PŘÍLOHA II

VYKAZOVÁNÍ ÚPRAV A ODVOZOVÁNÍ TRANSAKCÍ V KONTEXTU STATISTIKY INVESTIČNÍCH FONDŮ, POJIŠŤOVACÍCH SPOLEČNOSTÍ, PENZIJNÍCH FONDŮ A ÚČELOVÝCH FINANČNÍCH SPOLEČNOSTÍ PRO SEKURITIZACI

ČÁST 1

Obecný popis postupu pro odvození transakcí

1. Finanční transakce představují čisté pořízení finančních aktiv nebo čistý vznik závazků u každého druhu finančních nástrojů, tj. součet všech finančních transakcí, které proběhnou během příslušného referenčního období. Rámec pro odvozování transakcí pro statistiku aktiv a pasiv investičních fondů, pojišťovacích společností, penzijních fondů a účelových finančních společností pro sekuritizaci vychází z Evropského systému národních a regionálních účtů, který je zveřejněn jako příloha A nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 ( 1 ) (dále jen „ESA 2010“). Odchylky od tohoto mezinárodního standardu, pokud jde o obsah údajů a denominace statistických veličin, jsou v případě potřeby uvedeny v této příloze. Tato příloha se vykládá v souladu s ESA 2010, pokud nařízení (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38), nařízení (EU) č. 1075/2013 (ECB/2013/40), nařízení (EU) č. 1374/2014 (ECB/2014/50), nařízení (EU) 2018/231 (ECB/2018/2) nebo tyto obecné zásady nestanoví jinak.

2. V kontextu statistiky investičních fondů, pojišťovacích společností a penzijních fondů ECB vypočítává transakce tak, že pro každou položku na straně aktiv a pasiv vezme rozdíl mezi zůstatky ke konci vykazovaných období a odstraní vlivy, které nejsou výsledkem transakcí („úpravy“). Tyto úpravy jsou seskupeny do dvou hlavních kategorií „úpravy z překlasifikace“ a „úpravy z přecenění z důvodu změn cen a směnných kurzů ( 2 ) “. Národní centrální banky vykazují tyto dvě kategorie do ECB tak, aby bylo možné tyto netransakční účinky z výpočtu transakcí odstranit.

3. V kontextu statistiky účelových finančních společností pro sekuritizaci národní centrální banky do ECB přímo vykazují transakce, a nikoli úpravy. Výpočet transakcí (prováděný buď přímo zpravodajskými jednotkami, nebo národními centrálními bankami) musí být v souladu s obecným postupem pro úpravy z překlasifikace a úpravy z přecenění z důvodu změn cen a směnných kurzů, který je vymezen v této příloze.

4. Transakce se obvykle počítají v čisté výši, tzn., že se nemusí identifikovat hrubé finanční transakce či obrat. Výjimkou je statistika investičních fondů, kde nařízení (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38) vyžaduje, aby nové emise a splácení či zpětné odkupy akcií/podílových listů investičních fondů byly během referenčního období vykazovány odděleně.

5. Finanční transakce jsou obvykle oceňovány v transakční hodnotě - hodnotě, za níž byla pořízena/zcizena aktiva nebo za níž se vytvářejí, likvidují nebo směňují pasiva - která nemusí nutně být stejná jako cena kótovaná na trhu nebo reálná hodnota aktiva v okamžiku transakce. Hodnota transakce nezahrnuje platby za služby, poplatky, provize nebo podobné platby za poskytnuté služby.

6. Tato příloha stanoví metodiku pro odvozování transakcí. Část 2 je zaměřena na požadavky na vykazování úprav národními centrálními bankami. Část 3 řeší zvláštní úpravy prováděné při sestavování statistiky investičních fondů, pojišťovacích společností, penzijních fondů a účelových finančních společností pro sekuritizaci.

ČÁST 2

Vykazování úprav

7. V kontextu statistiky investičních fondů, pojišťovacích společností a penzijních fondů musí národní centrální banky do ECB vykazovat „úpravy z překlasifikace“ a „úpravy z přecenění z důvodu změn cen a směnných kurzů“.

8. Oddíl 1 popisuje vykazování úprav z překlasifikace a udává příklady případů úprav z překlasifikace. Oddíl 2 popisuje vykazování úprav z přecenění z důvodu změn cen a směnných kurzů.

9. Při úpravách se uplatňuje stejná soustava podvojného účetnictví jako v případě zůstatků. Ve všech případech mají úpravy protipoložku, která závisí na dané operaci nebo vnitrostátních účetních pravidlech.

