DODATEK I

SPOLEČNÉ TRANZITNÍ REŽIMY

HLAVA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

1. Tento dodatek stanoví v souladu s čl. 1 odst. 3 této úmluvy některá pravidla pro společný tranzitní režim.

2. Pokud není uvedeno jinak, použije se tento dodatek na operace prováděné ve společném tranzitním režimu bez ohledu na to, zda je použit režim T1 nebo T2.

3. Zboží, které představuje zvýšené nebezpečí podvodu, je uvedeno v příloze I. Jestliže ustanovení této úmluvy odkazují na uvedenou přílohu, uplatí se každé opatření související se zbožím v ní uvedeným pouze tehdy, překročí-li množství tohoto zboží odpovídající minimální mez. Příloha I se přezkoumává nejméně jednou ročně.

KAPITOLA I

Oblast působnosti a definice

Článek 2

Oblast působnosti

1. Společný tranzitní režim se nepoužije na poštovní zásilky (včetně poštovních balíků) uskutečněné v souladu s akty Světové poštovní unie, pokud je zboží přepravováno nositeli práv a povinností vyplývajících z těchto aktů nebo na jejich účet.

2. Smluvní strana se může rozhodnout nepoužívat společný tranzitní režim na přepravu zboží potrubím. Toto rozhodnutí sdělí Komisi, která o něm informuje ostatní země.

Článek 3

Definice

Pro účely této úmluvy se rozumí:

a) ‚příslušnými orgány‘: celní orgán nebo jakýkoliv jiný orgán odpovědný za provádění této úmluvy;

b) ‚tranzitním prohlášením‘: úkon, jímž osoba projevuje předepsanou formou a způsobem vůli, aby bylo zboží propuštěno do společného tranzitního režimu;

c) ‚tranzitním doprovodným dokladem‘: doklad vytištěný počítačovým systémem doprovázející zboží a vycházející z údajů tranzitního prohlášení;

d) ‚režimem T2‘: režim T2 podle článku 2 této úmluvy označený v tranzitním prohlášení značkou ‚T2‘ nebo ‚T2F‘;

e) ‚hlavním povinným‘: osoba, která vyhotovuje společné tranzitní prohlášení nebo jménem které je společné tranzitní prohlášení vyhotovováno;

f) ‚úřadem odeslání‘: celní úřad, který přijal prohlášení s návrhem na propuštění zboží do společného tranzitního režimu;

g) ‚úřadem tranzitu‘: — celní úřad v místě vstupu do smluvní strany nebo — celní úřad v místě výstupu ze smluvní strany, pokud zásilka v průběhu tranzitní operace celní území této smluvní strany opouští přes hranici mezi smluvní stranou a třetí zemí;

h) ‚úřadem určení‘: celní úřad, kterému musí být zboží propuštěné do společného tranzitního režimu předloženo, aby mohl být režimu ukončen;

i) ‚úřadem záruky‘: celní úřad, který určí příslušné orgány každé země, kde se poskytuje jistota ručením;

j) ‚ručitelem‘: třetí osoba, právnická nebo fyzická, která se písemně zaváže, že společně a nerozdílně s hlavním povinným a zaručenou splatí výši případného dluhu;

k) ‚kódem HS‘: číselný kód odpovídající číslům a položkám nomenklatury harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží tak, jak byl stanoven úmluvou ze dne 14. června 1983;

l) ‚dluhem‘: dovozní a vývozní cla a jiné poplatky splatné s ohledem na zboží propuštěné do společného tranzitního režimu;

m) ‚dlužníkem‘: fyzická nebo právnická osoba, která má povinnost zaplatit dluh;

n) ‚Komisí‘: Komise Evropských společenství;

o) ‚propuštěním zboží‘: úkon, kterým příslušné orgány umožní nakládat se zbožím za podmínek společného tranzitního režimu;

p) ‚osobou usazenou ve smluvní straně‘: — v případě fyzické osoby osoba, která zde má obvyklé bydliště, — v případě právnické osoby nebo sdružení osob osoba, která zde má sídlo, správní ústředí nebo stálou provozovnu;

q) ‚počítačovým zpracováním dat‘: — výměna standardních zpráv EDI s příslušnými orgány nebo — zanesení informací nezbytných ke splnění daných formalit do systémů zpracování dat příslušných orgánů;

r) ‚EDI‘ (Electronic Data Interchange): přenos dat strukturovaných podle dohodnutých standardů zpráv mezi dvěma počítačovými systémy elektronickými prostředky;

s) ‚standardní zprávou‘: předdefinovaná struktura uznávaná pro elektronický přenos dat;

t) ‚osobními údaji‘: veškeré informace týkající se identifikované nebo identifikovatelné fyzické nebo právnické osoby;

u) ‚nouzovým postupem‘: postup založený na používání určených papírových dokladů umožňujících podávání a kontrolu tranzitních prohlášení a následnou kontrolu tranzitní operace, nemůže-li být použit standardní postup elektronickou cestou;

v) ‚úmluvou JSD‘: Úmluva ze dne 20. května 1987 o zjednodušení formalit ve zbožovém styku.

KAPITOLA II

Standardní postup

Článek 4

1. Formality spojené s používáním režimu T1 nebo T2 se provádějí pomocí počítačového zpracování dat za podmínek a podle pravidel určených příslušnými orgány v souladu se zásadami stanovenými celními pravidly.

2. Smluvní strany vymezí vzájemnou dohodou opatření stanovící

a) pravidla vymezující a upravující zprávy, které mají být předávány mezi celními úřady a které jsou potřebné pro uplatňování celních předpisů,

b) společná data a formáty struktury zpráv, které mají být předávány podle celních předpisů.

Článek 5

Oblast působnosti

1. Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní okolnosti, uskutečňuje se výměna informací mezi příslušnými orgány podle tohoto dodatku pomocí informačních technologií a informačních sítí.

2. Pro výměnu informací podle odstavce 1 používají všechny smluvní strany ‚společnou komunikační síť/společné systémové rozhraní‘ (CCN/CSI) Evropského společenství. Finanční účast zemí ESVO a související otázky se vymezí vzájemnou dohodou mezi Společenstvím a jednotlivými zeměmi ESVO.

3. Není-li stanoveno jinak, nevztahuje se tato kapitola na zjednodušené postupy uvedené v čl. 44 odst. 1 písm. f) a g).

Článek 6

Bezpečnost

1. Podmínky stanovené pro plnění formalit pomocí počítačového zpracování dat musí zahrnovat zejména opatření pro kontrolu zdrojů a pro ochranu dat před náhodným nebo nedovoleným zničení, ztrátou, poškozením nebo neoprávněným přístupem.

2. Vedle požadavků bezpečnosti uvedených v odstavci 1 příslušné orgány vytvoří a dodržují náležitá bezpečnostní opatření pro účinné, spolehlivé a bezpečné fungování celého tranzitního systému.

3. K zajištění uvedeného stupně bezpečnosti se každé zadání, změna a výmaz údajů eviduje, přičemž se uvede účel příslušného zpracování, přesný čas a jméno osoby, která zpracování uskutečnila. Kromě toho se původní údaje a všechny údaje, které byly předmětem tohoto zpracování, uchovávají po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, k němuž se vztahují, nebo po delší dobu, pokud tak stanoví zvláštní předpisy.

4. Příslušné orgány bezpečnost pravidelně kontrolují.

5. Při podezření na jakékoliv porušení bezpečnosti se dotčené příslušné orgány o této skutečnosti navzájem informují.

Článek 7

Ochrana osobních údajů

1. Smluvní strany používají osobní údaje předané podle této úmluvy pouze pro účely této úmluvy a dalších celně schválených určení nebo použití po skončení společného tranzitního režimu. Toto omezení však nebrání použití těchto údajů za účelem analýzy rizik v průběhu operace ve společném tranzitním režimu ani šetření a trestnímu stíhání v důsledku této operace ve společném tranzitním režimu. V tomto případě se příslušnému orgánu, který informace poskytl, takové použití neprodleně oznámí.

2. Týká-li se zpracování osobních údajů předaných podle této úmluvy, zavazují se smluvní strany přijmout veškerá opatření potřebná k zajištění úrovně ochrany osobních údajů, která je nejméně rovnocenná požadavkům Úmluvy Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob s ohledem na automatizované zpracování osobních údajů.

3. Každá smluvní strana přijme veškerá opatření v podobě efektivních kontrol potřebná k zajištění dodržování tohoto článku.

KAPITOLA III

Povinnosti hlavního povinného, přepravce a příjemce

Článek 8

1. Hlavní povinný je povinen

a) předložit ve stanovené lhůtě zboží v nezměněném stavu a nezbytné doklady úřadu určení a dodržet přitom opatření přijatá příslušnými orgány ke ztotožnění zboží;

b) dodržovat další předpisy týkající se společného tranzitního režimu;

c) poskytovat příslušným orgánům pověřeným kontrolou na požádání a ve stanovené lhůtě všechny požadované doklady a informace na jakémkoli nosiči a poskytovat veškerou požadovanou spolupráci.

2. Aniž jsou dotčeny povinnosti hlavního povinného podle odstavce 1, je dopravce nebo příjemce zboží, který zboží přijal a je si vědom, že se toto zboží nachází ve společném tranzitním režimu, rovněž povinen předložit ve stanovené lhůtě zboží v nezměněném stavu a nezbytné doklady úřadu určení a dodržet přitom opatření přijatá příslušnými orgány ke ztotožnění zboží.

KAPITOLA IV

Jistoty

Článek 9

Povinnost poskytnout jistotu

1. Hlavní povinný poskytne jistotu k zajištění dluhu, který může u zboží vzniknout.

2. Jistotou se rozumí

a) jednotlivá jistota, která se vztahuje na jednu operaci ve společném tranzitním režimu;

b) nebo, v případě zjednodušeného postupu podle článku 44, souborná jistota, která se vztahuje na více operací.

Článek 10

Formy jistoty

1. Jistotu lze poskytnout

a) složením hotovosti u úřadu odeslání;

b) ručitelem u úřadu záruky.

2. Příslušné orgány však mohou navrhovaný druh jistoty odmítnout, pokud není slučitelný s řádným uplatňováním společného tranzitního režimu.

Článek 10a

Složení hotovosti

Hotovost se skládá v měně země odeslání nebo prostřednictvím jiného platebního prostředku uznaného příslušnými orgány této země.

Jistota ve formě složení hotovosti nebo rovnocenného platebního prostředku se poskytuje podle platných předpisů země odeslání.

Článek 10b

Ručitel

1. Ručitel musí být usazen ve smluvní straně, ve které se jistota poskytuje, a musí být schválen příslušnými orgány. Ručitel určí ve smluvních stranách, které jsou příslušnou operací ve společném tranzitním režimu dotčeny, služební adresu nebo jmenuje zplnomocněného zástupce. Je-li jednou z těchto smluvních stran Společenství, musí ručitel určit služební adresu nebo jmenovat zplnomocněného zástupce v každém členském státě.

2. Závazek ručitele musí rovněž ve výši jistoty pokrýt dovozní nebo vývozní poplatky vymahatelné v důsledku následných kontrol.

3. Příslušné orgány odmítnou schválit ručitele, pokud neposkytuje dostatečnou jistotu řádné a včasné úhrady dluhu, který by mohl vzniknout až do maximální částky jistoty.

4. Pokud se jistota poskytuje ručením u úřadu záruky,

a) je hlavnímu povinnému přiděleno ‚referenční číslo jistoty‘ pro používání jistoty a pro identifikaci každého závazku ručitele;

b) je hlavnímu povinnému přidělen a sdělen přístupový kód přiřazený k ‚referenčnímu číslu jistoty‘.

Článek 11

Zproštění povinnosti poskytnout jistotu

1. Kromě případů, kdy to je stanoveno jako potřebné, se jistota nevyžaduje pro

a) leteckou přepravu;

b) přepravu zboží po Rýně a po rýnských vodních cestách;

c) přepravu potrubím;

d) operace společného tranzitního režimu prováděné v souladu s čl. 44 odst. 1 písm. f) bodem i).

2. Každá země může zprostit povinného povinnosti poskytnout jistotu pro přepravu zboží po jiných vodních cestách na svém území, než jsou ty uvedené v odst. 1 písm. b). Dotyčná země oznámí Komisi podrobnosti o opatřeních, která v této souvislosti učinila, a Komise informuje ostatní země.

KAPITOLA V

Různá ustanovení

Článek 12

Právní účinky dokladů a záznamů

1. Doklady vydané v souladu s předpisy, a to v jakémkoli formátu, a opatření přijatá příslušnými orgány jedné země mají v ostatních zemích stejné právní účinky jako doklady vydané v souladu s předpisy a opatření přijatá příslušnými orgány každé z těchto zemí.

