PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2019/1344

ze dne 12. srpna 2019

o uložení prozatímního vyrovnávacího cla na dovoz bionafty pocházející z Indonésie

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1037 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,

po konzultaci s členskými státy,

vzhledem k těmto důvodům:

1. ŘÍZENÍ

1.1. Zahájení řízení

(1) Dne 6. prosince 2018 zahájila Evropská komise (dále jen „Komise“) antisubvenční šetření týkající se dovozu bionafty pocházející z Indonésie (dále jen „dotčená země“) do Evropské unie (dále jen „Unie“) na základě článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1037 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (dále jen „základní nařízení“). Oznámení o zahájení řízení zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie (2) (dále jen „oznámení o zahájení řízení“).

(2) Komise zahájila šetření na základě podnětu, který dne 22. října 2018 podala organizace European Biodiesel Board (dále jen „EBB“ nebo „žadatel“) jménem výrobců zastupujících 32 % celkové výroby v Unii. Podnět podpořili výrobci představující 63 % celkové výroby bionafty v Unii.

(3) Před zahájením antisubvenčního šetření Komise indonéské vládě sdělila, že obdržela náležitě doložený podnět, a vyzvala ji ke konzultacím v souladu s čl. 10 odst. 7 základního nařízení. Indonéská vláda nabídku konzultací přijala a konzultace se uskutečnily dne 3. prosince 2018. V průběhu konzultací, jakož i v následných výměnách s indonéskou vládou byly připomínky předložené indonéskou vládou náležitě zohledněny. Nebylo však dosaženo žádného vzájemně přijatelného řešení.

(4) Po zveřejnění oznámení o zahájení řízení obdržela Komise připomínky k zahájení řízení od jednoho vyvážejícího výrobce, skupiny Wilmar (dále jen „skupina Wilmar“). Ve svých připomínkách skupina Wilmar uvedla, že: a) podnět neobsahoval dostatečné důkazy o subvencování, které by odůvodňovaly zahájení řízení; b) indonéská vláda nezavedla žádný režim subvencí ve prospěch odvětví bionafty a c) i v případě, že by byl zjištěn režim subvencí zavedený indonéskou vládou, skupina Wilmar neobdržela na základě tohoto režimu žádné subvence.

(5) V pozdější fázi šetření indonéská vláda podobně tvrdila, že podnět neobsahoval dostatečné důkazy o subvencování, které by odůvodňovaly zahájení řízení.

(6) Skupina Wilmar s odkazem na různé režimy subvencí uvedené v podnětu předběžně tvrdila, že EBB nepředložila dostatečné důkazy o existenci subvencí, a že podnět je proto nepodložený.

(7) Se zvláštním odkazem na vývozní daň a dávku, které indonéská vláda uložila na surový palmový olej, skupina Wilmar tvrdila, že žadatel neposkytl dostatečné důkazy o nezbytném pověření nebo usměrnění indonéských producentů surového palmového oleje ze strany indonéské vlády.

(8) Skupina Wilmar uvedla, že žádný z režimů subvencí uvedených v podnětu nezahrnuje vývozní subvence. Podle skupiny Wilmar mimoto údajné režimy subvencí nemotivují indonéské výrobce bionafty k prodeji bionafty na vývoz, nýbrž ti se zaměřují spíše na plnění vnitrostátních indonéských cílů týkajících se přimíchávání bionafty do minerální nafty (3).

(9) Skupina Wilmar také uvedla, že podnět neobsahuje dostatečné důkazy o hrozbě podstatné újmy způsobené indonéským dovozem bionafty do Unie a že dovoz indonéské bionafty každopádně takovouto újmu nezpůsobil.

(10) Co se týká důkazů o subvencování působícím újmu, které byly k dispozici v počáteční fázi, Komise zpřístupnila znění podnětu a poskytla analýzu důkazů, které byly v této fázi k dispozici, ve zprávě o dostatečnosti důkazů, na jejichž základě bylo šetření zahájeno. V rozporu s tvrzeními skupiny Wilmar se proto Komise domnívala a doložila ve zprávě, že existuje dostatek důkazů, které prokazují existenci subvencování působícího újmu.

(11) Dne 19. června 2019 obdržela Komise podání skupiny Wilmar, v němž se mimo jiné uvádělo, že výrobnímu odvětví Unie nehrozí podstatná újma způsobená dovozem indonéské bionafty.

(12) V oznámení o zahájení řízení však bylo uvedeno, že by veškeré informace pro fázi prozatímního zjištění měly být předloženy do 70 dnů od jeho zveřejnění. Tato lhůta uplynula dne 14. února 2019. Část podání zabývající se hrozbou újmy proto nemohla být v prozatímní fázi projednána a bude řešena v konečné fázi šetření. V oddíle 5.2 oznámení o zahájení řízení bylo mimoto stanoveno, že veškeré připomínky k podnětu, včetně záležitostí týkajících se újmy a příčinné souvislosti, by měly být podány do 37 dnů ode dne zveřejnění. Zúčastněné strany, které podaly písemná podání nebo poskytly údaje po 14. únoru 2019, se vyzývají, aby spolu se svými připomínkami k prozatímním opatřením sdělily, zda tato podání dosud považují za relevantní pro stávající šetření, a aby uvedly, jak by tyto informace měly být zohledněny v konečné fázi.

1.2. Období šetření a posuzované období

(13) Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. října 2017 do 30. září 2018 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy zahrnovalo období od 1. ledna 2015 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“). Komise případně posoudila i údaje po období šetření.

1.3. Zúčastněné strany

(14) V oznámení o zahájení řízení byly zúčastněné strany vyzvány, aby se obrátily na Komisi a zúčastnily se šetření. Komise o zahájení šetření navíc výslovně informovala žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce a indonéskou vládu, známé dovozce, dodavatele a uživatele, obchodníky, jakož i sdružení, o nichž je známo, že se jich zahájení šetření týká, a vyzvala je k účasti.

(15) Zúčastněné strany měly příležitost se k zahájení šetření vyjádřit a požádat o slyšení u Komise a/nebo u úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.

1.4. Výběr vzorku

(16) V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že možná vybere vzorek zúčastněných stran v souladu s článkem 27 základního nařízení.

1.4.1. Výběr vzorku výrobců v Unii

(17) V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. Komise vybrala vzorek na základě největšího reprezentativního objemu výroby, který mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.

(18) Předběžný vzorek sestával ze tří výrobců v Unii a představoval široké zeměpisné rozložení. Výrobci v Unii zařazení do vzorku představovali více než 18 % celkového objemu výroby výrobního odvětví Unie. Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily.

(19) Komise obdržela připomínky k předběžnému vzorku od skupiny Wilmar. Skupina Wilmar se vyjádřila k velikosti vzorku, uvedla, že tři výrobci nepředstavují dostatečně velký vzorek, a požádala, aby byla do vzorku výrobců v Unii zařazena další skupina společností sestávající ze dvou výrobců, Biopetrol.

(20) Komise se domnívala, že vzorek se třemi největšími výrobci bionafty v Unii je reprezentativní (včetně ze zeměpisného hlediska) a že by větší vzorek nemohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Tato žádost byla proto zamítnuta.

1.4.2. Výběr vzorku dovozců

(21) Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala dovozce, kteří nejsou ve spojení, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení.

(22) Požadované informace poskytli a se zařazením do vzorku souhlasili dva dovozci, kteří nejsou ve spojení. Jeden z nich v období šetření dovážel zanedbatelné množství a dále je neprodával, takže Komise prověřila pouze druhého dovozce, který není ve spojení. Vzhledem k nízkému počtu dovozců, kteří nejsou ve spojení a kteří spolupracovali, se Komise rozhodla, že výběr vzorku není nutný.

1.4.3. Výběr vzorku vyvážejících výrobců v Indonésii

(23) Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala všechny vyvážející výrobce v Indonésii, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení. Komise mimoto požádala indonéské orgány, aby určily a/nebo kontaktovaly případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.

(24) Požadované informace poskytli čtyři vyvážející výrobci v dotčené zemi, kteří souhlasili rovněž se zařazením do vzorku. Společnosti nebo skupiny společností, které reagovaly, představovaly 100 % vývozu do Unie v období šetření. Kvůli omezenému počtu vyvážejících výrobců a vysoké úrovni spolupráce se Komise rozhodla, že výběr vzorku neprovede, nýbrž že prověří všechny indonéské vyvážející výrobce.

1.4.4. Odpovědi na dotazník a inspekce na místě

(25) Komise zaslala dotazníky indonéské vládě, čtyřem skupinám vyvážejících výrobců, třem výrobcům v Unii zařazeným do vzorku a dvěma dovozcům bionafty, kteří nejsou ve spojení.

(26) Komise obdržela odpovědi na dotazníky od indonéské vlády, od všech skupin vyvážejících výrobců, od všech výrobců v Unii zařazených do vzorku a od obou dovozců, kteří nejsou ve spojení.

(27) Komise si vyžádala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné k stanovení subvence, výsledné újmy (včetně hrozby újmy) a zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách indonéské vlády, Ministerstva obchodu Indonéské republiky v Jakartě, a zúčastnili se jich i úředníci z ostatních příslušných ministerstev.

(28) Inspekce na místě podle článku 26 základního nařízení se uskutečnily v prostorách těchto společností: Výrobci v Unii a společnosti, které jsou s nimi ve spojení: — Masol Iberia Biofuel, S.L.U., El Grao (Castellón) a Campa Iberia S.A.U., Barcelona, Španělsko — Saipol, Grand-Couronne, Francie — Verbio Vereinigte BioEnergie AG, Leipzig, Německo Dovozce, kteří nejsou ve spojení: — Gunvor BV, Ženeva, Švýcarsko (4) Vyvážející výrobci v Indonésii a společnosti, které jsou s nimi ve spojení: — skupina Wilmar: — PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan — PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan — Wilmar Trading Pte. Ltd., Singapur — skupina Musim Mas: — PT Intibenua Perkasatama, Medan — PT Musim Mas, Medan — Inter-Continental Oils & Fats Pte. Ltd., Singapur — Campa Iberia S.A.U., Barcelona, Španělsko — IM Biofuel Italy S.R.L., Milán, Itálie — PT Ciliandra Perkasa, Jakarta a First Resources Trading Pte. Ltd., Singapur — skupina Permata: — PT Pelita Agung Agrindustri, Medan — PT Permata Hijau Palm Oleo, Medan — Virgoz Oils & Fats Pte. Ltd., Singapur

(29) Na základě odpovědi na dotazníky, písemných upozornění na nedostatky a inspekcí na místě (a jak je blíže objasněno v 219. až 227. bodě odůvodnění) Komise uvedla, že indonéská vláda a skupina Wilmar při šetření plně nespolupracovaly. Konkrétně: a) PT Perkebunan Nusantara (dále jen „PTPN“), producent surového palmového oleje, který je zcela ve vlastnictví indonéské vlády, neodpověděl na dotazník B indonéské vlády ve stanovené lhůtě, ačkoliv byl jedním z podniků, které byly požádány o odpověď, a b) skupina Wilmar neposkytla úplnou odpověď na tabulku 2 v písemném upozornění na nedostatky, a zejména požadované údaje poskytla pouze částečně.

(30) Komise proto vydala jak indonéské vládě, tak skupině Wilmar dopis podle článku 28, který se omezil na konkrétní informace, jež neposkytly. Komise proto místo chybějících informací použila dostupné údaje.

2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK

2.1. Dotčený výrobek

(31) Dotčeným výrobkem jsou monoalkylestery mastných kyselin a/nebo parafínovaný plynový olej ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy, nefosilního původu, obecně známé jako „bionafta“, buď v čisté formě, nebo obsažené ve směsi, pocházející z Indonésie (dále jen „dotčený výrobek“).

(32) Šetření ukázalo, že bionaftou vyráběnou v Indonésii je primárně methylester z palmového oleje (dále jen „PME“), který je získáván z palmového oleje. Bionaftou vyráběnou v Unii je především methylester z řepkového oleje (dále jen „RME“), bionafta se však vyrábí i z jiných surovin, včetně odpadních olejů a panenských olejů.

(33) PME i RME patří do kategorie monoalkylesterů mastných kyselin. Pojem „ester“ odkazuje na transesterifikaci rostlinných olejů, konkrétně míšení oleje s alkoholem, čímž vzniká bionafta a jako vedlejší produkt glycerin. Pojem „methyl“ odkazuje na methanol, nejběžněji používaný alkohol v daném procesu. Monoalkylestery mastných kyselin se nazývají rovněž „methylestery mastných kyselin“ nebo FAME.

(34) Ačkoliv jsou PME i RME monoalkylestery mastných kyselin, mají částečně odlišné fyzikální a chemické vlastnosti, a zejména mají odlišný bod ucpání filtru za studena. Bodem ucpání filtru za studena se rozumí teplota, při níž se může filtr paliva ucpat v důsledku krystalizace nebo zrosolovatění některých složek paliva. V případě RME může být bodem ucpání filtru za studena teplota – 14 °C, zatímco u PME je to přibližně 13 °C. Trh často popisuje bionaftu s konkrétním bodem ucpání filtru za studena jako FAMEX, například FAME0 nebo FAME5.

