CS Úřední věstník Evropské unie L 343/1

NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/2446

ze dne 28. července 2015,

kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, pokud jde o podrobná pravidla k některým ustanovením celního kodexu Unie

EVROPSKÁ KOMISE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 290 této smlouvy,

s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (1), a zejména na články 2, 7, 10, 24, 31, 36, 40, 62, 65, 75, 88, 99, 106, 115, 122, 126, 131, 142, 151, 156, 160, 164, 168, 175, 180, 183, 186, 196, 206, 212, 216, 221, 224, 231, 235, 253 a 265 uvedeného nařízení,

vzhledem k těmto důvodům:

(1) Ve shodě se Smlouvou o fungování Evropské unie (SFEU) přenáší nařízení (EU) č. 952/2013 (kodex) na Komisi pravomoc v souladu s článkem 290 SFEU doplnit některé prvky celního kodexu, které nejsou podstatné. V souvislosti se situací po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost se proto od Komise vyžaduje výkon nových pravomocí, aby mohl být kodex přesně a řádně uplatňován.

(2) Během přípravných prací Komise prováděla odpovídající konzultace i na odborné úrovni a s příslušnými zúčastněnými stranami, které aktivně přispěly k vypracování tohoto nařízení.

(3) Kodex podporuje používání informačních a komunikačních technologií, jak je stanoví rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 70/2008/ES (2), které jsou klíčovým prvkem při zajišťování usnadnění obchodu a současně i účinnosti celních kontrol, a tudíž i při snižování nákladů podniků a rizik pro společnost. Proto je nezbytné, aby pro účely veškeré výměny informací mezi celními orgány navzájem a mezi hospodářskými subjekty a celními orgány a pro uchovávání těchto informací za použití metod elektronického zpracování dat byly stanoveny specifikace ohledně informačních systémů pro uchovávání a zpracování celních informací a rovněž rozsah a účel elektronických systémů, které mají být zavedeny po dohodě s Komisí a členskými státy. Je rovněž třeba poskytnout konkrétnější informace pro specifické systémy týkající se celních formalit nebo režimů, nebo pro systémy, kde je rozhraní harmonizované na úrovni EU vymezeno jako složka systému, který obchodu nabízí přímý přístup harmonizovaný na úrovni EU v podobě služby integrované do elektronického celního systému.

(4) Režimy, jež jsou založeny na elektronických systémech stanovených nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 (3) a již uplatňovány v oblastech dovozu, vývozu a tranzitu, prokázaly svou účinnost. Proto by měla být v uplatňování těchto pravidel zajištěna kontinuita.

(5) Aby se usnadnilo a harmonizovalo používání metod elektronického zpracování dat, měly by být pro každou oblast, v níž mají být tyto metody zpracování dat uplatněny, stanoveny obecné požadavky na údaje. Tyto obecné požadavky na údaje by měly být v souladu s platnými unijními a vnitrostátními ustanoveními v oblasti ochrany údajů.

(6) Z důvodu zajištění rovných podmínek mezi provozovateli poštovních služeb a ostatními hospodářskými subjekty by měl být přijat jednotný rámec pro celní odbavování listovních zásilek a poštovních zásilek, který by umožňoval používání elektronických systémů. V zájmu usnadnění obchodu a zamezení podvodům a v zájmu ochrany práv spotřebitelů by měla být stanovena vhodná a proveditelná pravidla pro deklarování poštovních zásilek celním úřadům, jež řádně zohlední povinnost provozovatelů poštovních služeb poskytovat všeobecnou poštovní službu v souladu s akty Světové poštovní unie.

(7) Aby bylo pro hospodářské subjekty a celní orgány dosaženo větší flexibility, mělo by být v situacích, kde je rovněž omezeno riziko podvodů, umožněno používání jiných prostředků než metod elektronického zpracování dat. Tyto situace by měly zejména zahrnovat oznámení celního dluhu, výměnu informací potvrzujících podmínky pro osvobození od dovozního cla, oznámení celních orgánů týmiž prostředky v případě, kdy deklarant podal celní prohlášení za použití jiných prostředků než metod elektronického zpracování dat, dále předložení referenčního čísla (MRN) pro tranzit jinými způsoby než na tranzitním doprovodném dokladu, možnost podat dodatečné vývozní prohlášení a předložit celnímu úřadu výstupu zboží a důkaz toho, že zboží opustilo celní území Unie, nebo výměnu a uchovávání informací týkajících se žádosti a rozhodnutí v souvislosti se závaznými informacemi o původu zboží.

(8) V situacích, v nichž by používání metod elektronického zpracování dat bylo pro hospodářské subjekty příliš náročné, by z důvodu zmírnění této náročnosti mělo být povoleno používání jiných prostředků, zejména pokud jde o prokazování celního statusu zboží Unie pro obchodní zásilky omezené hodnoty, nebo používání ústního prohlášení pro vývoz rovněž obchodního zboží za předpokladu, že jeho hodnota nepřesáhne statistický práh. Totéž platí pro cestujícího s výjimkou hospodářských subjektů v situacích, kdy podá žádost o prokázání celního statusu zboží Unie, a rovněž pro rybářská plavidla do určité délky. Kromě toho by z důvodu povinností vyplývajících z mezinárodních dohod, jež stanoví provádění postupů na papíře, bylo uložení povinnosti používat metody elektronického zpracování dat v rozporu s těmito dohodami.

(9) Pro účely jedinečné identifikace hospodářských subjektů je třeba jasně stanovit, že každý hospodářský subjekt se má registrovat pouze jednou za použití jednoznačně vymezeného souboru údajů. Registrace hospodářských subjektů, které nejsou usazeny v Evropské unii, jakož i jiných osob než hospodářských subjektů, umožňuje řádné fungování elektronických systémů, jež vyžadují registrační a identifikační číslo hospodářských subjektů (číslo EORI) jako jednoznačný odkaz na hospodářský subjekt. Údaje by neměly být uchovávány déle, než je nezbytné, a proto by měla být stanovena pravidla pro prohlášení čísla EORI za neplatné.

(10) Lhůta pro výkon práva na slyšení osobou žádající o rozhodnutí týkající se uplatňování celních předpisů (žadatel) by měla být dostatečně dlouhá na to, aby žadateli umožnila připravit a předložit stanovisko celním orgánům. Tato lhůta by nicméně měla být zkrácena v případech, kdy se rozhodnutí týká výsledků kontroly zboží, jež nebylo celnímu úřadu řádně deklarováno.

(11) V zájmu nalezení rovnováhy mezi efektivním plněním úkolů celních orgánů a dodržením práva na slyšení je nezbytné stanovit určité výjimky z tohoto práva.

(12) Aby mohly celní orgány co nejefektivnějším způsobem přijímat rozhodnutí s platností v celé Unii, měly by být stanoveny jednotné a jasné podmínky jak pro celní správy, tak pro žadatele. Tyto podmínky by se měly zejména týkat přijetí žádosti o rozhodnutí, a to nejen s ohledem na nové žádosti, ale rovněž s přihlédnutím k veškerým předchozím rozhodnutím, jež byla prohlášena za neplatná nebo zrušena, neboť toto přijetí by mělo zahrnovat pouze žádosti, jež celním orgánům poskytují nezbytné informace k analýze žádosti.

(13) Pro případy, kdy celní orgány požádají o doplňující informace, které jsou nezbytné k tomu, aby mohly dospět k rozhodnutí, je vhodné stanovit prodloužení lhůty pro přijetí tohoto rozhodnutí, aby bylo zajištěno odpovídající přezkoumání veškerých informací předložených žadatelem.

(14) V některých případech by rozhodnutí mělo nabýt účinku ode dne, který se liší od toho dne, kdy je žadatel obdržel, nebo kdy se má za to, že je obdržel, zejména pokud žadatel požádal o odlišný den nabytí účinku, nebo pokud je účinek rozhodnutí podmíněn dokončením určitých formalit ze strany žadatele. V zájmu srozumitelnosti a právní jistoty by tyto případy měly být důkladně vymezeny.

(15) Ze stejných důvodů by měly být rovněž důkladně vymezeny případy, ve kterých má celní orgán povinnost rozhodnutí znovu posoudit a případně pozastavit jeho platnost.

(16) Aby byla zajištěna nezbytná flexibilita a usnadněny kontroly na základě auditu, mělo by být stanoveno doplňující kritérium pro případy, v nichž postupem podle čl. 22 odst. 1 třetího pododstavce kodexu nelze určit příslušný celní orgán.

(17) V zájmu usnadnění obchodu je žádoucí stanovit, že žádosti o rozhodnutí týkající se závazných informací mohou být rovněž podávány v členském státě, kde se informace mají použít.

(18) Aby se zabránilo vydávání nesprávných či nejednotných rozhodnutí týkajících se závazných informací, je vhodné stanovit, že pro vydávání těchto rozhodnutí by v případech, kdy nelze dodržet obvyklou lhůtu, měly platit zvláštní lhůty.

(19) Zatímco zjednodušení týkající se oprávněného hospodářského subjektu (AEO) by měla být z praktických důvodů stanovena jako součást zvláštních ustanovení o celním zjednodušení, musí být usnadnění týkající se oprávněného hospodářského subjektu posuzována s ohledem na rizika v oblasti bezpečnosti a zabezpečení spojená s konkrétním postupem. Jelikož rizika se řeší, když oprávněný hospodářský subjekt pro bezpečnost a zabezpečení podle čl. 38 odst. 2 písm. b) kodexu (AEOS) podává celní prohlášení nebo prohlášení o zpětném vývozu pro zboží opouštějící celní území Unie, měla by být analýza rizik pro účely bezpečnosti a zabezpečení prováděna na základě tohoto prohlášení a neměly by se vyžadovat žádné další údaje týkající se bezpečnosti a zabezpečení. S ohledem na kritéria pro udělení statusu by se oprávněnému hospodářskému subjektu v souvislosti s kontrolami mělo dostat příznivějšího zacházení, pokud tyto kontroly nejsou ohroženy nebo vyžadovány na základě konkrétní zvýšené hrozby nebo jiných právních předpisů Unie.

(20) Rada rozhodnutím 94/800/ES (4) schválila Dohodu o pravidlech původu (WTO-GATT 1994), jež je přiložena k závěrečnému aktu podepsanému v Marrákeši dne 15. dubna 1994. Dohoda o pravidlech původu uvádí, že specifická pravidla pro určení původu zboží některých výrobních odvětví by nejprve měla být založena na zemi, ve které výrobní proces vedl ke změně sazebního zařazení. Pouze v případě, že uvedené kritérium neumožňuje určit zemi posledního podstatného zpracování, mohou být použita i jiná kritéria, jako je např. kritérium přidané hodnoty či určení konkrétní zušlechťovací operace. Vzhledem k tomu, že Unie je stranou uvedené dohody, je vhodné do celních předpisů Unie zahrnout ustanovení, jež odrážejí tyto zásady stanovené v uvedené dohodě pro účely určení země, kde došlo k poslednímu podstatnému zpracování zboží.

(21) Aby se zabránilo manipulaci s původem dovezeného zboží za účelem vyhýbání se uplatňování obchodněpolitických opatření, nemělo by se poslední podstatné zpracování nebo opracování v některých případech považovat za hospodářsky odůvodněné.

(22) Měla by být stanovena pravidla původu použitelná v souvislosti s definicí pojmu „původní produkty“ a s kumulací v rámci všeobecného systému preferencí Unie (systému GSP) a preferenčních sazebních opatření přijatých jednostranně Unií pro některé země nebo území, aby se zajistilo, že dotčené preference jsou udělovány pouze produktům skutečně pocházejícím ze zvýhodněných zemí v rámci systému GSP a z uvedených některých zemí nebo území, a proto zvýhodňují zamýšlené příjemce.

(23) Aby se při ochraně finančních zájmů Unie zamezilo nepřiměřeným administrativním nákladům, je v souvislosti se zjednodušením a usnadněním nezbytné zajistit, aby se na povolení udělené k určení konkrétních částek týkajících se celní hodnoty na základě specifických kritérií vztahovaly vhodné podmínky.

(24) Je třeba stanovit metody výpočtu pro určení výše dovozního cla ukládaného v případě zušlechtěných výrobků získaných v rámci aktivního zušlechťovacího styku, jakož i pro případy, kdy celní dluh vznikne u zušlechtěných výrobků v rámci režimu pasivního zušlechťovacího styku a kdy se jedná o zvláštní dovozní clo.

(25) Není-li to hospodářsky odůvodněné, neměla by se vyžadovat jistota na zboží propuštěné do režimu dočasného použití.

(26) Nejčastěji používanými formami poskytnutí jistoty, kterými se zajistí uhrazení celního dluhu, je složení hotovosti nebo jejího ekvivalentu nebo závazek ručitele; hospodářské subjekty by však měly mít možnost poskytnout celním orgánům jiné formy jistoty, pokud tyto formy poskytnou rovnocennou záruku, že částka dovozního nebo vývozního cla odpovídající celnímu dluhu a jiné poplatky budou zaplaceny. Je proto třeba stanovit tyto jiné formy jistoty a zvláštní pravidla upravující jejich použití.

(27) Aby se zajistila řádná ochrana finančních zájmů Unie a členských států a rovné podmínky mezi hospodářskými subjekty, měly by hospodářské subjekty využívat pouze výhod ze snížení úrovně souborné jistoty a zproštění povinnosti poskytnout jistotu, pokud splní určité podmínky prokazující jejich spolehlivost.