2. Zjištění příslušných orgánů jedné země učiněná při kontrolách provedených v rámci společného tranzitního režimu mají v ostatních zemích tutéž důkazní váhu jako zjištění učiněná příslušnými orgány každé z těchto zemí.

Článek 13

Seznam celních úřadů příslušných pro operace ve společném tranzitním režimu

Každá země vloží do počítačového systému seznam celních úřadů příslušných pro operace společného tranzitu s uvedením příslušného identifikačního čísla, působnosti a úředních dnů a hodin. Každá změna musí být rovněž zaznamenána do počítačového systému.

Komise sdělí tyto údaje ostatním zemím prostřednictvím počítačového systému.

Článek 14

Centrální úřad

Každá země informuje Komisi o případném vytvoření centrálních úřadů a pravomocí svěřených těmto úřadům při řízení a kontrole společného tranzitního režimu, a při přijímání a předávání dokladů, s uvedením typu příslušných dokladů.

Komise tuto informaci předá ostatním zemím.

Článek 15

Porušení předpisů a sankce

Smluvní strany přijmou veškerá opatření nezbytná k řešení jakýchkoli porušení předpisů a nesrovnalostí a k ukládání účinných, přiměřených a odrazujících sankcí.

HLAVA II

PROVÁDĚNÍ REŽIMU

KAPITOLA I

Jednotlivá jistota

Článek 16

Poskytnutí jednotlivé jistoty

1. Jednotlivá jistota musí krýt celou částku dluhu, jenž může vzniknout, a tato částka se vypočte na základě nejvyšších sazeb, včetně dovozního cla, stanovených pro tento druh zboží v zemi odeslání pro případ, že je dovezeno ze třetí země a propuštěno pro domácí spotřebu. Pro účely tohoto výpočtu se se zbožím Společenství přepravovaným podle úmluvy o společném tranzitním režimu nakládá jako se zbožím, které není zbožím Společenství.

Sazby, z nichž se vychází při výpočtu jednotlivé jistoty, nesmějí být nižší než minimální sazba, je-li uvedena v pátém sloupci přílohy I.

2. Poskytnutí jednotlivé jistota složením hotovosti je platné ve všech smluvních stranách. Jistota se vrátí při vyřízení režimu.

3. Poskytnutí jednotlivé jistoty ručením může mít formu záručních dokladů jednotlivé jistoty ve jmenovité hodnotě 7 000 EUR, které vydá ručitel ve prospěch osob, které chtějí vystupovat jako hlavní povinní. Poskytnutí jednotlivé jistoty ručením je platné ve všech smluvních stranách.

Ručitel ručí do výše 7 000 EUR za jeden záruční doklad.

4. Při poskytnutí jednotlivé jistoty ručením nesmí hlavní povinný měnit přístupový kód stanovený k ‚referenčnímu číslu jistoty‘ kromě případů uvedených v bodě 3 přílohy IV.

Článek 17

Požadavky na poskytnutí jednotlivé jistoty ručením

1. Při poskytnutí jednotlivé jistoty ručením musí být vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze C1 dodatku III. Záruční listina se uchovává na úřadě záruky.

2. Jestliže to vyžadují vnitrostátní právní a správní předpisy nebo zvyklosti, může každá země povolit, aby měla záruční listina podle odstavce 1 jinou formu, pokud má stejné právní účinky jako listina uvedená ve vzoru.

Článek 18

Poskytnutí jednotlivé jistoty prostřednictvím záručních dokladů

1. V případě uvedeném v čl. 16 odst. 3 musí být pro jednotlivou jistotu vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze C2 dodatku III.

Ustanovení čl. 17 odst. 2 se použije obdobně.

2. Ručitel poskytne úřadu záruky veškeré požadované údaje týkající se jím vydaných záručních dokladů jednotlivé jistoty způsobem, který příslušné orgány určí. Poslední den, kdy lze doklad použít, nesmí být později než jeden rok ode dne vystavení.

3. Ručitel sdělí hlavnímu povinnému pro každý záruční doklad jednotlivé jistoty ‚referenční číslo jistoty‘, které mu bylo přiděleno. Hlavní povinný nesmí měnit přiřazený přístupový kód.

4. Pro účely čl. 22 odst. 1 písm. b) použije hlavní povinný záruční doklady jednotlivé jistoty v papírové formě podle vzoru uvedeného v příloze C3, včetně identifikačního čísla.

5. Ručitel může vystavit záruční doklady jednotlivé jistoty, které neplatí pro operace společného tranzitního režimu týkající se zboží uvedeného v příloze I. V tom případě uvede ručitel přes každý záruční doklad jednotlivé jistoty v papírové formě diagonálně tuto poznámku:

— Omezená platnost – 99200.

6. Hlavní povinný předloží úřadu odeslání na pokrytí dluhu, který by mohl vzniknout, potřebný počet záručních dokladů jednotlivé jistoty odpovídající hodnotě násobků 7 000 EUR. Pro účely čl. 22 odst. 1 písm. b) jsou záruční doklady v papírové formě předloženy úřadu odeslání, který si je ponechá a sdělí úřadu záruky uvedenému na záručním dokladu identifikační číslo každého záručního dokladu.

Článek 19

Zrušení jistoty a odstoupení od jistoty

1. Úřad záruky zruší své rozhodnutí o přijetí závazku ručitele, nejsou-li podmínky stanovené při vydání nadále plněny.

Stejně tak může ručitel kdykoli od svého závazku odstoupit.

2. Zrušení nebo odstoupení nabývá účinku šestnáctým dnem po oznámení této skutečnosti ručiteli nebo úřadu záruky.

Ode dne nabytí účinku zrušení nebo odstoupení nelze při propuštění zboží do společného tranzitního režimu používat dříve vystavené záruční doklady jednotlivé jistoty.

3. Příslušné orgány země, o jehož úřad záruky se jedná, zaznamenají zrušení nebo odstoupení a den nabytí účinku do počítačového systému.

KAPITOLA II

Dopravní prostředky a prohlášení

Článek 20

Nakládka

1. Každé tranzitní prohlášení se smí týkat pouze zboží, které je nebo má být naloženo na jediný dopravní prostředek a které má být přepraveno od jednoho úřadu odeslání k jednomu úřadu určení.

Pro účely tohoto článku se za jediný dopravní prostředek považují tyto dopravní prostředky, pokud se jimi přepravuje zboží, jež má být odesláno společně:

a) silniční vozidlo s jedním nebo více přívěsy nebo návěsy;

b) souprava spojených železničních podvozků nebo vagónů;

c) lodě tvořící jeden celek;

d) kontejnery naložené na jediný dopravní prostředek ve smyslu tohoto článku.

2. Jediný dopravní prostředek lze použít pro nakládku zboží u více úřadů odeslání a pro vykládku u více úřadů určení.

Článek 21

Tranzitní prohlášení prostřednictvím počítačového zpracování dat

1. Obsah prohlášení uvedeného v příloze A1 dodatku III se uvádí v podobě údajů v kódech nebo jakékoliv jiné formě určené příslušnými orgány za účelem počítačového zpracování tak, aby odpovídal požadovaným údajům.

2. Tranzitní prohlášení učiněné prostřednictvím EDI se považuje za podané v okamžiku přijetí zprávy EDI příslušnými orgány.

Přijetí tranzitního prohlášení vyhotoveného prostřednictvím EDI se hlavnímu povinnému sděluje pomocí odpovědní zprávy obsahující alespoň identifikaci přijaté zprávy nebo evidenční číslo tranzitního prohlášení a datum jeho přijetí.

3. Tranzitní prohlášení podané prostřednictvím výměny standardních zpráv EDI odpovídá struktuře a obsahu uvedeným v dodatku III.

4. Tranzitní prohlášení se vyplňuje v souladu s dodatkem III v jednom z úředních jazyků smluvních stran přijatelných pro příslušné orgány země odeslání. Pokud je to nutné, mohou příslušné úřady země dotčené operací společného tranzitu požadovat překlad do úředního jazyka nebo do jednoho z úředních jazyků své země.

5. Navazuje-li společný tranzitní režim v zemi odeslání na jiné celně schválené určení nebo použití, může úřad odeslání požadovat předložení těchto dokladů.

6. Zboží je předkládáno společně s přepravním dokladem. Úřad odeslání může prominout předložení uvedeného dokladu při splnění celních formalit za předpokladu, že přepravní doklad je uschován a je mu k dispozici.

Článek 22

Písemné tranzitní prohlášení

1. Zboží může být propuštěno do společného tranzitního režimu na základě tranzitního prohlášení vyhotoveného písemně na tiskopisu, jehož vzor je uveden v dodatku 1 k příloze I úmluvy JSD, v těchto případech:

a) je-li zboží přepravováno cestujícími, kteří nemají přímý přístup k počítačovému systému celních orgánů, za podmínek uvedených v článku 22a;

b) je-li zaveden nouzový postup, za podmínek a způsoby, které jsou stanoveny v příloze V;

c) pokud tak rozhodne smluvní strana.

2. V rámci uplatňování odst. 1 písm. a) a c) zajistí příslušné orgány, aby údaje o tranzitu byly vyměňovány mezi příslušnými orgány za použití počítačového systému celních orgánů.

3. Není-li počítačový systém nebo síť hlavního povinného funkční, podléhá použití písemného tranzitního prohlášení uvedeného v odst. 1 písm. b) schválení příslušnými orgány.

4. K tranzitnímu prohlášení může být přiložen jeden nebo více doplňkových listů v souladu se vzorem v dodatku 3 k příloze I úmluvy JSD. Tyto listy tvoří nedílnou součást prohlášení.

5. Místo doplňkových listů lze použít ložné listy vyhotovené v souladu s dodatkem III jako popisnou část tranzitního prohlášení, jehož nedílnou součást tvoří.

6. Tiskopisy uvedené v odstavcích 1, 4 a 5 se vyplňují v souladu s dodatkem III.

7. Ustanovení čl. 21 odst. 4 až 6 se použijí obdobně.

Článek 22a

Tranzitní prohlášení pro cestující

Pro účely čl. 22 odst. 1 písm. a) vyhotoví cestující tranzitní prohlášení v souladu s články 5 a 6 a přílohou B6 dodatku III.

Článek 23

Smíšené zásilky

Jestliže zásilky obsahují zboží, které se má přepravovat v režimu T1, a zároveň zboží, které se má přepravovat v režimu T2, musí být v tranzitním prohlášení označeném značkou ‚T‘ u každé položky zboží značka ‚T1‘, ‚T2‘ nebo ‚T2F‘.

Článek 24

Podpis tranzitního prohlášení a závazek hlavního povinného

1. Tranzitní prohlášení je opatřeno elektronickým podpisem nebo jiným identifikačním prostředkem.

2. Při předkládání tranzitního prohlášení je hlavní povinný odpovědný

a) za správnost údajů uvedených v prohlášení;

b) za pravost předložených dokladů;

c) za dodržení všech povinností souvisejících s propuštěním příslušného zboží do společného tranzitního režimu.

KAPITOLA III

Postup u úřadu odeslání

Článek 25

Předložení tranzitního prohlášení

Tranzitní prohlášení se podává a zboží se předkládá úřadu odeslání ve stanovených úředních dnech a hodinách.

Úřad odeslání může na žádost a na náklady hlavního povinného povolit předložení zboží na jiném místě.

Článek 26

Závazná trasa

1. Zboží propuštěné do společného tranzitního režimu musí být k úřadu určení dopraveno hospodářsky odůvodněnou trasou.

2. Aniž je dotčen článek 59, stanoví úřad odeslání pro zboží uvedené v seznamu v příloze I, nebo u kterého to příslušné orgány nebo hlavní povinný považují za nutné, závaznou trasu a v kolonce 44 tranzitního prohlášení uvede alespoň země, přes jejichž území má být zboží přepravováno, přičemž vezme v úvahu veškeré údaje sdělené hlavním povinným.

Článek 27

Přijetí a evidence tranzitního prohlášení

1. Úřad odeslání přijme a zaeviduje tranzitní prohlášení během úředních dnů a hodin stanovených příslušnými orgány, pokud

a) obsahuje všechny údaje potřebné pro účely této úmluvy;

b) je provázeno všemi potřebnými doklady a

c) předmětné zboží je předloženo celním orgánům.

2. Příslušné orgány mohou povolit, aby potřebné doklady uvedené v odst. 1 písm. b) nebyly předloženy s prohlášením. V tom případě jsou tyto doklady k dispozici pro příslušné orgány.

3. Není-li stanoveno jinak, použije se jako datum pro všechna ustanovení upravující společný tranzitní režim datum přijetí prohlášení příslušnými orgány.

