PROTOKOLY9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/201

PROTOKOL (č. 1)
O ÚLOZE VNITROSTÁTNÍCH PARLAMENTŮ
V EVROPSKÉ UNII
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
MAJÍCE NA PAMĚTI ,že způsob kontroly vlád vnitrostátními parlamenty, pokud jde o činnosti Evropské
unie, je záležitostí ústavního uspořádání a praxe každého členského státu,
PŘEJÍCE SI podnítit větší zapojení vnitrostátních parlamentů dočinností Evropské unie a zvýšit jejich
možnost vyjadřovat se k návrhům legislativních aktů Evropské unie, jakož i k jiným záležitostem, které
pro ně mohou mít zvláštní význam,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii, ke Smlouvě
o fungování Evropské unie a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii:
HLAVA I
INFORMOVÁNÍ VNITROSTÁTNÍCH PARLAMENTŮ
Článek 1
Podklady pro konzultace vydané Komisí (zelené a bílé knihy a sdělení) předává Komise při jejich
zveřejnění přímo vnitrostátním parlamentům. Komise rovněž předává vnitrostátním parlamentům,
a to současně jako Evropskému parlamentu a Radě, roční legislativní program a veškeré další nástroje
legislativního plánování nebo politické strategie.
Článek 2
Návrhy legislativních aktů zasílané Evropskému parlamentu a Radě se postupují vnitrostátním
parlamentům.
Pro účely tohoto protokolu se „návrhem legislativního aktu“ rozumějí návrhy Komise, podněty skupiny
členských států, podněty Evropského parlamentu, žádosti Soudního dvora, doporučení Evropské
centrální banky nebo žádosti Evropské investiční banky za účelem přijetí legislativního aktu.
Návrhy legislativních aktů pocházející od Komise postoupí Komise přímo vnitrostátním parlamentům,
a to současně jako Evropskému parlamentu a Radě.
Návrhy legislativních aktů pocházející od Evropského parlamentu postoupí Evropský parlament přímo
vnitrostátním parlamentům.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/203
Návrhy legislativních aktů pocházející od skupiny členských států, Soudního dvora, Evropské centrální
banky nebo Evropské investiční banky postoupí vnitrostátním parlamentům Rada.
Článek 3
Vnitrostátní parlamenty mohou zaslat postupem uvedeným v Protokolu o používání zásad subsidiarity
a proporcionality předsedům Evropského parlamentu, Rady a Komise odůvodněné stanovisko k tomu,zda je návrh legislativního aktu v souladu se zásadou subsidiarity.
Pochází-li návrh legislativního aktu od skupiny členských států, předá předseda Rady odůvodněné
stanovisko či odůvodněná stanoviska vládám těchto členských států.
Pochází-li návrh legislativního aktu od Soudního dvora, Evropské centrální banky nebo Evropské
investiční banky, předá předseda Rady odůvodněné stanovisko či odůvodněná stanoviska dotyčnému
orgánu nebo dotyčné instituci.
Článek 4
Mezi okamžikem, kdy je návrh legislativního aktu zpřístupněn vnitrostátním parlamentům v úředních
jazycích Unie, a okamžikem, kdy je zařazen na předběžný pořad jednání Rady ke svému přijetí nebok přijetí postoje v rámci legislativního postupu, musí uplynout lhůta osmi týdnů. Výjimky jsou možnév případě naléhavosti, přičemž se důvody pro ně uvedou v aktu nebo postoji Rady. Kromě náležitě
odůvodněných naléhavých případů nesmí v průběhu těchto osmi týdnů dojít k žádné dohodě o daném
návrhu legislativního aktu. Kromě náležitě odůvodněných naléhavých případů musí mezi zařazením
návrhu legislativního aktu na předběžný pořad jednání Rady a přijetím postoje uplynout lhůta desetidní.