Oddíl 1: Úpravy z překlasifikace

Oddíl 1.1. Celkový popis

1. „Úpravy z překlasifikace“ zahrnují všechny změny rozvahy referenčního sektoru, které vznikají v důsledku změn složení a struktury souboru zpravodajských jednotek, změn klasifikace finančních nástrojů a protistran, změn statistických definic a (částečné) opravy chyb při vykazování, což vše vede k přerušení řad, a má tak negativní dopad na srovnatelnost dvou po sobě jdoucích zůstatků ke konci období. Za zvláštní případ překlasifikace lze považovat rozšíření eurozóny.

2. Národní centrální banky vykazují statistické informace o úpravách z překlasifikace, jak je uvedeno v těchto obecných zásadách, s použitím statistických informací, které přímo vykazuje soubor zpravodajských jednotek, informací dohledu, kontrol věrohodnosti, ad hoc šetření (např. v souvislosti s odlehlými pozorováními), národních statistických požadavků, informací o tom, kdo vstoupil do souboru zpravodajských jednotek a kdo tento soubor opustil, a s použitím jakýchkoli jiných zdrojů, které mají k dispozici. Národní centrální banky identifikují změny zůstatků z důvodu překlasifikace a vykazují čistou částku. Čistý nárůst zůstatků z důvodu překlasifikace se zapíše s kladným znaménkem, čistý pokles zůstatků se zapíše se záporným znaménkem.

3. Národní centrální banky mohou provést odhady úprav z překlasifikace, zejména pokud statistické informace nejsou snadno dostupné nebo mají nízkou kvalitu. Neočekává se, že ECB bude provádět následné úpravy, ledaže národní centrální banky v konečných statistických informacích identifikují výrazné změny z důvodu překlasifikace, které národní centrální banka nemůže včas opravit. V takovém případě může ECB následné úpravy provádět po dohodě s příslušnou národní centrální bankou.

4. Národní centrální banky musí alespoň zasílat všechny úpravy z překlasifikace vyšší než 50 milionů EUR. Tato prahová hodnota národním centrálním bankám pomáhá při rozhodnutí, zda sestavovat úpravy. Shromažďují-li se však relativně podrobné informace bez ohledu na prahovou hodnotu, může být pokus o použití takové prahové hodnoty pro národní centrální banky kontraproduktivní. Touto flexibilitou není dotčen požadavek na konzistenci vykazovaných statistických informací za referenční období a mezi různými zpravodajskými periodicitami (tj. v případě investičních fondů mezi měsíčními a čtvrtletními statistickými informacemi).

5. V mezích stanovených v čl. 3 odst. 11, čl. 6 odst. 6, čl. 9 odst. 5, čl. 12 odst. 5, čl. 15 odst. 5 a čl. 17 odst. 4 musí národní centrální banky opravovat chyby při vykazování údajů o zůstatcích, jakmile jsou chyby zjištěny. Opravy v ideálním případě zcela odstraňují chybu z údajů, zejména pokud chyba ovlivňuje jedno období nebo omezené časové období. Za těchto okolností nedochází k přerušení řad. Pokud však chyba ovlivňuje historické údaje a pokud nebyla provedena oprava minulých údajů či pokud byla tato oprava provedena pouze pro omezené časové období, je řada přerušena mezi prvním obdobím s opraveným číslem a posledním obdobím s nesprávným číslem. V tomto případě národní centrální banky musí identifikovat rozsah přerušení a úpravu zaznamenají do „úprav z překlasifikace“. To platí i při provádění změn statistických definic, jež mají dopad na vykazované údaje, jakož i při přerušení, která mohou být způsobena zavedením, změnou či ukončením používání metod přepočtu na 100 % pokrytí.

Oddíl 1.2. Případy úprav z překlasifikace

Změny ve složení souboru zpravodajských jednotek

6. Změny ve složení souboru zpravodajských jednotek mohou způsobit převod podnikání přes hranice hospodářského sektoru. Tyto převody nepředstavují transakce, a přistupuje se k nim proto jako k úpravě v rámci „překlasifikací a ostatních úprav“.

7. Instituce, která vstoupí do zpravodajského sektoru, může své podnikání převést do souboru zpravodajských jednotek, zatímco instituce, která zpravodajský sektor opouští, může své podnikání převést ven z tohoto sektoru. Pokud však instituce, která do zpravodajského sektoru vstupuje, zahájí své podnikání po tomto vstupu ex novo, představuje to finanční transakci, která se ze statistických informací neodstraňuje. Podobně platí, že pokud instituce, která zpravodajský sektor opouští, omezí své podnikání před odchodem z tohoto sektoru, je tato skutečnost zachycena jako transakce ve statistických informacích.