(28) V zájmu právní jistoty je nezbytné doplnit pravidla kodexu týkající se uvolnění jistoty v případech, kdy je zboží propuštěno do tranzitního režimu Unie a kdy je používán karnet CPD nebo karnet ATA.

(29) Oznámení celního dluhu není za určitých okolností, kdy je dotčená částka nižší než 10 EUR, odůvodněné. Celní orgány by proto v těchto případech měly být zproštěny povinnosti celní dluh oznámit.

(30) Aby se v případech, kdy bude pravděpodobně prominuto dovozní nebo vývozní clo, zamezilo řízení o vymáhání celního dluhu, je třeba stanovit pozastavení lhůty pro zaplacení cla, dokud nebude přijato příslušné rozhodnutí. V zájmu ochrany finančních zájmů Unie a členských států by se v případě takového pozastavení lhůty měla s výjimkou případů, kdy by to způsobilo vážné hospodářské nebo sociální obtíže, vyžadovat jistota. Totéž by mělo platit v případě, kdy celní dluh vznikne z důvodu nedodržování pravidel, ovšem pod podmínkou, že dotčené osobě nelze přičítat podvodné jednání nebo zjevnou nedbalost.

(31) Aby se zajistily jednotné podmínky provádění kodexu a poskytlo upřesnění podrobných pravidel, na jejichž základě mají být ustanovení celního kodexu Unie zavedena do praxe, včetně specifikací a postupů, jež mají být splněny, je třeba s ohledem na podmínky pro podání žádosti o vrácení nebo prominutí cla, oznámení rozhodnutí o vrácení nebo prominutí cla, formality a lhůty pro přijetí rozhodnutí o vrácení nebo prominutí cla stanovit požadavky a upřesnění. Pro přijetí rozhodnutí celními orgány členských států by se měla použít obecná ustanovení a v případech, kdy má rozhodnutí přijmout Komise, je vhodné stanovit zvláštní postup. S ohledem na zájem Unie na dodržování celních předpisů a na zájmy hospodářských subjektů jednajících v dobré víře toto nařízení upravuje postup týkající se rozhodnutí o vrácení nebo prominutí cla, které má přijmout Komise, zejména pokud jde o postoupení věci Komisi, oznámení rozhodnutí a uplatnění práva na slyšení.

(32) Pokud dojde k zániku celního dluhu z důvodu nedostatků, které nemají zásadní vliv na správné provádění dotčeného celního režimu, měly by tyto situace zahrnovat zejména případy nedodržení některých povinností za předpokladu, že tento nesoulad lze následně napravit.

(33) Zkušenosti získané z používání elektronického systému týkajícího se vstupních souhrnných celních prohlášení, jakož i požadavky na celní orgány plynoucí z akčního plánu EU o ochraně leteckého nákladu (5) jasně poukázaly na nutnost zlepšit kvalitu údajů těchto prohlášení, zejména prostřednictvím požadavku na skutečné strany dodavatelského řetězce odůvodnit transakci a pohyb zboží. Vzhledem k tomu, že smluvní ujednání brání dopravci v poskytnutí veškerých požadovaných údajů, měly by být vymezeny tyto případy a osoby, jež mají dané údaje k dispozici a mají je předložit.

(34) Aby bylo možné dále zlepšit účinnost analýzy rizik související s bezpečností a zabezpečením letecké dopravy a v případě nákladu v kontejneru námořní dopravy, měly by být požadované údaje předloženy před naložením letadla nebo plavidla; v ostatních případech dopravy zboží může být analýza rizik rovněž účinně provedena v případech, kdy jsou údaje předloženy před příchodem zboží na celní území Unie. Ze stejného důvodu je vhodné nahradit obecné upuštění od povinnosti podat vstupní souhrnné celní prohlášení pro zboží přepravované na základě aktů Světové poštovní unie upuštěním od povinnosti pro listovní zásilky a zrušit upuštění od povinnosti založené na hodnotě zboží, neboť tato hodnota nemůže být kritériem pro posouzení rizika v oblasti bezpečnosti a zabezpečení.

(35) Aby byl zajištěn bezproblémový pohyb zboží, je vhodné použít některé celní formality a kontroly na obchod se zbožím Unie mezi částmi celního území Unie, na něž se vztahují ustanovení směrnice Rady 2006/112/ES (6) nebo směrnice Rady 2008/118/ES (7), a ostatními částmi celního území Unie, nebo na obchod mezi částmi uvedeného území, na něž se daná ustanovení nevztahují.

(36) Předložení zboží při příchodu na celní území Unie a dočasné uskladnění zboží by se obecně mělo uskutečňovat v prostorách příslušného celního úřadu nebo v dočasném skladu provozovaném výlučně držitelem povolení uděleného celními orgány. V zájmu poskytnutí větší flexibility hospodářským subjektům a celním orgánům je však vhodné stanovit možnost schválit pro účely předložení zboží jiné místo než příslušný celní úřad a pro účely dočasného uskladnění jiné místo než dočasný sklad.

(37) Aby bylo celní zacházení se zbožím vstupujícím na celní území Unie pro hospodářské subjekty srozumitelnější, je třeba vymezit pravidla pro situace, ve kterých neplatí předpoklad celního statusu zboží Unie. Dále je třeba stanovit pravidla pro situace, v nichž si zboží, které dočasně opustí celní území Unie a zpětně na ně vstoupí, zachová celní status jako zboží Unie, aby obchodníci i celní správy mohli s tímto zbožím při zpětném vstupu nakládat účinným způsobem. S ohledem na zmírnění administrativní zátěže hospodářských subjektů by měly být stanoveny podmínky, za kterých lze usnadnit postup prokázání celního statusu zboží Unie.

(38) Aby se usnadnilo řádné uplatňování osvobození od dovozního cla, je vhodné určit případy, kdy je zboží považováno za vrácené ve stavu, v němž bylo vyvezeno, a konkrétní případy navráceného zboží, které bylo zvýhodněno opatřeními v rámci společné zemědělské politiky a je rovněž osvobozeno od dovozního cla.

(39) V případech, kdy se k propuštění zboží do celního režimu pravidelně používá zjednodušené celní prohlášení, by měl držitel povolení splnit příslušné podmínky a kritéria, jež jsou podobné podmínkám a kritériím uplatňovaným na oprávněné hospodářské subjekty, aby se zajistilo odpovídající používání zjednodušených prohlášení. Podmínky a kritéria by měly být úměrné výhodám pravidelného používání zjednodušených prohlášení. Dále by měla být stanovena harmonizovaná pravidla, pokud jde o lhůty pro podání doplňkového celního prohlášení a veškerých podkladů, které v době podání zjednodušeného celního prohlášení chybějí.

(40) Aby bylo dosaženo rovnováhy mezi usnadněním a kontrolou, měly by být stanoveny vhodné podmínky, které se liší od podmínek platných pro zvláštní režimy, pokud jde o použití zjednodušeného celního prohlášení a zápisu do záznamů deklaranta jako zjednodušení pro propuštění zboží do celního režimu.

(41) Vzhledem k požadavkům týkajícím se dohledu nad výstupem zboží by zápis do záznamů deklaranta pro účely vývozu nebo zpětného vývozu měl být možný, pouze pokud celní orgány mohou jednat bez celního prohlášení na základě transakce, a měl by být omezen na konkrétní případy.

(42) V případech, kdy je možné, že částka dovozního cla nemá být z důvodu žádosti o udělení celní kvóty zaplacena, by propuštění zboží nemělo být podmíněno poskytnutím jistoty, není-li důvod domnívat se, že celní kvóta bude v krátké době vyčerpána.

(43) V zájmu dosažení větší flexibility pro hospodářské subjekty a celní orgány by mělo být osobám oprávněným k vážení banánů povoleno vypracovat potvrzení o vážení banánů, které se použije jako podklad pro ověření celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu.

(44) V některých situacích je vhodné, aby celní dluh nevznikl a držitel povolení neplatil dovozní clo. Proto by v takových případech mělo být možné prodloužit lhůtu pro vyřízení zvláštního režimu.

(45) Aby se zajistila správná rovnováha mezi minimalizací administrativní zátěže pro celní správy i hospodářské subjekty a řádným uplatňováním režimů tranzitu na jedné straně a zamezilo zneužití na straně druhé, měly by mít spolehlivé hospodářské subjekty možnost na základě harmonizovaných kritérií v co nejširší možné míře využívat zjednodušení tranzitu. Proto by požadavky na přístup k těmto zjednodušením měly být sladěny s podmínkami a kritérii platnými pro hospodářské subjekty, jež mají zájem o udělení statusu oprávněného hospodářského subjektu.

(46) Aby se zamezilo možnému podvodnému jednání v případech některých tranzitních operací spojených s vývozem, měla by být stanovena pravidla pro konkrétní případy, kdy je zboží, které má celní status zboží Unie, propuštěno do režimu vnějšího tranzitu.

(47) Unie je smluvní stranou Úmluvy o dočasném použití (8), včetně jejích veškerých pozdějších změn (Istanbulská úmluva). Proto musí být požadavky na zvláštní účel v rámci dočasného použití, které jsou stanoveny tímto nařízením a které umožňují dočasné použití zboží, které není zbožím Unie, na celním území Unie s úplným nebo částečným osvobozením od dovozního cla, v souladu s výše uvedenou úmluvou.

(48) Celní režimy týkající se uskladňování v celním skladu, svobodných pásem, konečného užití, aktivního zušlechťovacího styku a pasivního zušlechťovacího styku by měly být zjednodušeny a racionalizovány, aby bylo používání zvláštních režimů pro hospodářské subjekty atraktivnější. Proto by různé režimy aktivního zušlechťovacího styku v rámci systému navracení a podmíněného systému a režim přepracování pod celním dohledem měly být sjednoceny do jednoho režimu aktivního zušlechťovacího styku.

(49) Právní jistota a rovné zacházení s hospodářskými subjekty si vyžadují určení případů, v nichž se požaduje prověření hospodářských podmínek pro aktivní a pasivní zušlechťovací styk.

(50) Aby hospodářské subjekty mohly využít větší flexibility s ohledem na použití rovnocenného zboží, mělo by být možné rovnocenné zboží použít v rámci pasivního zušlechťovacího styku.

(51) V zájmu snížení správních nákladů by mělo být stanoveno delší období platnosti povolení pro zvláštní účel a zpracování, než je období platnosti uplatňované podle nařízení (EHS) č. 2454/93.

(52) Aby se usnadnil výběr jakékoli částky dovozního cla, a tím ochránily finanční zájmy Unie, mělo by se vyúčtování režimu vyžadovat nejen pro aktivní zušlechťovací styk, ale i pro konečné užití.

(53) Je vhodné jasně vymezit případy, v nichž je povolen pohyb zboží, které bylo propuštěno do jiného zvláštního režimu než tranzitního, aby nebylo nutné použít režim vnějšího tranzitu Unie, pro který by byla zapotřebí dvě další celní prohlášení.

(54) Aby se zajistila co nejúčinnější a nejméně problematická analýza rizik, mělo by se prohlášení před výstupem zboží podávat ve lhůtách, pro které se zohlední konkrétní okolnosti dotčeného druhu dopravy. Pokud jde o náklad v kontejneru v námořní dopravě, měly by být požadované údaje předkládány již v příslušné lhůtě před naložením plavidla; u ostatních druhů přepravy zboží může být analýza rizik rovněž účinně provedena, jsou-li údaje předloženy v rámci lhůty, která závisí na odeslání zboží z celního území Unie. Od povinnosti podat prohlášení před výstupem zboží by mělo být upuštěno v případech, kdy druh zboží, podmínky jeho přepravy nebo jeho konkrétní okolnosti umožňují posoudit, že není třeba vyžadovat žádné údaje související s riziky v oblasti bezpečnosti a zabezpečení, aniž jsou dotčeny povinnosti týkající se vývozních prohlášení nebo prohlášení o zpětném vývozu.

(55) Aby byla celním orgánům poskytnuta větší flexibilita při řešení některých nesrovnalostí v rámci režimu vývozu, mělo by být možné z podnětu celních orgánů prohlásit celní prohlášení za neplatné.

(56) V zájmu ochrany oprávněných zájmů hospodářských subjektů a zachování platnosti rozhodnutí přijatých a povolení udělených celními orgány na základě ustanovení kodexu a/nebo na základě nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (9) a nařízení (EHS) č. 2454/93 je nezbytné stanovit přechodná ustanovení, aby bylo možné uvedená rozhodnutí a povolení přizpůsobit novým právním předpisům.

(57) Aby členské státy měly dostatek času přizpůsobit celní závěry a zvláštní typy celních závěr používané k zajištění ztotožnění zboží v rámci režimu tranzitu novým požadavkům stanoveným tímto nařízením, je vhodné stanovit přechodné období, během něhož mohou členské státy i nadále používat závěry, jež splňují technické specifikace stanovené nařízením (EHS) č. 2454/93.

(58) Obecná pravidla, jež doplňují kodex, jsou úzce propojena; z důvodu provázanosti jejich věcného obsahu nemohou být oddělena, neboť obsahují horizontální pravidla, která platí pro několik celních režimů. Proto je z důvodu právní soudržnosti vhodné spojit je do jediného nařízení.