Článek 28

Oprava tranzitního prohlášení

1. Hlavnímu povinnému se na jeho žádost povolí provést opravu jednoho nebo více údajů v tranzitním prohlášení po jeho přijetí příslušnými orgány. Oprava však nesmí mít za následek, že se tranzitní prohlášení bude týkat jiného zboží než toho, které bylo původně deklarováno.

2. Oprava se nepovolí, jestliže o její provedení bylo požádáno poté, co příslušné orgány

a) informovaly hlavního povinného, že bude provedena kontrola zboží;

b) zjistily, že příslušné údaje jsou nesprávné;

c) zboží propustily.

Článek 29

Lhůta pro předložení zboží

1. Úřad odeslání stanoví lhůtu, v níž musí být zboží předloženo úřadu určení, přičemž vezme v úvahu trasu, platné přepravní a jiné právní předpisy a případně údaje sdělené hlavním povinným.

2. Lhůta stanovená úřadem odeslání zavazuje příslušné orgány zemí, přes jejichž území se uskutečňuje operace společného tranzitního režimu, a tyto orgány ji nejsou oprávněny měnit.

Článek 30

Kontrola tranzitního prohlášení a zboží

1. Příslušné orgány země odeslání mohou na základě analýzy rizik nebo náhodným výběrem provést tyto kontroly:

a) kontrolu přijatého tranzitního prohlášení a přiložených dokladů;

b) kontrolu zboží a v případě potřeby odebrání vzorků za účelem vykonání analýzy nebo podrobných zkoušek.

2. Kontrola zboží se vykonává na místech a v hodinách k tomu určených. Na žádost a na náklady hlavního povinného mohou příslušné orgány vykonat prohlídku zboží na jiných místech nebo v jiné době.

Článek 31

Opatření ke ztotožnění

1. Úřad odeslání přijímá opatření ke ztotožnění, která považuje za nezbytná, a příslušné údaje zaznamená do tranzitního prohlášení.

2. Aniž je dotčen čl. 11 odst. 4 této úmluvy, nelze propustit zboží do tranzitního režimu, není-li možno přiložit celní závěry v souladu s čl. 11 odst. 2 nebo 3 této úmluvy.

3. Použije-li se prostorová závěra, prověří příslušné orgány, zda byl dopravní prostředek schválen pro přiložení závěry nebo zda je pro přiložení závěry způsobilý.

4. Za schválené na základě jiných předpisů ve smyslu čl. 11 odst. 2 písm. a) této úmluvy se považuje každé silniční vozidlo, přívěs, návěs nebo kontejner schválené pro přepravu zboží pod celní závěrou v souladu s mezinárodní dohodou, jíž jsou Evropské společenství nebo jeho členské státy a země ESVO stranami.

5. Celní závěry musí mít vlastnosti uvedené v dodatku II.

6. Celní závěry nesmějí být odstraněny bez souhlasu příslušných orgánů.

7. Popis zboží ve smyslu čl. 11 odst. 4 této úmluvy se považuje za dostatečný k jeho ztotožnění, je-li dostatečně přesný pro snadné zjištění jeho množství a povahy.

Článek 32

Propuštění zboží

1. Na základě výsledků kontroly zaznamená úřad odeslání příslušné údaje do tranzitního prohlášení.

2. Pokud to výsledky kontroly umožní, povolí úřad odeslání propuštění zboží a zaznamená datum propuštění do počítačového systému.

3. Po propuštění zboží předá úřad odeslání podrobnosti o operaci společného tranzitního režimu úřad určení uvedenému v tranzitním prohlášení prostřednictvím ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘ a všem úřadům tranzitu uvedeným v tranzitním prohlášení prostřednictvím ‚zprávy o očekávaném tranzitu‘. Tyto zprávy vycházejí z údajů uvedených v tranzitním prohlášení, případně opravených.

Článek 33

Tranzitní doprovodný doklad

1. Tranzitní doprovodný doklad odpovídá vzoru a náležitostem uvedeným v dodatku III. Doprovází zboží propuštěné do společného tranzitního režimu. Po propuštění zboží je předán zúčastěné osobě jedním z následujících způsobů:

a) úřad odeslání ho předá hlavnímu povinnému nebo je na základě povolení příslušných orgánů vytištěn v počítačovém systému hlavního povinného;

b) vytiskne se v počítačovém systému schváleného odesílatele po přijetí zprávy o povolení propuštění zboží, kterou zašle úřad odeslání.

2. Tranzitní doprovodný doklad se případně doplní seznamem položek, který je nedílnou součástí tohoto dokladu a odpovídá vzoru uvedenému v dodatku III.

KAPITOLA IV

Formality během přepravy

Článek 34

Předložení tranzitního doprovodného dokladu

Tranzitní doprovodný doklad a jiné doklady doprovázející zboží musí být kdykoli na požádání předloženy příslušným orgánům.

Článek 35

Úřad tranzitu

1. Zásilka a tranzitní doprovodný doklad se předkládají každému úřadu tranzitu.

2. Úřad tranzitu zaznamená průjezd, o kterém byl vyrozuměn prostřednictvím ‚zprávy o očekávaném tranzitu‘ úřadem odeslání. Úřad odeslání je vyrozuměn o překročení hranice prostřednictvím ‚potvrzení o přestupu hranice‘.

3. Úřady tranzitu provádějí kontrolu zboží v případě, že to považují za potřebné. Případná kontrola zboží se provádí zejména na podkladě ‚zprávy o očekávaném tranzitu‘.

4. Je-li zboží dopravováno přes úřad tranzitu, který není totožný s úřadem uvedeným v tranzitním doprovodném dokladu, vyžádá si úřad tranzitu od úřadu odeslání ‚zprávu o očekávaném tranzitu‘ a oznámí průjezd zásilky úřadu odeslání prostřednictvím ‚potvrzení o přestupu hranice‘. Úřad odeslání případně uvědomí úřad tranzitu o neplatnosti jistoty pro příslušnou zemi.

5. Odstavce 1 až 4 se nevztahují na přepravu zboží po železnici.

Článek 36

Mimořádné události během přepravy

1. Dopravce je povinen opatřit tranzitní doprovodný doklad příslušnými záznamy a předložit jej spolu se zásilkou příslušným orgánům země, na jejímž území se nachází dopravní prostředek,

a) pokud dojde ke změně závazné trasy a použije se čl. 26 odst. 2;

b) pokud dojde k poškození celní závěry během tranzitní operace z příčiny nezávisející na vůli dopravce;

c) pokud je zboží přeloženo na jiný dopravní prostředek; každá překládka se musí uskutečnit pod dohledem příslušných orgánů, které ji však mohou povolit i bez svého dohledu;

d) v případě bezprostředně hrozícího nebezpečí vyžadujícího okamžitou částečnou nebo úplnou vykládku dopravního prostředku;

e) v případě jakékoli mimořádné události nebo nehody, které by mohly ovlivnit schopnost hlavního povinného nebo dopravce dostát svým závazkům.

2. Pokud příslušné orgány dojdou k názoru, že daná operace společného tranzitního režimu může pokračovat obvyklým způsobem, učiní případná nezbytná opatření a potvrdí tranzitní doprovodný doklad. Příslušné informace týkající se překládky či jiných mimořádných událostí zaznamenají příslušné orgány do počítačového systému u úřadu tranzitu nebo u úřadu určení.

KAPITOLA V

Formality u úřadu určení

Článek 37

Předložení úřadu určení

1. Zboží a požadované doklady se předkládají úřadu určení ve stanovených úředních dnech a hodinách. Úřad určení však může na žádost a na náklady zúčastněného povolit předložení zboží a dokladů mimo stanovené úřední dny a hodiny. Úřad určení může také na žádost a na náklady zúčastněného povolit, aby bylo zboží a požadované doklady předloženy na jiném místě.

2. Je-li zboží dodáno úřadu určení po uplynutí lhůty stanovené úřadem odeslání, má se zato, že lhůta byla dodržena, bude-li úřadu určení hodnověrně prokázáno, že nedodržení lhůty nebylo způsobeno okolnostmi, za které by odpovídal dopravce nebo hlavní povinný.

3. Úřad určení si ponechá tranzitní doprovodný doklad a kontrola zboží se provádí zejména na podkladě ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘ obdržené od úřadu odeslání.

4. Na žádost hlavního povinného uvede, k prokázání ukončení režimu v souladu s čl. 42 odst. 1, úřad určení v kopii tranzitního doprovodného dokladu tuto poznámku:

— Alternativní důkaz – 99202.

5. Tranzitní operace může být ukončena u jiného úřadu, než který je uveden v tranzitním prohlášení. Tento úřad se tím stává úřadem určení.

Pokud je nový úřad určení úřadem jiné smluvní strany, než tomu bylo u původně určeného úřadu, vyžádá si nový úřad určení od úřadu odeslání ‚zprávu o očekávaném příchodu zboží‘.

Článek 38

Stvrzenka

1. Úřad určení vydá osobě, která předloží zboží a požadované doklady, na vyžádání stvrzenku.

2. Stvrzenka se vystavuje v souladu s pokyny uvedenými v dodatku III.

3. Stvrzenku předem vyplní zúčastněná osoba. Mimo místa vyhrazeného pro úřad určení může obsahovat i další údaje o zásilce. Stvrzenku nelze použít k prokázání ukončení režimu ve smyslu čl. 42 odst. 1.

Článek 39

Zpětné zasílání informací

1. Úřad určení vyrozumí úřad odeslání o příchodu zboží ve stejný den, kdy je zboží předloženo úřadu určení prostřednictvím ‚zprávy o příchodu zboží‘.

2. Je-li tranzitní operace ukončena u jiného úřadu, než který byl původně uveden v tranzitním prohlášení, vyrozumí nový úřad určení o příchodu zboží úřad odeslání prostřednictvím ‚zprávy o příchodu zboží‘.

Úřad odeslání vyrozumí o příchodu zboží původně určený úřad určení prostřednictvím ‚přeposlání zprávy o příchodu zboží‘.

3. ‚Zprávu o příchodu zboží‘ uvedenou v odstavci 1 a 2 nelze použít jako k prokázání ukončení režimu ve smyslu čl. 40 odst. 2.

4. S výjimkou oprávněných případů zašle úřad určení ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ úřadu odeslání nejpozději třetí den následující po dni, kdy je zboží předloženo úřadu určení. Je-li však použit článek 65, zašle úřad určení ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ úřadu odeslání nejpozději šestý den následující po dni, kdy je zboží předloženo.

KAPITOLA VI

Kontrola ukončení režimu

Článek 40

Ukončení a vyřízení režimu

1. Společný tranzitní režim je ukončen a povinnosti hlavního povinného splněny, jakmile je propuštěné zboží spolu s požadovanými doklady a údaji předloženo úřadu určení podle předpisů upravujících režim.

2. Příslušné orgány společný tranzitní režim vyřídí, jakmile mohou porovnáním údajů dostupných úřadu odeslání a údajů dostupných úřadu určení konstatovat, že tranzitní režim byl řádně ukončen.

Článek 41

Šetření

1. Neobdrží-li příslušné orgány země odeslání ‚zprávu o příchodu zboží‘ ve lhůtě pro předložení zboží úřadu určení nebo ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ ve lhůtě šesti dnů po obdržení ‚zprávy o příchodu zboží‘, zváží šetření k získání údajů potřebných buď k vyřízení režimu, nebo není-li to možné,

— ke zjištění vzniku celního dluhu,

— ke zjištění dlužníka,

— k určení orgánů příslušných k zaúčtování dluhu.

2. Šetření se zahájí ve lhůtě sedmi dnů po uplynutí některé ze lhůt uvedených v odstavci 1 s výjimkou mimořádných případů, které určí smluvní strany dohodou. Jestliže celní orgány obdrží informace nebo nabudou podezření o neukončení tranzitního režimu dříve, zahájí se šetření ihned.

3. Obdrží-li příslušné orgány země odeslání pouze ‚zprávu o příchodu zboží‘, zahájí šetření dotazem týkajícím se ‚zprávy o výsledcích kontroly‘ úřadu určení, který zaslal ‚zprávu o příchodu zboží‘.

4. Neobdrží-li příslušné orgány země odeslání ‚zprávu o příchodu zboží‘, zahájí šetření požádáním hlavního povinného nebo, jsou-li dostatečné informace pro šetření k dispozici na místě určení, úřadu určení o poskytnutí informací potřebných pro vyřízení režimu.

Nemůže-li být tranzitní operace ukončena, musí být hlavní povinný požádán o poskytnutí informací potřebných pro vyřízení režimu ve lhůtě dvaceti osmi dnů po zahájení šetření u úřadu určení.