8. Čistý vliv vstupujících a vystupujících subjektů na agregovaná aktiva a pasiva zpravodajského sektoru se vypočte pomocí agregace prvních aktiv a pasiv, jež vykázaly nově vstupující subjekty, a posledních aktiv a pasiv, jež vykázaly vystupující subjekty, a u každé položky se vychází z rozdílu mezi těmito dvěma údaji. Toto čisté číslo se zaznamenává do úprav z překlasifikace. Za určitých okolností může dojít k vlivu na vykazování protistran, který musí být rovněž začleněn do úprav, a to jako změna sektoru.

Změny ve struktuře zpravodajského sektoru

9. Změny ve struktuře zpravodajského sektoru vznikají v kontextu reorganizací v rámci skupiny nebo fúzí, akvizic a rozdělení. Tyto operace restrukturalizace firem typicky vedou ke změnám ocenění finančních aktiv a pasiv; úpravy z přecenění se zaznamenávají s cílem odrazit tyto změny, a tedy umožnit správné odvození transakcí. Operace kromě toho způsobují převod finančních aktiv a pasiv z rozvahy jedné institucionální jednotky k jiné (změna vlastnictví). Hranice pro zacházení s převody aktiv jako s transakcemi je vymezena existencí dvou samostatných institucionálních jednotek, které jednají na základě vzájemné shody. Pokud však dojde k převodům v důsledku vzniku nebo zániku institucionální jednotky, musí být považovány za úpravy z překlasifikace. Zejména pokud fúze nebo akvizice vede k zániku jedné nebo více institucionálních jednotek, všechny vzájemné pozice, které existovaly mezi fúzujícími institucemi a které jsou kompenzovány v okamžiku zániku jednotek, zmizí ze systému a odpovídajícím způsobem musí být vykázány úpravy z překlasifikací. S rozdělením společností se nakládá symetricky.

Další případy úprav z překlasifikace

10. Změny v klasifikaci sektoru nebo rezidentské příslušnosti klientů způsobují překlasifikaci aktiv/pasiv vůči těmto protistranám. K těmto změnám v klasifikaci dochází z mnoha důvodů, např. protože jednotka vládních institucí po privatizaci změní hospodářský sektor nebo protože fúze/rozdělení změní hlavní činnost společností. Obdobně se může změnit nástrojová klasifikace aktiv a pasiv, např. když se úvěry stanou obchodovatelnými a na základě této skutečnosti se pro statistické účely považují za dluhové cenné papíry. Jelikož tyto překlasifikace vedou ke změnám vykazovaných zůstatků, ale nepředstavují transakci, musí se zavést úprava za účelem odstranění jejich dopadu ze statistiky.

Zvláštní případ statistiky investičních fondů - změny investiční politiky

11. Změny ve zpravodajském sektoru investičních fondů z důvodu změn investiční politiky (např. akciový fond se změní na smíšený fond) se zaznamenávají jako finanční transakce, a nikoli jako překlasifikace. To vyplývá ze skutečnosti, že jakoukoli změnu investiční politiky musí předem odsouhlasit investoři, a považuje se tedy za aktivní investiční rozhodnutí. Od tohoto automatického postupu se může národní centrální banka odchýlit a vykazovat úpravu z překlasifikace, pouze pokud má před tím k dispozici informace, že ke změně politiky nedošlo v důsledku vědomého rozhodnutí investorů.

12. Tento postup platí rovněž pro zpravodajské jednotky, které v důsledku změn investiční politiky opouštějí sektor zpravodajských jednotek fondů peněžního trhu a vstupují do sektoru zpravodajských jednotek investičních fondů.

Oddíl 2: Úpravy z přecenění z důvodu změny cen a směnných kurzů

Oddíl 2.1. Obecný popis

13. „Úpravy z přecenění z důvodu změny cen a směnných kurzů“ vykazované v kontextu statistiky investičních fondů, pojišťovacích společností a penzijních fondů zahrnují i) úpravy z důvodu odpisů/snížení hodnoty úvěrů; ii) úpravy z přecenění z důvodu změn cen a iii) úpravy z přecenění z důvodu změn směnných kurzů.

14. Úprava z důvodu odpisů/snížení hodnoty se týká vlivu změn hodnoty úvěrů vykazovaných v rozvaze, které jsou způsobeny uplatněním odpisů/snížení hodnoty úvěrů.

