Usnesení o účinnosti pomoci a definování oficiální rozvojové pomoci



Úřední věstník 061 , 16/03/2009 S. 0026 - 0031



Usnesení [1] o ochraně civilního obyvatelstva během mírových operací OSN a regionálních organizací Smíšené parlamentní shromáždění AKT-EU, - na zasedání v Port Moresby (Papua-Nová Guinea) ve dnech 25. až 28. listopadu 2008, - s ohledem na čl. 17 odst. 1 jednacího řádu, - s ohledem na Ženevské úmluvy, a zejména na čtvrtou úmluvu (ze dne 12. srpna 1949) o ochraně civilních osob za války a na její dodatkové protokoly z let 1977 a 2005, - s ohledem na Úmluvu o zákazu protipěchotních min (Ottawskou úmluvu) podepsanou v září 1997 a na Úmluvu Organizace spojených národů o některých konvenčních zbraních, která byla uzavřena dne 10. října 1980 v Ženevě a vstoupila v platnost v prosinci 1983, a na její dodatkové protokoly, - s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv Organizace spojených národů ze dne 10. prosince 1948 a Vídeňskou deklaraci a akční plán, jejichž výsledkem byla Světová konference o lidských právech pořádaná ve dnech 14. až 25. června 1993, - s ohledem na Římský statut, jenž byl přijat v roce 1998 a jímž se zakládá Mezinárodní trestní soud, a zejména na jeho články 6, 7 a 8, - s ohledem na Dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 (Dohoda z Cotonou) [2] a pozměněnou v Lucemburku dne 25. června 2005 [3], a zejména na článek 8, čl. 17 odst. 2, články 20, 31, 33, 96 a 97 uvedené dohody, - s ohledem na své usnesení o postkonfliktní rehabilitaci v zemích AKT, které přijalo na svém 9. zasedání v Bamaku dne 21. dubna 2005 [4], - s ohledem na usnesení o úloze regionální integrace při podpoře míru a bezpečnosti, které přijalo na svém 11. zasedání ve Vídni dne 22. června 2006 [5], - s ohledem na zprávu S/1998/318 ze dne 13. dubna 1998 nazvanou "Příčiny konfliktu a podpora trvalého míru a udržitelného rozvoje v Africe", kterou předložil generální tajemník OSN Radě bezpečnosti, - s ohledem na zprávy, které generální tajemník OSN předložil Radě bezpečnosti o ochraně civilního obyvatelstva v ozbrojených konfliktech a které jsou obsaženy v dokumentech S/1999/957 ( 8. září 1999), S/2001/331 ( 30. března 2001), S/2002/1300 ( 30. listopadu 2002), S/2004/431 ( 28. května 2004), S/2005/740 ( 28. listopadu 2005) a S/2007/643 ( 28. října 2007), - s ohledem na rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů č. 1265 ze dne 17. září 1999, č. 1296 ze dne 19. dubna 2000, č. 1674 ze dne 28. dubna 2006 a č. 1738 ze dne 23. prosince 2006 o ochraně civilního obyvatelstva v ozbrojených konfliktech, jež znovu potvrzují, že strany, které se účastní ozbrojeného konfliktu, nesou hlavní odpovědnost za zajištění ochrany civilního obyvatelstva v ozbrojeném konfliktu, a jež také uznávají významný přínos regionálních organizací k ochraně civilního obyvatelstva v ozbrojeném konfliktu, - s ohledem na prohlášení předsedy Rady bezpečnosti Organizace spojených národů ze dne 15. března 2002 a ze dne 15. prosince 2003 a na Memorandum o zohlednění otázek týkajících se ochrany civilního obyvatelstva při jednáních Rady bezpečnosti o mandátech mírových operací, - s ohledem na rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů č. 1325 ze dne 31. října 2000 a č. 1820 ze dne 19. června 2008, jež zdůrazňují význam rovné účasti a plného zapojení žen ve veškerém úsilí o udržení a podporu míru a bezpečnosti, - s ohledem na závěrečnou zprávu operačního velitelství EU o rovnosti pohlaví v rámci mise EUFOR v Konžské demokratické republice, - s ohledem na zprávu, kterou zveřejnil panel na vysoké úrovni o hrozbách, výzvách a změně pod názvem "Bezpečnější svět: naše společná odpovědnost" (2004), která důrazně požaduje energickou reakci