(59) Aby bylo možné kodex plně uplatňovat, měla by ustanovení tohoto nařízení platit ode dne 1. května 2016,

PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:

HLAVA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

KAPITOLA 1

Rozsah působnosti celních předpisů, úloha celních orgánů a definice

Článek 1

Definice

Pro účely tohoto nařízení se rozumí:

1) „opatřením zemědělské politiky“ ustanovení související s dovozními a vývozními činnostmi v případě produktů, které jsou předmětem bodů 1, 2 a 3 přílohy 71-02;

2) „karnetem ATA“ mezinárodní celní doklad pro dočasné použití, vydávaný v souladu s Úmluvou ATA nebo Istanbulskou úmluvou;

3) „Úmluvou ATA“ Celní úmluva o karnetu ATA pro dočasné použití zboží uzavřená v Bruselu dne 6. prosince 1961;

4) „Istanbulskou úmluvou“ Úmluva o dočasném použití uzavřená v Istanbulu dne 26. června 1990;

5) „zavazadlem“ veškeré zboží přepravované libovolnými prostředky v souvislosti s cestou fyzické osoby;

6) „kodexem“ nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie;

7) „letištěm Unie“ jakékoli letiště na celním území Unie;

8) „přístavem Unie“ jakýkoli námořní přístav na celním území Unie;

9) „Úmluvou o společném tranzitním režimu“ Úmluva o společném tranzitním režimu (10);

10) „zemí společného tranzitního režimu“ země, která není členským státem Unie a která je smluvní stranou Úmluvy o společném tranzitním režimu;

11) „třetí zemí“ země nebo území mimo celní území Unie;

12) „karnetem CPD“ mezinárodní celní doklad sloužící pro dočasné použití dopravních prostředků, vydaný v souladu s Istanbulskou úmluvou;

13) „celním úřadem odeslání“ celní úřad, který přijímá celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do tranzitního režimu;

14) „celním úřadem určení“ celní úřad, kterému je zboží propuštěné do tranzitního režimu předkládáno za účelem ukončení tohoto režimu;

15) „celním úřadem prvního vstupu“ celní úřad příslušný k celnímu dohledu v místě, kde dopravní prostředek přepravující zboží vstupuje na celní území Unie z území ležícího mimo toto celní území;

16) „celním úřadem vývozu“ celní úřad, kterému je podáváno celní prohlášení pro vývoz nebo prohlášení o zpětném vývozu, jehož předmětem je zboží, které opouští celní území Unie;

17) „celním úřadem propuštění“ celní úřad uvedený v povolení pro zvláštní režim podle čl. 211 odst. 1 kodexu, který je zmocněn propustit zboží do zvláštního režimu;

18) „registračním a identifikačním číslem hospodářských subjektů“ (číslem EORI) identifikační číslo jedinečné na celním území Unie, které celní orgány přidělují hospodářským subjektům a jiným osobám za účelem jejich registrace pro celní účely;

19) „vývozcem“ a) osoba usazená na celním území Unie, která má v okamžiku, kdy je přijímáno prohlášení, uzavřenu smlouvu s příjemcem v třetí zemi a je oprávněna určit, že má být zboží dopraveno do místa určení mimo celní území Unie; b) soukromá osoba přepravující zboží, jež má být vyvezeno, jestliže se toto zboží nachází v jejím osobním zavazadle; c) v jiných případech osoba usazená na celním území Unie, která je oprávněna určit, že má být zboží dopraveno do místa určení mimo celní území Unie;

20) „všeobecně uznávanými účetními zásadami“ zásady, které jsou v určité zemi a v určitou dobu všeobecně uznávány nebo které mají podstatnou podporu orgánů a které určují, jaké ekonomické zdroje a závazky mají být zaznamenány jako aktiva a pasiva, které změny aktiv a pasiv mají být zaznamenány, jak mají být aktiva a pasiva a jejich změny oceňovány, které informace a jakým způsobem by měly být zveřejňovány a jaké finanční výkazy mají být vyhotoveny;

21) „zbožím neobchodní povahy“ a) zboží obsažené v zásilkách zasílaných mezi soukromými osobami, které i) mají příležitostnou povahu, ii) obsahují výhradně zboží k osobnímu použití příjemců nebo členů jejich rodiny, přičemž toto zboží nesmí povahou ani množstvím svědčit o obchodním záměru, a iii) jsou zasílány, aniž by příjemce odesílateli cokoli platil; b) zboží, které se nachází v osobních zavazadlech cestujících, jestliže i) má příležitostnou povahu a ii) je tvořeno výhradně zbožím k osobnímu použití cestujících nebo členů jejich rodiny nebo zbožím určeným jako dárky; povaha ani množství tohoto zboží nesmí naznačovat, že je toto zboží dováženo či vyváženo z obchodních důvodů;

22) „referenčním číslem“ (MRN) registrační číslo, které příslušný celní orgán přiděluje prohlášením a oznámením uvedeným v čl. 5 bodech 9 až 14 kodexu, operacím TIR a důkazům o celním statusu zboží Unie;

23) „lhůtou pro vyřízení režimu“ lhůta, v níž musí být zboží propuštěné do zvláštního režimu, s výjimkou tranzitu, nebo zušlechtěné výrobky propuštěny do následného celního režimu, musí být zničeny, opustit celní území Unie nebo dosáhnout předepsaného konečného užití. V případě pasivního zušlechťovacího styku se lhůtou pro vyřízení režimu rozumí lhůta, v níž může být dočasně vyvezené zboží dovezeno zpět na celní území Unie ve formě zušlechtěných výrobků a propuštěno do volného oběhu, aby mu mohlo být přiznáno úplné nebo částečné osvobození od dovozního cla;

24) „zbožím v poštovních zásilkách“ zboží, u něhož se nejedná o listovní zásilky, které je obsaženo v poštovním balíku nebo poštovní zásilce a které je přepravováno provozovatelem poštovních služeb nebo na jeho odpovědnost v souladu s ustanoveními Úmluvy Světové poštovní unie přijaté dne 10. července 1984 pod záštitou Organizace spojených národů;

25) „provozovatelem poštovních služeb“ provozovatel usazený v členském státě a tímto státem určený k poskytování mezinárodních služeb, které se řídí Úmluvou Světové poštovní unie;

26) „listovními zásilkami“ dopisy, pohlednice, slepecká pošta a tiskoviny nepodléhající dovoznímu ani vývoznímu clu;

27) „pasivním zušlechťovacím stykem IM/EX“ předčasný dovoz zušlechtěných výrobků získaných z rovnocenného zboží v rámci pasivního zušlechťovacího styku, přičemž tento dovoz je prováděn před vývozem nahrazovaného zboží, podle čl. 223 odst. 2 písm. d) kodexu;

28) „pasivním zušlechťovacím stykem EX/IM“ vývoz zboží Unie v rámci pasivního zušlechťovacího styku, přičemž tento vývoz je prováděn před dovozem zušlechtěných výrobků;

29) „aktivním zušlechťovacím stykem EX/IM“ předčasný vývoz zušlechtěných výrobků získaných z rovnocenného zboží v rámci aktivního zušlechťovacího styku, přičemž tento vývoz je prováděn před dovozem nahrazovaného zboží, podle čl. 223 odst. 2 písm. c) kodexu;

30) „aktivním zušlechťovacím stykem IM/EX“ dovoz zboží, které není zbožím Unie, v rámci aktivního zušlechťovacího styku, přičemž tento dovoz je prováděn před vývozem zušlechtěných výrobků;

31) „soukromou osobou“ fyzická osoba, která není osobou povinnou k dani ve smyslu směrnice Rady 2006/112/ES, která jako taková jedná;

32) „veřejným celním skladem typu I“ veřejný celní sklad, kde povinnosti podle čl. 242 odst. 1 kodexu mají držitel povolení a držitel režimu;

33) „veřejným celním skladem typu II“ veřejný celní sklad, kde povinnosti podle čl. 242 odst. 2 kodexu má držitel režimu;

34) „jednotným přepravním dokladem“ v souvislosti s celním statusem zboží přepravní doklad vydaný v členském státě na přepravu zboží z místa odeslání na celním území Unie do místa určení na tomto území, která je prováděna na odpovědnost dopravce, jenž tento doklad vydává;

35) „zvláštním daňovým územím“ část celního území Unie, na něž se nevztahují ustanovení směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ani ustanovení směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS;

36) „celním úřadem vykonávajícím dohled“ a) v případě dočasného uskladnění podle hlavy IV kodexu nebo v případě zvláštních režimů podle hlavy VII kodexu s výjimkou tranzitu celní úřad uvedený v povolení jako celní úřad vykonávající dohled nad dočasným uskladněním zboží nebo příslušným zvláštním režimem; b) v případě zjednodušeného celního prohlášení podle článku 166 kodexu, centralizovaného celního řízení podle článku 179 kodexu a zápisu do záznamů podle článku 182 kodexu pak celní úřad uvedený v povolení jako celní úřad vykonávající dohled nad propuštěním zboží do příslušného celního režimu;

37) „Úmluvou TIR“ Celní úmluva o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR uzavřená dne 14. listopadu 1975 v Ženevě;

38) „operací TIR“ přeprava zboží po celním území Unie v souladu s Úmluvou TIR;

39) „překládkou“ nakládka nebo vykládka produktů a zboží z jednoho dopravního prostředku na jiný;

40) „cestujícím“ fyzická osoba, která a) vstupuje na dočasnou dobu na celní území Unie a nemá zde své obvyklé bydliště, nebo b) vrací se na celní území Unie, kde má své obvyklé bydliště, poté, co se dočasně zdržovala mimo toto území, nebo c) opouští na dočasnou dobu celní území Unie, kde má své obvyklé bydliště, nebo d) po dočasném pobytu na celním území Unie, kde nemá své obvyklé bydliště, toto území opět opouští;

41) „odpadem a zbytky“ a) zboží a produkty zařazené v souladu s kombinovanou nomenklaturou jako odpad a zbytky, výmět, odřezky či šrot; nebo b) v souvislosti s konečným užitím či aktivním zušlechťovacím stykem zboží a výrobky, které jsou výsledkem operace zpracování, nemají žádnou nebo jen nízkou ekonomickou hodnotu a nemohou být použity bez dalšího zpracování;

42) „paletou“ předmět, na jehož podlážce může být umístěno určité množství zboží tak, že tvoří nákladovou jednotku z hlediska přepravy, manipulace nebo rovnání s pomocí mechanických zařízení. Tento předmět sestává buď ze dvou podlážek spojených příčkami, nebo z jedné podlážky na nožkách; jeho celková výška je co nejvíce snížena, aby umožňovala manipulaci zdvihacími vozíky s vidlicí nebo paletovými vozíky; může být rovněž opatřen nástavbou;

43) „zpracovatelským plavidlem Unie“ plavidlo registrované v části území některého členského státu, jež je součástí celního území Unie, a plující pod vlajkou některého členského státu, které neprovádí mořský rybolov, ale jeho produkty jsou na palubě plavidla zpracovávány;

44) „rybářským plavidlem Unie“ plavidlo registrované v části území některého členského státu, jež je součástí celního území Unie, a plující pod vlajkou některého členského státu, které provádí mořský rybolov a na jehož palubě jsou jeho produkty případně zpracovávány;

45) „pravidelnou linkou“ linka, po níž je zboží přepravováno plavidly plujícími pouze mezi přístavy Unie, která nepřiplouvá z míst mimo celní území Unie nebo ze svobodného pásma přístavu Unie, ani do takových míst nepluje, ani v těchto místech nezastavuje.

KAPITOLA 2

Práva a povinnosti osob v souvislosti s celními předpisy

Oddíl 1

Poskytování informací

Pododdíl 1

Obecné požadavky na výměnu a uchovávání údajů

Článek 2

Obecné požadavky na údaje

(čl. 6 odst. 2 kodexu)

1. Výměna a uchovávání informací, které jsou potřebné pro žádosti a rozhodnutí, musí splňovat obecné požadavky na údaje, které jsou vymezeny v příloze A.

2. Výměna a uchovávání informací, které jsou potřebné pro prohlášení, oznámení a důkaz o celním statusu zboží, musí splňovat obecné požadavky na údaje, které jsou vymezeny v příloze B.

Pododdíl 2

Registrace osob u celních orgánů

Článek 3

Obsah záznamu v systému EORI

(čl. 6 odst. 2 kodexu)

Při registraci osoby jsou celní orgány povinny shromažďovat a uchovávat o této osobě údaje vymezené v příloze 12-01. Tyto údaje tvoří záznam v systému EORI.

Článek 4

Předložení údajů pro účely registrace v systému EORI

(čl. 6 odst. 4 kodexu)

Celní orgány mohou povolit, aby osoby předkládaly údaje potřebné k registraci v systému EORI jinými způsoby, než jsou metody elektronického zpracování dat.

Článek 5

Hospodářské subjekty neusazené na celním území Unie

(čl. 22 odst. 2 a čl. 9 odst. 2 kodexu)

1. Hospodářský subjekt neusazený na celním území Unie je povinen se zaregistrovat předtím, než

a) na celním území Unie podá celní prohlášení, u nějž se nejedná o i) celní prohlášení podávané v souladu s články 135 až 144; ii) celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu dočasného použití nebo prohlášení o zpětném vývozu za účelem vyřízení uvedeného režimu; iii) celní prohlášení, jež podle Úmluvy o společném tranzitním režimu (11) podává hospodářský subjekt usazený v zemi společného tranzitního režimu; iv) celní prohlášení, jež v rámci tranzitního režimu Unie podává hospodářský subjekt usazený v Andoře nebo San Marinu;

b) na celním území Unie podá výstupní nebo vstupní souhrnné celní prohlášení;

c) na celním území Unie podá prohlášení pro dočasné uskladnění;

d) bude pro účely námořní, vnitrozemské vodní nebo letecké přepravy vystupovat jako dopravce;

e) bude vystupovat jako dopravce, který má připojení na celní informační systém, a přeje si dostávat v souvislosti s podáváním a změnami vstupních souhrnných celních prohlášení některá z oznámení stanovených celními předpisy.