(35) Dotčeným výrobkem je výrobek v současnosti kódů KN ex 1516 20 98 (kódy TARIC 1516209821, 1516209829 a 1516209830), ex 1518 00 91 (kódy TARIC 1518009121, 1518009129 a 1518009130), ex 1518 00 95 (kód TARIC 1518009510), ex 1518 00 99 (kódy TARIC 1518009921, 1518009929 a 1518009930), ex 2710 19 43 (kódy TARIC 2710194321, 2710194329 a 2710194330), ex 2710 19 46 (kódy TARIC 2710194621, 2710194629 a 2710194630), ex 2710 19 47 (kódy TARIC 2710194721, 2710194729 a 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 99 92 (kódy TARIC 3824999210, 3824999212 a 3824999220), 3826 00 10 a ex 3826 00 90 (kódy TARIC 3826009011, 3826009019 a 3826009030).

2.2. Obdobný výrobek

(36) Šetření prokázalo, že následující výrobky mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti, jakož i stejná základní použití: a) dotčený výrobek; b) výrobek vyráběný a prodávaný na domácím trhu v Indonésii; c) výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie.

(37) Komise rozhodla, že pro účely tohoto šetření jsou proto uvedené výrobky obdobnými výrobky ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení.

3. SUBVENCOVÁNÍ

3.1. Subvence a programy subvencí, jichž se toto šetření týká

(38) Na základě dostupných informací, včetně informací obsažených v podnětu, oznámení o zahájení řízení a odpovědích na dotazník Komise, Komise prověřila údajné subvencování ze strany indonéské vlády prostřednictvím těchto programů subvencí: a) přímého převodu finančních prostředků, jako jsou přímé subvence poskytované prostřednictvím fondu na podporu bionafty (Biodiesel Subsidy Fund); b) podpory odvětví výroby bionafty ze strany vlády včetně prostřednictvím poskytování surového palmového oleje za cenu nižší než přiměřenou; c) podpory odvětví bionafty ze strany vlády včetně prostřednictvím prominutého nebo nevybraného příjmu, jako jsou úlevy na dani z příjmu u kotovaných investic, dotace na průmyslové zóny, daňová zvýhodnění pro čelní odvětví, nástroj pro dovozní clo a osvobození od DPH; d) financování vývozu a poskytování záruk za zvýhodněných podmínek indonéskou bankou Eximbank.

3.2. Podpora vlády poskytovaná odvětví bionafty prostřednictvím přímého převodu finančních prostředků z fondu na podporu bionafty

3.2.1. Podnět a režim subvencí

(39) Žadatel tvrdil, že indonéská vláda podporuje odvětví bionafty tím, že indonéským výrobcům bionafty poskytuje granty ve výši rozdílu mezi referenční cenou bionafty a cenou, za kterou nakupují bionaftu ropné společnosti, a to referenční cenou motorové nafty.

(40) Šetřením bylo zjištěno, že fond na podporu bionafty, který je součástí fondu na podporu pěstování palmy olejné (Oil Palm Plantation Fund, dále jen „OPPF“), byl zaveden nařízením prezidenta č. 61/2015.

(41) Nařízení prezidenta č. 61/2015 pověřilo agenturu pro správu fondu na podporu pěstování palmy olejné (dále jen „agentura pro správu fondu“) výběrem vývozních dávek z vývozu výrobků z palmového oleje na základě nařízení ministra financí č. 133/PMK.05/2015.

(42) Peněžní prostředky vybrané celními orgány prostřednictvím vývozních dávek uložených na výrobky z palmy olejné tvoří finanční prostředky fondu OPPF, který formálně kontroluje agentura.

(43) Čím výše v hodnotovém řetězci se konkrétní produkt nachází, tím vyšší je vývozní dávka: vývozní dávka u surového palmového oleje byla v období šetření stanovena ve výši 50 USD/t, zatímco u derivátů včetně bionafty činila 20 USD/t.

(44) Nařízeními prezidenta č. 24/2016 a č. 26/2016 indonéská vláda objasnila, že mandát fondu na podporu bionafty zahrnuje pořizování a využívání bionafty na domácím trhu. Indonéská vláda zejména stanoví, že se fond OPPF využívá k podpoře nákupů bionafty ze strany subjektů jmenovaných vládními orgány.

(45) Konkrétně, nařízení prezidenta č. 26/2016 v čl. 9 odst. 1 stanoví, že „generální ředitel EBTKE ustanoví subjekt Petrofuel, který bude pořizovat bionaftu ve smyslu článku 4 v rámci financování ze strany agentury pro správu fondu, přičemž bude dodržovat politiku řídícího výboru agentury pro správu fondu“, a v následujícím čl. 9 odst. 8 se stanoví, že „na základě schválení ministra podle odstavce 7 generální ředitel EBTKE jménem ministra určí: a) výrobce bionafty, kteří se budou podílet na pořizování bionafty, a b) objem bionafty přidělený každému výrobci bionafty“. Řídící výbor agentury pro správu fondu se navíc skládá výhradně z úředníků různých ministerstev indonéské vlády.

(46) Výrobci bionafty, kteří se rozhodli zúčastnit a kterým byla přidělena kvóta podle uvedeného nařízení, mají povinnost prodat měsíčně stanovené množství bionafty tzv. subjektu „Petrofuel“. Indonéská vláda dosud jako subjekt Petrofuel jmenovala: a) PT Pertamina (dále jen „Pertamina“), ropnou a plynárenskou společnost ve vlastnictví státu, a b) PT AKR Corporindo Tbk (dále jen „AKR“), soukromou ropnou a plynárenskou společnost.

(47) Fond OPPF předpokládá zvláštní mechanismus plateb, na jehož základě společnost Pertamina (a u určitých malých objemů společnost AKR) platí výrobcům bionafty referenční cenu nafty (na rozdíl od skutečné ceny bionafty, která by během období šetření byla vyšší), přičemž rozdíl mezi touto referenční cenou nafty a referenční cenou bionafty placenou výrobcům bionafty hradí agentura pro správu fondu z fondu OPPF.

(48) Referenční cenu nafty a bionafty stanoví ministerstvo energetiky a nerostných zdrojů podle článku 19 nařízení prezidenta č. 61/2015 takto: a) Referenční cena nafty je založena na cenách ropy vykazovaných společností Platts Singapore (MOPS) (5) a nákladech na výrobu bionafty v Indonésii. b) Podle vyhlášky ministra financí č. 2026/2017 je referenční cena založena na ceně surového palmového oleje na domácím trhu, k níž jsou připočítány náklady na zpracování (do 5. května 2017 ve výši 125 USD/MT a od tohoto data ve výši 100 USD/MT). Během inspekce na místě indonéská vláda uvedla, že výše nákladů na zpracování, která se připočítává k ceně surového palmového oleje na domácím trhu, podléhá každoročnímu přezkumu, který však nevede nutně ke změně této částky. Indonéská vláda objasnila, že pokud každoroční přezkum ukáže, že výše nákladů na zpracování je dosud přiměřená, ke změně nedojde.

(49) Konkrétně, každý výrobce bionafty – včetně všech vyvážejících výrobců – fakturuje společnosti Pertamina (nebo případně společnosti AKR) objem bionafty, který musí kupující použít v rámci povinnosti týkající se přimíchávání, a společnost Pertamina (nebo AKR) hradí výrobci referenční cenu nafty pro dané období. Šetřením bylo zjištěno, že naprostá většina prodejů výrobců bionafty byla určena pro společnost Pertamina a malá část pro společnost AKR. Prodej pro společnost AKR byl navíc zcela totožný s prodejem pro společnost Pertamina, pokud jde o ceny a všechny další související podmínky. Komise proto zaměřila níže uvedenou analýzu na prodej společnosti Pertamina.

(50) K získání úhrady cenového rozdílu mezi cenou, kterou hradí společnosti Pertamina a AKR (na základě referenční ceny nafty), a referenční cenou bionafty zašle výrobce bionafty agentuře pro správu fondu pro stejný objem další fakturu, k níž je připojen seznam dokumentů. Jakmile agentura pro správu fondu obdrží fakturu a ověří údaje, které jsou v ní obsaženy, zaplatí příslušnému výrobci bionafty rozdíl mezi referenční cenou nafty (hrazenou společnostmi Pertamina nebo případně AKR) a referenční cenou bionafty stanovenou pro dané období.

(51) V tomto šetření Komise zkoumala, zda soubor opatření přijatých indonéskou vládou na podporu indonéského odvětví bionafty prostřednictvím plateb ze strany agentury pro správu fondu představuje napadnutelnou subvenci.

(52) Existence napadnutelné subvence je prokázána, jsou-li přítomny tři prvky: a) finanční příspěvek nebo příjmová/cenová podpora; b) výhoda a c) specifičnost (článek 3 základního nařízení).

3.2.2. Analýza

3.2.2.1. Finanční příspěvek

(53) Komise nejprve zjistila, že se v období šetření všichni vyvážející výrobci rozhodli pro účast na pořizování bionafty, a vztahovala se na ně tudíž povinnost prodávat bionaftu společnostem Pertamina a AKR. Komise rovněž zjistila, že v období šetření byla referenční cena bionafty vyšší než referenční cena minerální nafty. V důsledku toho obdrželi v období šetření všichni vyvážející výrobci platby od fondu OPPF.

(54) V čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení se uvádí, že vláda poskytne finanční příspěvek, pokud jednání vlády zahrnuje přímý převod peněžních prostředků. V souladu s ustanovením Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen „Dohoda o subvencích a vyrovnávacích opatřeních“) je v článku 2 základního nařízení stanoveno, že se „vládou“ rozumí každý veřejnoprávní subjekt na území země původu nebo vývozu.

(55) Odvolací orgán WTO ve zprávě ve věci Spojené státy – antidumpingové a vyrovnávací clo (na výrobky z Číny) konstatoval, že se „veřejnoprávním subjektem“ rozumí entita, která „má či vykonává vládní pravomoci nebo je jimi pověřena“ (6).

(56) Komise zjistila, že fond OPPF byl založen aktem indonéské vlády a že agentura pro správu fondu byla indonéskou vládou výslovně pověřena prováděním plateb pro výrobce bionafty.

(57) Za prvé, článek 11 nařízení prezidenta č. 66/2018 vymezil oblast působnosti fondu OPPF široce takto: „(1) Použití vybraných finančních prostředků na: a. rozvoj lidských zdrojů v oblasti pěstování palmy olejné; b. výzkum a vývoj v oblasti pěstování palmy olejné; c. podporu pěstování palmy olejné; d. zmlazování plantáží palmy olejné a e. zařízení a infrastrukturu pro pěstování palmy olejné. (2) Použití vybraných finančních prostředků pro účely uvedené v odstavci 1, včetně dodávání produktů palmy olejné pro potřeby rozvoje potravinářského průmyslu, navazujícího odvětví na pěstování palmy olejné, a pořizování a používání bionafty.“

(58) Za druhé, v čl. 18 odst. 1 uvedeného nařízení se výslovně uvádí, že „využití finančních prostředků na poskytování a používání bionafty podle čl. 11 odst. 2 má pokrýt rozdíl mezi tržním cenovým indexem nafty a tržním cenovým indexem bionafty“.

(59) Komise tudíž zjistila, že právní akty upravující provádění fondu OPPF výslovně potvrzují, že finanční prostředky jsou využívány ve prospěch výrobců bionafty.

(60) Podle čl. 1 odst. 4 nařízení ministra č. 61/2015 udělila indonéská vláda agentuře pro správu fondu za tímto účelem právo využívat vývozní dávky a vývozní daně uložené na palmový olej a jeho deriváty a uložila jí povinnost pořizovat a používat bionaftu. Tento výběr však v praxi zajišťují celní orgány. Komise proto zastávala názor, že agentura pro správu fondu má či vykonává vládní pravomoci nebo je jimi pověřena.

(61) Komise tudíž dospěla k závěru, že výše uvedený právní rámec fakticky svěřuje agentuře pro správu fondu výkon vládních funkcí s ohledem na odvětví bionafty. Komise proto vyvodila závěr, že agentura pro správu fondu jedná jako veřejnoprávní subjekt ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení ve spojení s čl. 3 odst. 1 písm. a) bodem i) základního nařízení a v souladu s příslušnou judikaturou WTO.

(62) Co se týká požadovaného „přímého převodu peněžních prostředků“, šetřením bylo zjištěno, že poté, co agentura pro správu fondu obdrží od výrobců bionafty fakturu spolu s veškerými příslušnými doklady (7) a provede příslušná ověření, uhradí přímo výrobcům bionafty splatnou částku (tj. rozdíl mezi referenční cenou nafty a referenční cenou bionafty). Komise dále uvedla, že indonéská vláda ani všichni vyvážející výrobci nepopřeli skutečnost, že agentura pro správu fondu provádí přímé převody hotovosti / bankovní převody pro výrobce, kteří prodávají bionaftu společnostem Pertamina a AKR, za účelem uhrazení rozdílu mezi referenční cenou minerální nafty placenou společnostmi Pertamina a AKR a referenční cenou bionafty. Komise proto zastávala názor, že platby uskutečněné agenturou pro správu fondu představují „přímý převod peněžních prostředků“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.