mezinárodního společenství, - s ohledem na deklaraci světového summitu přijatou v New Yorku v září 2005, - s ohledem na usnesení Parlamentního shromáždění Rady Evropy č. 1385 (2004) a doporučení Parlamentního shromáždění Rady Evropy č. 1665 (2004) na téma Předcházení konfliktům a jejich řešení: úloha žen, jež byla obě přijata dne 23. června 2004, - s ohledem na rezoluci Rady bezpečnosti Organizace spojených národů S/2001/1366 ze dne 30. srpna 2001 o úloze Rady bezpečnosti při předcházení ozbrojeným konfliktům, - s ohledem na rezoluci Rady bezpečnosti Organizace spojených národů S/2003/1502 ze dne 26. srpna 2003 o ochraně humanitárních pracovníků, pracovníků Organizace spojených národů a jejích pomocných pracovníků v konfliktních oblastech a na Úmluvu o bezpečnosti Organizace spojených národů a jejích pomocných pracovníků ze dne 9. prosince 1994 a opční protokol uvedené úmluvy ze dne 8. prosince 2005, - s ohledem na prohlášení, která zástupce generálního tajemníka OSN pro humanitární otázky každých šest měsíců předkládá Radě bezpečnosti o ochraně civilního obyvatelstva v ozbrojených konfliktech, - s ohledem na základní definici udržování míru, kterou uvádí odbor OSN pro mírové operace (Department of Peacekeeping Operations, DPKO) a která definuje udržování míru jako: "způsob, jak pomoci zemím rozvráceným konfliktem vytvořit podmínky pro udržitelný mír. Pracovníci mírových jednotek OSN – vojáci a důstojníci, policie a civilní personál z mnoha zemí – monitorují a dohlíží na mírové procesy, které se rozvíjejí v postkonfliktních situacích, a pomáhají stranám konfliktu provádět mírové dohody, které podepsaly. Tato pomoc má mnoho podob, včetně podporování bezpečnosti osob, opatření k nastolení důvěry, dohod přerozdělení moci, podpory voleb, posilování právního státu a hospodářského a společenského rozvoje", - s ohledem na zprávu Výboru pro politické záležitosti (AKT-EU 100.291/08/v konečném znění), A. vzhledem k tomu, že tradiční koncept udržování míru, jehož cílem je především oddělit od sebe strany konfliktu poté, co podepsaly příměří, se v průběhu času mění a zahrnuje dozor na hranicích, vytvoření demilitarizovaných zón a případně, pokud je to zahrnuto v dohodách, sledování výměny zajatců a demilitarizace, a udržování míru je tudíž považováno za součást "rutinního procesu", který má zajišťovat a chránit politický prostor k tomu, aby strany vzájemně jednaly a dosáhly řešení svého sporu, B. vzhledem k tomu, že deklarace světového summitu, kterou v New Yorku v září roku 2005 přijalo 109 svrchovaných vlád, uznala odpovědnost států a Organizace spojených národů za ochranu obyvatel před genocidou, válečnými zločiny, zločiny proti lidskosti a před etnickými čistkami, C. vzhledem k tomu, že velké množství úkolů, které jsou zahrnuty v mandátech pro ochranu civilního obyvatelstva, tlačí jednotky mírových operací do různých směrů a tyto síly se narůstající měrou podílejí na otázkách "bezpečnosti nevojenské povahy", jako jsou rozvoj, obnova a dlouhodobé budování míru, tj. všechny činnosti, pro které zpravidla nejsou ozbrojené síly vycvičeny, D. vzhledem k tomu, že jednou z výzev, jíž čelí schopnost mírových misí chránit civilní obyvatelstvo, je podceňování potenciální úlohy a schopnosti stálých civilních sil sestávajících z mnohonárodnostního civilního personálu, který je profesionální a dobře vycvičený, umožňuje rychlé nasazení a je schopen plnit úkoly, jež jsou přímo spjaty s ochranou civilního obyvatelstva, jako například dohled nad dodržováním lidských práv, zprostředkování na úrovni společenství, poradenství v oblasti rovnosti mužů a žen, mobilizace společenství a podávání informací, E. vzhledem k tomu, že Organizace spojených národů a