2. Bez ohledu na ustanovení odst. 1 písm. a) bodu ii) platí, že jsou hospodářské subjekty neusazené na celním území Unie povinny se u celních orgánů zaregistrovat předtím, než podají celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do režimu dočasného použití nebo prohlášení o zpětném vývozu za účelem vyřízení uvedeného režimu, jestliže je registrace vyžadována k použití společného systému řízení záruk.

3. Bez ohledu na ustanovení odst. 1 písm. a) bodu iii) platí, že jsou hospodářské subjekty usazené v zemi společného tranzitního režimu povinny se u celních orgánů zaregistrovat předtím, než podají celní prohlášení podle Úmluvy o společném tranzitním režimu, je-li toto prohlášení podáváno namísto vstupního souhrnného celního prohlášení nebo je-li použito jako prohlášení před výstupem zboží.

4. Bez ohledu na ustanovení odst. 1 písm. a) bodu iv) platí, že jsou hospodářské subjekty usazené v Andoře nebo San Marinu povinny se u celních orgánů zaregistrovat předtím, než podají celní prohlášení v rámci tranzitního režimu Unie, je-li toto prohlášení podáváno namísto vstupního souhrnného celního prohlášení nebo je-li použito jako prohlášení před výstupem zboží.

5. Odchylně od ustanovení odst. 1 písm. d) platí, že hospodářský subjekt vystupující jako dopravce pro účely námořní, vnitrozemské vodní či letecké přepravy se u celních orgánů neregistruje, jestliže mu v třetí zemi bylo v rámci programu obchodního partnerství uznaného Unií přiděleno jedinečné identifikační číslo.

6. Registrace vyžadovaná podle tohoto článku se provádí u celních orgánů příslušných v místě, kde hospodářský subjekt podává prohlášení nebo žádá o rozhodnutí.

Článek 6

Jiné osoby než hospodářské subjekty

(čl. 9 odst. 3 kodexu)

1. Osoby, které nejsou hospodářskými subjekty, jsou povinny se zaregistrovat u celních orgánů, je-li splněna jedna z následujících podmínek:

a) tuto registraci vyžadují právní předpisy některého členského státu;

b) tato osoba provádí operace, pro které je v souladu s přílohou A a přílohou B nutné číslo EORI.

2. Odchylně od odstavce 1 platí, že se registrace nevyžaduje, jestliže osoba, která není hospodářským subjektem, podává celní prohlášení pouze příležitostně a celní orgány pokládají takový postup za odůvodněný.

Článek 7

Prohlášení čísla EORI za neplatné

(čl. 9 odst. 4 kodexu)

1. Celní orgány prohlásí číslo EORI za neplatné v některém z těchto případů:

a) na žádost registrované osoby;

b) je-li celnímu orgánu známo, že registrovaná osoba ukončila činnost vyžadující registraci.

2. Celní orgán zaznamená datum, kdy bylo číslo EORI prohlášeno za neplatné, a oznámí je registrované osobě.

Oddíl 2

Rozhodnutí, která souvisejí s použitím celních předpisů

Pododdíl 1

Právo na slyšení

Článek 8

Lhůta pro uplatnění práva na slyšení

(čl. 22 odst. 6 kodexu)

1. Lhůta, v níž má žadatel vyjádřit svůj názor, než bude přijato rozhodnutí, které by pro něj bylo nepříznivé, činí 30 dnů.

2. Bez ohledu na odstavec 1 platí, že pokud se rozhodnutí týká výsledků kontroly zboží, na něž nebylo podáno souhrnné celní prohlášení, prohlášení pro dočasné uskladnění, prohlášení o zpětném vývozu ani celní prohlášení, jsou celní orgány oprávněny požadovat, aby dotčená osoba vyjádřila svůj názor ve lhůtě 24 hodin.

Článek 9

Způsob sdělení důvodů

(čl. 6 odst. 3 písm. a) kodexu)

Je-li sdělení podle čl. 22 odst. 6 prvního pododstavce kodexu součástí ověřování či kontroly, lze jej učinit jinými způsoby než za použití metod elektronického zpracování dat.

Je-li žádost podávána nebo rozhodnutí oznamováno jinými způsoby než za použití metod elektronického zpracování dat, lze sdělení učinit týmiž způsoby.

Článek 10

Výjimky z práva na slyšení

(čl. 22 odst. 6 druhého pododstavce kodexu)

Příležitost vyjádřit svůj názor není žadateli poskytována v těchto zvláštních případech:

a) pokud žádost o rozhodnutí nesplňuje podmínky článku 11;

b) pokud osobě, která podala vstupní souhrnné celní prohlášení, celní orgány oznámí, že zboží nemá být naloženo, jedná-li se o námořní přepravu v kontejnerech nebo leteckou přepravu;

c) pokud se rozhodnutí týká oznámení, kterým je žadateli sděleno rozhodnutí Komise podle čl. 116 odst. 3 kodexu;

d) pokud je nutno prohlásit číslo EORI za neplatné.

Pododdíl 2

Obecná pravidla o rozhodnutích přijatých na žádost

Článek 11

Podmínky pro přijetí žádosti

(čl. 22 odst. 2 kodexu)

1. Žádost o rozhodnutí, které souvisí s použitím celních předpisů, je přijata za předpokladu, že jsou splněny následující podmínky:

a) vyžaduje-li to režim, který se žádosti týká, je žadatel registrován v souladu s článkem 9 kodexu;

b) vyžaduje-li to režim, který se žádosti týká, je žadatel usazen na celním území Unie;

c) žádost je podána celnímu orgánu, který je určen k přijímání žádostí v členském státě příslušného celního orgánu uvedeného v čl. 22 odst. 1 třetím pododstavci kodexu;

d) žádost se netýká rozhodnutí v téže věci jako některé předchozí rozhodnutí, jež bylo určeno témuž žadateli a bylo ve lhůtě jednoho roku před podáním žádosti prohlášeno za neplatné nebo zrušeno z důvodu, že žadatel nesplnil povinnost, kterou mu toto rozhodnutí ukládalo.

2. Odchylně od ustanovení odst. 1 písm. d) platí, že lhůta tam uvedená činí tři roky v případě, že bylo toto předchozí rozhodnutí prohlášeno v souladu s čl. 27 odst. 1 kodexu za neplatné nebo že se jedná o žádost o udělení statusu oprávněného hospodářského subjektu, která je podávána podle článku 38 kodexu.

Článek 12

Celní orgán příslušný rozhodnout

(čl. 22 odst. 1 kodexu)

Nelze-li příslušný celní orgán určit postupem podle čl. 22 odst. 1 třetího pododstavce kodexu, je příslušným celním orgánem celní orgán v místě, kde žadatel vede nebo zpřístupňuje své záznamy a dokumentaci, které celnímu orgánu umožňují přijmout rozhodnutí (hlavní účetnictví pro celní účely).

Článek 13

Prodloužení lhůty pro přijetí rozhodnutí

(čl. 22 odst. 3 kodexu)

1. Jestliže celní orgán příslušný rozhodnout považuje po přijetí žádosti za nezbytné vyžádat si od žadatele doplňující informace, aby mohl dospět k rozhodnutí, stanoví lhůtu nepřesahující 30 dnů, v níž je žadatel povinen tyto informace předložit. Lhůta podle čl. 22 odst. 3 kodexu pro přijetí rozhodnutí se o tuto dobu prodlužuje. Žadatel je o prodloužení lhůty pro přijetí rozhodnutí vyrozuměn.

2. V případě použití čl. 8 odst. 1 se lhůta podle čl. 22 odst. 3 kodexu pro přijetí rozhodnutí prodlužuje o 30 dnů. Žadatel je o prodloužení lhůty vyrozuměn.

3. Jestliže celní orgán příslušný rozhodnout prodlouží lhůtu ke konzultaci s jiným celním orgánem, prodlužuje se lhůta pro přijetí rozhodnutí o touž dobu, o niž byla prodloužena lhůta ke konzultaci. Žadatel je o prodloužení lhůty pro přijetí rozhodnutí vyrozuměn.

4. Je-li dáno závažné důvodné podezření z porušení celních předpisů a vedou-li celní orgány na základě tohoto podezření vyšetřování, prodlužuje se lhůta pro přijetí rozhodnutí o dobu nutnou k dokončení tohoto vyšetřování. Toto prodloužení lhůty nesmí přesáhnout devět měsíců. Žadatel je o prodloužení lhůty vyrozuměn, pokud to neohrozí toto vyšetřování.

Článek 14

Nabytí účinku

(čl. 22 odst. 4 a 5 kodexu)

V následujících případech nabývá rozhodnutí účinku jiným dnem, než kdy žadatel rozhodnutí obdrží nebo se má za to, že je obdržel:

a) rozhodnutí bude pro žadatele příznivé a žadatel požádal o odlišný den nabytí účinku, v kterémžto případě nabývá rozhodnutí účinku dnem, o nějž žadatel požádal, jestliže tento den následuje po dni, kdy žadatel obdrží rozhodnutí nebo se má za to, že je obdržel;

b) jediným cílem aktuálního rozhodnutí je prodloužit platnost předchozího rozhodnutí, jež bylo vydáno na časově omezenou dobu, v kterémžto případě nabývá rozhodnutí účinku dnem po uplynutí platnosti tohoto předchozího rozhodnutí;

c) účinek rozhodnutí závisí na tom, zda žadatel splní určité formality, v kterémžto případě nabývá rozhodnutí účinku dnem, kdy žadatel obdrží nebo se má za to, že obdržel od příslušného celního orgánu oznámení konstatující, že tyto formality byly uspokojivě splněny.

Článek 15

Opětovné posouzení rozhodnutí

(čl. 23 odst. 4 písm. a) kodexu)

1. Celní orgán příslušný rozhodnout je v následujících případech povinen rozhodnutí znovu posoudit:

a) na rozhodnutí mají dopad změny v příslušných právních předpisech Unie;

b) v případě potřeby v důsledku provedeného sledování;

c) v případě potřeby na základě informací, jež poskytl v souladu s čl. 23 odst. 2 kodexu držitel rozhodnutí nebo jež poskytly jiné orgány.

2. Výsledek opětovného posouzení rozhodnutí sdělí celní orgán příslušný rozhodnout držiteli tohoto rozhodnutí.

Článek 16

Pozastavení platnosti rozhodnutí

(čl. 23 odst. 4 písm. b) kodexu)

1. Celní orgán příslušný rozhodnout pozastaví platnost rozhodnutí namísto jeho prohlášení za neplatné, zrušení nebo změny podle čl. 23 odst. 3, článku 27 nebo 28 kodexu, jestliže

a) tento celní orgán se domnívá, že jsou k prohlášení rozhodnutí za neplatné, jeho zrušení nebo změně možná dány dostatečné důvody, avšak nemá dosud všechny údaje potřebné k tomu, aby o prohlášení rozhodnutí za neplatné nebo jeho zrušení či změně rozhodl;

b) tento celní orgán se domnívá, že nejsou splněny podmínky rozhodnutí nebo že držitel rozhodnutí neplní povinnosti, které mu toto rozhodnutí ukládá, a že je vhodné dát držiteli rozhodnutí čas na to, aby přijal taková opatření, která splnění těchto podmínek či povinností zajistí;

c) o pozastavení platnosti rozhodnutí žádá jeho držitel z toho důvodu, že dočasně není s to plnit podmínky stanovené v rozhodnutí nebo povinnosti tímto rozhodnutím uložené.

2. V případech podle odst. 1 písm. b) a c) je držitel rozhodnutí povinen oznámit celnímu orgánu příslušnému rozhodnout opatření, která provede, aby zajistil splnění daných podmínek či povinností, a oznámit mu též lhůtu, kterou k přijetí těchto opatření potřebuje.

Článek 17

Lhůta pozastavení platnosti rozhodnutí

(čl. 23 odst. 4 písm. b) kodexu)

1. V případech podle čl. 16 odst. 1 písm. a) musí lhůta, po niž je pozastavena platnost rozhodnutí a kterou určí příslušný celní orgán, odpovídat době potřebné k tomu, aby tento celní orgán určil, jsou-li splněny podmínky pro prohlášení rozhodnutí za neplatné, jeho zrušení či změnu. Tato lhůta nesmí přesáhnout 30 dnů.

Je-li však podle názoru celního orgánu možné, že držitel rozhodnutí nesplňuje kritéria čl. 39 písm. a) kodexu, musí být platnost rozhodnutí pozastavena do doby, než bude určeno, zda se některá z následujících osob nedopustila závažného či opakovaného porušení předpisů:

a) držitel rozhodnutí;

b) osoba pověřená vedením společnosti, která je držitelem příslušného rozhodnutí, nebo osoba vykonávající kontrolu nad řízením této společnosti;

c) osoba odpovědná za celní záležitosti ve společnosti, která je držitelem příslušného rozhodnutí.