15. Úprava v důsledku změny ocenění aktiv a pasiv se týká výkyvů při oceňování aktiv a pasiv způsobených změnou cen, za něž je o aktivech a pasivech účtováno nebo za něž jsou aktiva a pasiva obchodována. Úprava zahrnuje změny, ke kterým časem dojde v hodnotě zůstatků ke konci období z důvodu změny referenční hodnoty, za níž je o aktivech a pasivech účtováno, tj. zisky/ztráty z držby. Může rovněž obsahovat změny v ocenění, které vznikají v důsledku transakcí s aktivy/pasivy, tj. realizované zisky/ztráty, s ohledem na různé vnitrostátní postupy.

16. Z důvodu pohybů směnných kurzů vůči euru, k nimž dochází mezi termíny vykazování ke konci období, se mění hodnota aktiv a pasiv v cizích měnách, pokud jsou vyjádřeny v euru. Jelikož tyto změny představují zisky/ztráty z držby a nejsou finančními transakcemi, musí se identifikovat účinky ocenění, aby se mohly odstranit z transakcí. Úpravy z přecenění v důsledku změn směnných kurzů mohou rovněž obsahovat změny v ocenění, které vznikají v důsledku transakcí s aktivy/pasivy, tj. realizované zisky/ztráty, s ohledem na různé vnitrostátní postupy.

17. Pro účely předkládání statistických informací ECB musí národní centrální banky zajistit, aby pozice na straně aktiv a pasiv v cizích měnách byly převedeny na euro pomocí tržního směnného kurzu platného v den, k němuž se údaje vztahují. Musí se používat referenční směnné kurzy ECB ( 3 )

Oddíl 2.2. Vykazování úprav z přecenění národními centrálními bankami

18. Nařízení (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38), nařízení (EU) č. 1374/2014 (ECB/2014/50) a nařízení (EU) 2018/231 (ECB/2018/2) dává flexibilitu, pokud jde o druh statistických informací, které jsou třeba k výpočtu úprav z přecenění aktiv a pasiv, a pokud jde o formu, v níž se tyto údaje shromažďují a sestavují. O metodě rozhodují národní centrální banky.

19. S cílem splnit požadavky investičních fondů, pojišťovacích společností a penzijních fondů v souvislosti s „úpravami z přecenění z důvodu změn cen a směnných kurzů“, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 4, čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 těchto obecných zásad, může být třeba, aby národní centrální banky tyto úpravy odvodily ze statistických informací, které soubor zpravodajských jednotek vykazuje podle jednotlivých cenných papírů nebo podle jednotlivých položek, nebo ze statistických informací, které jsou přímo vykazovány o transakcích. Může být rovněž třeba, aby národní centrální banky provedly odhad těchto úprav, pokud jde o některá členění, která soubor zpravodajských jednotek nevykázal, jelikož se nepovažují za „minimální požadavky“, tj. v tabulce 3 v části 3 v příloze I nařízení (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38) a v tabulkách 3a a 3b v části 3 v příloze I nařízení (EU) č. 1374/2014 (ECB/2014/50).

Statistické informace vykazované podle jednotlivých cenných papírů/podle jednotlivých položek

20. Pro odvození úprav z přecenění, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 6, čl. 6 odst. 4 a čl. 9 odst. 3, pro cenné papíry shromažďované podle jednotlivých cenných papírů existují tyto dvě možnosti. Možnost 1: zpravodajské jednotky do národních centrálních bank vykazují statistické informace podle jednotlivých cenných papírů, které umožňují, aby národní centrální banky odvodily úpravy z přecenění z důvodu změny cen a směnných kurzů: — investiční fondy vykazují statistické informace podle jednotlivých cenných papírů vyžadované v odstavcích 1, 2 a 4 tabulky 2 v části 3 přílohy I nařízení (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38); — pojišťovací společnosti vykazují statistické informace podle jednotlivých cenných papírů vyžadované v odstavcích 1, 2 a 4 tabulek 2.1 a 2.2 v části 3 přílohy I nařízení (EU) č. 1374/2014 (ECB/2014/50); — penzijní fondy vykazují statistické informace podle jednotlivých cenných papírů vyžadované v odstavcích 1, 2 a 4 tabulek 2.1 a 2.2 v části 3 přílohy I nařízení (EU) 2018/231 (ECB/2018/2). Díky těmto informacím mohou národní centrální banky získávat přesné informace o „úpravách z přecenění z důvodu změn cen a směnných kurzů“, jež se mají předávat ECB. Pokyny, jak odvozovat přibližné hodnoty v souladu s čl. 3 odst. 7, čl. 6 odst. 4 a čl. 9 odst. 3 těchto obecných zásad, jsou k dispozici v dokumentu „Manual on investment funds statistics“, který je zveřejněn na internetových stránkách ECB. Možnost 2: zpravodajské jednotky do národních centrálních bank vykazují transakce (tj. kumulované částky nákupů a prodejů cenných papírů uskutečněných během referenčního období) podle jednotlivých cenných papírů takto: — investiční fondy vykazují v souladu s odstavci 1 a 3 tabulky 2 v části 3 přílohy I nařízení (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38); — pojišťovací společnosti vykazují v souladu s odstavci 1 a 3 tabulek 2.1 a 2.2 v části 3 přílohy I nařízení (EU) č. 1374/2014 (ECB/2014/50); — penzijní fondy vykazují v souladu s odstavci 1 a 3 tabulek 2.1 a 2.2 v části 3 přílohy I nařízení (EU) č. 2018/231 (ECB/2018/2); Národní centrální banky vypočítají úpravy z přecenění tak, že použijí rozdíl mezi zůstatky ke konci období a odstraní transakce a případné úpravy z překlasifikace ve smyslu oddílu 1 v části 2 této přílohy. Národní centrální banky ECB předkládají úpravy z přecenění v souladu s těmito obecnými zásadami;