Africká unie (AU), někdy podporované Evropskou unií (EU), zvyšují letos počet příslušníků mírových sil na africkém kontinentu s novými misemi mimo jiné v dárfúrském regionu v Súdánu, v Čadu, Středoafrické republice a Somálsku, F. vzhledem k tomu, že mírovým silám Africké unie se dostalo pomoci v rámci mírového projektu Evropského rozvojového fondu, G. vzhledem k tomu, že od Amsterodamské smlouvy z roku 1997 spočívají úkoly evropské bezpečnostní a obranné politiky Evropské unie (EBOP), jež byly stanoveny v Petersbergu v roce 1992, v udržování míru, ochraně civilních obyvatel a ochraně humanitární pomoci, H. vzhledem k tomu, že tyto mise probíhají v rámci mandátu OSN, a vzhledem k tomu, že v Africe probíhá či proběhlo pět takových misí, I. vzhledem k tomu, že Evropská unie, OSN a regionální organizace by měly před uplatněním mírových operací vypracovat analýzu konfliktu a ohrožení s cílem lépe porozumět situaci, ve které působí, a tím se vyhnout negativním dopadům své intervence, např. vytváření napětí a konfliktů, J. vzhledem k tomu, že vojenští aktéři dosud nejsou zvyklí rozpoznávat a chránit civilní obyvatelstvo v nepřátelském prostředí v rámci mezinárodní intervence či intervence třetí strany a vzhledem k tomu, že vojenský personál mírových operací často není najímán přímo Organizací spojených národů či regionální organizací, ale je přidělen zeměmi, které poskytují vojenské jednotky a které si ponechávají rozhodovací pravomoc v oblasti odborné přípravy a disciplinárních opatření vůči svým jednotkám, K. vzhledem k tomu, že úloha a přístup humanitárních aktérů, jako jsou nevládní organizace a agentury OSN, jsou v otázkách ochrany civilního obyvatelstva odlišné od úlohy a přístupu mírových jednotek, L. vzhledem k tomu, že odpovědnost za určování postupů agentury v oblasti ochrany je často ponechána na jednotlivých důstojnících zajišťujících ochranu na místě, namísto aby vyplývala z jasných pokynů vypracovaných na institucionální úrovni, M. vzhledem k tomu, že násilí na civilních obyvatelích, a to zejména vůči ženám a dětem, ke kterému dochází v zemích postižených konflikty, je často způsobem boje, jehož cílem je ponížit a psychologicky oslabit oběti, jež se bojí promluvit o sexuálním vykořisťování a zneužívání ze strany kohokoli, včetně mírových jednotek a humanitárních pracovníků, N. vzhledem k tomu, že rozsah mírové mise, zejména pokud jde o počty příslušníků její pomocné civilní neozbrojené složky a zeměpisný dosah, je důležitým činitelem při zvyšování úrovně ochrany civilního obyvatelstva, Vymezení pojmu ochrany civilního obyvatelstva 1. zdůrazňuje, že hlavní odpovědnost za ochranu civilního obyvatelstva a plnění jeho základních potřeb nesou státy nebo jiné orgány či aktéři, kteří nad tímto obyvatelstvem mají účinnou kontrolu, a že úloha vnějších mírových operací nebo mírových operací třetích stran je v tomto ohledu druhotná; 2. poukazuje na to, že zásada nevměšování nesmí vést k toleranci vůči závažných trestným činům, jako je genocida a masové vraždy, etnické čistky, vyhošťování a hromadné znásilňování, ale že v takovém případě má mezinárodní společenství povinnost chránit a přijímat rozhodná protiopatření, zvláště na ochranu ohroženého obyvatelstva, a pokud možno začleňovat regionální organizace do daného procesu při překonávání konfliktů; 3. zdůrazňuje, jak je významné uznat, že mírové operace by měly mít dostatečně silný mandát pro podporu obnovení nebo nastolení míru a právního státu, včetně přechodu k reformě bezpečnostního sektoru; prohlašuje, že proto musí být vypracována integrovaná bezpečnostní strategie, která rovněž zajistí výcvik civilních bezpečnostních sil (policie), podpoří opatření vedoucí k demobilizaci a stanoví