2. V případech podle čl. 16 odst. 1 písm. b) a c) musí lhůta, po niž je pozastavena platnost rozhodnutí a kterou určí celní orgán příslušný rozhodnout, odpovídat době, kterou držitel rozhodnutí oznámí v souladu s čl. 16 odst. 2. Lhůtu, po niž je pozastavena platnost rozhodnutí, lze na žádost držitele rozhodnutí ve vhodných případech dále prodloužit.

Lhůtu, po niž je pozastavena platnost rozhodnutí, lze dále prodloužit o dobu potřebnou k tomu, aby příslušný celní orgán ověřil, zda tato opatření zajišťují splnění podmínek či povinností. Tato doba nesmí přesáhnout 30 dnů.

3. Jestliže v návaznosti na pozastavení platnosti rozhodnutí celní orgán příslušný rozhodnout zamýšlí prohlásit toto rozhodnutí za neplatné, zrušit jej nebo jej změnit podle čl. 23 odst. 3, článku 27 nebo 28 kodexu, musí být lhůta, po niž je platnost rozhodnutí pozastavena a která byla určena v souladu s odstavci 1 a 2 tohoto článku, ve vhodných případech prodloužena, dokud nenabude účinku rozhodnutí o prohlášení rozhodnutí za neplatné, o jeho zrušení nebo o jeho změně.

Článek 18

Ukončení pozastavení platnosti rozhodnutí

(čl. 23 odst. 4 písm. b) kodexu)

1. Platnost rozhodnutí je pozastavena až do uplynutí lhůty tohoto pozastavení platnosti, jestliže před uplynutím této lhůty nenastane některá z těchto situací:

a) pozastavení platnosti je vzato zpět, neboť v případech podle čl. 16 odst. 1) písm. a) nejsou dány důvody pro prohlášení rozhodnutí za neplatné, pro jeho zrušení ani změnu podle čl. 23 odst. 3, článku 27 nebo 28 kodexu, v kterémžto případě je platnost rozhodnutí pozastavena až do dne tohoto zpětvzetí;

b) pozastavení platnosti je vzato zpět, neboť v případech podle čl. 16 odst. 1) písm. b) a c) držitel rozhodnutí přijal ke spokojenosti celního orgánu příslušného rozhodnout nezbytná opatření, která zajišťují splnění podmínek stanovených v rozhodnutí nebo splnění povinností tímto rozhodnutím uložených, v kterémžto případě je platnost rozhodnutí pozastavena až do dne tohoto zpětvzetí;

c) rozhodnutí, jehož platnost je pozastavena, je prohlášeno za neplatné, zrušeno nebo změněno, v kterémžto případě je jeho platnost pozastavena až do dne tohoto prohlášení neplatnosti, zrušení nebo změny.

2. O ukončení pozastavení platnosti rozhodnutí uvědomí celní orgán příslušný rozhodnout držitele rozhodnutí.

Pododdíl 3

Rozhodnutí týkající se závazných informací

Článek 19

Žádost o rozhodnutí týkající se závazných informací

(čl. 22 odst. 1 třetího pododstavce a čl. 6 odst. 3 písm. a) kodexu)

1. Odchylně od čl. 22 odst. 1 třetího pododstavce kodexu je žádost o rozhodnutí týkající se závazných informací, jakož i dokumenty k ní přiložené a její podklady nutno podávat buď u příslušného celního orgánu v členském státě, v němž je žadatel usazen, nebo u příslušného celního orgánu v členském státě, v němž mají být tyto informace použity.

2. Má se za to, že žadatel podáním žádosti o rozhodnutí týkající se závazných informací vyslovuje souhlas s tím, že budou prostřednictvím internetových stránek Komise zpřístupněny veřejnosti všechny údaje z rozhodnutí, včetně fotografií, vyobrazení a brožur, s výjimkou důvěrných informací. Při případném zpřístupnění údajů veřejnosti musí být dodrženo právo na ochranu osobních údajů.

3. Není-li pro podávání žádostí o rozhodnutí týkající se závazných informací o původu zboží („ZIPZ“) zaveden elektronický systém, mohou členské státy povolit, aby byly tyto žádosti podávány jinými způsoby než za použití metod elektronického zpracování dat.

Článek 20

Lhůty

(čl. 22 odst. 3 kodexu)

1. Oznámí-li Komise celním orgánům, že je přijímání rozhodnutí týkajících se ZISZ a ZIPZ pozastaveno v souladu s čl. 34 odst. 10 písm. a) kodexu, je lhůtu pro přijetí rozhodnutí podle čl. 22 odst. 3 prvního pododstavce kodexu nutno dále prodloužit, dokud Komise celním orgánům neoznámí, že je zajištěno správné a jednotné sazební zařazení či určení původu zboží.

Tato lhůta prodloužená podle prvního pododstavce nesmí přesáhnout deset měsíců, avšak za výjimečných okolností ji lze dále prodloužit o nejvýše pět měsíců.

2. Lhůta podle čl. 22 odst. 3 druhého pododstavce kodexu může přesáhnout 30 dnů, není-li během ní možné dokončit analýzu, kterou celní orgán příslušný rozhodnout považuje za nezbytnou k přijetí tohoto rozhodnutí.

Článek 21

Oznamování rozhodnutí týkajících se ZIPZ

(čl. 6 odst. 3 písm. a) kodexu)

Je-li žádost o rozhodnutí týkající se ZIPZ podána jinými způsoby než za použití metod elektronického zpracování dat, jsou celní orgány oprávněny oznámit žadateli toto rozhodnutí jinými způsoby než za použití uvedených metod.

Článek 22

Omezení při použití pravidel o opětovném posouzení a pozastavení platnosti rozhodnutí

(čl. 23 odst. 4 kodexu)

Na rozhodnutí týkající se závazných informací se nepoužijí články 15 až 18, které se týkají opětovného posouzení a pozastavení platnosti rozhodnutí.

Oddíl 3

Oprávněný hospodářský subjekt

Pododdíl 1

Výhody plynoucí ze statusu oprávněného hospodářského subjektu

Článek 23

Zjednodušení u prohlášení před výstupem zboží

(čl. 38 odst. 2 písm. b) kodexu)

1. Jestliže oprávněný hospodářský subjekt pro bezpečnost a zabezpečení uvedený v čl. 38 odst. 2 písm. b) (AEOS) podává svým jménem prohlášení před výstupem zboží ve formě celního prohlášení nebo prohlášení o zpětném vývozu, nevyžadují se kromě údajů uvedených v těchto prohlášeních již žádné další údaje.

2. Jestliže AEOS podává jménem jiné osoby, která má rovněž status AEOS, prohlášení před výstupem zboží ve formě celního prohlášení nebo prohlášení o zpětném vývozu, nevyžadují se kromě údajů uvedených v těchto prohlášeních již žádné další údaje.

Článek 24

Příznivější zacházení, pokud jde o posouzení rizik a kontroly

(čl. 38 odst. 6 kodexu)

1. U oprávněného hospodářského subjektu (AEO) se provádí méně fyzických kontrol a kontrol dokumentů než u jiných hospodářských subjektů.

2. Jestliže AEOS podá vstupní souhrnné celní prohlášení nebo – v případech podle článku 130 kodexu – celní prohlášení či prohlášení pro dočasné uskladnění anebo jestliže podle čl. 127 odst. 8 kodexu podá oznámení a ve svém počítačovém systému zpřístupní údaje ke svému vstupnímu souhrnnému celnímu prohlášení, je celní úřad prvního vstupu uvedený v čl. 127 odst. 3 kodexu povinen tomuto AEOS zaslat oznámení v případě, že je zásilka vybrána k fyzické kontrole. K tomuto oznámení musí dojít před příchodem zboží na celní území Unie.

Toto oznámení musí být zpřístupněno rovněž dopravci, nejedná-li se o AEOS uvedeného v prvním pododstavci, za předpokladu, že tento dopravce má status AEOS a má připojení na elektronické systémy ve spojitosti s prohlášeními uvedenými v prvním pododstavci.

Toto oznámení je zasíláno pouze v případech, kdy neohrozí provedení kontroly ani její výsledky.

3. Jestliže AEO podává prohlášení pro dočasné uskladnění nebo celní prohlášení podle článku 171 kodexu, je celní úřad příslušný k přijetí tohoto prohlášení pro dočasné uskladnění nebo celního prohlášení povinen tomuto AEO zaslat oznámení v případě, že je zásilka vybrána k celní kontrole. K tomuto oznámení musí dojít před předložením zboží celnímu úřadu.

Toto oznámení se provádí pouze v případech, kdy neohrozí provedení kontroly ani její výsledky.

4. Jsou-li zásilky, které jsou předmětem prohlášení podaného AEO, vybrány k fyzické kontrole nebo kontrole dokumentů, je tato kontrola provedena přednostně.

Na žádost AEO lze tyto kontroly provést v jiném místě, než kde má být zboží předloženo celnímu úřadu.

5. Oznámení podle odstavců 2 a 3 se netýkají celních kontrol, o nichž je rozhodnuto na základě prohlášení pro dočasné uskladnění či celního prohlášení po předložení zboží.

Článek 25

Výjimka z příznivějšího zacházení

(čl. 38 odst. 6 kodexu)

Příznivější zacházení podle článku 24 se nepoužije na celní kontroly, které souvisejí se zvláštní zvýšenou hrozbou nebo kontrolními povinnostmi uvedenými v jiných právních předpisech Unie.

V případě zásilek, které jsou předmětem prohlášení podaného AEOS, jsou však celní orgány povinny provést nezbytné zpracování, formality a kontroly přednostně.

Pododdíl 2

Žádost o status oprávněného hospodářského subjektu

Článek 26

Podmínky pro přijetí žádosti o status AEO

(čl. 22 odst. 2 kodexu)

1. Nad rámec podmínek pro přijetí žádosti podle čl. 11 odst. 1 je žadatel o status AEO povinen spolu s žádostí předložit i dotazník se sebehodnocením, který celní orgány dají k dispozici.

2. Hospodářský subjekt předkládá jedinou žádost o status AEO za všechny své stálé provozovny na celním území Unie.

Článek 27

Příslušný celní orgán

(čl. 22 odst. 1 třetí pododstavec kodexu)

Nelze-li příslušný celní orgán určit postupem podle čl. 22 odst. 1 třetího pododstavce kodexu nebo článku 12 tohoto nařízení, je žádost nutno podat celním orgánům členského státu, kde podle údajů v žádosti má žadatel stálou provozovnu a jsou uchovávány nebo přístupné informace o jeho obecné logistické řídicí činnosti.

Článek 28

Lhůta pro přijetí rozhodnutí

(čl. 22 odst. 3 kodexu)

1. Lhůtu pro přijetí rozhodnutí uvedenou v čl. 22 odst. 3 prvním pododstavci kodexu lze prodloužit až o 60 dnů.

2. Probíhá-li trestní řízení, jež zavdává k pochybnostem o tom, zda žadatel plní podmínky čl. 39 písm. a) kodexu, prodlužuje se lhůta pro přijetí rozhodnutí o dobu nezbytnou k dokončení tohoto řízení.

Článek 29

Nabytí účinku povolení AEO

(čl. 22 odst. 4 kodexu)

Odchylně od čl. 22 odst. 4 kodexu nabývá povolení, jímž se uděluje status AEO („povolení AEO“), účinku pátým dnem od přijetí příslušného rozhodnutí.

Článek 30

Právní účinky pozastavení platnosti

(čl. 23 odst. 4 písm. b) kodexu)

1. Je-li platnost povolení AEO pozastavena pro nesplnění některého z kritérií článku 39 kodexu, pak celní orgán pozastaví platnost rozhodnutí, které přijal ve věci daného AEO a které vychází buď z tohoto povolení AEO obecně anebo z některého z konkrétních kritérií, kvůli nimž byla platnost tohoto povolení AEO pozastavena.

2. Pozastavením platnosti rozhodnutí, které souvisí s použitím celních předpisů a bylo přijato ve věci AEO, není automaticky pozastavena platnost povolení AEO.

3. Je-li v souladu s čl. 16 odst. 1 pro nesplnění podmínek čl. 39 písm. d) kodexu pozastavena platnost rozhodnutí týkajícího se osoby, která má status jak AEOS, tak oprávněného hospodářského subjektu pro celní zjednodušení podle čl. 38 odst. 2 písm. a) kodexu (AEOC), je platnost povolení AEOC této osoby pozastavena, avšak její povolení AEOS zůstává v platnosti.

Je-li v souladu s čl. 16 odst. 1 pro nesplnění podmínek čl. 39 písm. e) kodexu pozastavena platnost rozhodnutí týkajícího se osoby, která má status jak AEOS, tak AEOC, je platnost povolení AEOS této osoby pozastavena, avšak její povolení AEOC zůstává v platnosti.

HLAVA II

FAKTORY, NA JEJICHŽ ZÁKLADĚ SE UPLATNÍ DOVOZNÍ NEBO VÝVOZNÍ CLO A JINÁ OPATŘENÍ PŘI OBCHODU SE ZBOŽÍM

KAPITOLA 1

Původ zboží

Oddíl 1

Nepreferenční původ

Článek 31

Zboží zcela získané v jediné zemi nebo na jediném území

(čl. 60 odst. 1 kodexu)

Za zboží zcela získané v jediné zemi nebo na jediném území se považují:

a) nerostné produkty vytěžené v této zemi nebo na tomto území;

b) rostlinné produkty tam sklizené;

c) živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;

d) produkty získané z živých zvířat tam odchovaných;

e) produkty tam provedeného lovu nebo rybolovu;

f) produkty mořského rybolovu a jiné produkty, které z moře mimo teritoriální vody libovolné země získala plavidla registrovaná v této zemi nebo na tomto území a plující pod vlajkou této země nebo území;

g) zboží získané nebo vyrobené na palubě zpracovatelských plavidel z produktů, které jsou uvedeny v písmeni f) a mají svůj původ v této zemi nebo na tomto území, za předpokladu, že jsou tato zpracovatelská plavidla v této zemi či na tomto území registrována a že plují pod její či jeho vlajkou;

h) produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo teritoriální vody, má-li tato země či území výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;

i) odpady a zbytky z výrobních operací a použité předměty sebrané v této zemi nebo na tomto území, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;

j) zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až i).