5. Úřad určení a hlavní povinný odpovědí na žádost uvedenou v odstavci 4 ve lhůtě dvaceti osmi dnů. Poskytne-li hlavní povinný v této lhůtě dostatečné informace, příslušné orgány země odeslání k těmto informacím přihlédnou nebo režim vyřídí, pokud to poskytnuté informace umožňují.

6. Neumožní-li informace poskytnuté hlavním povinným vyřídit režim, avšak příslušné orgány země odeslání je považují za dostatečné pro pokračování v šetření, je neodkladně zaslána žádost příslušnému celnímu úřadu.

7. Pokud šetření prokáže, že byl tranzitní režim řádně ukončen, příslušné orgány země odeslání režim vyřídí a neprodleně o tom vyrozumí hlavního povinného a případně všechny příslušné orgány, které zahájily vymáhání podle článku 117.

Článek 41a

1. Je-li v průběhu šetření a před uplynutím lhůty uvedené v čl. 116 odst. 1 písm. c) poskytnut příslušným orgánům země odeslání (dále jen ‚dožadující orgány‘), jakýmikoli prostředky důkaz z místa, kde vznikly skutečnosti vedoucí ke vzniku dluhu, a toto místo se nachází v jiné smluvní straně, příslušné orgány neprodleně zašlou veškeré informace, které mají k dispozici, orgánům pro toto místo příslušným (dále jen ‚dožádané orgány‘).

2. Dožádané orgány potvrdí přijetí sdělení a uvedou, zda jsou pro vymáhání příslušné. Není-li odpověď poskytnuta ve lhůtě dvaceti osmi dnů, pokračují dožadující orgány neprodleně v šetření.

Článek 42

Alternativní důkaz o ukončení režimu

1. Hlavní povinný může způsobem uspokojivým pro příslušné orgány prokázat ukončení režimu ve lhůtě uvedené v prohlášení tím, že předloží doklad potvrzený příslušnými orgány země určení, který obsahuje ztotožnění dotyčného zboží a dokládá, že bylo předloženo úřadu určení nebo, použije-li se článek 64, schválenému příjemci.

2. Tranzitní režim Společenství se rovněž považuje za ukončený, jestliže hlavní povinný způsobem uspokojivým pro příslušné orgány předloží jeden z následujících dokladů ztotožňujících zboží:

a) celní doklad vydaný ve třetí zemi osvědčující, že zboží bylo přiděleno určité celně schválené určení nebo použití;

b) doklad vydaný ve třetí zemi potvrzený celními orgány této země a osvědčující, že zboží je považováno za zboží ve volném oběhu v dotyčné třetí zemi.

3. Doklady uvedené v odstavci 2 lze nahradit jejich kopiemi nebo fotokopiemi ověřenými subjektem, který potvrdil původní doklady, orgány dotčených třetích zemí nebo orgány jedné z těchto zemí.

Článek 43

Následné prověření

1. Příslušné orgány mohou provést následné prověření pravosti obdržených informací, dokladů, tiskopisů, povolení nebo údajů, které souvisí se společným tranzitním režimem, aby ověřily pravost záznamů a razítek. Tyto kontroly se provádějí v případě pochybností nebo podezření z podvodu. Mohou být také provedeny na základě analýzy rizik nebo náhodným výběrem.

2. Příslušné orgány, které obdrží žádost o následné prověření, ji vyřídí bezodkladně.

3. Jestliže příslušné orgány země odeslání žádají o následné prověření tranzitních doprovodných dokladů a informace obsažené ve ‚zprávě o výsledcích kontrol‘ z důvodu vzniku pochybností nebo podezření z podvodu, podmínky uvedené čl. 40 odst. 2 se nepovažují za splněné, dokud se neprokáže pravost a správnost údajů, na něž se žádost vztahuje.

4. Tato ustanovení se použijí obdobně na článek 22.

HLAVA III

ZJEDNODUŠENÍ

KAPITOLA I

Obecná ustanovení o zjednodušeních

Článek 44

Působnost

1. Na žádost hlavního povinného nebo příjemce mohou příslušné orgány povolit tato zjednodušení:

a) použití souborné jistoty nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu;

b) použití zvláštního typu celních závěr;

c) zproštění povinnosti závazné trasy;

d) status schváleného odesílatele;

e) status schváleného příjemce;

f) použití zjednodušených postupů na zboží přepravované i) po železnici nebo ve velkokapacitních kontejnerech, ii) letecky, iii) potrubím;

g) použití jiných zjednodušených postupů na základě článku 6 této úmluvy.

2. Není-li v tomto dodatku nebo v povolení stanoveno jinak, platí povolená zjednodušení uvedená v odst. 1 písm. a) a f) ve všech zemích. Jsou-li povolena zjednodušení uvedená v odst. 1 písm. b), c) a d), platí pouze pro operace společného tranzitního režimu, které jsou zahájeny v zemi, kde bylo povolení uděleno. Je-li povoleno zjednodušení uvedené v odst. 1 písm. e), platí toto povolení výlučně v zemi, kde bylo uděleno.

Článek 45

Obecné podmínky pro udělení povolení

1. Povolení uvedené v čl. 44 odst. 1 se uděluje pouze osobám, které

a) jsou usazeny ve smluvní straně s výhradou, že povolení využívat soubornou jistotu může být uděleno pouze osobě usazené v zemi, kde je jistota poskytnuta;

b) pravidelně využívají společný tranzitní režim nebo o kterých příslušné orgány vědí, že jsou schopny splnit povinnosti vyplývající z tohoto režimu, anebo, pokud jde o zjednodušení uvedené v čl. 44 odst. 1 písm. e), které pravidelně přijímají zboží propuštěné do společného tranzitního režimu, a

c) nedopustily se žádného závažného nebo opakovaného porušení celních nebo daňových předpisů.

2. S cílem zajistit správné řízení zjednodušení se povolení uděluje, pouze pokud

a) jsou příslušné orgány schopny dohlížet na režim a provádět kontroly bez administrativního úsilí, které by bylo v nepoměru k potřebám zúčastněných osob, a

b) zúčastněné osoby vedou záznamy, které příslušným orgánům umožňují provádět účinné kontroly.

Článek 46

Obsah žádosti o povolení

1. Žádost o povolení použití zjednodušených postupů (dále jen ‚žádost‘) musí být opatřena datem a podepsána. Může mít písemnou formu nebo může být předložena pomocí počítačového zpracování dat za podmínek a způsobem stanoveným příslušnými orgány.

2. Žádosti musí obsahovat všechny náležitosti, které umožní příslušným orgánům ověřit, zda jsou splněny podmínky, za nichž lze zjednodušení povolit.

Článek 47

Odpovědnost žadatele

Osoby, které žádají o zjednodušené postupy, odpovídají podle platných předpisů smluvních stran a bez dotčení případné trestní odpovědnosti za

a) správnost uvedených údajů;

b) pravost přiložených dokladů.

Článek 48

Příslušné orgány

1. Žádosti se podávají příslušným orgánům země, ve které je žadatel usazen.

2. Při udělení povolení nebo při zamítnutí žádostí se postupuje podle platných předpisů smluvních stran.

3. Rozhodnutí o zamítnutí žádosti se sdělují žadateli a uvádějí důvody zamítnutí v souladu se lhůtami a předpisy platnými v dané zemi.

Článek 49

Obsah povolení

1. Datovaný a podepsaný prvopis povolení a jedna či více kopií prvopisu se předají držiteli.

2. Povolení vymezuje podmínky, za kterých lze zjednodušení využívat, a určuje způsoby průběhu režimu a kontrol. Nabývá účinku dnem vydání.

3. Osoby oprávněné k využití zjednodušení odpovídají za splnění všech povinností týkajících se propuštění příslušného zboží do společného tranzitního režimu.

4. V případech zjednodušených postupů uvedených v čl. 44 odst. 1 písm. b), c) a f) se povolení předloží úřadu odeslání, kdykoliv o ně požádá.

Článek 50

Zrušení a změna

1. Držitel povolení je povinen uvědomit příslušné orgány o všech skutečnostech, které nastanou po vydání povolení a které mohou ovlivnit jeho platnost nebo obsah.

2. Příslušné orgány povolení zruší nebo změní, pokud

a) jedna nebo více podmínek stanovených pro jeho udělení nebyly splněny nebo již nejsou plněny, nebo

b) po jeho udělení nastala skutečnost, která má vliv na platnost nebo na obsah povolení.

3. Příslušné orgány mohou povolení zrušit nebo změnit, pokud jeho držitel neplní některou povinnost, kterou mu povolení ukládá.

4. Rozhodnutí o zrušení nebo změně povolení uvádí důvody. Rozhodnutí se sdělí držiteli povolení.

5. Rozhodnutí o zrušení nebo změně povolení nabývá účinku dnem oznámení. Nicméně ve výjimečných případech, kde to vyžadují oprávněné zájmy držitele povolení, mohou příslušné orgány stanovit pozdější datum nabytí účinku rozhodnutí o zrušení nebo změně. Datum nabytí účinku musí být v rozhodnutí uvedeno.

Článek 51

Uchovávání podkladů příslušnými orgány

1. Příslušné orgány uchovávají žádosti, přiložené podklady a kopie všech vydaných povolení.

2. Je-li žádost zamítnuta nebo povolení zrušeno, uchovává se žádost, rozhodnutí o zamítnutí nebo o zrušení povolení a všechny související podklady po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, ve kterém byla žádost zamítnuta nebo povolení zrušeno.

KAPITOLA II

Souborná jistota a zproštění povinnosti poskytnout jistotu

Článek 52

Referenční částka

1. Hlavní povinný může využívat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu až do výše referenční částky.

2. Referenční částka se rovná částce dluhu, který může vzniknout v souvislosti se zbožím, které bylo hlavnímu povinnému propuštěno do společného tranzitního režimu na dobu alespoň jednoho týdne.

Tuto částku stanoví úřad záruky ve spolupráci se zúčastněnou osobou

a) na základě údajů o zboží, které zúčastněná osoba přepravovala v minulosti, nebo na základě odhadu objemu očekávaných operací společného tranzitního režimu, jak vyplývá mimo jiné z jejího obchodní dokumentace a účetnictví;

b) podle nejvyšších sazeb cla a poplatků, včetně dovozního cla, stanovených pro tento druh zboží v zemi úřadu záruky pro případ, že je dovezeno ze třetí země a propuštěno pro domácí spotřebu. Pro tento výpočet se se zbožím Společenství přepravovaným podle úmluvy o společném tranzitním režimu nakládá jako se zbožím, které není zbožím Společenství.

Přesný výpočet výše cla a ostatních poplatků, k nimž se hlavní povinný zavazuje u každé tranzitní operace, se provádí, jsou-li k dispozici nezbytné údaje. V opačném případě se u zboží jiného než uvedeného na seznamu v příloze I stanoví částka 7 000 EUR, pokud jiné informace, které jsou příslušným orgánům známy, nepoukazují na částku jinou.

3. Úřad záruky prověří referenční částku zejména na základě žádosti hlavního povinného a v případě potřeby tuto částku upraví.

4. Hlavní povinný zajistí, že částky pro jím uskutečňované a dosud nedokončené operace nepřekročí referenční částku.

Informační systémy příslušných orgánů zpracovávají a mohou kontrolovat použití referenční částky u každé tranzitní operace.

Článek 53

Částka souborné jistoty a zproštění povinnosti poskytnout jistotu

1. Částka souborné jistoty musí krýt referenční částku uvedenou v článku 52.

2. Osobám, které příslušným orgánům prokáží, že jejich finanční situace je dobrá a že splňují měřítka spolehlivosti uvedené v odstavcích 3 a 4, může být povoleno použití nižší částky souborné jistoty nebo mohou být zproštěny povinnosti poskytnout jistotu.

3. Částku souborné jistoty lze snížit

a) na 50 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že má dostatečné zkušenosti se společným tranzitním režimem;

b) na 30 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že má dostatečné zkušenosti se společným tranzitním režimem a že úzce spolupracuje s příslušnými orgány.

4. Zproštění povinnosti poskytnout jistotu lze přiznat, pokud hlavní povinný prokáže dostatečné zkušenosti se společným tranzitním režimem, úzce spolupracuje s příslušnými orgány, má kontrolu nad přepravou a má dostatečné finanční zdroje, aby mohl dostát svým závazkům.

5. Pro účely odstavců 3 a 4 přihlížejí všechny země ke kritériím uvedeným v příloze III.

Článek 53a

Pravidla pro použití souborné jistoty a zproštění povinnosti poskytnout jistotu

Pro použití souborné jistoty a zproštění povinnosti poskytnout jistotu,

a) je hlavnímu povinnému přiděleno ‚referenční číslo jistoty‘ spojené se stanovenou referenční částkou;

b) úřad záruky přidělí a sdělí hlavnímu povinnému počáteční přístupový kód spojený s ‚referenčním číslem jistoty‘.