jasné cíle v oblasti obnovy; 4. opět vyjadřuje své obavy z šíření lehkých a malorážních zbraní a zastává názor, že nedílnou součástí mírových operací musí být odzbrojení, demobilizace a reintegrace; 5. zdůrazňuje, že je důležité, aby úsilí o zlepšení ochrany civilního obyvatelstva zohledňovalo širší komplikovaný soubor výzev a hrozeb, kterým civilní obyvatelstvo čelí, a vítá zvýšení spolupráce jednotlivých neozbrojených civilních aktérů v terénu jako prvek přidávající hodnotu provádění strategií ochrany; 6. zdůrazňuje, že vojenské strategie samy o sobě nemohou být úspěšné, pokud je nedoprovází obsáhlá humanitární opatření a mírové politické cíle; prohlašuje, že překonání srážek jednotlivých stran konfliktu a zajištění míru a obnovy může vyžadovat silný mandát, který musí být jasně začleněn do strategie ochrany; 7. poukazuje na to, že řada států zřídila civilní mírovou službu a v důsledku toho zaznamenala velké úspěchy, včetně úspěchů v postkonfliktním prostředí ve státech bývalé Jugoslávie; doporučuje, aby stálou civilní mírovou službu zavedly i další státy a regionální organizace, například Africká unie a Evropská unie; 8. vítá, že jsou do mírových mandátů stále více začleňovány také činnosti týkající se ochrany civilního obyvatelstva, a bere na vědomí potřebu obecných pokynů k provádění těchto mandátů v zájmu zajištění jednotnějších přístupů k lidskému rozvoji, k lidským právům, humanitární pomoci a k akcím na ochranu osob, naléhavě proto žádá Organizaci spojených národů a regionální organizace, aby vyjasnily, jak je ochrana civilního obyvatelstva vykládána v mandátech jejich misí a ve společných misích, a aby více podpořily přípravu svých jednotek a personálu pro takové operace; 9. zdůrazňuje potřebu rozvoje lepší akceschopnosti, včetně vytvoření stálých civilních mírových sil složených z dobře vybaveného koordinačního orgánu na operačním velitelství a pokud možno i na regionálních úrovních, sestavení seznamu civilního personálu, který lze rychle nasadit, a určení přiměřené míry personálního obsazení; 10. poukazuje na to, že je nutné chránit civilní obyvatelstvo nejen před násilnými útoky, ale i před trestnou činností, jakou představují například útoky gangů a drancování; 11. vítá rozhodnutí Rady Evropské unie o zřízení mechanismu civilní ochrany a nového finančního nástroje Evropské unie, který má zlepšit mobilizaci a koordinaci asistence v oblasti civilní ochrany v případě mimořádných událostí v rámci Evropské unie i mimo ni; 12. doporučuje, aby vojenské strategie pro mírové operace se zvláštními mandáty v oblasti ochrany zahrnovaly praktické nástroje pro efektivní plnění takových mandátů, například civilní neozbrojenou ochranu, noční hlídky a radiokomunikace, organizaci domobrany ve vesnicích, která bude upozorňovat příslušníky mírových sil na problémy, vzdušnou obranu, začlenění jednotek rychlé reakce schopných reagovat na nepokoje, užívání satelitů k pozorování a odposlouchávání a začlenění stabilizačních policejních jednotek za účelem podpory misí a zajištění strategií odchodu jednotek mírových operací; 13. zdůrazňuje, že v oblastech konfliktů musí mírové síly chránit i humanitární subjekty, aby zabezpečily jejich činnost na místě; 14. zdůrazňuje, že participační přístupy ke kontrolním místům se zapojením místních představitelů státu a občanské společnosti pomohou určit činitele zranitelnosti pro vypracování vhodných reakcí, a poukazuje na význam lepší koordinace hospodářských, politických, občanských a vojenských sil; 15. vyzývá členské státy EU a mezinárodní společenství, aby podporovaly provádění rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů č. 1325/2000 a 1820/2008 o ženách a dětech v ozbrojených konfliktech