Článek 5
Pořady jednání a výsledky zasedání Rady včetně zápisů ze zasedání, na nichž Rada jedná o návrzích
legislativních aktů, se předávají přímo vnitrostátním parlamentům současně jako vládám členských
států.
Článek 6
Hodlá-li Evropská rada využít čl. 48 odst. 7 první nebo druhý pododstavec Smlouvy o Evropské unii,
musí být vnitrostátní parlamenty informovány o iniciativě Evropské rady nejméně šest měsíců před
přijetím rozhodnutí.
Článek 7
Účetní dvůr předá svou výroční zprávu pro informaci vnitrostátním parlamentům současně jako
Evropskému parlamentu a Radě.C 115/204 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 8
V případě vícekomorových vnitrostátních parlamentů sečlánky 1 až 7 vztahují na všechny komory,
z nichž se skládají.
HLAVA II
MEZIPARLAMENTNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 9
Evropský parlament a vnitrostátní parlamenty společně vymezí organizaci a podporu účinné
a pravidelné meziparlamentní spolupráce v Evropské unii.
Článek 10
Konference parlamentních výborů pro evropské záležitosti může Evropskému parlamentu, Radě
a Komisi dávat veškeré podněty, které považuje za účelné. Tato konference kromě toho podporuje
výměnu informací a osvědčených postupů mezi vnitrostátními parlamenty a Evropským parlamentem,
což platí i pro jejich specializované výbory. Může rovněž pořádat meziparlamentní přednášky na
zvláštní témata, zejména jednat o otázkách společné zahraniční a bezpečnostní politiky, včetněspolečné bezpečnostní a obranné politiky. Podněty konference nezavazují vnitrostátní parlamenty aninepředjímají jejich postoje.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/205
PROTOKOL (č. 2)
O POUŽÍVÁNÍ ZÁSAD SUBSIDIARITY
A PROPORCIONALITY
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI zajistit, aby rozhodnutí byla přijímána nejblíže občanům Unie,
ODHODLÁNY stanovit podmínky použití zásad subsidiarity a proporcionality, zakotvených v článku 5
Smlouvy o Evropské unii, a vytvořit systém kontroly používání těchto zásad,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
Každý orgán neustále dbá na dodržování zásad subsidiarity a proporcionality vymezených v článku 5
Smlouvy o Evropské unii.
Článek 2
Před předložením návrhu legislativního aktu vede Komise rozsáhlé konzultace. Tyto konzultace musí
případně přihlížet k regionálnímu a místnímu rozměru zamýšlené činnosti. V mimořádně naléhavých
případech Komise tyto konzultace nevede. Své rozhodnutí odůvodní v návrhu.
Článek 3
Pro účely tohoto protokolu se „návrhem legislativního aktu“ rozumějí návrhy Komise, podněty skupiny
členských států, podněty Evropského parlamentu, žádosti Soudního dvora, doporučení Evropské
centrální banky a žádosti Evropské investiční banky za účelem přijetí legislativního aktu.
Článek 4
Komise postoupí své návrhy legislativních aktů a své pozměněné návrhy vnitrostátním parlamentům
členských států současně jako normotvůrci Unie.
Evropský parlament postoupí své návrhy legislativních aktů a své pozměněné návrhy vnitrostátním
parlamentům.
Návrhy legislativních aktů pocházející od skupiny členských států, Soudního dvora, Evropské centrální
banky nebo Evropské investiční banky, jakož i pozměněné návrhy postoupí vnitrostátním
parlamentům členských států Rada.C 115/206 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Po přijetí legislativních usnesení Evropského parlamentu a postojů Rady je tyto orgány postoupí
vnitrostátním parlamentům.