Článek 32

Zboží, na jehož výrobě se podílí více než jedna země nebo jedno území

(čl. 60 odst. 2 kodexu)

Má se za to, že u zboží uvedeného na seznamu v příloze 22-01 došlo k poslednímu podstatnému zpracování nebo opracování, které vyústilo v nový výrobek nebo představuje důležitý stupeň výroby, v zemi či na území, kde jsou splněna pravidla stanovená v uvedené příloze nebo která/které je těmito pravidly určena/určeno.

Článek 33

Hospodářsky neodůvodněné zpracování nebo opracování

(čl. 60 odst. 2 kodexu)

Má se za to, že operace zpracování nebo opracování provedená v jiné zemi či na jiném území není hospodářsky odůvodněná, jestliže je na základě dostupných skutečností určeno, že účelem této operace bylo zamezit použití opatření uvedených v článku 59 kodexu.

V případě zboží, na něž se vztahuje příloha 22-01, se použijí zbývající pravidla této kapitoly platná pro toto zboží.

Má-li se v případě zboží, na něž se nevztahuje příloha 22-01, za to, že poslední opracování nebo zpracování není hospodářsky odůvodněné, pak se má za to, že k poslednímu podstatnému hospodářsky odůvodněnému zpracování nebo opracování zboží, které vyústilo v nový výrobek nebo představuje důležitý stupeň výroby, došlo v zemi či na území, kde má svůj původ větší část materiálů určená na základě hodnoty těchto materiálů.

Článek 34

Minimální operace

(čl. 60 odst. 2 kodexu)

Pro účely udělení statusu původu nejsou za podstatné hospodářsky odůvodněné zpracování nebo opracování považovány:

a) operace, jejichž účelem je uchování produktů v dobrém stavu během přepravy a skladování (větrání, rozprostírání, sušení, odstranění poškozených částí a obdobné operace) nebo operace zjednodušující dodávku nebo přepravu;

b) prosté operace spočívající ve zbavování prachu, prosévání nebo prohazování, třídění, zařazování, sdružování, umývání, krájení;

c) výměna obalů, rozdělení nebo spojování zásilek, prosté plnění do lahví, konzerv, lahviček, pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky nebo desky a veškeré ostatní prosté operace obalové úpravy;

d) skládání zboží do souprav (sad) či kompletů nebo skládání zboží do balení pro drobný prodej;

e) připevňování značek, štítků nebo obdobných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;

f) prosté sestavování součástí produktů na úplný produkt;

g) rozkládání nebo změna použití;

h) kombinace dvou nebo více operací uvedených v písmenech a) až g).

Článek 35

Příslušenství, náhradní díly nebo nástroje

(Článek 60 kodexu)

1. Má se za to, že příslušenství, náhradní díly nebo nástroje, které jsou dodány spolu se zbožím ze seznamů v oddílech XVI, XVII a XVIII kombinované nomenklatury a které tvoří součást jeho obvyklého vybavení, mají stejný původ jako dané zboží.

2. Má se za to, že podstatné náhradní díly určené pro zboží ze seznamů v oddílech XVI, XVII a XVIII kombinované nomenklatury, které již bylo propuštěno do volného oběhu v Unii, mají stejný původ jako toto zboží, pokud by použití těchto podstatných náhradních dílů při výrobě nebylo změnilo jeho původ.

3. Pro účely tohoto článku se podstatnými náhradními díly rozumí díly, které jsou

a) komponenty, bez nichž nemůže být řádně zajištěna funkce stroje, přístroje, nástroje, zařízení nebo vozidla propuštěného do volného oběhu nebo vyvezeného již dříve, a

b) charakteristické pro toto zboží a

c) určeny k běžné údržbě zboží nebo výměně poškozených nebo opotřebovaných dílů téhož druhu.

Článek 36

Neutrální prvky a obaly

(Článek 60 kodexu)

1. Při určování, zda má zboží svůj původ v určité zemi nebo na určitém území, se nezohledňuje původ těchto prvků:

a) energie a paliva;

b) zařízení a vybavení;

c) strojů a nástrojů;

d) materiálů, které se nestávají a nemají se stát součástí konečného složení zboží.

2. Jsou-li obalové materiály a kontejnery podle všeobecného pravidla 5 pro výklad kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (12) pokládány pro účely zařazení za součást produktu, nepřihlíží se k nim pro účely určení původu, s výjimkou případů, kdy pravidlo v příloze 22-01 vychází u příslušného zboží z procentuálního pravidla ad valorem.

Oddíl 2

Preferenční původ

Článek 37

Definice

Pro účely tohoto oddílu se rozumí:

1) „zvýhodněnou zemí“ země zvýhodněná v rámci všeobecného systému preferencí (GSP) uvedená na seznamu v příloze II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 978/2012 (13);

2) „výrobou“ každé opracování nebo zpracování, včetně sestavování;

3) „materiálem“ jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;

4) „produktem“ nebo „výrobkem“ vyráběný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;

5) „zbožím“ jak materiál, tak produkty či výrobky;

6) „dvoustrannou kumulací“ systém, na jehož základě se mohou produkty, které mají svůj původ v Unii, považovat za materiály mající svůj původ ve zvýhodněné zemi, jestliže jsou v této zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu;

7) „kumulací s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem“ systém, na jehož základě se mohou produkty, které mají svůj původ v Norsku, Švýcarsku nebo Turecku, považovat za materiály mající svůj původ ve zvýhodněné zemi, jestliže jsou v této zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu a jsou dovezeny do Unie;

8) „regionální kumulací“ systém, v jehož rámci se produkty, které podle tohoto oddílu mají svůj původ v zemi, jež je členem regionálního sdružení, považují za materiály mající svůj původ v jiné zemi téhož regionálního sdružení (nebo v zemi jiného regionálního sdružení, je-li mezi sdruženími možná kumulace), jestliže jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu tam vyráběného;

9) „rozšířenou kumulací“ systém, který uděluje Komise na základě žádosti předložené zvýhodněnou zemí, v jehož rámci se některé materiály mající svůj původ v zemi, se kterou má Unie dohodu o volném obchodu podle článku XXIV platné Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), považují za materiály mající svůj původ v dotyčné zvýhodněné zemi, jestliže jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu vyráběného v této zemi;

10) „zastupitelnými materiály“ materiály stejného druhu a obchodní kvality, se stejnými technickými charakteristikami a fyzickými znaky, které od sebe po zapracování do hotového produktu nelze rozeznat;

11) „regionálním sdružením“ sdružení zemí, mezi nimiž se uplatňuje regionální kumulace;

12) „celní hodnotou“ hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (Dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě) z roku 1994;

13) „hodnotou materiálů“ celní hodnota použitých nepůvodních materiálů v okamžiku dovozu nebo, není-li tato hodnota známa a nelze ji zjistit, první zjistitelná cena zaplacená za tyto materiály v zemi výroby; tento bod se použije přiměřeně na určení hodnoty použitých původních materiálů;

14) „cenou ze závodu“ cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu a veškeré další náklady související s jeho výrobou po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu. V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy v zemi výroby, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu. V případě, kdy bylo poslední opracování nebo zpracování zadáno výrobci jako subdodavateli, může pojem „výrobce“ uvedený v prvním pododstavci odkazovat na podnik, který subdodavateli toto opracování nebo zpracování zadal;

15) „maximálním obsahem nepůvodních materiálů“ maximální povolený obsah nepůvodních materiálů, na jehož základě je výroba považována za opracování nebo zpracování dostatečné k tomu, aby byl produktu udělen status původu. Lze jej vyjádřit jako procento ceny produktu ze závodu nebo jako procento čisté hmotnosti těchto použitých materiálů, které spadají do stanovené skupiny kapitol, do kapitoly, čísla nebo položky;

16) „čistou hmotností“ hmotnost samotného zboží bez balicích materiálů a jakýchkoli jiných obalů;

17) „kapitolami“, „čísly“ nebo „položkami“ se rozumí kapitoly, čísla nebo položky (čtyř- nebo šestimístné číselné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém se změnami podle doporučení Rady pro celní spolupráci ze dne 26. června 2004;

18) „zařazením“ zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla nebo položky harmonizovaného systému;

19) „zásilkou“ produkty, které a) buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo b) jsou dopravovány na podkladě jednotného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury;

20) „vývozcem“ osoba vyvážející zboží do Unie nebo do zvýhodněné země, je-li tato osoba schopna prokázat původ zboží, a to bez ohledu na to, zda se jedná o výrobce či nikoli a zda sama plní vývozní formality či nikoli;

21) „registrovaným vývozcem“: a) vývozce, který je usazen ve zvýhodněné zemi a je u jejích příslušných orgánů registrován pro účely vývozu produktů v rámci příslušného systému, ať už do Unie nebo do jiné zvýhodněné země, s níž je možná regionální kumulace, nebo b) vývozce, který je usazen v některém z členských států a je registrován u jeho celních orgánů pro účely vývozu produktů majících svůj původ v Unii, které mají být použity jako materiály v některé zvýhodněné zemi v rámci dvoustranné kumulace, nebo c) přeposílatel zboží, který je usazen v některém z členských států a je registrován u jeho celních orgánů pro účely vystavování náhradních deklarací o původu za účelem přeposílání původních produktů jinam v rámci celního území Unie, nebo případně do Norska, Švýcarska nebo Turecka („registrovaný přeposílatel“);

22) „deklarací o původu“ deklarace vystavená vývozcem nebo přeposílatelem zboží, která uvádí, že produkty v ní uvedené splňují pravidla původu v rámci daného systému.

Pododdíl 1

Vydávání nebo vystavování dokladů o původu zboží

Článek 38

Způsoby podávání žádosti o osvědčení údajů INF 4 a vydávání těchto osvědčení

(čl. 6 odst. 3 písm. a) kodexu)

1. Žádost o osvědčení údajů INF 4 lze podat jinými způsoby než za použití metod elektronického zpracování dat, přičemž musí splňovat požadavky na údaje uvedené na seznamu v příloze 22-02.

2. Osvědčení údajů INF 4 musí splňovat požadavky na údaje uvedené na seznamu v příloze 22-02.

Článek 39

Způsoby podávání žádosti o oprávnění schváleného vývozce a vydávání těchto oprávnění

(čl. 6 odst. 3 písm. a) kodexu)

Žádost o status schváleného vývozce pro účely vystavování dokladů o preferenčním původu zboží lze podávat a oprávnění schváleného vývozce lze vydávat jinými způsoby než za použití metod elektronického zpracování dat.

Článek 40

Způsoby podávání žádosti o status registrovaného vývozce

(čl. 6 odst. 3 písm. a) kodexu)

Žádosti o status registrovaného vývozce lze podávat jinými způsoby než za použití metod elektronického zpracování dat.

Pododdíl 2

Definice pojmu „původní produkty“použitelná v rámci systému GSP Unie

Článek 41

Obecné zásady

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

Za produkty mající svůj původ ve zvýhodněné zemi jsou považovány:

a) produkty, které byly v dané zemi zcela získány ve smyslu článku 44;

b) produkty, které byly v dané zemi získány a obsahují materiály, které zde nebyly zcela získány, jestliže byly tyto materiály dostatečně opracovány nebo zpracovány ve smyslu článku 45.

Článek 42

Zásada teritoriality

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. V dotyčné zvýhodněné zemi musí být splněny podmínky pro získání statusu původu stanovené v tomto pododdíle.

2. Pojem „zvýhodněná země“ se vztahuje rovněž na pobřežní vody této země ve smyslu Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (úmluva z Montego Bay ze dne 10. prosince 1982) a nesmí překročit jejich hranice.

3. Jsou-li ze zvýhodněné země vyvezeny do jiné země původní produkty, které jsou následně vráceny, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že jsou splněny následující podmínky:

a) vrácené produkty jsou totožné s vyvezenými a

b) byly případně podrobeny pouze operacím nezbytným pro jejich uchování v dobrém stavu po dobu pobytu v dané zemi nebo při jejich vývozu.

Článek 43

Zákaz manipulace

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Produkty navržené k propuštění do volného oběhu v Unii musí být tytéž jako produkty vyvezené ze zvýhodněné země, o níž se má za to, že v ní mají svůj původ. Předtím, než jsou navrženy k propuštění do volného oběhu, nesmí být pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny operacím kromě těch, které je mají uchovat v dobrém stavu, nebo které spočívají v připojení nebo připevnění značek, štítků, pečetí či jakékoli jiné dokumentace, aby byl zajištěn soulad se specifickými domácími požadavky platnými v Unii.