a aby vypracovaly národní akční plány a strategické studie; 16. podtrhuje významnou úlohu, kterou může hrát přítomnost žen při mírových misích pro omezování násilí na ženách v konfliktních a postkonfliktních oblastech, a skutečnost, že příslušnice mírových sil se často staly vzorem pro místní ženy a inspirovaly je k účasti na obnově po konfliktu, zejména na budování demokracie a na hospodářském rozvoji; 17. žádá, aby byla řádně zohledňována rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů č. 1325/2000 o účasti žen v mechanismech prevence, řízení a řešení konfliktů; 18. ostře odsuzuje případy, kdy příslušníci mírových sil zneužili svých pravomocí a dopustili se sexuálního zneužívání civilních obyvatel na místě či korupce, a zdůrazňuje, že v těchto situacích hraje významnou úlohu reakce států, které jednotky poskytují; trvá na tom, aby takové trestné činy byly přísně stíhány ze strany orgánů v domovské zemi pachatelů nebo Mezinárodního trestního soudu; odmítá udělování jakékoli formy imunity pracovníkům OSN nebo vojákům s mandátem OSN v souvislosti s takovými trestnými činy; 19. doporučuje, aby byla každá mírová mise podporována jednotkami, které budou zvlášť pověřeny pozorováním a vyšetřováním případů porušování mezinárodního humanitárního práva a lidských práv a informováním veřejnosti o těchto případech, a nezávislou vyšetřovací jednotkou, která by šetřila případy domnělého sexuálního zneužití ze strany příslušníků mírových sil, a aby byl zřízen přiměřený systém pomoci obětem takových zneužití a dětem, které se v jejich důsledku narodily; 20. naléhavě požaduje, aby byl vytvořen mechanismus následné kontroly nebo tzv. "hlídací pes", jehož úkolem by bylo zajistit transparentnost a efektivnost vyšetřování stížností, aby tak byly stížnosti na mezinárodní úrovni spravedlivě řešeny; 21. zdůrazňuje, že je nezbytné, aby se mezinárodních iniciativ OSN a nevládních organizací účastnila kontaktní místa za účelem prevence sexuálního vykořisťování a zneužívání a reakce na takové činy; 22. doporučuje, aby kontaktní místa zaručovala společenstvím možnost oznámení jejich stížností tím, že zřídí společný mechanismus registrace stížností; prohlašuje, že mechanismus by měl být přístupný pro všechny agentury a kontaktní místa, aby si společenství uvědomovala, kde by měla své stížnosti podávat; Důsledky pro mandáty, pravidla zapojení a odbornou přípravu 23. prohlašuje, že pro rozmístění mnohonárodních jednotek na národní i nadnárodní úrovni je důležité zdokonalit odbornou přípravu před vysláním na misi i v průběhu služby (zejména v oblasti mezinárodního humanitárního práva, lidských práv, uplatňování mandátů pro kontaktní místa, včetně prevence sexuálního násilí a reakce na ně), a kritizuje skutečnost, že pokud jde o vojenský personál misí vedených Organizací spojených národů, je tato otázka považována za pouze vnitrostátní odpovědnost; 24. v souladu s pokyny Společného parlamentního shromáždění týkajícími se dětí a ozbrojeného konfliktu požaduje, aby byla zajištěna zvláštní odborná příprava v oblasti ochrany dětí; 25. vyzývá k vydávání tzv. "karty vojáka" podobné té, kterou používají jednotky EUFOR v Konžské demokratické republice, jež by obsahovala pokyny pro příslušníky mírových sil ohledně jednání s civilisty; požaduje podobnou kartu věnovanou dětem; 26. bere na vědomí snahu odboru pro mírové operace Organizace spojených národů nabídnout státům vysílajícím vedoucí pracovníky a vojenské jednotky odbornou přípravu před nasazením zaměřenou především na pravidla zapojení; vyslovuje však politování nad tím, že státy nejsou povinny se jí účastnit; 27. doporučuje, aby členské státy Organizace spojených národů zřídily společnou výcvikovou akademii