(63) V tomto ohledu je nutné zamítnout tvrzení indonéské vlády, že finanční prostředky použité agenturou pro správu fondu na platby pro výrobce bionafty byly získány zcela ze soukromých zdrojů, a že tudíž neexistuje finanční příspěvek. Komise konstatovala, že základní nařízení v souladu s Dohodou o subvencích a vyrovnávacích opatřeních nebere v úvahu původ nebo povahu (veřejné nebo soukromé) peněžních prostředků převedených vládou. „Hodnocení existence finančního příspěvku zahrnuje spíše zvážení povahy transakce, jejímž prostřednictvím vláda převádí část ekonomické hodnoty. Jinými slovy, rozhodující je skutečnost, že převod peněžních prostředků lze přičíst státu (na rozdíl od soukromých peněžních prostředků používaných podle uvážení soukromých hospodářských subjektů) (8). Pod pojem ‚finanční příspěvek‘ spadá široká škála transakcí podle čl. 1 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce. Podle čl. 1 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce bodu i) a ii) může být finanční příspěvek poskytnut prostřednictvím přímého převodu peněžních prostředků vládou, nebo prominutím státního příjmu, který by byl jinak splatný“ (9). Jak již bylo objasněno, agentura pro správu fondu jakožto veřejnoprávní subjekt prováděla přímý převod finančních prostředků pro výrobce bionafty z fondu OPPF, který získává finanční prostředky z povinného výběru vývozních dávek a vývozních daní od veřejných a soukromých hospodářských subjektů, takže je zcela splněna definice finančního příspěvku stanovená Odvolacím orgánem.

(64) Kromě výše uvedených skutečností Komise dále zjistila, že finanční prostředky, které má fond OPPF k dispozici, pocházejí z výběru vývozních dávek a vývozních daní uložených na surový palmový olej a jeho deriváty. Indonéská vláda během inspekce na místě vysvětlila, že vývozní dávku vybírají celní orgány před vývozem zboží, a navzdory svému tvrzení, že je vybírána výhradně pro účely financování fondu OPPF, nemohla prokázat, že je vybírána mimo zvláštní účty rozpočtu indonéské vlády. Jelikož nebyly předloženy žádné důkazy svědčící o opaku, dospěla Komise k závěru, že dávka je vybírána jako součást souhrnného rozpočtu státu. Skutečnost, že dávka je poté převedena na fond OPPF, představuje pouze způsob, jakým indonéská vláda používá veřejné příjmy vybrané prostřednictvím vývozních dávek a vývozních daní. Fond OPPF se každopádně skládá z finančních prostředků, které jsou vybírány prostřednictvím vývozních dávek a vývozních daní uložených indonéskou vládou, a finanční prostředky jsou kontrolovány agenturou pro správu fondu. Představují proto veřejné zdroje bez ohledu na to, zda jsou či nejsou nedílnou součástí státního rozpočtu.

(65) Co se týká tvrzení indonéské vlády, že převod finančních prostředků z fondu OPPF neposkytuje výrobcům bionafty žádnou výhodu, neboť příjemci jako výrobci bionafty odvádějí do fondu OPPF více, než dostávají, Komise podotýká toto. Za prvé, oblast působnosti fondu OPPF je širší než podpora odvětví bionafty. Fond OPPF je výrazem širší politiky indonéské vlády, která zahrnuje celý hodnotový řetězec palmového oleje. Všichni vývozci surového palmového oleje (a zpracovaných výrobků) odvádějí dávku do fondu tehdy, je-li jejich výrobek vyvážen. Surový palmový olej lze využít v široké škále použití, jako je spotřeba v potravinářství, kosmetický a chemický průmysl. Vývozní dávky vybírané pro fond OPPF proto nesouvisí výlučně s převodem finančních prostředků odvětví bionafty a není možné provádět automatické vyrovnání.

(66) Za druhé, jak již bylo objasněno v 64. bodě odůvodnění, finanční prostředky používané agenturou pro správu fondu pocházejí zcela ze souhrnného rozpočtu indonéské vlády (prostředky přidělené fondu OPPF). Výběr vývozní dávky provádějí celní orgány a dávky jsou odváděny do souhrnného rozpočtu státu. Použité finanční prostředky proto neodpovídají dobrovolným platbám ze strany výrobců bionafty, jež se poté používají zcela ve prospěch výrobců bionafty (aniž by měli výrobci bionafty, kteří nerozhodují o tom, jak je fond OPPF používán, jakýkoli prostor pro uvážení). Finanční prostředky vybírá indonéská vláda prostřednictvím povinných vývozních dávek a vývozních daní, z nichž některé platí výrobci bionafty, avšak také producenti surového palmového oleje a jiní výrobci výrobků souvisejících se surovým palmovým olejem. Indonéská vláda poté rozhoduje o použití těchto prostředků ve prospěch výrobců bionafty, a to prostřednictvím fondu OPPF.

(67) Komise rovněž zjistila, že ve svých odpovědích na dotazník vyvážející výrobci uvedli, že většina surového palmového oleje, který se používá při výrobě bionafty, pochází z místních zdrojů, a proto se na něj vývozní daň ani vývozní dávka nevztahuje. Komise tudíž předpokládala, že se vývoz surového palmového oleje, s ohledem na nějž hradí vyvážející výrobci (nebo přesněji producenti surového palmového oleje, kteří jsou s nimi ve spojení) vývozní daně a dávky, týká jiných hodnotových řetězců, než je hodnotový řetězec bionafty.

(68) Komise proto dospěla k závěru, že vývozní daně a dávky vybírané indonéskou vládou při tomto vývozu tudíž nesouvisejí s odvětvím bionafty jako takovým, takže tvrzení indonéské vlády, že fond OPPF neposkytuje příjemcům žádnou výhodu, jelikož výrobci bionafty odvádějí do fondu OPPF více, než z něj dostávají, je zamítnuto. V rozporu s tvrzením indonéské vlády si vyvážející výrobci v hodnotovém řetězci bionafty skutečně polepšili v tom smyslu, že od fondu OPPF obdrželi vyšší částku, než do něj vložili.

(69) Na základě výše uvedených skutečností došla Komise k závěru, že se výplaty uskutečněné agenturou pro správu fondu pro výrobce bionafty považují za „finanční příspěvek ve formě přímého převodu peněžních prostředků ze strany vlády“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Je nesporné, že u nákupů bionafty společnostmi Pertamina a AKR na základě požadavků na přimíchávání hradila agentura pro správu fondu rozdíl mezi cenou placenou společnostmi Pertamina a AKR (na základě referenční ceny minerální nafty) a (vyšší) referenční cenou bionafty. V tomto ohledu obdrželi výrobci bionafty od indonéské vlády grant odpovídající výši tohoto rozdílu (10).

3.2.2.2. Výhoda

(70) Z níže uvedených důvodů se Komise domnívala, že přímé převody uskutečněné agenturou pro správu fondu poskytují vyvážejícím výrobcům výhodu.

(71) Vyvážející výrobci se skutečně nacházejí v lepší situaci, než by tomu bylo v případě, že by režim neexistoval. Jednoduše řečeno, převod finančních prostředků uskutečněný agenturou pro správu fondu představuje granty a trh granty bezplatně neposkytuje. Tyto granty zlepšují postavení výrobců bionafty v porovnání s postavením, jež by jinak měli na trhu (11). Pokud by režim neexistoval, získali by výrobci bionafty platbu pouze od společností Pertamina a AKR ve výši ceny minerální nafty.

(72) Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívala, že peněžní prostředky vyplácené agenturou pro správu fondu výrobcům bionafty za prodanou bionaftu za účelem uhrazení rozdílu mezi referenční cenou nafty hrazenou společností Pertamina a referenční cenou bionafty představují výhodu v jejich prospěch ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.

3.2.2.3. Specifičnost

(73) Komise za prvé zjistila, že fond OPPF je dostupný pro omezený počet výrobních odvětví, jež všechna souvisejí s hodnotovým řetězcem surového palmového oleje. Toto omezení vyplývá přímo z platných právních předpisů. Za prvé, podpora hodnotového řetězce palmového oleje je hlavním výslovným cílem nařízení prezidenta č. 61/2015 o zřízení fondu OPPF. V jeho preambuli je uvedeno, že fond OPPF je zapotřebí, aby „byl zajištěn neustálý rozvoj pěstování palmy olejné, což vyžaduje vnitrostátní strategii neustálého rozvoje pěstování palmy olejné, kterou podporuje správa fondu“. V článku 1 tohoto právního předpisu se dále uvádí, že se „pěstováním palmy olejné rozumějí veškeré činnosti v oblasti řízení přírodních zdrojů, lidských zdrojů, výrobního zařízení, vybavení a strojního zařízení, pěstování, sklizně, zpracování a uvádění na trh, které souvisejí s pěstováním palmy olejné“.

(74) V článku 11 je pak uvedeno, že „vybrané peněžní prostředky budou použity na: a. rozvoj lidských zdrojů v oblasti pěstování palmy olejné; b. výzkum a vývoj v oblasti pěstování palmy olejné; c. podporu pěstování palmy olejné; d. zmlazování plantáží palmy olejné a e. zařízení a infrastrukturu pro pěstování palmy olejné.

(75) Komise proto došla k závěru, že fond OPPF je de iure specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož právní předpisy, podle nichž orgán poskytující subvenci působí, výslovně omezují přístup k subvencím na určité podniky, a to podniky, které působí v hodnotovém řetězci surového palmového oleje.

(76) I v případě, že by specifičnost de iure neexistovala, Komise každopádně zastávala názor, že indonéská vláda usměrňuje agenturu pro správu fondu, aby fakticky podporovala pouze odvětví bionafty. Důkazy získané v průběhu šetření a uvedené v 122. bodě odůvodnění skutečně naznačují, že naprostá většina peněžních prostředků vyplacených agenturou pro správu fondu je vyhrazena na platby pro výrobce bionafty, které vyrovnávají rozdíl mezi cenou MOPS a referenční cenou bionafty.

(77) Komise proto zastávala názor, že indonéská vláda spravuje fond OPPF takovým způsobem, že je tento fakticky specifický. Podle čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení může být subvence specifická, jsou-li splněna určitá kritéria, jako je „využití subvenčního programu omezeným množstvím určitých podniků, převážné využití určitými podniky, poskytnutí nepřiměřeně vysokých subvencí určitým podnikům, způsob, jakým vykonal orgán poskytující subvenci při rozhodování o poskytnutí subvence správní uvážení“. V tomto případě Komise zjistila, že chování fondu OPPF naprosto odpovídá tomuto seznamu. Jak bylo objasněno výše, fond je zejména využíván převážně odvětvím bionafty a orgán poskytující subvenci přitom uplatňuje správní uvážení.

(78) Toto zjištění je rovněž v souladu s judikaturou WTO. Ve věci EK a některé členské státy – velká civilní letadla panel objasnil, že „obecný význam slova ‚převažující‘ znamená ‚představující hlavní nebo nejsilnější prvek: převládající‘. Výraz ‚převážné využití {subvenčního programu} určitými podniky‘ lze proto chápat jako situaci, kdy je subvenční program využíván především, nebo z větší části, určitými podniky.“ (12) V tomto rozhodnutí panel rovněž objasnil, že „pokud se subvenční program uplatňuje v hospodářství tvořeném pouze několika výrobními odvětvími, neprokazuje skutečnost, že tato výrobní odvětví mohou být hlavními příjemci subvenčního programu, nutně ‚převážné využití‘. Využití subvenčního programu těmito výrobními odvětvími může spíše jednoduše odrážet omezenou diverzifikaci hospodářských činností spadajících do působnosti orgánu poskytujícího subvenci. Na druhou stranu by týž subvenční program uplatňovaný ve vysoce diverzifikovaném hospodářství, který využívá především, nebo z velké části, pouze několik výrobních odvětví, naznačoval ‚převážné použití‘“ (13). V daném případě jsou subvence dostupné pouze pro hodnotový řetězec palmového oleje, avšak v rámci tohoto odvětví pro širokou škálu použití. Komise se však domnívala, že pokud by se argumentace panelu použila na skutkovou podstatu tohoto případu, prokazovala by skutečnost, že většina fondu OPPF je použita na financování plateb za bionaftu, „převážné použití“, jak je definováno výše, jelikož odvětví bionafty je hlavním příjemcem. Komise dále podotýká, že odvětví bionafty je jedním z mnoha výrobních odvětví v diverzifikované ekonomice (14) a že fond OPPF podporuje od svého založení téměř výhradně odvětví bionafty.

(79) Na základě výše uvedených skutečností proto Komise dospěla k závěru, že soubor opatření indonéské vlády měl zvýhodnit domácí odvětví bionafty. Jelikož je tento soubor opatření de iure specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, je fakticky specifický rovněž ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení.

3.2.3. Závěr

(80) Komise předběžně konstatovala, že prostřednictvím souboru opatření poskytla indonéská vláda podporu odvětví výroby bionafty, včetně přímého převodu peněžních prostředků prostřednictvím „fondu na podporu bionafty“. Indonéská vláda poskytla příjemcům výhodu, která je specifická, představuje tudíž napadnutelnou subvenci.

3.2.4. Výpočet výše subvence

(81) V souladu s článkem 5 základního nařízení vypočítala Komise výši napadnutelné subvence pro každého vyvážejícího výrobce s ohledem na výhodu poskytnutou příjemci, která byla zjištěna v období šetření. Komise ohodnotila výhodu jako celkovou částku grantu obdrženého v období šetření od fondu OPPF. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení přidělila Komise výši subvence podle celkového obratu vyvážejících výrobců plynoucího z prodeje bionafty v období šetření.