2. U produktů dovezených do zvýhodněné země za účelem kumulace podle článků 53, 54, 55 nebo 56 se musí jednat o tytéž produkty, které byly vyvezeny ze země, o níž se má za to, že v ní mají svůj původ. Předtím, než jsou navrženy k propuštění do příslušného celního režimu v zemi dovozu, nesmí být pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny operacím kromě těch, které je mají uchovat v dobrém stavu.

3. Produkty lze skladovat za předpokladu, že v zemi nebo zemích tranzitu zůstanou pod celním dohledem.

4. Rozdělování zásilek je možné, pokud ho provádí vývozce nebo pokud jsou zásilky rozdělovány na jeho odpovědnost a zboží zůstává v zemi nebo zemích tranzitu pod celním dohledem.

5. Odstavce 1 až 4 jsou považovány za splněné, pokud celní orgány nemají důvod domnívat se opak; v takových případech mohou celní orgány požádat deklaranta, aby poskytl důkaz o splnění těchto ustanovení, který je možné poskytnout jakýmkoli způsobem, včetně smluvních přepravních dokladů, jako jsou nákladní listy; může se rovněž jednat o faktické či konkrétní důkazy založené na značení nebo číslování balíků nebo jakékoli důkazy týkající se vlastního zboží.

Článek 44

Zcela získané produkty

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Za zcela získané ve zvýhodněné zemi se považují:

a) nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;

b) rostliny a rostlinné produkty tam vypěstované nebo sklizené;

c) živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;

d) produkty získané z živých zvířat tam odchovaných;

e) produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;

f) produkty získané z tamního lovu nebo rybolovu;

g) produkty akvakultury z ryb, korýšů a měkkýšů tam narozených nebo vylíhnutých a odchovaných;

h) produkty mořského rybolovu a jiné produkty získané z moře mimo pobřežní vody jejími plavidly;

i) produkty vyrobené na palubě jejích zpracovatelských plavidel výlučně z produktů uvedených v písmeni h);

j) použité předměty tam sebrané, které jsou použitelné pouze k opětovnému získání surovin;

k) odpad a zbytky z výrobních operací tam provedených;

l) produkty vytěžené z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li zvýhodněná země výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;

m) zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až l).

2. Pojmy „její plavidla“ a „její zpracovatelská plavidla“ uvedené v odst. 1 písm. h) a i) se vztahují pouze na plavidla a zpracovatelská plavidla, která splňují všechny tyto požadavky:

a) jsou registrována ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě;

b) plují pod vlajkou zvýhodněné země nebo některého členského státu;

c) splňují jednu z těchto podmínek: i) vlastní je alespoň z 50 % státní příslušníci zvýhodněné země nebo členských států, nebo ii) vlastní je společnosti, — které mají sídlo a hlavní provozovnu ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě a — které jsou alespoň z 50 % ve vlastnictví zvýhodněné země nebo členských států anebo veřejných subjektů či státních příslušníků zvýhodněné země nebo členských států.

3. Každá z podmínek uvedených v odstavci 2 může být splněna v členských státech nebo v různých zvýhodněných zemích, pokud všechny dotyčné zvýhodněné země využívají regionální kumulace podle čl. 55 odst. 1 a 5. V takovém případě se má za to, že produkty mají svůj původ v té zvýhodněné zemi, pod jejíž vlajkou pluje plavidlo nebo zpracovatelské plavidlo podle odst. 2 písm. b).

První pododstavec se použije, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 55 odst. 2 písm. a), c) a d).

Článek 45

Dostatečně opracované nebo zpracované produkty

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Aniž jsou dotčeny články 47 a 48, má se za to, že produkty, které nejsou zcela získány ve smyslu článku 44 v dotyčné zvýhodněné zemi, mají v této zemi svůj původ, pokud jsou splněny podmínky pro dotyčné zboží stanovené v seznamu v příloze 22-03.

2. Jestliže produkt, který získal status původu podle odstavce 1 v určité zemi, je v této zemi dále zpracován a použit jako materiál k výrobě jiného produktu, nezohledňují se nepůvodní materiály, které mohly být použity k jeho výrobě.

Článek 46

Průměry

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. U každého produktu se určí, zda byly splněny požadavky čl. 45 odst. 1.

V případě, kdy je příslušné pravidlo založeno na dodržení maximálního obsahu nepůvodních materiálů, je však s ohledem na výkyvy v nákladech a směnných kurzech možné hodnotu nepůvodních materiálů vypočítat na základě průměru podle odstavce 2.

2. V případě uvedeném v odst. 1 druhém pododstavci se průměrná cena produktu ze závodu vypočítá na základě součtu cen ze závodu účtovaných v každém prodeji produktů provedeném během předchozího účetního období a průměrná hodnota použitých nepůvodních materiálů se vypočítá na základě souhrnu hodnoty všech nepůvodních materiálů použitých k výrobě produktů za předchozí účetní období ve smyslu definice v zemi vývozu, nebo v případě, kdy nejsou k dispozici údaje za celé účetní období, za období kratší, nejméně však za tři měsíce.

3. Vývozci, kteří se rozhodnou pro výpočet na základě průměrné hodnoty, tuto metodu důsledně používají během roku následujícího po referenčním účetním období nebo případně během roku následujícího po kratším období použitém jako období referenční. Mohou tuto metodu přestat používat, pokud během daného účetního období nebo kratšího reprezentativního období nejméně tří měsíců zaznamenají, že ustaly výkyvy v nákladech nebo směnných kurzech, jež používání této metody odůvodňovaly.

4. Průměry uvedené v odstavci 2 se použijí jako cena ze závodu, resp. hodnota nepůvodních materiálů, aby bylo možné zjistit dodržování maximálního obsahu nepůvodních materiálů.

Článek 47

Nedostatečné opracování nebo zpracování

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Aniž je dotčen odstavec 3, považují se následující operace za opracování nebo zpracování nedostatečné pro to, aby produktu udělilo status původního produktu, bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky článku 45:

a) operace, jejichž účelem je uchování produktů v dobrém stavu během přepravy a skladování;

b) rozdělování a spojování nákladových kusů;

c) mytí, praní, čištění; odstraňování prachu, oxidu, oleje, nátěru nebo jiných povrchových vrstev;

d) žehlení nebo mandlování textilií nebo textilních výrobků;

e) prosté natírání a leštění;

f) loupání a částečné nebo úplné omletí rýže; leštění a hlazení obilovin a rýže;

g) operace barvení nebo ochucování cukru nebo tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí krystalového cukru;

h) loupání, vypeckovávání a louskání ovoce, ořechů a zeleniny;

i) ostření, prosté broušení nebo prosté dělení;

j) prosévání, prohazování, třídění, zařazování, srovnávání, sdružování (včetně tvorby souprav (sad) předmětů);

k) prosté plnění do lahví, konzerv, lahviček, pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky nebo desky a veškeré ostatní prosté operace obalové úpravy;

l) připevňování nebo tisk značek, štítků, log a obdobných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;

m) prosté mísení produktů, bez ohledu na druh produktů; mísení cukru s jakýmkoli dalším materiálem;

n) prosté přidávání vody nebo ředění, dehydratace nebo denaturace produktů;

o) prosté sestavování součástí produktu na úplný produkt nebo rozkládání produktů na části;

p) porážení zvířat;

q) kombinace dvou nebo více operací uvedených v písmenech a) až p).

2. Pro účely odstavce 1 se operace považují za prosté, jestliže k jejich provádění nejsou nutné žádné zvláštní dovednosti nebo stroje, přístroje nebo nástroje pro tyto operace zvláště vyrobené nebo nainstalované.

3. Při určování, zda se opracování nebo zpracování daného produktu považuje za nedostatečné ve smyslu odstavce 1, se zohlední všechny operace provedené na daném produktu ve zvýhodněné zemi.

Článek 48

Všeobecná tolerance

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Odchylně od článku 45 a s výhradou odstavců 2 a 3 tohoto článku mohou být nepůvodní materiály, které podle podmínek stanovených v seznamu v příloze 22-03 nemají být použity při výrobě daného produktu, přesto použity, pokud jejich celková hodnota nebo čistá hmotnost stanovená pro produkt nepřesahuje:

a) 15 % hmotnosti produktu v případě produktů kapitol 2 a 4 až 24 harmonizovaného systému, s výjimkou zpracovaných produktů rybolovu kapitoly 16;

b) 15 % ceny produktu ze závodu v případě ostatních produktů, s výjimkou produktů kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému, u kterých se použijí přípustné odchylky uvedené v poznámkách 6 a 7 části I přílohy 22-03.

2. Odstavec 1 nepovoluje překročení procentního podílu maximálního obsahu nepůvodních materiálů, jak je určeno v pravidlech, která jsou stanovena v seznamu v příloze 22-03.

3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na produkty zcela získané ve smyslu článku 44 ve zvýhodněné zemi. Aniž je dotčen článek 47 a čl. 49 odst. 2, použije se však přípustná odchylka stanovená v těchto odstavcích na souhrn všech materiálů, které jsou použity při výrobě produktu a s ohledem na něž pravidlo stanovené v seznamu v příloze 22-03 pro tento produkt stanoví, že tyto materiály mají být zcela získány.

Článek 49

Určující jednotka

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Určující jednotkou pro použití ustanovení tohoto pododdílu je konkrétní produkt, který je považován za základní jednotku při určování zařazení za použití harmonizovaného systému.

2. Sestává-li zásilka z více stejných produktů zařazených do stejného čísla harmonizovaného systému, zohlední se při použití ustanovení tohoto pododdílu každý jednotlivý produkt samostatně.

3. Je-li podle všeobecného výkladového pravidla 5 harmonizovaného systému zařazován s produktem i jeho obal, pak se tento obal zahrne i pro účely určování původu produktu.

Článek 50

Příslušenství, náhradní díly a nástroje

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem, které jsou součástí jeho běžného vybavení a jsou zahrnuty v jeho ceně ze závodu, se považují za jeden celek s dotyčným strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem.

Článek 51

Soupravy (sady)

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

Soupravy (sady) ve smyslu všeobecného výkladového pravidla 3 písm. b) harmonizovaného systému se považují za původní, jestliže jsou původními produkty všechny produkty, z nichž se tyto soupravy (sady) skládají.

Pokud se však souprava (sada) skládá z původních i nepůvodních produktů, považuje se za původní jako celek pod podmínkou, že hodnota nepůvodních produktů netvoří více než 15 % ceny ze závodu této soupravy (sady).

Článek 52

Neutrální prvky

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

Při určování, zda je produkt původní, se nezohledňuje původ těchto prvků, které mohou být použity při jeho výrobě:

a) energie a paliva;

b) zařízení a vybavení;

c) strojů a nástrojů;

d) dalšího zboží, které se nestává a nemá se stát součástí konečného složení produktu.

Pododdíl 3

Pravidla pro kumulaci a správu zásob materiálů použitelná v rámci systému GSP Unie

Článek 53

Dvoustranná kumulace

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

Dvoustranná kumulace umožňuje, aby produkty mající svůj původ v Unii byly považovány za materiály mající svůj původ ve zvýhodněné zemi, jsou-li zapracovány do produktu vyráběného v této zemi, za předpokladu, že opracování nebo zpracování tam provedené přesahuje rámec operací uvedených v čl. 47 odst. 1.

Na vývoz z Unie do zvýhodněné země, který je prováděn za účelem dvoustranné kumulace, se použijí přiměřeně články 41 až 52 a ustanovení o následném ověření dokladů o původu zboží.

Článek 54

Kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem umožňuje, aby produkty mající svůj původ v těchto zemích byly považovány za materiály mající svůj původ ve zvýhodněné zemi, pokud opracování nebo zpracování tam provedené přesahuje rámec operací uvedených v čl. 47 odst. 1.

2. Kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem se nepoužije na produkty kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému.

Článek 55

Regionální kumulace

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Regionální kumulace se vztahuje na tato čtyři různá regionální sdružení:

a) sdružení I: Brunej, Kambodža, Indonésie, Laos, Malajsie, Myanmar/Barma, Filipíny, Thajsko, Vietnam;

b) sdružení II: Bolívie, Kolumbie, Kostarika, Ekvádor, Salvador, Guatemala, Honduras, Nikaragua, Panama, Peru, Venezuela;

c) sdružení III: Bangladéš, Bhútán, Indie, Maledivy, Nepál, Pákistán, Šrí Lanka;

d) sdružení IV: Argentina, Brazílie, Paraguay a Uruguay.

2. Regionální kumulace mezi zeměmi v rámci stejného sdružení se uplatní, pouze pokud jsou splněny tyto podmínky:

a) země, které se účastní kumulace, jsou v době vývozu produktu do Unie zvýhodněnými zeměmi, jimž nebyl preferenční režim dočasně odňat v souladu s nařízením (EU) č. 978/2012;

b) pro účely regionální kumulace mezi zeměmi regionálního sdružení se použijí pravidla původu stanovená v pododdíle 2;

c) země regionálního sdružení se zavázaly, že i) budou dodržovat ustanovení tohoto pododdílu nebo jejich dodržování zajistí a ii) poskytnou nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto pododdílu s ohledem na Unii a rovněž mezi těmito zeměmi navzájem;

d) závazky uvedené v písmeni c) byly Komisi oznámeny sekretariátem dotyčného regionálního sdružení nebo jiným příslušným společným subjektem zastupujícím všechny členy daného regionálního sdružení.

Pro účely písmene b) platí, že pokud způsobilá operace stanovená v části II přílohy 22-03 není u všech zemí účastnících se kumulace stejná, určí se původ produktů vyvážených z jedné země regionálního sdružení do druhé za účelem regionální kumulace na základě pravidla, které by se použilo, kdyby se produkty vyvážely do Unie.