pro mírové mise, v níž bude alespoň pro velící důstojníky zajištěna standardní mnohojazyčná základní odborná příprava zaměřená na humanitární úkoly a úkoly technické pomoci při podpoře a ochraně civilního obyvatelstva; 28. doporučuje, aby regionální a subregionální organizace OSN společně vypracovaly standardizovanější moduly odborné přípravy a zintenzivnily dvoustranná a mnohostranná cvičení, která by zahrnovala zejména osvětová opatření v oblasti dodržování lidských práv v souladu se zásadou rovnosti všech lidí a stejného přístupu ke všem bez ohledu na věk, pohlaví, rasový či etnický původ, náboženské přesvědčení či světový názor; 29. vítá úsilí Evropské unie o lepší harmonizaci jejích metod ochrany civilních obyvatel, jež užívají členské státy, zejména prostřednictvím organizace společné odborné přípravy, a zdůrazňuje, že pojem ochrany civilního obyvatelstva a ochrany dětí by se měl stát nedílnou součástí této přípravy, kterou zajišťují profesionální celosvětové iniciativy občanské společnosti; 30. žádá, aby předcházení sexuálnímu vykořisťování a zneužívání bylo standardní součástí odborné přípravy personálu vysílajících států a aby bylo současně se samotnými operacemi schváleno přiměřené financování a kompenzační mechanismy pro oběti zneužívání ze strany příslušníků mírových sil; 31. naléhavě žádá, aby důležitou součástí modulů odborné přípravy příslušníků mírových sil, ať už na úrovni OSN či regionální úrovni, byly otázky zneužívání, neboť informace o tom, jak nahlásit zneužití nebo co se stane pachateli, jsou pracovníkům misí OSN příliš často nejasné; 32. naléhavě požaduje, aby každá mise EBOP zahrnovala specializovaného poradce pro ochranu dětí; 33. vítá, že v současnosti vysílá odbor pro mírové operace OSN hodnotící týmy, aby určily mezery ve výcviku, a že nabízí osvědčení o tom, že státy, které vycvičily své ozbrojené síly, splňují standardy OSN; 34. poukazuje na to, že Evropská unie prochází podobným vývojem i v souvislosti se základním cílem a civilním základním cílem, zdůrazňuje však, že Evropská unie i nadále zaostává v systematickém přístupu, protože výcvik nakonec spadá do oblasti působnosti daného státu; 35. připomíná členským státům Evropské unie, že podle mezinárodního práva mají povinnost zajistit vhodný výcvik veškerého civilního a vojenského personálu v souladu s mezinárodními humanitárními standardy a ujistit se, že budou vypracovány a aktualizovány vhodné pokyny, aby bylo respektováno místní obyvatelstvo a místní kultura a bylo zohledněno i hledisko pohlaví; poukazuje na význam zohlednění lidských práv a rovnosti mužů a žen; 36. požaduje, aby evropský vojenský personál zajistil pro africký vojenský personál výcvik v rámci programu "Euro Recamp", který by systematicky zahrnul odbornou přípravu v oblasti lidských práv a ochrany civilních obyvatel, a aby byl k tomuto účelu zajištěn dostatečný rozpočet; 37. zdůrazňuje význam řádného zohlednění hodnoty získaných zkušeností a osvědčených postupů, obzvláště zkušeností nabytých během operací s jasným mandátem chránit, např. ARTEMIS a EUFOR v Konžské demokratické republice, které poskytují materiál ke zlepšení úrovně výcviku v rámci Evropské unie; zvláště doporučuje, aby byl kladen důraz na poskytování jednoznačných informací veřejnosti a podporu pozitivního vnímání operace, což usnadňuje skutečnost, že by většina jednotek EU mohla komunikovat v jazyce, kterému obyvatelstvo rozumí; Zlepšení komunikace 38. znovu potvrzuje zásadní úlohu, kterou může mít Smíšené parlamentní shromáždění AKT-EU pro osvětu a urychlení diskuse o tom, jak učinit otázku ochrany ústředním bodem mandátů EBOP Evropské unie i mírových misí jiných regionálních organizací; 39. upozorňuje, jak je