21. Národní centrální banky mohou postupovat obdobně v případě aktiv, která nejsou cennými papíry, shromažďují-li statistické informace podle jednotlivých položek.

Statistické informace, které mají být vykazovány na agregovaném základě

22. V případě aktiv a pasiv shromažďovaných na agregovaném základě existují tyto tři možnosti pro odvozování úprav z přecenění z důvodu změn cen a směnných kurzů: Možnost 1: zpravodajské jednotky vykazují agregované úpravy z přecenění (4) Národní centrální banky, které zvolí tuto metodu, agregují úpravy z přecenění vykázané zpravodajskými jednotkami za účelem předání údajů ECB. Možnost 2: zpravodajské jednotky vykazují agregované transakce. Zpravodajské jednotky akumulují transakce během referenčního období a předávají hodnotu nákupů a prodejů národní centrální bance. Národní centrální banky, které obdrží statistické informace o transakcích, vypočítají „úpravy z přecenění“ tak, že z rozdílu mezi zůstatky ke konci období odstraní transakce a případné úpravy z překlasifikace ve smyslu oddílu 1 v části 2 této přílohy. Národní centrální banky ECB předkládají úpravu z přecenění v souladu s těmito obecnými zásadami; Možnost 3: Národní centrální banky odvozují přibližné hodnoty na základě údajů poskytnutých zpravodajskými jednotkami.

ČÁST 3

Zvláštní pravidla a přizpůsobení

23. Úroky z vkladů, úvěrů a emitovaných a držených dluhových cenných papírů se zaznamenávají na akruální bázi a až do splacení se zaznamenávají jako transakce. Pokyny ohledně nástroje, u něhož se naběhlé úroky ve statistických informacích, které národní centrální banky předávají ECB, zaznamenávají, se však v případě statistiky investičních fondů, pojišťovacích společností, penzijních fondů a účelových finančních společností pro sekuritizaci liší.

24. V případě statistiky investičních fondů se naběhlé úroky z úvěrů/vkladů vykazují v rámci položky „zbývající aktiva“ nebo případně „zbývající pasiva“. Naběhlé úroky z držených dluhových cenných papírů se zaznamenávají u dotčeného nástroje. Emitované dluhové cenné papíry se nezaznamenávají jako samostatná položka a jsou zahrnuty do zbývajících pasiv.

25. V případě statistiky pojišťovacích společností se naběhlé úroky vždy zaznamenávají u dotčeného nástroje.

26. V případě statistiky penzijních fondů se naběhlé úroky vždy na základě nejlepších odhadů zaznamenávají u dotčeného nástroje.

27. V případě statistiky účelových finančních společností pro sekuritizaci se naběhlé úroky vždy zaznamenávají v rámci položky „zbývající aktiva“ nebo případně „zbývající pasiva“.

SLOVNÍČEK POJMŮ

Akciové fondy (equity funds) jsou investiční fondy, které investují zejména do akcií a ostatních účastí. Kritéria pro klasifikaci investičních fondů jako akciových fondů vycházejí z veřejných prospektů, pravidel fondů, zakladatelských dokumentů, stanov, upisovacích dokumentů nebo investičních smluv, marketingových dokumentů či jiných prohlášení s obdobnými účinky.