Pokud země regionálního sdružení splnily ustanovení prvního pododstavce písm. c) a d) již před 1. lednem 2011, nový závazek se nevyžaduje.

3. Materiály uvedené v seznamu v příloze 22-04 jsou vyňaty z regionální kumulace stanovené v odstavci 2 v případě, že

a) celní preference uplatňovaná v Unii není pro všechny země účastnící se kumulace stejná; a

b) dotčené materiály by prostřednictvím kumulace využívaly příznivějšího celního zacházení než toho, kterého by se jim dostalo v případě přímého vývozu do Unie.

4. Mezi zvýhodněnými zeměmi, které patří do téhož regionálního sdružení, se regionální kumulace uplatní pouze pod podmínkou, že opracování nebo zpracování provedené v té zvýhodněné zemi, kde jsou materiály dále zpracovány nebo zapracovány, přesahuje rámec operací uvedených v čl. 47 odst. 1 a v případě textilních výrobků také rámec operací uvedených v příloze 22-05.

Není-li splněna podmínka podle prvního pododstavce a jsou-li materiály podrobovány jedné či více operacím uvedeným v čl. 47 odst. 1 písm. b) až q), pak v dokladu o původu zboží vydaném nebo vystaveném pro účely vývozu produktů do Unie musí být jako země původu uvedena ta země z regionálního sdružení, na niž připadá nejvyšší podíl z hodnoty použitých materiálů, které mají svůj původ v zemích tohoto regionálního sdružení.

Jsou-li produkty vyváženy bez dalšího opracování nebo zpracování nebo byly-li podrobeny pouze operacím uvedeným v čl. 47 odst. 1 písm. a), pak v dokladu o původu zboží vydaném nebo vystaveném pro účely vývozu produktů do Unie musí být jako země původu uvedena ta zvýhodněná země, která je uvedena v dokladech o původu zboží vydaných nebo vystavených ve zvýhodněné zemi, kde byly produkty vyrobeny.

5. Na žádost orgánů zvýhodněné země, která patří do sdružení I nebo III, může Komise udělit mezi zeměmi těchto sdružení regionální kumulaci, pokud se ujistí, že jsou splněny všechny tyto podmínky:

a) jsou splněny podmínky stanovené v odst. 2 písm. a) a b) a

b) země, které se mají této regionální kumulace účastnit, se zavázaly a společně Komisi oznámily svůj závazek i) dodržovat ustanovení tohoto pododdílu, pododdílu 2 a všech dalších ustanovení týkajících se uplatňování pravidel původu nebo dodržování těchto ustanovení zajistit a ii) poskytnout nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto pododdílu a pododdílu 2 s ohledem na Unii a rovněž mezi těmito zeměmi navzájem.

Žádost uvedená v prvním pododstavci musí být podložena důkazy, že podmínky v něm stanovené jsou splněny. Tato žádost se předkládá Komisi. Komise o žádosti rozhodne po zohlednění všech prvků týkajících se kumulace, které považuje za relevantní, včetně materiálů, které mají být kumulovány.

6. Je-li udělena regionální kumulace mezi zvýhodněnými zeměmi, které patří do sdružení I nebo III, musí tato kumulace umožňovat, aby materiály mající svůj původ v zemi jednoho regionálního sdružení byly považovány za materiály mající svůj původ v zemi druhého regionálního sdružení, jsou-li zapracovány do produktu tam získaného, za předpokladu, že opracování nebo zpracování provedené v druhé zvýhodněné zemi přesahuje rámec operací uvedených v čl. 47 odst. 1 a v případě textilních výrobků také rámec operací uvedených v příloze 22-05.

Není-li splněna podmínka podle prvního pododstavce a jsou-li materiály podrobeny jedné či více operacím uvedeným v čl. 47 odst. 1 písm. b) až q), pak v dokladu o původu zboží pro účely vývozu produktů do Unie musí být jako země původu uvedena ta země účastnící se kumulace, na niž připadá nejvyšší podíl z hodnoty použitých materiálů, které mají svůj původ v zemích účastnících se kumulace.

Jsou-li produkty vyváženy bez dalšího opracování nebo zpracování nebo byly-li podrobeny pouze operacím uvedeným v čl. 47 odst. 1 písm. a), pak v dokladu o původu zboží vydaném nebo vystaveném pro účely vývozu produktů do Unie musí být jako země původu uvedena ta zvýhodněná země, která je uvedena v dokladech o původu zboží vydaných nebo vystavených ve zvýhodněné zemi, kde byly produkty vyrobeny.

7. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie (řadě C) datum, kdy nabývá účinku kumulace mezi zeměmi sdružení I a sdružení III stanovená v odstavci 5, seznam zemí účastnících se této kumulace a případně seznam materiálů, na něž se kumulace uplatňuje.

8. Na vývoz z jedné zvýhodněné země do druhé, který je prováděn za účelem regionální kumulace, se použijí přiměřeně články 41 až 52, ustanovení o vydávání nebo vystavování dokladů o původu zboží a ustanovení o následném ověření těchto dokladů.

Článek 56

Rozšířená kumulace

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Na žádost orgánů kterékoli zvýhodněné země může Komise udělit rozšířenou kumulaci mezi zvýhodněnou zemí a zemí, se kterou má Unie dohodu o volném obchodu podle článku XXIV platné Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), jsou-li splněny všechny tyto podmínky:

a) země účastnící se kumulace se zavázaly, že budou dodržovat ustanovení tohoto pododdílu, pododdílu 2 a všech dalších ustanovení o uplatňování pravidel původu nebo že dodržování těchto ustanovení zajistí a že poskytnou nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto pododdílu a pododdílu 2 s ohledem na Unii a rovněž mezi těmito zeměmi navzájem;

b) závazek uvedený v písmeni a) byl dotčenou zvýhodněnou zemí oznámen Komisi.

Žádost uvedená v prvním pododstavci obsahuje seznam materiálů, jichž se kumulace týká, a je podložena důkazy, že podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. a) a b) jsou splněny. Tato žádost se předkládá Komisi. Pokud dojde ke změně daných materiálů, předloží se nová žádost.

Materiály kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému jsou z rozšířené kumulace vyňaty.

2. V případech rozšířené kumulace uvedené v odstavci 1 se původ použitých materiálů a použitelný dokumentární doklad o původu zboží určí v souladu s pravidly stanovenými v příslušné dohodě o volném obchodu. Původ produktů, které mají být vyvezeny do Unie, se určí v souladu s pravidly původu stanovenými v pododdíle 2.

Aby získaný produkt získal status původu, není nutné, aby materiály mající svůj původ v zemi, s níž má Unie dohodu o volném obchodu, které jsou ve zvýhodněné zemi použity při výrobě produktu, který má být vyvezen do Unie, prošly dostatečným opracováním nebo zpracováním, pokud toto opracování nebo zpracování provedené v dotčené zvýhodněné zemi přesahuje rámec operací uvedených v čl. 47 odst. 1.

3. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie (řadě C) datum, kdy nabývá účinku rozšířená kumulace, seznam zemí účastnících se této kumulace a seznam materiálů, na něž se kumulace uplatňuje.

Článek 57

Uplatňování dvoustranné kumulace nebo kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem v kombinaci s regionální kumulací

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

Je-li dvoustranná kumulace nebo kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem uplatňována v kombinaci s regionální kumulací, obdrží získaný produkt status původu jedné ze zemí dotčeného regionálního sdružení určený v souladu s čl. 55 odst. 4 prvním a druhým pododstavcem, nebo případně v souladu s čl. 55 odst. 6 prvním a druhým pododstavcem.

Článek 58

Oddělené účetnictví zásob materiálů vedené vývozci Unie

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Jsou-li pro opracování nebo zpracování produktu používány původní i nepůvodní zastupitelné materiály, mohou celní orgány členských států na písemnou žádost hospodářských subjektů usazených na celním území Unie povolit pro účely následného vývozu do zvýhodněné země, prováděného v rámci dvoustranné kumulace, aby byly materiály v Unii spravovány za použití metody odděleného vedení účetnictví, aniž by byly odděleně uchovávány.

2. Celní orgány členských států mohou pro udělení povolení uvedeného v odstavci 1 stanovit podmínky, které považují za vhodné.

Povolení se udělí pouze tehdy, je-li použitím metody uvedené v odstavci 1 možné zajistit, aby bylo množství získaných produktů, které by mohly být považovány za produkty „mající svůj původ v Unii“, kdykoli stejné jako množství, které by bylo získáno za použití metody fyzického oddělení zásob.

Je-li metoda povolena, uplatňuje se a její uplatňování se zaznamenává podle všeobecných účetních zásad uplatňovaných v Unii.

3. Hospodářský subjekt, jemuž bylo povoleno používat metodu uvedenou v odstavci 1, vyhotovuje nebo do zahájení používání systému registrovaných vývozců žádá o doklady o původu zboží pro množství produktů, které mohou být považovány za produkty mající svůj původ v Unii. Na žádost celních orgánů členských států předloží hospodářský subjekt, který využívá této metody, prohlášení o způsobu, jakým je uvedené množství spravováno.

4. Celní orgány členských států sledují využívání povolení uvedeného v odstavci 1.

Mohou povolení odejmout v těchto případech:

a) držitel jakýmkoli způsobem povolení zneužívá nebo

b) držitel neplní některou z dalších podmínek tohoto pododdílu, pododdílu 2 a všech dalších ustanovení o uplatňování pravidel původu.

Pododdíl 4

Definice pojmu původních produktů použitelná v rámci pravidel původu pro účely preferenčních sazebních opatření, která Unie přijímá jednostranně vůči určitým zemím či územím

Článek 59

Všeobecné požadavky

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Pro účely použití předpisů o preferenčních sazebních opatřeních, která Unie přijímá jednostranně vůči určitým zemím, sdružením zemí nebo územím (dále jen: „zvýhodněná země nebo území“), s výjimkou zemí a území, které jsou uvedeny v pododdíle 2 tohoto oddílu, a zámořských zemí a území přidružených k Unii, se za produkty mající svůj původ ve zvýhodněné zemi nebo území považují:

a) produkty, které byly v dané zvýhodněné zemi nebo území zcela získány ve smyslu článku 60;

b) produkty, které byly v dané zvýhodněné zemi nebo území získány výrobou za použití jiných produktů, než které jsou uvedeny v písmeni a), jestliže byly dostatečně opracovány nebo zpracovány ve smyslu článku 61.

2. Pro účely tohoto pododdílu se produkty mající svůj původ v Unii ve smyslu odstavce 3 považují za produkty mající svůj původ ve zvýhodněné zemi nebo území, pokud byly v této zvýhodněné zemi nebo území podrobeny opracování nebo zpracování přesahujícímu rámec operací uvedených v článku 62.

3. Odstavec 1 se použije přiměřeně na určování původu produktů získaných v Unii.

Článek 60

Zcela získané produkty

(čl. 64 odst. 3 kodexu)

1. Za zcela získané ve zvýhodněné zemi nebo území nebo v Unii se považují:

a) nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;

b) rostlinné produkty tam sklizené;

c) živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;

d) produkty získané z živých zvířat tam odchovaných;

e) produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;

f) produkty získané z tamního lovu nebo rybolovu;

g) produkty mořského rybolovu a jiné produkty získané z moře mimo teritoriální vody jejími plavidly;

h) produkty vyrobené na palubě jejích zpracovatelských plavidel výlučně z produktů uvedených v písmeni g);

i) použité předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;

j) odpad a zbytky z výrobních operací tam provedených;

k) produkty vytěžené z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo jejich teritoriální vody, má-li tato zvýhodněná země nebo území nebo některý členský stát výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;

l) zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až k).

2. Pojmy „její plavidla“ a „její zpracovatelská plavidla“ uvedené v odst. 1 písm. g) a h) se vztahují pouze na plavidla a zpracovatelská plavidla, která splňují tyto podmínky:

a) jsou registrována nebo přihlášena ve zvýhodněné zemi nebo území nebo v některém členském státě;

b) plují pod vlajkou zvýhodněné země nebo území nebo některého členského státu;

c) alespoň z 50 % je vlastní státní příslušníci zvýhodněné země nebo území nebo členských států anebo společnost, jejíž hlavní sídlo se nachází v této zvýhodněné zemi nebo území nebo v některém členském státě a jejíž ředitel nebo ředitelé, předseda správní nebo dozorčí rady a většina členů těchto orgánů jsou státními příslušníky této zvýhodněné země nebo území nebo členských států, a v případě společností navíc alespoň polovinu základního kapitálu vlastní tato zvýhodněná země nebo území nebo členské státy, veřejnoprávní subjekty nebo státní příslušníci této zvýhodněné země nebo území nebo členských států;

d) velitel a důstojníci těchto plavidel a zpracovatelských plavidel jsou státními příslušníky zvýhodněné země nebo území nebo členských států;

e) jejich posádku tvoří alespoň ze 75 % státní příslušníci zvýhodněné země nebo území nebo členských států.

3. Pojmy „zvýhodněná země nebo území“ a „Unie“ zahrnují rovněž teritoriální vody této zvýhodněné země nebo území nebo členských států.

4. Zámořská plavidla včetně zpracovatelských plavidel, na nichž se opracovávají nebo zpracovávají produkty rybolovu, se považují za součást území zvýhodněné země nebo území nebo členského