Hlavní povinný může sobě samému nebo svým zástupcům přidělit jeden nebo více přístupových kódů k této jistotě.

Článek 54

Zvláštní ustanovení pro zboží představující zvýšené riziko

1. Aby mohl získat povolení využívat soubornou jistotu na druhy zboží uvedené v dodatku I, musí hlavní povinný prokázat nejen, že splňuje podmínky článku 45, ale rovněž že jeho finanční situace je zdravá, že má dostatečné zkušenosti v používání společného tranzitního režimu a že buď úzce spolupracuje s příslušnými orgány, nebo má kontrolu nad přepravou.

2. Částku souborné jistoty lze snížit

a) na 50 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že úzce spolupracuje s příslušnými orgány a má kontrolu nad přepravou;

b) na 30 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že úzce spolupracuje s příslušnými orgány, má kontrolu nad přepravou a má dostatečné finanční zdroje, aby mohl dostát svým závazkům.

3. Pro účely odstavce 2 vezmou všechny země v úvahu ustanovení přílohy III.

4. Předchozí odstavce se použijí též v případě, kdy se žádost výslovně týká použití souborné jistoty na základě téhož osvědčení o souborné jistotě jak pro zboží uvedené v příloze I, tak i pro zboží, které zde uvedeno není.

5. Zproštění povinnosti poskytnout jistotu není možno udělit pro operace ve společném tranzitním režimu se zbožím uvedeným v příloze I.

6. S ohledem na zásady pro udělení povolení použití souborné jistoty a snížené částky jistoty může být ve zvláštních případech použití souborné jistoty se sníženou částkou dočasně zakázáno.

7. S ohledem na zásady pro snížení částky jistoty může být použití souborné jistoty dočasně zakázáno pro zboží, u kterého byly prokázány rozsáhlé podvody spojené s použitím souborné jistoty.

8. Pravidla pro použití odstavců 6 a 7 jsou uvedena v příloze IV.

Článek 55

Záruční listina

1. Soubornou jistotu poskytuje ručitel.

2. K souborné jistotě musí být vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze C4 dodatku III. Záruční listinu si ponechá úřad záruky.

3. Ustanovení čl. 17 odst. 2 se použijí obdobně.

Článek 56

Osvědčení o souborné jistotě nebo o zproštění povinnosti poskytnout jistotu

1. Na základě povolení vydají příslušné orgány hlavnímu povinnému jedno nebo více osvědčení o souborné jistotě nebo osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu (dále jen ‚osvědčení‘), která se vystavují podle dodatku III, aby hlavní povinnému umožňovala prokázat povolení používat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu podle čl. 22 odst. 1 písm. b).

2. Platnost osvědčení nesmí být delší než dva roky. Úřad záruky ji však může jednou prodloužit, a to nejvýše o dva roky.

Článek 57

Zrušení a odstoupení

1. Ustanovení čl. 19 odst. 1 a odst. 2 prvního pododstavce se použijí obdobně na zrušení souborné jistoty a odstoupení od souborné jistoty.

2. Úřad záruky zaznamená do počítačového systému zrušení povolení používat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu, které vydá příslušný orgán, den nabytí účinku zrušení závazku ručitele, které vydá úřad záruky, nebo den nabytí účinku odstoupení ručitele od závazku.

3. Ode dne nabytí účinku zrušení nebo odstoupení se osvědčení vydaná podle čl. 22 odst. 1 písm. b) nesmějí dále použít pro propuštění zboží do společného tranzitního režimu a hlavní povinný je neprodleně vrátí úřadu záruky.

Každá země sdělí Komisi identifikační znaky platných osvědčení, která dosud nebyla vrácena nebo která byla ohlášena jako odcizená, ztracená nebo padělaná. Komise o nich uvědomí ostatní země.

KAPITOLA III

Používání zvláštního typu celních závěr

Článek 58

1. Příslušné orgány mohou hlavnímu povinnému povolit, aby přikládal zvláštní typ celních závěr na dopravní prostředky nebo nákladové kusy, pokud příslušné orgány tyto závěry schválí jako odpovídající vlastnostem požadovaným v příloze II.

2. Hlavní povinný uvede typ, počet a značky přiložených celních závěr v údajích tranzitního prohlášení.

Hlavní povinný přiloží celní závěry nejpozději při propuštění zboží.

KAPITOLA IV

Zproštění povinnosti závazné trasy

Článek 59

Příslušné orgány mohou zprostit povinnosti dodržovat závaznou trasu hlavního povinného, který přijal opatření, aby se příslušné orgány mohly kdykoli přesvědčit, kde se jeho zásilky nacházejí.

KAPITOLA V

Status schváleného odesílatele

Článek 60

Schválený odesílatel

Osobám, které hodlají uskutečňovat operace společného tranzitního režimu, aniž by zboží uvedené v tranzitním prohlášení předkládaly u úřadu odeslání nebo na jiném povoleném místě, může být udělen status schváleného odesílatele.

Toto zjednodušení lze udělit pouze osobám, kterým bylo povoleno používat soubornou jistotu nebo které byly zproštěny povinnosti poskytnout jistotu.

Článek 61

Obsah povolení

V povolení se zejména stanoví

a) jeden nebo více úřadů odeslání příslušných pro operace společného tranzitního režimu, které mají být uskutečňovány;

b) lhůta, ve které mohou příslušné orgány poté, co schválený odesílatel podal tranzitní prohlášení, provést kontrolu před propuštěním zboží;

c) opatření, která je nutno přijmout ke ztotožnění zboží; k tomuto účelu mohou příslušné orgány stanovit, že dopravní prostředky nebo nákladové kusy musí schválený odesílatel opatřit zvláštními celními závěrami, které příslušné orgány schválily jako odpovídající vlastnostem požadovaným v příloze II;

d) vyloučené kategorie nebo pohyby zboží.

Článek 62

Formality při odeslání

Schválený odesílatel podává tranzitní prohlášení u úřadu odeslání. Zboží nelze propustit před uplynutím lhůty stanovené v čl. 61 písm. b).

Článek 63

Povinné údaje

Schválený odesílatel zaznamená do počítačového systému tyto údaje, jsou-li nezbytné:

— počet, typ a značky celních závěr,

— případnou závaznou trasu stanovenou podle čl. 26 odst. 2,

— lhůtu podle článku 29, ve které musí být zboží předloženo úřadu určení.

KAPITOLA VI

Status schváleného příjemce

Článek 64

Schválený příjemce

1. Osobám, které hodlají ve svých prostorách nebo na jiném určeném místě přijímat zboží propuštěné do společného tranzitního režimu, aniž by toto zboží a tranzitní doprovodný doklad předkládaly úřadu určení, může být udělen status schváleného příjemce.

2. Hlavní povinný splní své povinnosti podle čl. 8 odst. 1 písm. a) a společný tranzitní režim se považuje za ukončený, jakmile ve stanovené lhůtě předá dotčené zboží v nezměněném stavu a tranzitní doprovodný doklad, který provázel zásilku, schválenému příjemci v jeho prostorách nebo na místě určeném v povolení, jestliže byla dodržena opatření ke ztotožnění zboží.

3. Pro každou zásilku, která mu je předána za podmínek uvedených v odstavci 2, vydá schválený příjemce na žádost dopravce stvrzenku uvedenou v článku 38, který se použije obdobně.

Článek 65

Povinnosti

1. Pokud jde o zboží, které došlo do jeho prostor nebo na místo určené v povolení, je schválený příjemce povinen

a) neprodleně uvědomit příslušný úřad určení o příchodu zboží prostřednictvím zprávy ‚oznámení o příchodu zásilky‘ s uvedením všech mimořádných událostí, ke kterým došlo během přepravy;

b) vyčkat na zprávu ‚povolení k vykládce‘, než k vykládce přistoupí;

c) po obdržení zprávy ‚povolení k vykládce‘ zaslat úřadu určení do tří dnů po dodání zboží zprávu ‚informace o vykládce‘ obsahující všechny nesrovnalosti v souladu s pravidly stanovenými v povolení;

d) dát úřadu určení k dispozici tranzitní doprovodný doklad, který doprovázel zboží podle pravidel stanovených v povolení, nebo mu zaslat jeho kopii.

2. Úřad určení zaznamená údaje obsažené ve ‚zprávě o výsledcích kontrol‘ do počítačového systému.

Článek 66

Obsah povolení

1. V povolení se zejména stanoví

a) jeden nebo více úřadů příslušných pro zboží, které obdrží schválený příjemce;

b) lhůta, ve které schválený příjemce obdrží od úřadu určení prostřednictvím zprávy ‚povolení k vykládce‘ potřebné údaje ze ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘ pro účely použití čl. 37 odst. 3 obdobně;

c) vyloučené kategorie nebo pohyby zboží.

2. Příslušné orgány v povolení určí, zda může schválený příjemce nakládat s obdrženým zbožím bez zásahu úřadu určení.

KAPITOLA VII

Zjednodušené postupy pro přepravu zboží po železnici nebo ve velkokapacitních kontejnerech

Oddíl 1

Obecná ustanovení pro přepravu zboží po železnici

Článek 67

Oblast působnosti

Jestliže se zboží přepravuje ve společném tranzitním režimu, zjednodušují se související formality pro přepravu zboží, kterou provádějí železniční společnosti na podkladě ‚nákladního listu CIM a expresní zásilky‘ (dále jen ‚nákladní list CIM‘), podle článků 68 až 79, 95 a 96.

Článek 68

Právní účinky použitých dokladů

Nákladní list CIM nahrazuje tranzitní prohlášení.

Článek 69

Kontrola záznamů

Železniční společnost každé země uchovává své záznamy v ústředních účtárnách k dispozici pro příslušné orgány své země, aby mohla být prováděna kontrola.

Článek 70

Hlavní povinný

1. Železniční společnost, která převezme k přepravě zboží na podkladě nákladního listu CIM nahrazujícího prohlášení pro společný tranzitní režim, se stává pro tuto operaci hlavním povinným.

2. Železniční společnost země, přes jejíž území zboží vstupuje na území smluvních stran, se stává hlavním povinným pro operace týkající se zboží, které přijala k přepravě železniční společnost třetí země.

Článek 71

Nálepka

Železniční společnost zajistí, aby byly zásilky přepravované ve společném tranzitním režimu označeny nálepkami s piktogramem, jehož vzor je uveden v příloze B11 dodatku III.

Nálepky se lepí na nákladní list CIM a na příslušný vagón, jedná-li se o uzavřené náklady, a v ostatních případech nákladový kus nebo nákladové kusy.

Nálepka zmíněná v prvním pododstavci může být nahrazena otiskem razítka reprodukujícím piktogram znázorněný v příloze B11 dodatku III zelenou barvou.

Článek 72

Změna přepravní smlouvy

Dojde-li ke změně přepravní smlouvy, která má za následek, že

— přeprava, která měla končit mimo území smluvní strany, končí na území smluvní strany nebo

— přeprava, která měla končit na území smluvní strany, končí mimo území smluvní strany,

smějí železniční společnosti plnit změněnou přepravní smlouvu pouze s předchozím souhlasem úřadu odeslání.

Ve všech ostatních případech smějí železniční společnosti změněnou přepravní smlouvu plnit. O provedené změně neprodleně uvědomí úřad odeslání.

Přeprava zboží mezi smluvními stranami

Článek 73

Používání nákladního listu CIM

1. Jestliže přeprava ve společném tranzitním režimu začíná na území smluvních stran a zde má také končit, předkládá se nákladní list CIM úřadu odeslání.

2. Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo několika zemí ESVO, zaznamená úřad odeslání zřetelně v kolonce listů 1, 2 a 3 nákladního listu CIM vyhrazené pro úřední záznamy

— značku ‚T1‘, jestliže se zboží přepravuje v režimu T1,

— značku ‚T2‘ nebo ‚T2F‘, jestliže se zboží přepravuje v režimu T2 a předpisy Společenství uvádění této značky předepisují.

Značka ‚T2‘ nebo ‚T2F‘ se potvrdí otiskem razítka úřadu odeslání.

3. Přepravuje-li se zboží v režimu T1 z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO, zaznamená úřad odeslání zřetelně značku ‚T1‘ v kolonce listů 1, 2 a 3 nákladního listu CIM vyhrazené pro úřední záznamy.

4. Vyjma případy uvedené v odstavcích 2 a 3 je zboží přepravované z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO a zboží přepravované z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO propuštěno do režimu T2 za podmínek stanovených každým členským státem Společenství, na celou dobu přepravy od stanice odeslání do stanice určení, aniž je úřadu odeslání předložen nákladní list CIM vztahující se ke zboží.

Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, není označení nálepkami podle článku 71 povinné.

5. Zboží, jehož přeprava začíná v zemi ESVO, se považuje za zboží přepravované v režimu T1. Jestliže se však má zboží přepravovat podle čl. 2 odst. 3 písm. b) této úmluvy v režimu T2, vyznačí úřad odeslání na listu 3 nákladního listu CIM, že se zboží, na které se nákladní list vztahuje, přepravuje v režimu T2. V tomto případě se v kolonce vyhrazené pro úřední záznamy zřetelně uvede značku ‚T2‘ nebo ‚T2F‘, otisk razítka úřadu odeslání a podpis příslušného úředníka. U zboží přepravovaného v režimu T1 se značka ‚T1‘ nemusí v dokladu uvádět.

6. Všechny listy nákladního listu CIM se vrátí zúčastněné osobě.

7. Každá země ESVO může stanovit, že zboží, které se má přepravovat v režimu T1, může být do tohoto režimu propuštěno, aniž by se musel úřadu odeslání předkládat nákladní list CIM.

8. Pro zboží uvedené v odstavcích 2, 3 a 5 plní příslušný úřad, do jehož územní působnosti spadá stanice určení, úlohu úřadu určení. Je-li však zboží na některé mezilehlé stanici během přepravy propuštěno do volného oběhu nebo do jiného režimu, přebírá úlohu úřadu určení příslušný úřad, do jehož územní působnosti tato stanice spadá. Pro zboží přepravované z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO za podmínek uvedených v odstavci 4 není nutné u úřadu určení plnit žádné formality.

Článek 74

Opatření ke ztotožnění zboží

S ohledem na opatření ke ztotožnění zboží, která přijímají železniční společnosti, nepřikládá úřad odeslání na dopravní prostředky ani nákladové kusy zpravidla žádné celní závěry.

Článek 75

Používání jednotlivých listů nákladního listu CIM

1. Vyjma případy, kdy se zboží přepravuje z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, předkládá železniční společnost země, o jejíž úřad určení se jedná, tomuto úřadu listy 2 a 3 nákladního listu CIM.

2. Úřad určení opatří list 2 úředním záznamem, vrátí jej neprodleně železniční společnosti a ponechá si list 3.

Přeprava zboží do třetích zemí nebo z nich

Článek 76

Přeprava do třetích zemí

1. Jestliže přeprava začíná na území smluvních stran a má končit mimo území smluvních stran, použijí se články 73 a 74.

2. Úlohu úřadu určení plní celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zboží v tranzitu opouští území smluvních stran.

3. U úřadu určení není nutné plnit žádné formality.

Článek 77

Přeprava ze třetích zemí

1. Jestliže přeprava začíná mimo území smluvních stran a má končit na území smluvních stran, plní úlohu úřadu odeslání celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zboží vstupuje na území smluvních stran.

U úřadu odeslání není nutné plnit žádné formality.

2. Úlohu úřadu určení plní celní úřad, do jehož územní působnosti spadá stanice určení. Je-li však zboží na některé mezilehlé stanici během přepravy propuštěno do volného oběhu nebo do jiného režimu, přebírá úlohu úřadu určení celní úřad, do jehož územní působnosti tato stanice spadá.

U úřadu určení se plní formality uvedené v článku 75.

Článek 78

Přeprava přes území smluvních stran

1. Jestliže přeprava začíná mimo území smluvních stran a má také mimo ně končit, plní úlohu úřadu odeslání a úřadu určení celní úřady uvedené v čl. 77 odst. 1 a čl. 76 odst. 2.

2. U úřadu odeslání nebo určení není nutné plnit žádné formality.

Článek 79

Celní status zboží

Zboží, které se přepravuje způsobem uvedeným v čl. 77 odst. 1 nebo čl. 78 odst. 1, se považuje za přepravované v režimu T1, není-li u tohoto zboží prokázán status zboží Společenství podle dodatku II.

Oddíl 2

Přeprava zboží ve velkokapacitních kontejnerech

Článek 80

Oblast působnosti

Jestliže se zboží přepravuje ve společném tranzitním režimu, zjednodušují se související formality pro přepravu zboží ve velkokapacitních kontejnerech, kterou provádějí železniční společnosti prostřednictvím dopravních podniků na podkladě předávacího listu (pro účely této přílohy ‚předávací list TR‘), podle článků 81 až 96. Tato přeprava případně zahrnuje i přepravu zásilek, kterou dopravní podnik provádí za použití jiných druhů přepravy, než je doprava po železnici, do železniční stanice odeslání v zemi odeslání a ze železniční stanice určení v zemi určení, a námořní přepravu prováděnou mezi uvedenými stanicemi.

Článek 81

Definice

Pro účely článků 80 až 96 se rozumí:

1) ‚dopravním podnikem‘ podnik ve formě obchodní společnosti, založený železničními společnostmi, které jsou jeho společníky, aby vykonával přepravu zboží ve velkokapacitních kontejnerech na podkladě předávacího listu TR;

2) ‚velkokapacitním kontejnerem‘ zařízení pro přepravu zboží, které je — trvalé povahy, — zvlášť konstruováno tak, aby usnadnilo přepravu jedním nebo více druhy dopravních prostředků bez překládky obsahu, — zkonstruováno tak, aby mohlo být na dopravním prostředku lehce zajištěno nebo snadno překládáno, — zkonstruováno tak, aby na ně mohly být účinně přiloženy celní závěry, vyžaduje-li to článek 89, — má takové rozměry, že jeho plocha vymezená čtyřmi vnějšími rohy dna činí alespoň 7 m2;

3) ‚předávacím listem TR‘ doklad vystavený při uzavření přepravní smlouvy, na jehož základě přepravuje dopravní podnik jeden nebo více velkokapacitních kontejnerů v mezinárodní dopravě od odesílatele příjemci. Předávací list TR musí mít v pravém horním rohu identifikační pořadové číslo. Číslo se skládá z osmi číslic, před kterými jsou umístěna písmena TR. Předávací list TR se skládá z těchto listů v pořadí podle číslování: 1 : list pro generální ředitelství dopravního podniku; 2 : list pro zástupce dopravního podniku ve stanici určení; 3A : list pro celní orgány; 3B : list pro příjemce; 4 : list pro generální ředitelství dopravního podniku; 5 : list pro zástupce dopravního podniku ve stanici odeslání; 6 : list pro odesílatele. Všechny listy předávacího listu TR s výjimkou listu 3A jsou opatřeny na pravé straně zeleným okrajem o šířce přibližně 4 cm;

4) ‚soupisem velkokapacitních kontejnerů‘ (dále jen ‚soupis‘) doklad připojený k předávacímu listu TR, který je jeho nedílnou součástí a na jehož základě může být přepravováno více velkých kontejnerů z téže stanice odeslání do téže stanice určení, ve kterých se plní celní formality. Soupis se vystavuje ve stejném počtu vyhotovení jako předávací list TR, k němuž se vztahuje. Počet soupisů se vyznačí v kolonce v pravém horním rohu předávacího listu TR vyhrazené pro uvedení počtu soupisů. Kromě toho se do pravého horního rohu každého soupisu zapíše pořadové číslo odpovídajícího předávacího listu TR.

Článek 82

Právní účinky použitých dokladů

Předávací list TR použitý dopravním podnikem nahrazuje tranzitní prohlášení.

Článek 83

Kontrola záznamů a poskytování informací

1. V každé zemi uchovává dopravní podnik své záznamy, vedené jeho zástupcem nebo zástupci v této zemi, ve své ústřední účtárně nebo ústředních účtárnách nebo v ústřední účtárně nebo ústředních účtárnách tohoto zástupce nebo zástupců k dispozici pro příslušné orgány, aby mohla být prováděna kontrola.

2. Dopravní podnik nebo jeho zástupce či zástupci v dané zemi předloží příslušným orgánům na jejich žádost co nejdříve všechny podklady, účetní záznamy nebo informace, které se týkají provedených nebo prováděných přepravních operací a o nichž se tyto orgány domnívají, že by se s nimi měly seznámit.

3. Pokud přepravní listy TR nahrazují tranzitní prohlášení pole článku 82, uvědomí dopravní podnik nebo jeho zástupce či zástupci v dané zemi

a) úřad určení o předávacích listech TR, jejichž list 1 obdrželi, avšak nebyl opatřen záznamem celních orgánů;

b) úřad odeslání o předávacích listech TR, jejichž list 1 nebyl dopravnímu podniku vrácen a u něhož nemohl zjistit, zda byla daná zásilka řádně předložena úřadu určení nebo zda zásilka v případech uvedených v článku 93 opustila území smluvních stran na místo určení ve třetí zemi.

Článek 84

Hlavní povinný

1. V případě přeprav uvedených v článku 80, které provádí dopravní podnik v některé zemi, se hlavním povinným stává železniční společnost této země.

2. V případě přeprav uvedených v článku 80, které provádí dopravní podnik ve třetí zemi, se hlavním povinným stává železniční společnost země, přes jejíž území zásilka vstoupila na území smluvních stran.

Článek 85

Celní formality během přepravy, která není prováděna po železnici

Jestliže musí bát splněny celní formality v průběhu přepravy do stanice odeslání nebo ze stanice určení, která není prováděna po železnici, smí se na podkladě předávacího listu TR přepravovat pouze jeden velkokapacitní kontejner.

Článek 86

Nálepka

Dopravní podnik zajistí, aby zásilky přepravované ve společném tranzitním režimu byly označeny nálepkami s piktogramem, jehož vzor obsahuje příloha B11 dodatku III. Nálepky se přilepují na předávací list TR a na velkokapacitní kontejner nebo velkokapacitní kontejnery.

Nálepka zmíněná v prvním pododstavci může být nahrazena otiskem razítka reprodukujícím piktogramem znázorněný v příloze B11 dodatku III zelenou barvou.

Článek 87

Změna přepravní smlouvy

Dojde-li ke změně přepravní smlouvy, která má za následek, že

— přeprava, která měla končit mimo území smluvní strany, končí na území smluvní strany nebo

— přeprava, která měla končit na území smluvní strany, končí mimo území smluvní strany,

smí dopravní podnik plnit změněnou přepravní smlouvu pouze s předchozím souhlasem úřadu odeslání.

Ve všech ostatních případech smí dopravní podnik změněnou přepravní smlouvu plnit. O provedené změně neprodleně uvědomí úřad odeslání.

Přeprava zboží mezi smluvními stranami

Článek 88

Předávací list TR a soupisy

1. Jestliže přeprava ve společném tranzitním režimu začíná na území smluvních stran a zde má také končit, předkládá se předávací list TR úřadu odeslání.

2. Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, zaznamená úřad odeslání zřetelně v kolonce listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazené pro úřední záznamy

— značku ‚T1‘, jestliže se zboží přepravuje v režimu T1,

— značku ‚T2‘ nebo ‚T2F‘, jestliže se zboží přepravuje v režimu T2 a předpisy Společenství uvádění této značky předepisují.

Značka ‚T2‘ nebo ‚T2F‘ se potvrdí otiskem razítka úřadu odeslání.

3. Přepravuje-li se zboží v režimu T1 z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO, zaznamená úřad odeslání zřetelně značku ‚T1‘ v kolonce listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazené pro úřední záznamy.

4. Vyjma případy uvedené v odstavcích 2 a 3 je zboží přepravované z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO a zboží přepravované z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO propuštěno do režimu T2, za podmínek stanovených každým členským státem Společenství, po celou dobu přepravy, aniž je úřadu odeslání předložen předávací list TR vztahující se ke zboží. Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, není označení nálepkami podle článku 86 povinné.

5. Zboží, jehož přepravní operace začíná v některé zemi ESVO, se považuje za zboží přepravované v režimu T1. Jestliže se však má zboží přepravovat podle čl. 2 odst. 3 písm. b) této úmluvy v režimu T2, vyznačí úřad odeslání na listu 3A předávacího listu TR, že se zboží, na které se předávací list TR vztahuje, přepravuje v režimu T2. V tomto případě se v kolonce listu 3A vyhrazené pro úřední záznamy zřetelně uvede značka ‚T2‘ nebo ‚T2F‘, otisk razítka úřadu odeslání a podpis příslušného úředníka. U zboží přepravovaného v režimu T1 se značka ‚T1‘ nemusí v dokladu uvádět.

6. Jestliže se předávací list TR vztahuje na kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu T1, i na kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu T2, uvede úřad odeslání v kolonce listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazené pro úřední záznamy k referenčnímu číslu (číslům) příslušného kontejneru (kontejnerů) samostatné odkazy na tento kontejner (kontejnery) podle kategorie zboží, které obsahuje, pomocí značky ‚T1‘, ‚T2‘ nebo ‚T2F‘.