(82) Výše subvence, která byla předběžně stanovena s ohledem na tento soubor opatření, během období šetření u vyvážejících výrobců činí: Společnost Sazba subvence PT Ciliandra Perkasa 7,91 % PT Intibenua Perkasatama a PT Musim Mas (skupina Musim Mas) 11,83 % PT Pelita Agung Agrindustri a PT Permata Hijau Palm Oleo (skupina Permata) 12,76 % PT Wilmar Nabati Indonesia a PT Wilmar Bioenergi Indonesia (skupina Wilmar) 12,23 %

3.3. Podpora odvětví bionafty ze strany vlády včetně prostřednictvím poskytování palmového oleje za cenu nižší než přiměřenou

3.3.1. Podnět a režim subvencí

(83) V podnětu bylo uvedeno, že ceny surového palmového oleje jsou v Indonésii zkresleny v důsledku zásahů indonéské vlády. V podnětu bylo zejména uvedeno, že indonéská vláda uplatňuje politiku spočívající v uložení vysokých vývozních daní na surový palmový olej. Surový palmový olej je hlavní surovinou používanou při výrobě bionafty v Indonésii a představuje přibližně 85 % celkových nákladů na výrobu bionafty. Podle podnětu tímto indonéská vláda zajišťuje, aby byla cena surovin pro výrobu bionafty podstatně nižší než světové ceny, a to ve prospěch indonéských výrobců bionafty.

(84) Podle podnětu navíc indonéská vláda zavedla v květnu 2015 u surového palmového oleje vývozní dávku ve výši 50 USD za tunu a u navazujících zpracovaných výrobků z palmového oleje pak zvláštní sazbu v závislosti na výrobku.

(85) Žadatel tvrdil, že indonéská vláda uložením vysokých vývozních daní a dávek na surový palmový olej stlačuje cenu palmového oleje na domácím trhu v Indonésii, což přináší zřejmou výhodu výrobcům bionafty. Soukromé producenty surového palmového oleje vybízí rovněž k tomu, aby své produkty prodávali indonéským výrobcům bionafty. Žadatel tvrdí, že v důsledku toho indonéská vláda pověřuje nebo usměrňuje indonéské producenty palmového oleje, aby jej poskytovali výrobcům bionafty za cenu nižší než přiměřenou.

(86) Šetření ukázalo, že indonéská vláda skutečně ukládá vývozní daň i vývozní dávku ze surového palmového oleje.

(87) Vývozní daň byla poprvé zavedena v roce 1994. Od svého zavedení byla několikrát změněna. Podle poslední verze (vyhláška č. 140/PMK.010/2016) vývozní daň sestává z progresivních sazeb u surového palmového oleje a dalších 22 výrobků, včetně bionafty (u níž je sazba trvale nižší než u surového palmového oleje). Indonéští vývozci hradí při vývozu surového palmového oleje klouzavou daň spojenou s referenční cenou indonéské vlády. Pokud se tudíž referenční vývozní cena indonéské vlády zvýší, zvýší se i vývozní clo.

(88) Je-li referenční cena nižší než 750 USD za tunu, činí platná vývozní daň 0 %. V období šetření byla cena surového palmového oleje nižší než prahová hodnota ve výši 750 USD za tunu, a proto nebyla vývozní daň splatná.

(89) Kromě vývozní daně uložila indonéská vláda v období šetření na surový palmový olej a navazující produkty rovněž vývozní dávku. V období šetření byla vývozní dávka u surového palmového oleje stanovena ve výši 50 USD za tunu a u bionafty ve výši 20 USD za tunu.

(90) Kromě vývozní daně a dávky u surového palmového oleje a navazujících produktů zasahuje indonéská vláda na trhu se surovým palmovým olejem rovněž tím, že prostřednictvím společnosti PTPN, která je zcela ve vlastnictví státu, fakticky kontroluje ceny surového palmového oleje na domácím trhu a zajišťuje, aby se surový palmový olej prodával za uměle nízkou cenu. Indonéská vláda mimoto poskytuje producentům surového palmového oleje subvence, aby zajistila, že provádějí politiku poskytování surového palmového oleje za uměle nízké ceny.

3.3.2. Použití ustanovení čl. 28 odst. 1 základního nařízení

(91) Komise indonéské vládě sdělila, že se při posuzování existence a rozsahu údajné podpory poskytnuté odvětví výroby bionafty, včetně poskytování surového palmového oleje za cenu nižší než přiměřenou, může případně uchýlit k použití dostupných údajů podle čl. 28 odst. 1 základního nařízení.

(92) Při zahájení řízení Komise indonéskou vládu požádala, aby všem producentům a distributorům palmového oleje, kteří poskytují palmový olej vyvážejícím výrobcům, předala dodatek B připojený k antisubvenčnímu dotazníku (dotazník pro dodavatele palmového oleje). Dodatek B sestával z dokumentu ve Wordu („Dodatek B_Dodavatel palmového oleje“) a souboru v Excelu („Minidotazník určený pro dodavatele“). Na žádost indonéské vlády a s ohledem na značný počet společností poskytujících hlavní vstup pro dotčený výrobek Komise v duchu dobré spolupráce a s cílem získat alespoň nějaké relevantní údaje pro šetření e-mailem ze dne 7. ledna 2019 souhlasila s omezením rozsahu této žádosti a požádala indonéskou vládu o předání dodatku B a minidotazníku deseti největším dodavatelům surového palmového oleje z hlediska objemu pro každého vyvážejícího výrobce.

(93) Ve svém písemném upozornění na nedostatky ze dne 1. března 2019, které bylo zasláno indonéské vládě, upozornila Komise na skutečnost, že neobdržela odpověď na dodatek B dotazníku od dodavatelů palmového oleje pro společnosti PT Musim Mas, PT Intibenua Perkasatama, PT Pelita Agung Agrindustri a PT Permata Hijau Palm Oleo. Komise zejména zdůraznila, že neobdržela odpověď ani od dodavatelů surového oleje, kteří jsou ve vlastnictví státu, včetně společnosti PTPN. Ostatní dodavatelé surového palmového oleje, včetně dodavatelů, kteří jsou ve spojení s vyvážejícími výrobci, této žádosti vyhověli.

(94) V odpovědi na písemné upozornění na nedostatky indonéská vláda uvedla, že splnila svou povinnost a předala dodatek B a minidotazníky příslušným indonéským dodavatelům surového palmového oleje. Jako důkaz předložila indonéská vláda poštovní záznamy obsahující potvrzení o doručení příslušným indonéským dodavatelům surového palmového oleje. Žádné jiné důkazy o snaze indonéské vlády kontaktovat tyto dodavatele, zejména společnost PTPN, nebyly předloženy. Podobné vysvětlení bylo podáno během inspekce na místě v prostorách indonéské vlády. Bez ohledu na výše uvedené skutečnosti nepředložila společnost PTPN Komisi řádně vyplněný dodatek B.

(95) Co se týká údajného poskytování surového palmového oleje vládou za cenu nižší než přiměřenou, indonéská vláda nepředložila tudíž potřebné informace a důkazy požadované Komisí v dotazníku a během inspekce na místě.

(96) Nedostatečná spolupráce neumožnila Komisi získat veškeré informace, které považovala za důležité pro zjištění v rámci tohoto šetření. Komise nemohla konkrétně získat od indonéské vlády informace o trhu s palmovým olejem na základě přímých údajů poskytnutých dodavateli surového palmového oleje, ani neměla k dispozici úplné údaje ohledně úlohy společnosti PTPN na tomto trhu, pokud jde o odvětví bionafty.

(97) Indonéská vláda tvrdila, že poskytla souhrnné údaje týkající se společnosti PTPN, které obsahují také informace požadované v dodatku B dotazníku. Komise v tomto ohledu uvedla, že indonéská vláda poskytla údaje týkající se společnosti PTPN v odpovědi na dotazník, která obsahovala informace o její struktuře řízení, výroční zprávy a údaje o transakcích. Komise však uvedla, že neobdržela podrobné informace požadované v dodatku B dotazníku, jež by jí umožnily získat úplnou představu o úloze společnosti PTPN na trhu s palmovým olejem a o úloze ostatních příslušných producentů.

(98) Poté, co indonéská vláda obdržela dopis, v němž byla informována o možném použití článku 28 základního nařízení, poskytla dne 30. června 2019 odpověď na dodatek B pro společnost PTPN. Komise však konstatovala, že odpověď byla poskytnuta dlouho po uplynutí lhůty pro předložení těchto informací (12. března 2019, Komisí byla tato lhůta prodloužena do 14. března 2019) a poté, co se uskutečnila inspekce na místě v prostorách indonéské vlády. Komise se proto domnívala, že podání nebylo předloženo včas, nebylo možné je ověřit a že indonéská vláda nejednala podle svých nejlepších schopností v souladu s článkem 28 základního nařízení.

(99) Jelikož nebyly k dispozici informace obdržené od indonéské vlády, vycházela Komise ve svých zjištěních týkajících se těchto aspektů šetření částečně z dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení.

3.3.3. Analýza

(100) Existence napadnutelné subvence je prokázána, jsou-li přítomny tři prvky: a) finanční příspěvek nebo příjmová/cenová podpora; b) výhoda a c) specifičnost (článek 3 základního nařízení) (15).

(101) Co se týká prvního prvku, Komise zkoumala, zda soubor opatření přijatých indonéskou vládou vedl k finančnímu příspěvku ve formě poskytování surového palmového oleje indonéským výrobcům vyvážejícím bionaftu ze strany vlády za cenu nižší než přiměřenou podle čl. 3 odst. 1 písm. a) základního nařízení a/nebo zda soubor opatření přijatých indonéskou vládou spadá do kategorie příjmové/cenové podpory odvětví výroby bionafty podle čl. 3 odst. 1 písm. b) základního nařízení.

3.3.3.1. Finanční příspěvek

(102) Komise nejprve zjistila, že všichni vyvážející výrobci pořizují surový palmový olej na domácím trhu od společností ve spojení nebo od společností, které s nimi ve spojení nejsou, za účelem jeho zpracování na rafinovaný bělený dezodorizovaný palmový olej a poté bionaftu.

(103) Podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) druhé odrážky základního nařízení je finanční příspěvek poskytnut, pokud vláda: „pověří soukromý subjekt výkonem jedné nebo více funkcí uvedených v bodech i), ii) a iii), které by jinak byly svěřeny vládě, nebo jejich výkon takovému subjektu nařídí a jejich výkon se v žádném smyslu neliší od jednání obvykle prováděného vládou“. Typ funkcí popsaných v čl. 3 odst. 1 písm. a) bodě iii) základního nařízení nastává tehdy, pokud „vláda dodává zboží nebo poskytuje služby, které nejsou součástí obecné infrastruktury, nebo nakupuje zboží …“. Tato ustanovení odrážejí ustanovení čl. 1 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce bodů iii) a iv) Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a měla by být vykládána a uplatňována v souladu s příslušnou judikaturou WTO.

(104) Panel WTO ve věci USA – vývozní omezení (16) rozhodl, že dvě slova „pověřit“ a „usměrnit“ použitá v čl. 1 odst. 1 písm. a) prvním pododstavci bodě iv) Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních vyžadují, aby působení vlády obsahovalo pojetí zmocnění (v případě pověření) nebo příkazu (v případě usměrnění). Odmítl argument USA o „příčině a následku“ a požadoval výslovné souhlasné zmocnění nebo příkaz.

(105) V další věci (17) však Odvolací orgán rozhodl, že nahrazení slov „pověřit“ a „usměrnit“ slovy „zmocnit“ a „přikázat“ je jako norma příliš rigidní. Podle Odvolacího orgánu dochází k „pověření“ v případech, kdy vláda dává odpovědnost soukromému subjektu, a „usměrněním“ se rozumí situace, kdy vláda uplatňuje nad soukromým subjektem svou moc.

(106) V obou případech vláda využívá soukromý subjekt jako zástupce pro realizaci finančního příspěvku a „ve většině případů by se dalo očekávat, že pověření nebo usměrnění soukromého subjektu bude zahrnovat nějakou formu hrozby nebo nucení“. Ustanovení čl. 1 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce bodu iv) Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních současně členům neumožňuje ukládat vyrovnávací opatření na výrobky v případech, kdy „vláda pouze vykonává své obecné regulační pravomoci“ nebo kdy zásah vlády „může, ale nemusí mít konkrétní výsledek vzhledem k daným skutkovým okolnostem a výkonu svobodné volby ze strany aktérů na trhu“. Pověření a usměrnění pak spíše znamená „aktivnější úlohu vlády než pouhé pobízení“.

(107) WTO se mimoto nedomnívá, že „ponechání určité rozhodovací pravomoci soukromému subjektu je nutně v rozporu s pověřením nebo usměrněním tohoto soukromého subjektu […] (18). Ačkoliv mohou existovat případy, kdy široká rozhodovací pravomoc soukromého subjektu neumožňuje vyvodit náležitý závěr, že tento soukromý subjekt je pověřen nebo usměrňován (k plnění určitého úkolu), jedná se o skutkovou/důkazní záležitost, kterou je třeba se zabývat individuálně.“

(108) V souladu s těmito rozhodnutími WTO se ne všechna vládní opatření, která mohou přinášet výhody, rovnají finančnímu příspěvku podle článku 3 základního nařízení a čl. 1 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Musí existovat důkaz vládní politiky nebo programu na podporu odvětví, které je předmětem šetření (v tomto konkrétním případě odvětví výroby bionafty/biopaliv), formou výkonu pravomoci nad veřejnými či soukromými subjekty nebo předání odpovědnosti těmto subjektům (zde: producentům surového palmového oleje) k tomu, aby odvětví výroby bionafty poskytovaly surový palmový olej za nižší než přiměřenou cenu.