důležité, aby získané zkušenosti nezůstaly přístupné pouze "vedoucímu státu" a zdůrazňuje, že je nezbytně nutné vypracovat evropskou doktrínu pro intervence v humanitárních situacích, která by vycházela zejména ze zkušeností těch členských států Evropské unie, které jsou v tomto ohledu nejvíce zaměřeny na budoucnost, aby byla posílena přiměřenost pravidel pro zapojení; 40. zdůrazňuje, že je nezbytné formalizovat systém komunikace mezi nevládními organizacemi a Organizací spojených národů a regionálními organizacemi, zejména v nebezpečných oblastech, které jsou pod ochranou mírových sil; 41. připomíná požadavek, aby státy dodržovaly a podporovaly lidská práva a humanitární zásady lidskosti, neutrality, nestrannosti a nezávislosti a aby zajistily, aby humanitární subjekty měly bezpečný a neomezený přístup k obyvatelům, kteří potřebují pomoc, v souladu s příslušnými ustanoveními mezinárodního práva a vnitrostátních právních předpisů; 42. naléhá, aby mírové operace ve spolupráci s humanitárním společenstvím do výkladu svých mandátů systematicky zahrnovaly ochranu civilního obyvatelstva a aby představitelé politického i vojenského vedení operace prováděli obdobné komunikační iniciativy vůči místním politickým a správním orgánům; 43. zdůrazňuje, že jako hlavní přínos k zachování neutrality operací na podporu míru je nezbytné zřídit v rámci každé struktury mírových operací kontaktní tým, který by plnil komunikační úlohu a místnímu obyvatelstvu včetně obyvatel sousedních oblastí podával informace o skutečném mandátu mise; uvádí, že hlavním úkolem týmu by bylo vybudovat za přispění místních společenství mechanismus registrace stížností; 44. poukazuje na to, že komunikace s místními obyvateli je zásadní a že by měl být zaujat postoj, který bude podporovat poskytování jasných informací a zajišťovat rovný přístup k oběma pohlavím; uvádí, že tento přístup musí být rozšířen na síly třetích stran a humanitární organizace a organizace zaměřené na ochranu lidských práv a rozvoj působící na místě; 45. zdůrazňuje, že je důležité, aby bylo prováděno efektivní a průběžné hodnocení rozhodujících činitelů bezpečnosti nebo ohrožení civilního obyvatelstva a aby byla výsledná analýza použita jako základ pro vypracování strategií ochrany, s cílem předcházet opakovanému vzniku násilných konfliktů; 46. vyzývá Evropskou unii, aby po konzultacích s dalšími příslušnými subjekty, například Úřadem pro koordinaci humanitární činnosti, vypracovala další zvláštní studii o začlenění strategií ochrany do rozvíjejícího se vojenského přístupu Evropské unie k řešení krizí a aby zahrnula poznatky získané ze zkušeností na úrovni Evropské unie do ochrany civilního obyvatelstva, a zvláště dětí, a domnívá se, že by se tato studie měla stát základem přijetí rozsáhlejší "ochranné doktríny Evropské unie", v níž by byly zahrnuty prvky týkající se právní, civilní, humanitární a vojenské ochrany a s ní spojené obecné pokyny; 47. zdůrazňuje význam zřízení hlavních orgánů schopných zajišťovat jednoznačné strategické vedení, určovat klíčové nedostatky a vyjasňovat úlohy a odpovědnosti při reakci na konflikt; 48. pověřuje své spolupředsedy, aby předali toto usnesení Radě ministrů AKT-EU, Komisi Africké unie, Panafrickému parlamentu a národním a regionálním parlamentům, Evropské komisi, OSN a regionálním organizacím, předsednictvu Rady Evropské unie a Africké unii. [1] Které přijalo Smíšené parlamentní shromáždění AKT-EU dne 28.11.2008 v Port Moresby (Papua Nová Guinea). [2] Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. [3] Úř. věst. L 287, 28.10.2005, s. 4. [4] Úř. věst. C 272, 3.11.2005, s. 26. [5] Úř. věst. C 307, 15.12.2006, s. 17. --------------------------------------------------