Dceřiné společnosti (subsidiaries) jsou subjekty zapsané v rejstříku samostatně, v nichž jiný subjekt drží většinový podíl nebo všechny podíly.

Dluhopisové fondy (bond funds) jsou investiční fondy, které investují zejména do dluhových cenných papírů. Kritéria pro klasifikaci investičních fondů jako dluhopisových fondů vycházejí z veřejných prospektů, pravidel fondů, zakladatelských dokumentů, stanov, upisovacích dokumentů nebo investičních smluv, marketingových dokumentů či jiných prohlášení s obdobnými účinky.

Finanční podniky poskytující úvěry (financial corporations engaged in lending - FCLs), klasifikované jako ostatní finanční zprostředkovatelé, jsou finanční společnosti, které se specializují převážně na financování aktiv pro domácnosti a nefinanční podniky. Do této kategorie se zahrnují společnosti, které se specializují na finanční leasing, faktoring, hypoteční úvěry a spotřebitelské úvěry. Tyto finanční podniky mohou vykonávat svou činnost v právní formě stavební spořitelny, obecní úvěrové instituce atd.

Finanční pronájmy (financial leases) jsou smlouvy, při kterých zákonný majitel zboží dlouhodobé spotřeby (dále jen „pronajímatel“) toto zboží půjčí třetí osobě (dále jen „nájemce“) na většinu či dokonce celou dobu jeho ekonomické životnosti proti splátkám, které kryjí cenu zboží plus připočtený úrok. Nájemce tak de facto získá veškeré výhody plynoucí z používání zboží a nese veškeré náklady a rizika spojená s vlastnictvím.

Fondy fondů (funds of funds) jsou investiční fondy, které investují zejména do akcií nebo podílových listů investičních fondů. Kritéria pro klasifikaci investičních fondů jako fondů fondů vycházejí z veřejných prospektů, pravidel fondů, zakladatelských dokumentů, stanov, upisovacích dokumentů nebo investičních smluv, marketingových dokumentů či jiných prohlášení s obdobnými účinky.

Fondy nemovitostí (real estate funds) jsou investiční fondy, které investují převážně do nemovitostí. Kritéria pro klasifikaci investičních fondů jako fondů nemovitostí vycházejí z veřejných prospektů, pravidel fondů, zakladatelských dokumentů, stanov, upisovacích dokumentů nebo investičních smluv, marketingových dokumentů či jiných prohlášení s obdobnými účinky.

Fondy soukromého kapitálu (Private equity funds) jsou investiční fondy, které nevyužívají pákového efektu a které převážně investují do kapitálových nástrojů a nástrojů, které jsou ekonomicky podobné kapitálovým nástrojům emitovaným společnostmi, které nejsou kótovány na burze. Dílčí kategorií fondů soukromého kapitálu jsou fondy rizikového kapitálu, které investují do nově začínajících podniků. Fondy soukromého kapitálu (včetně fondů rizikového kapitálu) jsou obvykle zřízeny jako uzavřené fondy nebo jako komanditní společnost pod správou společnosti soukromého kapitálu nebo - v případě fondu rizikového kapitálu - pod správou společnosti rizikového kapitálu. Zatímco fondy soukromého kapitálu (včetně fondů rizikového kapitálu) jsou klasifikovány jako investiční fondy v souladu s článkem 1 nařízení (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38), společnosti soukromého kapitálu a společnosti rizikového kapitálu se klasifikují jako pomocné finanční společnosti (kategorie S.126 v ESA 2010), pokud pouze spravují aktiva fondu soukromého kapitálu nebo fondu rizikového kapitálu; pokud na vlastní účet investují do soukromého kapitálu, klasifikují se jako ostatní finanční zprostředkovatelé (kategorie S.125 v ESA 2010).

Hedgeovými fondy (hedge funds) se po účely těchto obecných zásad rozumí podniky kolektivního investování bez ohledu na jejich právní strukturu podle vnitrostátního práva, které uplatňují relativně neomezené investiční strategie za účelem dosažení kladných absolutních výnosů a jejichž vedoucí pracovníci jsou kromě manažerského platu odměňováni na základě výkonnosti fondu. Z tohoto důvodu mají hedgeové fondy jen málo omezení, pokud jde o druhy finančních nástrojů, do kterých mohou investovat, a mohou proto pružně využívat celou řadu finančních technik, včetně „pákového efektu“, krátkých prodejů či jiných technik. Tato definice zahrnuje rovněž fondy, které částečně nebo v plném rozsahu investují do jiných hedgeových fondů, pokud jinak definici splňují. Kritéria pro určení zajišťovacích fondů je třeba posuzovat na základě veřejných prospektů, jakož i pravidel fondů, stanov, upisovacích dokumentů nebo investičních smluv, marketingových dokumentů nebo jakýchkoli jiných prohlášení s obdobnými účinky.