(109) Stručně, příslušná rozhodnutí WTO stanoví, že: i) rozhodnutí ohledně toho, zda existuje „finanční příspěvek“ podle čl. 1 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, by se mělo zaměřit na povahu vládního opatření, a nikoli na jeho účinky nebo výsledky (19). Jinými slovy, obecně se uznává, že vlády zasahují na trhu jako regulační orgány a že toto má účinky na trh i na jeho účastníky. V tomto smyslu může vláda například legitimně uložit vývozní daně za účelem vytvoření příjmů v případě velmi konkurenční komodity na mezinárodních trzích. Uložení vývozních omezení není naopak legitimní, je-li zřejmé, že využití takovéhoto nástroje spolu s jinými mechanismy k udržení komodit na domácím trhu a donucení dodavatelů k prodeji za nižší než tržní ceny je součástí širšího systému navrženého vládou na podporu konkrétního výrobního odvětví nebo souboru výrobních odvětví k zvýšení jejich konkurenceschopnosti. Při posuzování „finančního příspěvku“ je tudíž důležitá povaha vládního opatření, včetně jeho kontextu, předmětu a účelu; ii) „pověření“ nebo „usměrnění“ zahrnuje výslovné souhlasné zmocnění určené konkrétní straně v souvislosti s určitým úkolem nebo povinností, což se velmi liší od situace, kdy vláda zasahuje na trhu určitým způsobem, což může, ale nemusí mít konkrétní výsledek vzhledem k daným skutkovým okolnostem a výkonu svobodné volby ze strany aktérů na tomto trhu. Klíčovou otázkou v souvislosti s pojmy pověření nebo usměrnění je to, zda dotyčné jednání, tj. finanční příspěvek ve formě poskytování zboží za cenu nižší než přiměřenou, lze přičíst vládě nebo zda existuje svobodná volba soukromých subjektů vzhledem k aspektům trhu, jako jsou regulační omezení (20); iii) ustanovení čl. 1 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce bodu iv) Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních je v podstatě opatřením proti obcházení, a tudíž zjištění pověření nebo usměrnění vyžaduje, aby vláda přenesla odpovědnost na soukromý subjekt nebo aby uplatňovala nad soukromým subjektem svou moc při realizaci finančního příspěvku. Ve většině případů se očekává, že pověření nebo usměrnění soukromého subjektu zahrnuje nějakou formu hrozby nebo nucení, což může sloužit jako důkaz o pověření nebo usměrnění (21). Vlády však mají k uplatňování moci nad soukromým subjektem pravděpodobně k dispozici jiné prostředky, jež mohou být „jemnější“ než příkaz, nebo nemusí zahrnovat stejnou míru nátlaku (22); iv) musí existovat „prokazatelná souvislost“ mezi opatřením vlády a chováním soukromého subjektu (23). Neexistuje důvod, proč by se pověření nebo usměrnění ze strany vlády nemělo předpokládat na základě nepřímých důkazů (jako je předpokládané a neformální zmocnění nebo příkaz), jsou-li tyto důkazy průkazné a přesvědčivé (24). V tomto ohledu mohou být pro určení existence „finančního příspěvku“ podle čl. 1 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce bodu iv) Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (zejména jako nepřímý způsob, jakým vláda poskytuje zboží, jak je uvedeno v bodě iii)) důležité důkazy o záměru vlády podporovat navazující výrobní odvětví (např. prostřednictvím veřejně vyhlášených politik nebo rozhodnutí vlády či jiných vládních opatření), nebo existence jiných opatření vlády, která zajišťují určitý výsledek na trhu (např. omezení vývozu spolu s vládním opatřením, které brání subjektům, na něž se tato omezení vztahují, ve skladování výrobků). Za určitých okolností může„usměrnění“ představovat i „pokyn“ vlády (25). Existence konkrétních účinků na trhu (např. snížení cen) může být rovněž faktorem, který je nutno vzít v úvahu spolu se všemi ostatními dostupnými důkazy, včetně možného předjímání těchto účinků v určité situaci. Podle okolností se může soukromý subjekt rozhodnout, že nebude vykonávat funkci, kterou byl pověřen nebo která mu byla nařízena, navzdory možným nepříznivým důsledkům, které mohou následovat. To však samo o sobě neprokazuje, že soukromý subjekt nebyl pověřen či usměrňován (26).

(110) V souladu s touto judikaturou Komise velmi pečlivě přezkoumala povahu zasahování indonéské vlády, tj. zda zásah indonéské vlády zahrnuje pověření nebo usměrňování producentů surového palmového oleje, povahu pověřených subjektů, tj. zda jsou producenti surového palmového oleje soukromými subjekty ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení, a kroky pověřených nebo usměrněných subjektů, tj. zda pověření nebo usměrnění producenti surového palmového oleje poskytovali surový palmový olej indonéskému odvětví výroby bionafty za nižší než přiměřenou cenu, a jednali tudíž jako zástupci indonéské vlády. Komise mimoto ověřila, zda by vykonávaná funkce byla obvykle svěřena vládě, tj. zda je poskytování surového palmového oleje za cenu nižší než přiměřenou výrobcům bionafty v Indonésii obvyklou činností vlády, a zda se tato funkce v žádném smyslu neliší od jednání obvykle prováděného vládami, tj. zda se vlastní poskytování surového palmového oleje producenty ve skutečnosti liší od toho, co by učinila samotná vláda.

3.3.3.2. Pověření nebo usměrnění producentů surového palmového oleje ze strany indonéské vlády

(111) Vzhledem k judikatuře WTO uvedené ve 104. až 109. bodě odůvodnění Komise nejprve analyzovala, zda je podpora indonéského odvětví výroby bionafty ze strany indonéské vlády skutečně cílem vládní politiky, a nikoli pouze „vedlejším účinkem“ uplatňování obecných regulačních pravomocí. V rámci šetření se zejména zkoumalo, zda zjištěné narušení cen bylo součástí vládních cílů, nebo zda nižší ceny surového palmového oleje byly spíše „neúmyslným“ vedlejším produktem obecné vládní regulace.

(112) Podpory odvětví bionafty je dosaženo řadou opatření, a to především prostřednictvím vývozní daně a dávky uložené na surový palmový olej a fondu na podporu bionafty.

(113) Indonéská vláda zavedla režim vývozní daně ze surového palmového oleje poprvé v roce 1994 a od té doby prošel tento režim řadou významných změn.

(114) Původně měla vývozní daň zabezpečit místní poptávku po kuchyňském oleji a zajistit cenovou stabilitu tohoto oleje. V nařízení 128/PMK.011/2011 bylo cílem chránit domácí dodávky kuchyňského oleje a rozvíjet navazující výrobní odvětví. V právních předpisech se konkrétně uvádělo: „v rámci podpory úsilí odvětví navazujících na odvětví palmového oleje o zvýšení přidané hodnoty navazujících produktů je nutné restrukturalizovat sazbu vývozního cla“.

(115) Indonéský režim vývozní daně prošel od roku 1994 několika změnami, včetně změn minimální ceny surového palmového oleje, při níž se uplatní vývozní daň, změn sazby a změn způsobu výpočtu sazby z procentního podílu prodejních cen na nominální hodnotu. Vývozní daň byla původně zavedena vyhláškou ministerstva financí č. 439/KMK.017/1994. V červenci 1997 se ve vyhlášce č. 300/KMK.01/1997 změnila metodika výpočtu vývozní daně a vývoz surového palmového oleje podléhal dani v rozmezí od 7,5 % do 22,5 % v závislosti na referenční ceně indonéské vlády. V září 2007 byla metodika výpočtu vývozní daně dále revidována vyhláškou č. 94/PMK.011/2007 a vyhláškou č. 128/PMK.011/2011. V posledním nařízení č. 13/2017, které bylo platné v období šetření, stanoví ministerstvo financí progresivní sazbu vývozní daně v rozmezí od 0 USD/t (v případě, je-li mezinárodní cena surového palmového oleje nižší než 750 USD) do 200 USD/t (je-li cena surového palmového oleje vyšší než 1 250 USD).

(116) V období šetření byly podle vyhlášky č. 13/2017 vývozní daně ze surového palmového oleje a ostatních výrobků z palmového oleje vyjádřeny v USD namísto procentního podílu ceny. Indonéská vývozní daň se mimoto uplatní v případě, že referenční cena vlády překročí určitou výši ceny. Jak uvedla indonéská vláda v rámci šetření USA (27), „vyšší vývozní ceny vyžadují vyšší celní sazby“. Indonéská vláda v důsledku toho spojila vývozní systém přímo s mezinárodními cenami surového palmového oleje, a nikoli s jinými aspekty, jako jsou objemy výroby nebo dopad na životní prostředí. Z toho vyplývá, že dopady na ceny hrazené vyvážejícími výrobci nejsou náhodné, nýbrž jsou přímým a zamýšleným důsledkem opatření navržených indonéskou vládou (28). Podle právních předpisů platných v období šetření použitelná sazba vývozní daně ze surového palmového oleje činila: Tabulka 1 Vývozní daň ze surového palmového oleje Rozpětí cen v USD Nový systém USD/t < 750 0 750–800 3 800–850 18 850–900 33 900–950 52 950–1 000 74 1 000 –1 050 93 1 050 –1 100 116 1 100 –1 150 144 1 150 –1 200 166 1 200 –1 250 183 > 1 250 200 Zdroj: podnět

(117) Jak bylo uvedeno výše, v roce 2015 zavedla indonéská vláda u surového palmového oleje a jeho derivátů rovněž vývozní dávku. Sazba vývozní dávky v období šetření u surového palmového oleje činila 50 USD za tunu a u rafinovaných produktů 30 USD za tunu. Zavedení vývozní dávky se časově shodovalo s obdobím, kdy byly indonéské ceny téměř stejné jako světové ceny. Zavedení vývozní dávky umožňuje výrobcům bionafty nakupovat surový palmový oleje za nižší ceny, než by byly jinak dostupné. Domácí spotřeba v roce 2016 oproti roku 2015 skutečně významně vzrostla (viz tabulka 2).

(118) Řada dokumentů prokazuje, že indonéská vláda výslovně podporovala a rozvíjela odvětví výroby bionafty jako cíl politiky, a zejména usilovala o snížení ceny vstupního materiálu (surového palmového oleje) na domácím trhu, poskytovala tudíž finanční příspěvek pro výrobce bionafty.

(119) Indonéská vláda vydala v této souvislosti veřejná prohlášení, v nichž uvedla, že podpora odvětví bionafty je skutečně cílem nebo jedním z hlavních cílů režimu vývozní daně. Indonéské generální ředitelství pro cla a spotřební daně veřejně prohlásilo, že „cílem vývozních cel je zajistit dostupnost surovin a podpořit růst domácích odvětví navazujících na odvětví palmového oleje“ (29). Komise proto vzala na vědomí, že systém vývozní daně byl navržen a uzákoněn právě na podporu navazujících výrobních odvětví, která používají palmový olej, jejichž nedílnou součástí je i výroba bionafty.

(120) Toto zjištění podpořily i jiné veřejné zdroje, které analyzovaly systém vývozní daně zavedený indonéskou vládou. Například WTO ve svém posledním přezkumu obchodní politiky s ohledem na Indonésii dospěla k závěru, že „cíle politiky týkající se vývozních daní z komodit zahrnují stabilizaci cen, podporu rozvoje navazujících zpracovatelských zařízení a snížení míry spotřebovávání neobnovitelných zdrojů při těžbě“. Ve své zprávě WTO dále poznamenala, že „podle orgánů [indonéské vlády] lze vývozní daně z primárních produktů využít k snížení ceny primárních produktů na domácím trhu s cílem zaručit dodávky meziproduktů za ceny nižší, než jsou světové tržní ceny, pro domácí zpracovatelská odvětví. Takto poskytují vývozní daně pobídku k rozvoji domácích výrobních nebo zpracovatelských odvětví s vyšší přidanou hodnotou vývozu.“

(121) Rovněž OECD dospěla k témuž závěru ve své zprávě o hospodářských dopadech vývozních omezení na suroviny z roku 2010 a uvedla, že „vývozní daně z palmového oleje byly v Indonésii a Malajsii uloženy s cílem podpořit rozvoj odvětví bionafty a kuchyňského oleje“, a Evropský parlament konstatoval, že „Indonésie a Thajsko využívají vývozní daně rovněž k snížení ceny palmového oleje resp. rýže na domácím trhu“ (30).

(122) Co se týká vývozní dávky, jak je objasněno v 64. až 65. bodě odůvodnění, indonéská vláda uvedla (aniž by byla s to předložit důkazy na podporu tohoto tvrzení), že dávku vybírá za účelem financování fondu OPPF. Komise se však domnívala, že se v podstatě jedná o mechanismus podpory odvětví bionafty. Ačkoliv je působnost fondu OPPF širší než pouze podpora odvětví bionafty, jak je objasněno v 77. bodě odůvodnění, Komise zjistila, že v období šetření to byla hlavní činnost fondu OPPF: naprostá většina peněžních prostředků fondu OPPF byla ve skutečnosti použita na podporu odvětví bionafty.

(123) Vzhledem ke všem výše uvedeným úvahám zastávala Komise názor, že cílem systému vývozních omezení, který zavedla indonéská vláda, je skutečně přímo a nepřímo podporovat odvětví bionafty a že se nejedná pouze o „vedlejší účinek“ uplatňování obecných regulačních pravomocí. Vývozní omezení, která ani zdaleka nepředstavují regulační opatření za účelem výběru státních příjmů, indonéská vláda navrhla, zavedla a sledovala se zvláštním cílem spočívajícím v zachování cen surového palmového oleje na nižší úrovni ve prospěch navazujících výrobních odvětví (31).