7. Použijí-li se v případech uvedených v odstavci 3 soupisy velkokapacitních kontejnerů, vyhotoví se pro každý druh kontejneru, který přepravuje zboží v režimu T1, samostatné soupisy a v kolonce listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazené pro úřední záznamy se na tento soupis nebo soupisy odkáže uvedením jeho pořadového čísla nebo čísel. K pořadovému číslu (číslům) soupisu (soupisů) se podle potřeby uvede značka ‚T1‘.

8. Všechny listy předávacího listu TR se vrátí zúčastněné osobě.

9. Každá země ESVO může stanovit, že zboží, které se má přepravovat v režimu T1, může být do tohoto režimu propuštěno, aniž by se musel úřadu odeslání předkládat předávací list TR.

10. Pro zboží uvedené v odstavcích 2, 3 a 5 se předávací list TR předkládá úřadu určení, kde má být zboží propuštěno do volného oběhu nebo do jiného celního režimu.

Pro zboží přepravované z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO za podmínek uvedených v odstavci 4 není nutné u úřadu určení plnit žádné formality.

Článek 89

Opatření ke ztotožnění zboží

Zboží se ztotožňuje podle článku 11 této úmluvy. Úřad odeslání však na velkokapacitní kontejnery zpravidla žádné celní závěry nepřikládá, pokud opatření ke ztotožnění zboží přijaly železniční společnosti. Pokud se použijí celní závěry, uvede se tato skutečnost v kolonce listů 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazené pro úřední záznamy.

Článek 90

Použití listů předávacího listu TR

1. Vyjma případy, kdy se zboží přepravuje z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, předkládá dopravní podnik úřadu určení listy 1, 2 a 3A předávacího listu TR.

2. Úřad určení opatří listy 1 a 2 úředním záznamem, vrátí je neprodleně dopravnímu podniku a ponechá si list 3A.

Přeprava zboží do třetích zemí nebo z nich

Článek 91

Přeprava do třetích zemí

1. Jestliže přeprava začíná na území smluvních stran a má končit mimo území smluvních stran, použijí se čl. 88 odst. 1 až 9 a článek 89.

2. Úlohu úřadu určení plní celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zboží v tranzitu opouští území smluvních stran.

3. U úřadu určení není nutné plnit žádné formality.

Článek 92

Přeprava ze třetích zemí

1. Jestliže přeprava začíná mimo území smluvních stran a má končit na území smluvních stran, plní úlohu úřadu odeslání celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zboží vstupuje na území smluvních stran. U úřadu odeslání není nutné plnit žádné formality.

2. Úlohu úřadu určení plní celní úřad, kterému je zboží předloženo. U úřadu určení se plní formality uvedené v článku 90.

Článek 93

Přeprava přes území smluvních stran

1. Jestliže přeprava začíná mimo území smluvních stran a má také mimo ně končit, plní úlohu úřadu odeslání a úřadu určení celní úřady uvedené v čl. 92 odst. 1 a v čl. 91 odst. 2.

2. U úřadu odeslání nebo určení není nutné plnit žádné formality.

Článek 94

Celní status zboží

Zboží, které se přepravuje způsobem uvedeným v čl. 92 odst. 1 nebo čl. 93 odst. 1, se považuje za přepravované v režimu T1, není-li u tohoto zboží prokázán status zboží Společenství podle dodatku II.

Oddíl 3

Jiná ustanovení

Článek 95

Ložné listy

1. Ustanovení čl. 22 odst. 5 tohoto dodatku a bodu 24 přílohy V tohoto dodatku se vztahují na ložné listy, které se případně přikládají k nákladnímu listu CIM nebo předávacímu listu TR. Jejich počet se uvede v kolonce nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR vyhrazené pro uvedení příloh.

V ložných listech musí být navíc zaznamenáno číslo vagónu, na nějž se vztahuje nákladní list CIM, nebo případně číslo kontejneru, v němž se zboží nachází.

2. Jestliže přeprava, která se týká jak zboží přepravovaného v režimu T1, tak zboží přepravovaného v režimu T2, začíná na území smluvních stran, musí být použity samostatné ložné listy. Při přepravě zboží ve velkokapacitních kontejnerech na podkladě předávacího listu TR musí být použity samostatné ložné listy pro každý velkokapacitní kontejner, v němž se nacházejí obě kategorie zboží.

Pořadová čísla ložných listů, které se vztahují na každou z obou kategorií zboží, se uvádějí v kolonce nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR vyhrazené pro popis zboží.

3. V případech uvedených v odstavcích 1 a 2 jsou ložné listy, které se přikládají k nákladnímu listu CIM nebo předávacímu listu TR, s ohledem na postupy podle článků 67 až 96, nedílnou součástí uvedených dokladů a mají stejné právní účinky.

Prvopisy těchto ložných listů musí být opatřeny otiskem razítka stanice odeslání.

Oddíl 4

Oblast působnosti běžných a zjednodušených postupů pro kombinovanou dopravu silnice-železnice

Článek 96

1. Články 67 až 95 nevylučují možnost použití postupů stanovených v hlavě II. Použijí se však články 69 a 71 nebo 83 a 86.

2. V případech uvedených v odstavci 1 se při vyplňování nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR zřetelně uvádí v kolonce těchto dokladů vyhrazené pro uvedení příloh odkaz na použité tranzitní prohlášení.

Odkaz musí uvádět druh dokladu, vystavující úřad, datum a registrační číslo každého použitého dokladu.

List 2 nákladního listu CIM nebo listy 1 a 2 předávacího listu TR musí být dále opatřeny úředním záznamem železniční společnosti, jejíž stanice je poslední stanicí, jíž se týká operace společného tranzitního režimu. Tato společnost provede svůj záznam, jakmile se přesvědčí, že se přeprava zboží provádí na podkladě jednoho nebo více uvedených tranzitních dokladů.

Jestliže operace společného tranzitního režimu uvedená v odstavci 1 a v prvním pododstavci tohoto odstavce končí v některé zemi ESVO, může tato země stanovit, že se list 2 nákladního listu CIM nebo listy 1 a 2 předávacího listu TR předloží celnímu úřadu, do jehož územní působnosti spadá poslední železniční stanice, jíž se týká operace společného tranzitního režimu. Tento celní úřad opatří list otiskem svého razítka, jakmile se přesvědčí, že se přeprava zboží provádí na podkladě jednoho nebo více uvedených tranzitních dokladů.

3. Jestliže se operace ve společném tranzitním režimu uskutečňuje podle článků 80 až 94 na podkladě předávacího listu TR, nepoužijí se články 67 až 79 ani čl. 96 odst. 1 a 2 na nákladní list CIM, který se při této operaci používá. V nákladním listu CIM se v kolonce vyhrazené pro uvedení příloh zřetelně uvede odkaz na předávací list TR. Odkaz musí obsahovat slova ‚předávací list TR‘, za kterými následuje pořadové číslo.

4. Je-li zásilka zboží přepravovaná v kombinované dopravě silnice-železnice na podkladě jednoho nebo více tranzitních prohlášení způsobem uvedeným v hlavě II převzata železnicí v některém železničním terminálu a je naložena na železničních vagóny, odpovídá železniční společnosti za zaplacení cel, daní a jiných poplatků v případě, že během přepravy po železnici dojde k porušení předpisů nebo nesrovnalostem, není-li v zemi, ve které k tomuto porušení předpisů dojde nebo se má za to, že k němu došlo, žádná platná záruka a není-li možné tyto částky vymoci od hlavního povinného.

Článek 97

Schválený odesílatel a příjemce

1. Není-li u zboží, které se podle článků 67 až 96 má odeslat na podkladě nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR, požadováno předložení tranzitního prohlášení úřadu odeslání, přijmou příslušné orgány opatření potřebná k zajištění, že listy 1, 2 a 3 nákladního listu CIM nebo listy 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR budou opatřeny značkou ‚T1‘, ‚T2‘ nebo ‚T2F‘.

2. Je-li zboží přepravované podle článků 67 až 96 určeno schválenému příjemci, mohou příslušné orgány odchylně od čl. 64 odst. 2 a čl. 66 odst. 1 písm. b) stanovit, že listy 2 a 3 nákladního listu CIM nebo listy 1, 2 a 3A předávacího listu TR předloží úřadu určení přímo železniční společnost nebo dopravní podnik.

(články 98 až 110: vyhrazeny)

KAPITOLA VIII

Zjednodušené postupy pro leteckou dopravu

Článek 111

Zjednodušený postup (úroveň 1)

1. Letecké společnosti může být povoleno používat jako tranzitní prohlášení cargo manifest, pokud jeho obsah odpovídá vzoru uvedenému v dodatku 3 k příloze 9 úmluvy o mezinárodním civilním letectví (zjednodušený postup – úroveň 1).

Povolení uvádí formu manifestu a letiště odeslání a určení pro operace společného tranzitního režimu. Letecká společnost předá příslušným orgánům jednotlivých zúčastněných letišť ověřenou kopii povolení.

2. Týká-li se přeprava jak zboží, které má být přepravováno v režimu T1, tak zboží, které má být přepravováno v režimu T2, musí být toto zboží uvedeno v samostatných manifestech.

3. Každý manifest obsahuje záznam datovaný a podepsaný leteckou společností, který jej označuje

— značkou ‚T1‘, jestliže se zboží přepravuje v režimu T1, nebo

— značkou ‚T2‘ nebo ‚T2F‘, jestliže se zboží přepravuje v režimu T2, přičemž každý manifest může být označen pouze jednou z těchto značek.

4. Manifest obsahuje dále tyto údaje:

— název letecké společnosti, která přepravuje zboží,

— číslo letu,

— datum letu,

— název letiště nakládky (letiště odeslání) a vykládky (letiště určení)

a pro každou zásilku uvedenou v manifestu

— číslo leteckého nákladního listu,

— počet nákladových kusů,

— běžný obchodní popis zboží a všechny údaje nutné k jeho ztotožnění,

— hrubou hmotnost.

Je-li zboží uspořádáno do skupin, nahrazuje se jeho popis případně poznámkou ‚Consolidation‘, též uvedenou zkratkou. V tom případě obsahují nákladní letecké listy pro zásilky uvedené v manifestu obsahovat běžný obchodní popis zboží a všechny údaje nutné k jeho ztotožnění.

5. Příslušným orgánům na letišti odeslání se předloží alespoň dvě vyhotovení manifestu, přičemž jedno vyhotovení si ponechají.

Tyto orgány si mohou nechat předložit ke kontrole všechny letecké nákladní listy, které se týkají zásilek uvedených v manifestu.

6. Jedno vyhotovení manifestu se předkládá příslušným orgánům na letišti určení, které si je ponechají.

Pro účely kontroly mohou tyto orgány vyžadovat předložení manifestu a leteckých nákladních listů, které se vztahují na všechno zboží vyložené na letišti.

7. Příslušné orgány na každém letišti určení ověřují a zasílají každý měsíc příslušným orgánům na každém letišti odeslání seznam manifestů, které jim byly předloženy v předchozím měsíci, vypracovaný leteckými společnostmi.

U každého manifestu se v tomto seznamu uvede

— referenční číslo manifestu,

— značka označující manifest jako tranzitní prohlášení v souladu s odstavcem 3,

— název (nebo jeho zkratka) letecké společnosti, která zboží přepravila,

— číslo letu a

— datum letu.

Povolení může zároveň stanovit, že letecké společnosti samy zasílají seznamy podle prvního pododstavce.

Pokud jsou zjištěny nesrovnalosti v údajích v manifestech uvedených v seznamu, uvědomí o tom příslušné orgány na letišti určení příslušné orgány na letišti odeslání a orgán, který povolení udělil, a uvedou zejména nákladní letecké listy pro zboží, kterého se tato zjištění týkají.

Článek 112

Zjednodušený postup (úroveň 2)

1. Letecké společnosti může být povoleno používat jako tranzitní prohlášení manifest předaný prostřednictvím systémů elektronické výměny dat, pokud zajišťuje významný počet letů mezi zeměmi (zjednodušený postup – úroveň 2).

Odchylně od čl. 45 odst. 1 písm. a) nemusí být letecké společnosti usazeny v některé smluvní straně, pokud zde mají oblastní úřadovnu.

2. Jakmile příslušné orgány obdrží žádosti o povolení, oznámí ji orgánům ostatních zemí, na jejichž územích se nacházejí letiště odeslání a určení propojená systémy elektronické výměny dat.

Pokud do 60 dní od oznámení neobdrží příslušné orgány žádnou námitku, povolení vydají.