Kompozitní pojišťovací společnosti (composite insurance corporations) jsou pojišťovací společnosti, které mají povolení poskytovat jak přímé životní, tak přímé neživotní pojištění. V případě pojišťovacích společností, na které se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (5), se jedná o pojišťovací společnosti upravené v čl. 73 odst. 2 a 5 směrnice 2009/138/ES. Kompozitní pojišťovací společnosti mohou mít kromě toho povolení vykonávat zajišťovací činnost (v závislosti na vnitrostátním právu zajištění životního a/nebo neživotního pojištění).

Obchodníci s cennými papíry a deriváty (security and derivative dealers – SDDs), klasifikovaní jako ostatní finanční zprostředkovatelé, jsou finanční instituce, které jsou oprávněny poskytovat investiční služby třetím osobám tím, že ve formě podnikání na svůj vlastní účet investují do finančních nástrojů a které se zabývají zejména těmito činnostmi finančního zprostředkování:

a) obchodováním s novými nebo nevypořádanými finančními nástroji prostřednictvím nákupu a prodeje těchto finančních nástrojů za výhradním účelem získání prospěchu z rozdílu mezi nákupní a prodejní cenou, a to na vlastní účet a/nebo riziko jako „obchodníci s cennými papíry a deriváty“. To zahrnuje rovněž činnost související s vytvářením trhu;

b) úpisem finančních nástrojů a/nebo nabídkou finančních nástrojů na základě pevného závazku;

c) pomocí podnikům při emisi nových finančních nástrojů prostřednictvím nabídky nových finančních nástrojů s pevným závazkem k úpisu (tj. k odkupu celé emise za předem dohodnutou cenu) nebo se závazkem odkoupit jen část emise, kterou se nepodařilo na trhu umístit, učiněnými vůči emitentům nových emisí.

Ostatní fondy (other funds) jsou investiční fondy jiné než dluhopisové fondy, akciové fondy, smíšené fondy, fondy nemovitostí nebo hedgeové fondy.

Otevřené investiční fondy (open-end investment funds) jsou investiční fondy, jejichž podílové listy nebo akcie jsou na žádost podílníků přímo nebo nepřímo odkoupeny nebo vyplaceny z majetku těchto subjektů.

Pobočky (branches) jsou subjekty nezapsané v rejstříku (nemají samostatnou právní subjektivitu), které jsou zcela ve vlastnictví mateřské společnosti.

Podílovými fondy obchodovanými na burze (Exchange traded funds - ETF) se rozumějí SKIPCP ETF, jak jsou definovány v odst. 3 pododst. 4 obecných pokynů ESMA ze dne 18. prosince 2012 týkajícími se ETF a jiné problematiky SKIPCP (ESMA/2012/832). Orgán ESMA definuje SKIPCP ETF jako SKIPCP, jehož alespoň jedna podílová jednotka nebo třída akcií je celodenně obchodována na nejméně jednom regulovaném trhu nebo v mnohostranném systému obchodování s nejméně jedním tvůrcem trhu, který přijímá opatření k zajištění toho, aby se hodnota jeho podílových jednotek nebo akcií na burze významně nelišila od jeho čisté hodnoty aktiv, případně od jeho indikativní čisté hodnoty aktiv. Pro účely těchto obecných zásad by subjekty, které nejsou SKIPCP, avšak splňují definici ETF vymezenou orgánem ESMA, měly být v této kategorii zahrnuty.

Přeceňovacím rezervním fondem (reconciliation reserves) se rozumí rezervní fond (jako například nerozdělený zisk z minulých let), jak je definován v příloze II prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/2450 (6). Vyplývá zejména z rozdílů mezi účetní hodnotou a oceněním podle článku 75 směrnice 2009/138/ES.

Přijaté zajištění (accepted reinsurance) představuje výši kapitálu, který pojišťovací společnost drží na úhradu budoucích nároků z titulu závazků ze zajištění životního pojištění.

Sekuritizace vázané na pojištění (Insurance-linked securitisations) jsou sekuritizace, při nichž dochází k převodu pojištění, a to buď formou převodu právního titulu nebo majetkové účasti na účelovou finanční společnost pro sekuritizaci, nebo formou převodu pojišťovacích rizik z pojišťovací či zajišťovací společnosti na účelovou finanční společnost pro sekuritizaci, která svou expozici vůči těmto rizikům v plném rozsahu financuje pomocí emise finančních nástrojů, a práva investorů do těchto finančních nástrojů na splacení jsou podřízena zajišťovacím závazkům účelové finanční společnosti pro sekuritizaci.