(124) Kromě systému vývozních omezení zavedeného indonéskou vládou zasahovala indonéská vláda na trhu rovněž s cílem fakticky kontrolovat ceny surového palmového oleje, a to prostřednictvím společnosti PTPN, která je ve vlastnictví státu.

(125) Indonéská vláda tvrdí, že společnost PTPN jedná při prodeji surového palmového oleje na domácím trhu jako racionální hospodářský subjekt a že funguje nezávisle na trhu. Z důkazů, které má Komise k dispozici, však vyplývá, že jednání společnosti PTPN při prodeji surového palmového oleje na domácím trhu je silně ovlivněno indonéskou vládou, která fakticky určuje jeho cenu.

(126) Jak již bylo objasněno v 93. až 96. bodě odůvodnění, Komise na úvod podotýká, že společnost PTPN při šetření nespolupracovala a neposkytla požadované informace. Zástupci společnosti PTPN však byli přítomni během inspekce na místě v prostorách indonéské vlády. Při této příležitosti poskytly jak společnost PTPN samotná, tak i indonéská vláda určitá vysvětlení týkající se fungování společnosti PTPN, aniž by však svá tvrzení doložily důkazy. Komise proto ve své analýze vycházela z dostupných údajů.

(127) Komise ověřila informace o státním vlastnictví, jakož i formální indicie vládní kontroly nad společností PTPN. Rovněž analyzovala, zda je kontrola vykonávána účinným způsobem. Za tímto účelem musela Komise vycházet částečně z dostupných údajů, jelikož indonéská vláda a společnost PTPN odmítly předložit důkazy o rozhodovacím procesu v rámci struktur společnosti PTPN.

(128) PTPN je skupina společností zcela ve vlastnictví státu, která vyrábí různé komodity, včetně surového palmového oleje. Komise mimoto zjistila, že indonéská vláda společnost PTPN přímo ovládá. Během inspekce na místě indonéská vláda a společnost PTPN objasnily, že indonéská vláda jmenuje všechny orgány společnosti. Indonéská vláda a společnost PTPN konkrétně uvedly, že: a) indonéská vláda přímo jmenuje celé představenstvo společnosti PTPN; b) představenstvo podléhá dohledu ze strany „rady komisařů“, kterou rovněž jmenuje výhradně indonéská vláda, a c) všechny orgány společnosti jsou podřízeny indonéské vládě.

(129) Kromě výše uvedených skutečností šetření rovněž prokázalo, že představenstvo nese odpovědnost za veškerá příslušná rozhodnutí přijatá skupinou společností PTPN, včetně rozhodnutí o cenové strategii při prodeji surového palmového oleje, jakož i přijímání nabídek na surový palmový olej v rámci aukčního systému, který je blíže popsán v 132. bodě odůvodnění. Na základě výše popsaného systému správy a řízení společnosti proto dospěla Komise k závěru, že indonéská vláda účinně usměrňuje celý rozhodovací proces společnosti PTPN, má na něj tudíž rozhodující vliv.

(130) Na základě dostupných informací proto Komise dospěla k závěru, že společnost PTPN je pod kontrolou indonéské vlády.

(131) V rámci šetření byly dále získány důkazy, že indonéská vláda vykonává účinnou kontrolu nad společností PTPN při stanovování a schvalování cen surového palmového oleje a že společnost PTPN určuje ceny surového palmového oleje na indonéském domácím trhu.

(132) Společnost PTPN organizuje každodenní aukce surového palmového oleje. Aby společnosti získaly přístup k on-line platformě, musí se zaregistrovat. Z důkazů získaných v průběhu šetření vyplývá, že jediný požadavek, který musí společnosti splnit za účelem registrace, má finanční povahu, aby byla zaručena jejich solventnost. Komise vyvodila závěr, že cena, za kterou je surový palmový olej prodáván na těchto aukcích, je stanovena indonéskou vládou a neodráží nenarušené tržní podmínky.

(133) Komise tento názor zastávala kvůli rozhodovacímu procesu společnosti PTPN. Indonéská vláda zejména objasnila, že před zahájením denního nabídkového řízení určí společnost PTPN pro daný den „cenovou představu“. Komise však ověřila, že společnost PTPN nemá povinnost odmítnout nabídky nižší, než je „cenová představa“. Je-li cena nabídnutá potenciálním kupujícím nižší než „cenová představa“, je záležitost postoupena představenstvu, které může rozhodnout o přijetí nabídky. Komise během inspekce na místě potvrdila, že takovéto nabídky jsou pravidelně přijímány. Skutečnost, že rozhodnutí o cenách přijímá představenstvo společnosti PTPN, v němž je zastoupena pouze indonéská vláda, každopádně naznačuje, že indonéská vláda vykonává účinnou kontrolu nad společností PTPN a jejím jednáním v souvislosti s rozhodnutími o stanovení cen.

(134) Vzhledem ke skutečnosti, že představenstvo společnosti PTPN jmenuje indonéská vláda a že je podřízeno indonéské vládě, dospěla Komise k závěru, že indonéská vláda ve skutečnosti stanoví cenu surového palmového oleje na domácím trhu.

(135) Šetření rovněž prokázalo, že v důsledku této účinné kontroly ze strany indonéské vlády nejedná společnost PTPN jako racionální hospodářský subjekt na trhu. Na základě dostupných informací se zdá, že společnost PTPN byla kvůli dodržování příkazů indonéské vlády v minulých letech ztrátová. Jakýkoli racionálně jednající hospodářský subjekt by maximalizoval svůj zisk místo toho, aby byl ztrátový, což platí o to více pro racionálně jednající hospodářský subjekt s takovýmto stěžejním významem na trhu se surovým palmovým olejem.

(136) Šetření rovněž prokázalo, že uložením vývozní daně a vývozní dávky na surový palmový olej staví indonéská vláda společnost PTPN do situace, která není z ekonomického hlediska racionální a která ji nutí prodávat surový palmový olej na domácím trhu za nižší cenu, než by mohla získat v případě, že by se tato vývozní omezení neexistovala. Společnost PTPN je proto zbavena možnosti racionální volby a je nucena plnit cíl politiky, který vývozní daň a dávka sleduje.

(137) Na základě všech výše uvedených skutečností dospěla proto Komise k závěru, že společnost PTPN je veřejnoprávním subjektem (32). Z dostupných důkazů vyplývá, že společnost PTPN vykonává při prodeji surového palmového oleje na trhu vládní funkce, a tyto důkazy naznačují, že cena, kterou mají dodržovat všichni ostatní dodavatelé surového palmového oleje na trhu, je důsledně a systematicky dodržována. Jak je uvedeno v 142. bodě odůvodnění, šetření skutečně prokázalo, že žádný dodavatel surového palmového oleje pro vyvážející výrobce neprodával za ceny vyšší, než byla cena stanovená společností PTPN. Toto stanovování ceny je v souladu s oblastí působností a obsahem politik indonéské vlády týkajících se odvětví surového palmového oleje a bionafty. Jelikož dodavatelé surového palmového oleje neposkytli dostatek informací prokazujících opak, dospěla Komise k závěru, že své ceny přizpůsobovali cenám stanoveným společností PTPN, aby plnili udávané cíle politiky spočívající v udržování ceny surového palmového oleje na uměle nízké úrovni.

(138) Pokud by se společnost PTPN považovala za soukromý subjekt, stejné důkazy by každopádně naznačovaly, že společnost PTPN byla přinejmenším pověřena nebo usměrněna indonéskou vládou, aby stanovovala ceny surového palmového oleje na uměle nízké úrovni, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.

(139) Ze šetření rovněž vyplynulo, že denní tržní cena surového palmového oleje na domácím trhu přesně odráží přiřknutou cenu na denních aukcích společnosti PTPN.

(140) Komise zjistila, že údaje o nabídkovém řízení jsou veřejně dostupné všem společnostem zaregistrovaným v informačním systému společnosti PTPN bez ohledu na to, zda se zúčastnily jednotlivých nabídkových řízení a zda byly jejich nabídky úspěšné. Komise mohla ověřit, že společnost PTPN zveřejňuje výsledek denního nabídkového řízení na své on-line platformě vždy v 15:30 h v den konání nabídkového řízení a že uvádí přesnou přiřknutou jednotkovou cenu surového palmového oleje.

(141) Všichni vyvážející výrobci potvrdili, že vedou každodenní jednání o koupi surového palmového oleje s dodavatelem, který není ve vlastnictví státu, a že se tato jednání obvykle uskutečňují, jakmile jsou známy výsledky nabídkových řízení společnosti PTPN, a že počáteční cenou při jednání jsou denní ceny společnosti PTPN. Vyvážející výrobci rovněž vysvětlili, že cenové rozdíly mezi cenami společnosti PTPN a cenou sjednanou s nezávislým dodavatelem surového palmového oleje jsou zapříčiněny převážně rozdílnými náklady na logistiku. Vyvážející výrobci v této souvislosti uvedli, že se nabídková řízení společnosti PTPN týkají zejména dodávek v provincii Dumai (na ostrově Sumatra) a Belawan, což jsou z hlediska logistiky ideální místa. Ostatní nezávislí dodavatelé se mohou nacházet ve vzdálenějších oblastech, například na ostrově Borneo, a náklady na logistiku jsou tudíž vyšší. Vyvážející výrobci proto objasnili, že cena společnosti PTPN zohledňuje úpravu o náklady na dopravu.

(142) Komise mohla ověřit, že jednotková cena, kterou vyvážející výrobci platili producentům surového palmového oleje, kteří nejsou ve vlastnictví státu, byla v období šetření vždy stejná jako cena společnosti PTPN pro daný den, nebo nižší.

(143) Na základě všech dostupných důkazů vyvodila proto Komise závěr, že všichni nezávislí dodavatelé surového palmového oleje v Indonésii bez ohledu na velikost fakticky přizpůsobují své ceny denním cenám společnosti PTPN a že případná odchylka od této ceny vyplývá především z nákladů na logistiku.

(144) V judikatuře WTO je pojem usměrnění soukromého objektu vymezen jako výkon pravomoci vlády nad soukromým subjektem. Odvolací orgán ve věci Spojené státy – vyrovnávací clo na DRAMS uvedl, že usměrnění skutečně znamená výkon pravomoci vlády, avšak rovněž objasnil, že by omezený výklad pojmu „usměrnění“ na „příkaz“ byl příliš úzký, jelikož „(…) vlády mají k uplatňování moci nad soukromým subjektem pravděpodobně k dispozici jiné prostředky. Některé z těchto prostředků mohou být jemnější než ‚příkaz‘, nebo nemusí zahrnovat stejnou míru nátlaku.“

(145) Komise se domnívala, že zavedením transparentního mechanismu stanovování cen uplatňuje indonéská vláda jemnější prostředky usměrňování indonéských dodavatelů surového palmového oleje, na něž odkazuje Odvolací orgán. Na základě dostupných důkazů se Komise domnívala, že zveřejňováním denní jednotkové ceny surového palmového oleje stanoví indonéská vláda účinně maximální cenu, za kterou bude komodita prodávána v daný den. Stávající transparentnost na trhu umožňuje kupujícím přizpůsobovat své chování v praxi tím, že nenakoupí surový palmový olej od dodavatelů, kteří požadují vyšší cenu, než je cena stanovená indonéskou vládou.

(146) Ze šetření rovněž vyplynulo, že z hlediska vyjednávací síly je trh značně nevyvážený ve prospěch odběratelů surového palmového oleje. Trh se surovým palmovým olejem je ve skutečnosti spíše roztříštěný, kdy 40 % nabídky pochází od jednotlivých zemědělců, mezi 6 % až 9 % od společnosti PTPN a zbývající část od „větších“ dodavatelů (v porovnání s jednotlivými zemědělci), kteří však mají menší podíly na trhu. Na rozdíl od toho jsou (zejména pokud jde o odvětví bionafty) odběrateli větší podniky, které potřebují významné objemy surovin, přičemž tuto potřebu nemohou obvykle uspokojit interními dodávkami. V této souvislosti bude mít každý odběratel značnou míru kupní síly, takže může odolat snaze svého dodavatele požadovat vyšší cenu, než je cena stanovená indonéskou vládou. Komise proto dospěla k závěru, že transparentním sdělováním denních cen surového palmového oleje stanoví indonéská vláda prostřednictvím společnosti PTPN účinně maximální denní ceny surového palmového oleje v Indonésii. Tato referenční cena představuje pokyn pro dodavatele surového palmového oleje, aby prodávali surový palmový olej v Indonésii v souladu se sledovanými veřejnými cíli.

(147) Komise se navíc domnívala, že uložením vývozní daně a vývozní dávky na surový palmový olej staví indonéská vláda producenty surového palmového oleje do situace, která není z ekonomického hlediska racionální a která je nutí prodávat zboží na domácím trhu za nižší cenu, než by mohli získat v případě, že by se tato vývozní omezení neuplatňovala. Jsou proto zbaveni možnosti racionální volby a jsou nuceni plnit cíl politiky, který vývozní daň a dávka sleduje.

(148) Ačkoli v období šetření daň splatná nebyla, vývozní dávka se odváděla. To mělo za následek, že dodavatelé surového palmového oleje byli ve svém chování omezeni, jelikož uložením této dávky indonéská vláda účinně omezuje svobodu jednání dodavatelů surového palmového oleje tím, že fakticky omezuje jejich obchodní rozhodnutí, za jakou cenu a kde mají svůj produkt prodat. Pokud by vývozní dávka neexistovala, producenti surového palmového oleje, kteří by jednali racionálně, by se snažili maximalizovat svůj zisk, a to prodejem ještě větších objemů surového palmového oleje na vývozním trhu místo jeho prodeje na domácím trhu.