Toto povolení platí ve všech zúčastněných zemích a vztahuje se pouze na operace společného tranzitního režimu mezi letišti, která jsou v něm uvedena.

3. Zjednodušení se provádí takto:

a) manifest vyhotovený na letišti odeslání se zašle letišti určení prostřednictvím systému elektronické výměny dat;

b) letecká společnost v manifestu uvede k příslušným položkám v manifestu tyto značky: — ‚T1‘, jestliže se zboží přepravuje v režimu T1, — ‚T2‘ nebo ‚T2F‘, jestliže se zboží přepravuje v režimu T2, — ‚TD‘ pro zboží již propuštěné do režimu tranzitu; v tomto případě se značka ‚TD‘ uvede i v příslušném nákladním leteckém listu spolu s odkazem na použitý režim, referenčním číslem, datem tranzitního prohlášení a názvem vydávajícího úřadu, — ‚C‘ (ekvivalent ‚T2L‘) nebo ‚F‘ (ekvivalent ‚T2LF‘) pro zboží Společenství, které nebylo propuštěno do tranzitního režimu, — ‚X‘ pro zboží Společenství, které má být vyvezeno a nebylo propuštěno do tranzitního režimu. Manifest musí dále obsahovat údaje uvedené v čl. 111 odst. 4;

c) společný tranzitní režim se považuje za ukončený, jakmile je manifest zaslán prostřednictvím systému elektronické výměny dat k dispozici příslušným orgánům na letišti určení a zboží jim je předloženo;

d) na požádání se příslušným orgánům na letišti odeslání a na letišti určení předloží jeden výtisk manifestu zaslaného prostřednictvím systému elektronické výměny dat;

e) záznamy vedené leteckou společností musí obsahovat přinejmenším údaje uvedené v písmenu b);

f) příslušné orgány na letišti odeslání provádějí kontroly dokladů na základě analýzy rizik;

g) příslušné orgány na letišti určení provádějí kontroly dokladů na základě analýzy rizik a v případě potřeby předají příslušným orgánům na letišti odeslání k ověření významné údaje z manifestů přijatých prostřednictvím systému elektronické výměny dat.

4. Aniž jsou dotčeny hlava II kapitola VI a hlava IV,

— oznámí letecká společnost příslušným orgánům veškerá porušení předpisů a nesrovnalosti,

— oznámí příslušné orgány na letišti určení příslušným orgánům na letišti odeslání a orgánu, který povolení vydal, co nejdříve veškerá porušení předpisů a nesrovnalosti.

KAPITOLA IX

Zjednodušený postup pro přepravu zboží potrubím

Článek 113

1. Použije-li se společný tranzitní režim pro přepravu zboží potrubím, formality pro tento režim se upravují podle odstavců 2 až 5.

2. Zboží přepravované potrubím se považuje za propuštěné do společného tranzitního režimu

— přivedením na celní území některé smluvní strany potrubím,

— zavedením do potrubního systému, nachází-li se už zboží na celním území smluvní strany.

V případě potřeby se prokazuje status zboží Společenství podle přílohy II.

3. Hlavním povinným při dopravě zboží uvedeného v odstavci 2 se stává provozovatel potrubí usazený v zemi, přes jejíž území vstupuje zboží do smluvní strany, nebo provozovatel potrubí v zemi, v níž přeprava začíná.

4. Pro účely čl. 4 odst. 2 se za dopravce považuje provozovatel potrubí usazený v zemi, přes jejíž území je zboží potrubím přepravováno.

5. Aniž je dotčen odstavec 8, je společný tranzitní režim ukončen okamžikem, kdy zboží přepravované potrubím dosáhne zařízení nebo rozvodné sítě příjemce a je zapsáno do jeho záznamů.

6. Jestliže se zboží přepravované potrubím mezi dvěma smluvními stranami považuje za propuštěné do společného tranzitního režimu podle odstavce 2 a přeprava probíhá přes území smluvní strany, kde tento režim pro přepravu zboží potrubím není používán, pozastavuje se tento režim během přepravy zboží tímto územím.

7. Jestliže se zboží přepravuje potrubím ze smluvní strany, kde společný tranzitní režim pro přepravu zboží potrubím není používán, do smluvní strany, kde je tento režim používán, považuje se uvedený režim za zahájený, jakmile zboží vstoupí na území posledně uvedené smluvní strany.

8. Jestliže se zboží přepravuje potrubím ze smluvní strany, kde je společný tranzitní režim pro přepravu zboží potrubím používán, do smluvní strany, kde tento režim není používán, považuje se uvedený režim za ukončený, jakmile zboží opustí území smluvní strany, kde je tento režim používán.

9. Podniky provozující přepravu zboží potrubím jsou povinny vést záznamy a předkládat je příslušným orgánům k provedení veškerých kontrol, které tyto orgány považují za potřebné provádět v souvislosti s operacemi společného tranzitního režimu uvedenými v tomto článku.

HLAVA IV

DLUH A JEHO VYMÁHÁNÍ

Článek 114

Vznik dluhu

1. Dluh ve smyslu čl. 3 odst. 1 vzniká,

a) je-li zboží protiprávně odňato společnému tranzitnímu režimu, nebo

b) není-li splněna některá z povinností vyplývajících z použití společného tranzitního režimu nebo nebyla-li ve skutečnosti dodržena některá z podmínek spojených s propuštěním zboží do společného tranzitního režimu, i když zboží nebylo protiprávně odňato.

Dluh však nevznikne, nemají-li nedostatky zásadní vliv na řádný průběh režimu, pokud

i) nejde o pokus protiprávně odejmout zboží celnímu dohledu,

ii) nejde o hrubou nedbalost zúčastněné osoby a

iii) jsou dodatečně přijata všechna nezbytná opatření s cílem napravit postavení zboží.

Smluvní strany mohou určit případy, ve kterých se může uplatnit druhý pododstavec.

2. Dluh vzniká

a) okamžikem, kdy je zboží nezákonně odňato společnému tranzitnímu režimu, nebo

b) okamžikem, kdy přestala být plněna povinnost, jejíž nesplnění vede ke vzniku dluhu, nebo okamžikem, kdy je zboží propuštěno do režimu, zjistí-li se dodatečně, že některá z podmínek pro jeho propuštění do režimu nebyla ve skutečnosti dodržena.

3. Má se za to, že dluh u zboží propuštěného do společného tranzitního režimu nevznikne, prokáže-li zúčastněná osoba podle odst. 1 písm. b), že povinnosti vyplývající z propuštění zboží do společného tranzitního režimu nemohly být splněny, protože zmíněné zboží bylo úplně zničeno nebo nenávratně ztraceno v důsledku své povahy, nepředvídatelných okolností, vyšší moci nebo jako na základě povolení příslušných orgánů.

Zboží se považuje za nenávratně ztracené, jestliže bylo učiněno nepoužitelným.

Článek 115

Určení dlužníka

1. V případě uvedeném v čl. 114 odst. 1 písm. a) je dlužníkem

a) osoba, která zboží společnému tranzitnímu režimu odňala;

b) každá osoba, která se zúčastnila tohoto odnětí a byla si nebo měla si být vědoma, že zboží je odnímáno společnému tranzitnímu režimu;

c) každá osoba, která dotyčné zboží získala nebo držela a která si byla nebo měla být vědoma v době získání nebo přijetí zboží, že bylo odňato společnému tranzitnímu režimu, a

d) hlavní povinný.

2. V případě uvedeném v čl. 114 odst. 1 písm. b) je dlužníkem osoba, která měla splnit povinnosti vyplývající z propuštění zboží do společného tranzitního režimu nebo která měla dodržovat podmínky stanovené pro propuštění zboží do tohoto režimu.

3. Je-li více osob odpovědných za úhradu stejného dluhu, jsou odpovědny společně a nerozdílně.

Článek 116

Určení místa vzniku dluhu

1. Dluh vzniká

a) na místě, kde nastaly skutečnosti vedoucí ke vzniku dluhu, nebo

b) nemůže-li být toto místo určeno, na místě, kde se podle zjištění příslušných orgánů zboží nacházelo v situaci vedoucí ke vzniku dluhu, nebo

c) není-li možné místo vzniku dluhu určit podle písmen a) a b), — do sedmi měsíců ode dne, kdy mělo být zboží předloženo úřadu určení, není-li zaslána žádost o vymáhání, v opačném případě se tato doba prodlužuje nejvýše o jeden měsíc nebo — do jednoho měsíce po uplynutí lhůty uvedené v čl. 41 odst. 5, neposkytl-li hlavní povinný žádné informace nebo podal nedostatečné informace,

v zemi, jíž náleží poslední úřad vstupu, který zaslal ‚potvrzení o přestupu hranice‘, nebo není-li takový úřad, v zemi, jíž náleží úřad odeslání.

2. Příslušnými orgány uvedenými v čl. 117 odst. 1 se rozumějí příslušné orgány země, v níž dluh vznikl nebo v níž se má za to, že vznikl, v souladu s tímto článkem.

Článek 117

Opatření vůči dlužníkovi

1. Příslušné orgány zahájí řízení o vymáhání dluhu, jakmile mohou

a) vypočítat částku dluhu a

b) určit dlužníka.

2. Pro tento účel a s přihlédnutím k ustanovením o promlčení tyto orgány oznámí dlužníkovi částku dluhu způsobem a ve lhůtách uplatňovaných ve smluvních stranách.

3. Každý dluh oznámený podle odstavce 2 musí být dlužníkem zaplacen způsobem a ve lhůtách uplatňovaných ve smluvních stranách.

4. Pokud po zahájení řízení o vymáhání dluhu získají příslušné orgány určené v souladu s článkem 116 jakýmkoliv způsobem důkaz týkající se místa, kde došlo k událostem rozhodným pro vznik dluhu, a je-li toto místo v jiné smluvní straně, zašlou tyto orgány bezodkladně veškeré potřebné podklady, včetně ověřené kopie důkazních prostředků, orgánům, v jejichž působnosti se dané místo nachází (dle jen ‚dožádané orgány‘).

Dožádané orgány potvrdí příjem oznámení a uvedou, zda jsou příslušné k vymáhání. Neodpovědí-li do tří měsíců, pokračují prvně uvedené orgány ihned v zahájeném řízení o vymáhání dluhu.

5. Jsou-li dožádané orgány příslušné, zahájí nové řízení o vymáhání dluhu, případně po uplynutí tříměsíční lhůty uvedené v odstavci 4 a za podmínky, že prvně uvedené orgány jsou ihned informovány.

Každé neukončené řízení zahájené prvně uvedenými orgány se přeruší, jakmile je dožádané orgány uvědomí, že se rozhodly zahájit vymáhání.

Jakmile dožádané orgány prokáží, že dotyčnou částku vybraly, prvně uvedené orgány buď vrátí všechny částky, které již vybraly, nebo zastaví řízení o vymáhání dluhu.

Článek 118

Opatření vůči ručiteli

1. S výhradou odstavce 4 trvá odpovědnost ručitele tak dlouho, dokud dluh ještě může vzniknout.

2. Pokud nebyl režim vyřízen, oznámí příslušné orgány země odeslání ručiteli ve lhůtě devíti měsíců ode dne, kdy mělo být zboží předloženo úřadu určení, že režim nebyl vyřízen.

3. Pokud nebyl režim vyřízen, oznámí příslušné orgány určené v souladu s článkem 116 ručiteli ve lhůtě tří let od přijetí tranzitního prohlášení, že se od něj žádá nebo může žádat, aby zaplatil dluh, který je povinen uhradit v souvislosti s dotyčnou operací společného tranzitního režimu; oznámení musí obsahovat evidenční číslo přepravy, datum tranzitního prohlášení, název úřadu odeslání, jméno hlavního povinného a částku, o kterou se jedná.

4. Ručitel je zproštěn závazků, pokud mu ve stanovených lhůtách nebylo učiněno žádné z oznámení uvedených v odstavcích 2 a 3.

5. Jestliže bylo některé z uvedených oznámení zasláno, je ručitel vyrozuměn o vybrání dluhu nebo o vyřízení režimu.

Článek 119

Výměna informací a spolupráce za účelem vymáhání

Aniž je dotčen článek 13a této úmluvy, a v souladu s článkem 116 si jsou země navzájem nápomocny při určování orgánů příslušných pro vymáhání.

Tyto orgány sdělí úřadu odeslání a úřadu záruky všechny případy, kdy vznikl dluh v souvislosti s tranzitními prohlášeními přijatými úřadem odeslání, a všechna opatření přijatá vůči dlužníkovi k jeho vymožení. Navíc informují úřad odeslání o vybraném clu a o ostatních poplatcích, aby tento úřad mohl tranzitní režim vyřídit.