) KOM(2010) 774 v konečném znění.

(2) Měly by se přestat používat tyto nepřípustné postupy: i) ponechání výběru kritéria pro oceňování na zpravodajských jednotkách (tržní či účetní hodnoty), ii) používání metody permanentní inventury/akumulace toků platební bilance pro sestavování stavů.

(3) Pokud se výpočet reinvestovaného zisku provádí na základě ročních šetření, nemusí být podkladové údaje k dispozici ani čtvrtletně; v takovém případě je třeba vytvořit odhad.