(149) Uložením těchto omezení proto indonéská vláda brání dodavatelům surového palmového oleje v dosažení maximálního příjmu, který by byli schopni získat v případě, že by vývozní dávka uložena nebyla.

(150) V souladu se závěrem Odvolacího orgánu ve věci Spojené státy – Vyrovnávací clo na DRAMS zastávala Komise názor, že indonéská vláda usměrňuje dodavatele surového palmového oleje ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce bodu iv) Dohody o subvencích a vyrovnávacích clech. V daném případě Odvolací orgán dospěl k závěru, že „z abstraktního hlediska může být obtížné přesně určit, které druhy opatření vlády představují pověření a usměrnění, a které nikoli. Konkrétní označení použité k popisu opatření vlády není nutně podstatné. Jak uznává Korea, za určitých okolností může ‚usměrnění‘ představovat i ‚pokyn‘ vlády. Ve většině případů se očekává, že pověření nebo usměrnění soukromého subjektu zahrnuje nějakou formu hrozby nebo nucení, což může sloužit jako důkaz o pověření nebo usměrnění. Určení pověření nebo usměrnění bude záviset na konkrétních skutkových okolnostech případu.“ V tomto případě Komise na základě dostupných důkazů dospěla k závěru, že indonéská vláda vytvořila systém, který dodavatele vybízí k prodeji surového palmového oleje za určitou cenu, čímž je usměrňuje, aby tak učinili. Jak je objasněno v 168. až 169. bodě odůvodnění, Komise zjistila, že cena zveřejňovaná společností PTPN představuje maximální cenu na domácím trhu v Indonésii, kterou se fakticky řídí všichni producenti surového palmového oleje a výrobci bionafty na trhu. Pokud jde o požadavek týkající se určitého zapojení vlády, je třeba připomenout, že společnost PTPN je veřejnoprávní subjekt, a její činnost proto lze pokládat za činnost indonéské vlády na trhu, a činnost společnosti PTPN jednoznačně potvrzuje „prokazatelnou souvislost“ mezi politikou a jednáním dotčených soukromých subjektů, které při provádění politiky působí jako zástupci indonéské vlády.

(151) Prostřednictvím těchto opatření proto indonéská vláda pobízí dodavatele surového palmového oleje k zachování produkce surového palmového oleje v Indonésii, jelikož nemohou prodávat za lepší ceny, které by v Indonésii existovaly, pokud by opatření nebyla zavedena.

(152) V tomto smyslu jsou producenti vstupů indonéskou vládou „pověřeni“ nebo „usměrňováni“, aby poskytovali zboží domácím uživatelům surového palmového oleje, a zejména výrobcům bionafty, za cenu nižší než přiměřenou. Producentům surového palmového oleje je dávána odpovědnost za vytvoření domácího trhu v Indonésii s uměle nízkými cenami.

(153) Jinými slovy, když indonéská vláda uplatňuje popsaný soubor opatření, ví, jak producenti surového palmového oleje na tato opatření zareagují a jaké důsledky z toho vyplynou. Komise nalezla rovněž důkazy, že indonéská vláda aktivně zasahuje na trhu se surovým palmovým olejem, aby soukromé dodavatele surového palmového oleje vybízela k dodržování mandátu, který jim byl uložen. V jednom tiskovém článku je například uvedeno, že „indonéská vláda nadále podporuje udržitelné obhospodařování plantáží palmy olejné, a to vyplacením částky ve výši 6,35 miliardy IDR do fondů pro opětovnou výsadbu určených pro 135 partnerských drobných zemědělců v Asii“. V tomto článku generální ředitel fondu OPPF uvedl: „Odvětví palmy olejné je přední odvětví, které významně přispívá k indonéské ekonomice. Po 25 letech musíme odvětví palmového oleje oživit a zajistit vysokou produktivitu podle potřeb průmyslu, udržitelný rozvoj a lepší životní podmínky pro drobné zemědělce a komunity.“ (33) Toto tvrzení jednoznačně prokazuje, jak indonéská vláda podporuje producenty surového palmového oleje v podstatě ve prospěch výrobců bionafty.

(154) V jiném tiskovém článku se mimoto uvádí, že „Indonésie v současnosti provádí subvencovaný program opětovné výsadby palem ve prospěch drobných zemědělců s cílem zvýšit výnosy, aniž by se zvětšila velikost plantáží. Cílem vlády je do roku 2025 nově osadit 2,4 milionu hektarů plochy používané k pěstování palmy olejné“ (34), což dále naznačuje, jak indonéská vláda subvencuje producenty surového palmového oleje, aby je přiměla dodržovat cíle politiky.

(155) Ačkoliv dodavatel surového palmového oleje může v reakci na vývozní daně a jiná omezující opatření svou domácí produkci mírně snížit, tato produkce nebyla zastavena, ani se významně nesnížila. Indonéská produkce surového palmového oleje naopak vyjma roku 2015 trvale rostla o více než 5 % ročně a v roce 2018 dosáhla 41 500 MT. V této souvislosti tiskový článek uvádí, že „kromě zajištění rovnováhy veřejných financí má program B20 podpořit rovněž domácí spotřebu palmového oleje díky poklesu cen v tomto roce“ (35), což dokládá, že indonéská vláda podporuje dodavatele surového palmového oleje tím, že uměle zvyšuje jejich tržby, s cílem zaručit, aby plnili mandát, který jim byl uložen.

(156) Komise vyvodila závěr, že to je důsledkem pověření a usměrnění producentů surového oleje ze strany indonéské vlády, aby poskytovali surový palmový olej za cenu nižší než přiměřenou.

(157) V tomto ohledu zastávala Komise názor, že pouhá skutečnost, že vývozní daně a/nebo dávky jako takové nejsou v čl. 3 odst. 1 písm. a) základního nařízení výslovně zmíněny, nevylučuje, že mohou mít povahu finančního příspěvku, a proto spadají do definice subvence podle základního nařízení a Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Komise předložila četné důkazy ohledně toho, že vývozní daň a dávka u surového palmového oleje byly použity jako nástroj k nucení producentů surového palmového oleje, aby plnili cíle státní politiky, a to způsobem, který představuje napadnutelnou subvenci, jak je vymezena v čl. 3 odst. 1 písm. a) základního nařízení.

3.3.3.3. Pověření nebo usměrnění soukromých subjektů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení

(158) Komise poté posoudila, zda jsou producenti surového palmového oleje v Indonésii soukromými subjekty, které jsou pověřeny nebo usměrněny indonéskou vládou ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.

(159) Šetření prokázalo, že kromě společnosti PTPN jsou všichni producenti surového palmového oleje v Indonésii buď nezávislými zemědělci, nebo soukromými podniky, které nejsou ve spojení s indonéskou vládou. Nezávislí producenti surového palmového oleje představují více než 90 % trhu a všichni vyvážející výrobci pořizovali část potřebného surového palmového oleje u těchto producentů.

(160) Komise se proto domnívala, že na základě dostupných informací jsou všichni producenti surového palmového oleje soukromými subjekty, které byly indonéskou vládou ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení pověřeny, aby poskytovaly surový palmový olej za cenu nižší než přiměřenou.

3.3.3.4. Dodávky surového palmového oleje za cenu nižší než přiměřenou

(161) V dalším kroku Komise ověřila, zda producenti surového palmového oleje skutečně provádějí politiku indonéské vlády týkající se poskytování surového palmového oleje za cenu nižší než přiměřenou. To si vyžádalo podrobnou analýzu vývoje trhu v Indonésii ve srovnání s vhodným měřítkem.

(162) Prostřednictvím souboru opatření pobízela indonéská vláda producenty surového palmového oleje k prodeji na místním trhu za nižší ceny, než by tomu bylo jinak, tj. pokud by tato opatření neexistovala, producenti by surový palmový olej vyváželi za mnohem vyšší světovou tržní cenu, nebo by jednoduše svou nabídku a ceny přizpůsobili tržním omezením.

(163) Komise se rovněž domnívala, že bez ohledu na skutečnost, že indonéská vláda tvrdí, že cena, kterou společnost PTPN stanoví za svůj surový palmový olej, je spravedlivá, jelikož cenová představa je založena na malajsijském cenovém indexu surového palmového oleje, jsou ceny na domácím trhu v Indonésii nižší než tržní ceny. Za účelem vyvození tohoto závěru porovnala Komise ceny surového palmového oleje na domácím indonéském trhu s malajsijskými cenami. Výsledek tohoto porovnání ukázal, že ceny surového palmového oleje na domácím indonéském trhu jsou podstatně nižší než malajsijské ceny surového palmového oleje a průměrná cena surového palmového oleje v období šetření v Indonésii činila 540 USD za tunu oproti 599 USD za tunu v Malajsii.

(164) Indonéská vláda v této souvislosti ve své odpovědi na dotazník poskytla historické údaje týkající se vývoje cen surového palmového oleje na domácím trhu v porovnání s mezinárodními cenami.

(165) Komise neověřila metodiku úpravy ceny CIF, kterou indonéská vláda použila k sestavení výše uvedené tabulky. Poskytnuté údaje však jasně naznačují, že ceny na indonéském domácím trhu jsou soustavně nižší než mezinárodní tržní ceny, a to i v případě, že by použitá metodika byla pro indonéskou vládu příznivá.

(166) Podobné zjištění lze získat rovněž srovnáním vývoje cen surového palmového oleje na domácím trhu v období šetření s vývojem ceny surového palmového oleje, který je vyvážen z Indonésie.

(167) Ceny surového palmového oleje na indonéském domácím trhu byly podle informací poskytnutých indonéskou vládou v období šetření trvale přibližně o 10 % nižší než indonéské vývozní ceny surového palmového oleje podle indonéské vývozní statistiky.

(168) Co se týká cen surového palmového oleje, které účtují dodavatelé, jež nejsou ve vlastnictví státu, šetření rovněž ukázalo, že se veškeré nákupy surového palmového oleje v Indonésii uskutečňují za denní ceny společnosti PTPN, které jsou upraveny o náklady na dopravu. Zejména u spotových nákupů představovala cena společnosti PTPN fakticky maximální cenu surového palmového oleje pro daný den. Toto zjištění potvrdily informace, které vyvážející výrobci uvedli ve svých odpovědích na dotazník. Komise ověřila řadu transakcí a u všech zjistila, že cena za jednotku uhrazená příslušnému nezávislému dodavateli byla stejná jako denní cena společnosti PTPN, nebo nižší. V žádné z ověřených transakcí nezjistila Komise cenu vyšší, než byla cena PTPN pro daný den.

(169) Komise se tudíž domnívala, že jednání indonéské vlády usměrňuje dodavatele surového palmového oleje, aby poskytovali surový palmový olej za cenu nižší než přiměřenou mimo jiné výrobcům bionafty, a to stanovením fakticky maximální ceny na indonéském domácím trhu se surovým palmovým olejem.

3.3.3.5. Funkce, které by byly obvykle svěřeny vládě, a jednání, které se v žádném smyslu neliší od jednání obvykle prováděného vládou

(170) Co se týká kritéria „obvyklého svěření“, jež panel dosud blíže neobjasnil, Komise se domnívala, že poskytování surovin nacházejících se v dané zemi vnitrostátním společnostem je funkce, která je obvykle svěřena vládě. Podle obecného mezinárodního práva mají státy svrchovanost nad svými přírodními zdroji. Ačkoliv mají sice značnou rozhodovací pravomoc ohledně organizace využívání svých přírodních zdrojů, jejich svrchovanost je obvykle převedena na regulační vládní pravomoc. V tomto ohledu není podstatné, zda by vláda tuto funkci prováděla obvykle. Komise proto konstatovala, že poskytování surového palmového oleje nacházejícího se na indonéské půdě indonéskému odvětví výroby bionafty představuje funkci, která je obvykle svěřena vládě.

(171) Pokud jde o kritérium „v žádném smyslu se neliší“, Komise uvedla, že tato formulace pochází ze zprávy z roku 1960, kterou vydal panel pro přezkum podle článku XVI:5 a ve které byla použita podobná formulace ve vztahu k odvodům producentů, které byly považovány za odvody, jež se v žádném smyslu neliší od jednání vlády v oblasti daní a subvencí. V této souvislosti vyžaduje zmíněné kritérium kladné zjištění ohledně toho, že poskytování zboží pověřenými soukromými subjekty se v žádném smyslu neliší od hypotézy, že toto zboží poskytla samotná vláda. Komise má za to, že tomu tak je. Místo poskytování vstupů přímo odvětví výroby bionafty za účelem dosažení cílů veřejné politiky indonéské vlády týkajících se podpory rozvoje odvětví výroby bionafty, včetně jeho vývozního potenciálu, vybízí indonéská vláda prostřednictvím souboru opatření soukromé subjekty k tomu, aby tak činily jejím jménem. Nakolik toto poskytování zboží ze strany vlády zahrnuje výdaje (např. poskytování subvencí na vstupy nebo vzdání se příjmů poskytováním zboží za cenu nižší než přiměřenou), je třeba toto jednání chápat jako funkce, které jsou obvykle svěřeny vládě (36).

3.3.3.6. Závěr

(172) Na základě výše uvedených skutečností došla Komise k závěru, že soubor opatření přijatých indonéskou vládou vede k finančnímu příspěvku ve formě poskytování surového palmového oleje za cenu nižší než přiměřenou ze strany vlády pro indonéské vyvážející výrobce bionafty ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.