Smíšené fondy (mixed funds) jsou investiční fondy, které investují do účastí i dluhových cenných papírů bez převažujícího přístupu upřednostňujícího jeden či druhý nástroj. Kritéria pro klasifikaci investičních fondů jako smíšených fondů vycházejí z veřejných prospektů, pravidel fondů, zakladatelských dokumentů, stanov, upisovacích dokumentů nebo investičních smluv, marketingových dokumentů či jiných prohlášení s obdobnými účinky.

Specializovanými finančními institucemi (specialised financial corporations) (pododdíl subsektoru S.125) se rozumějí „specializované finanční instituce“ ve smyslu odstavce 2.93 přílohy A nařízení (EU) č. 549/2013;

Společnosti poskytující neživotní pojištění (non-life insurance corporations) jsou pojišťovací společnosti, které mají povolení poskytovat přímé neživotní pojištění, ale nemají povolení poskytovat přímé životní pojištění. Společnosti poskytující neživotní pojištění mohou mít rovněž povolení vykonávat zajišťovací činnost (v závislosti na vnitrostátním právu zajištění životního a/nebo neživotního pojištění).

Společnosti poskytující životní pojištění (life insurance corporations) jsou pojišťovací společnosti, které mají povolení poskytovat přímé životní pojištění, ale nemají povolení poskytovat přímé neživotní pojištění. Společnosti poskytující životní pojištění mohou mít kromě toho povolení vykonávat zajišťovací činnost (v závislosti na vnitrostátním právu zajištění životního a/nebo neživotního pojištění).

Subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (Undertakings for Collective Investments in Transferable Securities (UCITS)) jsou investiční fondy, které byly zřízeny v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (7).

Syntetické sekuritizace (synthetic securitisations) jsou sekuritizace, kdy dochází k převodu úvěrového rizika aktiva nebo souboru aktiv za použití úvěrových derivátů, záruk nebo jiného podobného mechanismu.

Tradiční sekuritizace (traditional securitisations) jsou sekuritizace, kdy dochází k převodu úvěrového rizika aktiva nebo souboru aktiv buď na základě převodu právního titulu k aktivům, která jsou sekuritizována, nebo podílu na prospěchu z těchto aktiv, nebo přistoupením k pohledávce.

Ústředními vládními institucemi (central government) se rozumí „ústřední vládní instituce“ (subsektor S.1311) ve smyslu odstavců 2.114 v příloze A nařízení (EU) č. 549/2013.

Uzavřené investiční fondy (closed-end investment funds) jsou investiční fondy s pevným počtem vydaných akcií, jejichž akcionáři jsou povinni nakoupit nebo prodat stávající akcie, když do fondu vstupují nebo z něj vystupují.

Zajišťovací společnosti (reinsurance corporations) jsou pojišťovací společnosti, které mají povolení poskytovat zajištění, ale nemají povolení poskytovat přímé pojištění. Zajištění může zahrnovat zajištění životního pojištění, zajištění neživotního pojištění nebo kombinaci zajištění životního a neživotního pojištění.

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 ze dne 21. května 2013 o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii (Úř. věst. L 174, 26.6.2013, s. 1).

(2) Kategorie „úpravy z přecenění z důvodu změn cen a směnných kurzů“ zahrnuje odpisy/snížení hodnoty úvěrů.

(3) Viz tisková zpráva ECB ze dne 8. července 1998„Setting-up of common market standards“, která je k dispozici na internetových stránkách ECB www.ecb.europa.eu.

(4) V případě statistiky investičních fondů a v souladu s přílohou III nařízení (EU) č. 1073/2013 (ECB/2013/38) buď národní centrální banky shromažďují údaje o přecenění z důvodu změn cen a směnných kurzů od investičních fondů, nebo alternativně shromažďují pouze údaje o přecenění z důvodu změn cen a nezbytné údaje, které pokrývají minimálně členění podle měn na britskou libru, americký dolar, japonský jen a švýcarský frank, s cílem odvodit přecenění z důvodu změn směnných kurzů.

(5) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (Úř. věst. L 335, 17.12.2009, s. 1).

(6) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2450 ze dne 2. prosince 2015, kterým se stanoví prováděcí technické normy, pokud jde o šablony pro předkládání informací orgánům dohledu podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (Úř. věst. L 247, 31.12.2015, s. 1).

(7) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 32).