3.3.3.7. Cenová nebo příjmová podpora

(173) Kromě výše uvedených skutečností se Komise z níže uvedených důvodů domnívala, že soubor opatření přijatých indonéskou vládou, která zasahuje na trhu se surovým palmovým olejem, může představovat rovněž cenovou a příjmovou podporu, kterou indonéská vláda poskytuje indonéským výrobcům bionafty ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) základního nařízení.

(174) Kategorie „finanční příspěvek“ / „příjmová nebo cenová podpora“ se vzájemně nevylučují. Odvolací orgán ve skutečnosti potvrdil, že „rozsah vládních opatření, která mohou poskytovat subvence [v rámci „finančního příspěvku“], je dále rozšířen o pojem „příjmová nebo cenová podpora“ v čl. 1 odst. 1 písm. a) druhém pododstavci“ (37). Tento výklad je rovněž v souladu s předmětem a účelem Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, tj. „zvýšit a zlepšit disciplíny GATT týkající se používání subvencí i vyrovnávacích opatření“ (38). Zjištění, že určité opatření představuje finanční příspěvek, proto nebrání tomu, aby se stejné opatření pokládalo i za příjmovou nebo cenovou podporu. Podobně může v případě zjištění, že určité opatření nesplňuje nezbytné požadavky, aby se považovalo za pověření nebo usměrnění ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení, toto spadat do širší kategorie příjmové nebo cenové podpory podle čl. 3 odst. 1 písm. b) základního nařízení.

(175) Pojem „příjmová nebo cenová podpora“ má svůj původ v článku XVI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 (GATT), na nějž odkazuje ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. b) základního nařízení. Článek XVI GATT odkazuje na „jakoukoli podporu, včetně jakékoli formy příjmové nebo cenové podpory, jež způsobuje přímo nebo nepřímo zvýšení vývozu jakéhokoli výrobku z území, nebo snížení dovozu jakéhokoli výrobku na území“. V tomto smyslu představuje příjmová nebo cenová podpora jinou formu subvencování (39).

(176) Pojem „jakákoli forma“ naznačuje široký rozsah této kategorie v tom smyslu, že zahrnuje veškeré formy zvolené vládou, které vedou k poskytování příjmové nebo cenové podpory. V tomto smyslu slovníkový význam pojmu „forma“ odkazuje na „jeden z různých projevů, v nichž existuje nebo se objevuje; druh, typ nebo variantu“, tedy „způsob, metodu, postup“ (40). „Jakákoli forma“ tudíž zahrnuje jakýkoli postup nebo způsob, jímž vláda poskytuje komukoli příjmovou nebo cenovou podporu (41).

(177) „Podpora“ označuje „opatření přispívající k úspěchu či zachování hodnoty něčeho“ (42). Pojem „podpora“ se často používá v souvislosti se zemědělstvím jako pojem odkazující na vládní podpůrné programy (43). Význam pojmu „podpora“ v čl. 1 odst. 1 písm. b) základního nařízení tudíž odkazuje na opatření vlády, které přispívá k úspěchu či zachování hodnoty cen nebo příjmů kohokoli.

(178) Komise uznává, že jakékoli opatření vlády může mít nahodilé vedlejší účinky náhodné velikosti na příjmy kohokoli nebo může vést k cenám, které jsou nějak podporovány (44). Aby tato podpora spadala do oblasti působnosti čl. 3 odst. 1 písm. b) základního nařízení, musí existovat prokazatelná souvislost mezi opatřeními vlády a výslednými účinky v podobě příjmové nebo cenové podpory kohokoli. Tato souvislost by měla být zjištěna na základě veškerých dostupných důkazů, včetně povahy, návrhu a očekávaného fungování opatření přijatých vládou.

(179) Odkaz „ve smyslu článku XVI GATT 1994“ znamená veškeré formy příjmové nebo cenové podpory, které přímo či nepřímo zvyšují vývoz „jakéhokoli výrobku“ z území členského státu WTO, nebo snižují dovoz tohoto výrobku na jeho území. Tento účinek, potenciální nebo skutečný, se výslovně předpokládá v článku XVI:1 dohody GATT 1994: „… včetně jakékoli formy příjmové nebo cenové podpory, jež způsobuje přímo nebo nepřímo zvýšení vývozu jakéhokoli výrobku z území, nebo snížení dovozu na území“.

(180) Ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. b) základního nařízení podobně jako ustanovení čl. 1 odst. 1 písm. b) Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních tudíž zahrnuje vládní opatření v jakékoli formě, která vedou k poskytování příjmové nebo cenové podpory komukoli nebo jejichž potenciálním nebo skutečným účinkem (45) je zvýšení vývozu jakéhokoli výrobku z území členského státu WTO, nebo snížení dovozu tohoto výrobku na jeho území.

(181) V souladu s tímto výkladem analyzovala Komise kromě posouzení toho, zda lze soubor opatření přijatých indonéskou vládou charakterizovat jako „finanční příspěvek“, i to, zda lze soubor opatření indonéské vlády charakterizovat také jako příjmovou nebo cenovou podporu spadající do oblasti působnosti čl. 3 odst. 1 písm. b) základního nařízení. V rámci této analýzy Komise nejprve zkoumala, zda indonéská vláda zamýšlí podporovat vytvoření a rozvoj odvětví výroby bionafty; za druhé, jaký druh opatření přijala indonéská vláda na podporu odvětví výroby bionafty, a za třetí, zda se tato opatření považují za „jakoukoli formu příjmové/cenové podpory“ ve smyslu článku XVI dohody GATT 1994. Komise proto posoudí to, zda bylo deklarovaným cílem politiky indonéské vlády podporovat rozvoj odvětví bionafty, nástroje, které vláda za tímto účelem použila, a to, zda tyto nástroje či opatření indonéské vlády lze charakterizovat jako příjmovou nebo cenovou podporu ve smyslu článku XVI GATT 1994.

a) Záměr indonéské vlády podporovat domácí odvětví výroby bionafty jako cíl veřejné politiky

(182) Indonéská vláda prostřednictvím nařízení prezidenta č. 66/2018 zavedla výslovnou politiku podpory rozvoje domácího odvětví výroby bionafty. Některá veřejná prohlášení indonéské vlády, která již byla uvedena v 119. bodě odůvodnění, naznačují, že indonéská vláda hodlá kontrolovat ceny surového palmového oleje ve prospěch výrobců bionafty: „Cíle politiky týkající se vývozních daní z komodit zahrnují stabilizaci cen, podporu rozvoje navazujících výrobních zařízení (…)“ nebo „cíle vývozních daní mají zajistit dostupnost surovin a podporovat růst domácích výrobních odvětví navazujících na odvětví palmového oleje“.

(183) Komise nalezla rovněž důkazy prokazující, že indonéská vláda uplatňovala v průběhu let jednoznačnou politiku posílení a podpory rozšiřování odvětví bionafty. V tiskovém článku generální ředitel pro energii z obnovitelných zdrojů uvedl, že cílem Indonésie je zavést od 1. září 2018 povinné používání paliv, do nichž je přimíchána bionafta, pro všechna vozidla a těžké stroje. Ve zmíněném tiskovém článku dále uvedl, že „indonéské čerpací stanice nebudou moci prodávat nemíchanou motorovou naftu, jakmile budou platit nová pravidla“, a dodal, že „společnostem, u nichž bude zjištěno, že prodávají nemíchaná paliva, bude uložena pokuta“ (46). V této souvislosti je v jiném tiskovém článku objasněno, že „Indonésie hodlá vyžadovat, aby veškerá motorová nafta, která se v zemi používá, obsahovala bionaftu, a to od příštího měsíce [září 2018], s cílem podpořit spotřebu palmového oleje a snížit existující schodek běžného účtu“ (zdůraznění přidáno) (47).

(184) V jiném tiskovém článku bylo dále uvedeno: „Jakarta Post uvádí, že v Indonésii vláda odstraňuje veškeré překážky ve snaze podpořit poptávku po bionaftě z palmového oleje a nyní zkoumá možnost přechodu zařízení dodavatele energie, společnosti PLN ve vlastnictví státu, která jsou založena na naftě, na bionaftu. Zkoumá také možnost povolit soukromým dodavatelům energie, kteří při výrobě elektřiny používají místo fosilní nafty bionaftu, aby tuto elektřinu prodávali přímo společnosti PLN. Kromě silniční dopravy podpořila vláda používání nafty s příměsí bionafty také v železniční dopravě a u těžkých strojů“. (48)

(185) Výše zmíněné úsilí o podporu odvětví bionafty dále potvrdila veřejná prohlášení náměstka ministra pro potravinářství a zemědělství. V tiskovém článku prohlásil, že by se „výroba bionafty v Indonésii mohla v roce 2019 zvýšit o 40 % a dosáhnout 7 MT z odhadovaných 5 MT v tomto roce [2018], a to v důsledku nového programu na podporu místní spotřeby bionafty“ (zdůraznění přidáno) (49).

(186) Indonéská vláda výslovně oznámila svou podporu odvětví bionafty prostřednictvím zřízení fondu OPPF, jehož jediným politickým posláním je fakticky podpora odvětví bionafty. Tato podpora pokračovala i po období šetření, jelikož fond OPPF vyplácel peněžní prostředky výrobcům bionafty i v období šetření a až do srpna 2018. Tento cíl fondu OPPF byl rovněž jednoznačně uveden ve veřejných prohlášeních. V tiskovém článku fond OPPF uvedl, že „je přesvědčen o tom, že ve zbývající části roku může převzít další subvence vyplácené výrobcům na základě nové politiky vlády týkající se bionafty“, a generální ředitel fondu dodal, že „v prvním pololetí roku 2018 vybral fond z vývozní dávky z palmového oleje částku ve výši 6,4 bilionu rupií, což představuje téměř 60 procent letošního cíle ve výši 10,9 bilionu rupií, přičemž se většina této částky použije jako pobídky na podporu výroby energie z obnovitelných zdrojů“. V témže článku bylo rovněž uvedeno, že „politika [pověření k přimíchávání] zvýší rovněž subvence vyplácené devatenácti výrobcům bionafty, včetně skupiny Wilmar a Sinar Mas. Fond, známý rovněž jako BPDPKS, odhaduje, že tato politika povede ve druhém pololetí tohoto roku k zdvojnásobení poptávky po bionaftě na 2,1 milionu kilolitrů.“ (50)

(187) Komise proto vyvodila závěr, že záměr indonéské vlády podporovat vytvoření a rozvoj indonéského odvětví výroby bionafty je zjevný.

b) Opatření vlády k rozvoji odvětví bionafty

(188) Indonéská vláda zasahuje prostřednictvím řady nástrojů na trhu se surovým palmovým olejem s cílem podporovat rozvoj odvětví bionafty. Za prvé, indonéská vláda zavedla systém vývozních omezení (prostřednictvím vývozních daní a vývozních dávek), který se používá jako nástroj ke stlačování cen surového palmového oleje ve prospěch navazujících výrobních odvětví, včetně výrobců bionafty. Za druhé, prostřednictvím společnosti PTPN, která je ve vlastnictví státu, indonéská vláda fakticky stanoví ceny surového palmového oleje na uměle nízkých úrovních, které ostatní dodavatelé surového palmového oleje dodržují v souladu s udávanou politikou týkající se podpory rozvoje odvětví bionafty. Indonéská vláda používá i jiná opatření, například přímé subvence pro producenty surového palmového oleje, aby zajistila, že tito producenti plní cíle politiky.

(189) Všechna tato opatření je třeba uvážit v širším kontextu podpory rozvoje odvětví bionafty, například prostřednictvím závazných požadavků na přimíchávání a zřízení fondu OPPF ve prospěch výrobců bionafty. Indonéská vláda skutečně zavedla systém, který uměle vytváří vysokou poptávku po bionaftě prostřednictvím pověření k přimíchávání. Indonéská vláda zavedla tzv. mandát k přimíchávání B20 (51). V rámci tohoto programu mají hospodářské subjekty u řady použití, například veřejné dopravě, zákonnou povinnost používat jako palivo směs minerální nafty a bionafty, která obsahuje nejméně 20 % bionafty. Toto pověření k přimíchávání se má v blízké budoucnosti zvýšit na 30 %. Komise se v tomto ohledu domnívala, že pokud by povinnost týkající se přimíchávání ve spojení s fondem OPPF neexistovala, byla po poptávka po bionaftě v Indonésii nižší, a podstatně nižší by byly tudíž i příjmy plynoucí z prodeje bionafty.

(190) Komise proto na základě dostupných informací dospěla k závěru, že indonéská vláda zavedla soubor opatření s cílem zasahovat na trhu a zajistit konkrétní výsledek, tj. to, aby výrobci bionafty měli prospěch z uměle nízkých cen surového palmového oleje, které představují přibližně 90 % jejich výrobních nákladů.

c) Soubor opatření přijatých indonéskou vládou se považuje za „jakoukoli formu příjmové/cenové podpory“ ve smyslu článku XVI dohody GATT 1994

(191) Prostřednictvím výše popsaného souboru opatření poskytuje indonéská vláda odvětví výroby bionafty příjmovou podporu. Regulační podmínky přijaté indonéskou vládou nemají jako vedlejší účinek to, že dodavatelé surového palmového oleje prodávají tento vstup výrobcům bionafty za nižší ceny, než jsou ceny na mezinárodní úrovni. Tento výsledek je zamýšlený a je ho úspěšně dosahováno prostřednictvím opatření indonéské vlády. Soubor opatření, která indonéská vláda zavedla, umožňuje výrobcům bionafty přístup k hlavní surovině a