Článek 5
Návrhy legislativních aktů se odůvodňují s ohledem na zásady subsidiarity a proporcionality. Každý
návrh legislativního aktu by měl obsahovat zevrubnou informaci umožňující posoudit soulad sezásadami subsidiarity a proporcionality. Tato informace by měla obsahovat zhodnocení finančníhodopadu návrhu, a jde-li o směrnici, zhodnocení důsledků pro předpisy, jež mají být členskými státy
přijaty, případně včetně důsledků pro regionální předpisy. Důvody umožňující dospět k závěru, že cílů
Unie lze lépe dosáhnout na její úrovni, se opírají o kvalitativní, a kdekoli je to možné, kvantitativníúdaje. Návrhy legislativních aktů přihlížejí k nutnosti postupovat tak, aby každá zátěž, finanční nebo
správní, dopadající na Unii, vlády členských států, regionální nebo místní orgány, hospodářské subjekty
a občany byla co nejmenší a přiměřená cíli, jehož má být dosaženo.
Článek 6
Ve lhůtě osmi týdnů ode dne postoupení návrhu legislativního aktu v úředních jazycích Unie může
každý vnitrostátní parlament nebo kterákoli komora vnitrostátního parlamentu zaslat předsedůmEvropského parlamentu, Rady a Komise odůvodněné stanovisko uvádějící, proč soudí, že dotyčný
návrh není v souladu se zásadou subsidiarity. Je věcí vnitrostátního parlamentu nebo komoryvnitrostátního parlamentu případně konzultovat regionální parlamenty, které mají normotvornou
pravomoc.
Pochází-li návrh legislativního aktu od skupiny členských států, předá předseda Rady stanovisko
vládám těchto členských států.
Pochází-li návrh legislativního aktu od Soudního dvora, Evropské centrální banky nebo Evropské
investiční banky, předá předseda Rady stanovisko dotyčnému orgánu nebo dotyčné instituci.
Článek 7
1. Evropský parlament, Rada a Komise a případně skupina členských států, Soudní dvůr, Evropská
centrální banka nebo Evropská investiční banka, pochází-li od nich návrh legislativního aktu, přihlížejík odůvodněným stanoviskům, která vydaly vnitrostátní parlamenty nebo komora některého z těchtovnitrostátních parlamentů.
Každý vnitrostátní parlament má dva hlasy rozdělené na základě vnitrostátního parlamentního
systému. V dvoukomorovém parlamentním systému má každá komora jeden hlas.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/207
2. Pokud odůvodněná stanoviska o nedodržení zásady subsidiarity v návrhu legislativního aktu
představují nejméně jednu třetinu všech hlasů přidělených vnitrostátním parlamentům podle odst. 1
druhého pododstavce, musí být návrh přezkoumán. Jde-li o návrh legislativního aktu předloženého na
základě článku 76 Smlouvy o fungování Evropské unie a týkajícího se prostoru svobody, bezpečnostia práva, je třeba jedné čtvrtiny hlasů.
Po takovém přezkoumání může Komise a případně skupina členských států, Evropský parlament,
Soudní dvůr, Evropská centrální banka nebo Evropská investiční banka, pochází-li od nich návrhlegislativního aktu, rozhodnout, že návrh buď zachová, změní nebo jej stáhne. Toto rozhodnutí musí
být odůvodněno.
3. Pokud dále v rámci řádného legislativního postupu odůvodněná stanoviska o nedodržení zásady
subsidiarity v návrhu legislativního aktu představují nejméně prostou většinu hlasů přidělených
vnitrostátním parlamentům podle odst. 1 druhého pododstavce, musí být návrh přezkoumán. Potakovém přezkoumání může Komise rozhodnout, že návrh buď zachová, změní nebo jej stáhne.
Pokud Komise rozhodne o zachování návrhu, musí v odůvodněném stanovisku uvést, proč se
domnívá, že daný návrh je v souladu se zásadou subsidiarity. Toto odůvodněné stanovisko
a odůvodněná stanoviska vnitrostátních parlamentů musí být předložena normotvůrci Unie ke zvážení
v rámci tohoto postupu:
a) před ukončením prvního čtení posoudí normotvůrce (Evropský parlament a Rada) soulad
legislativního návrhu se zásadou subsidiarity, přičemž zohlední zejména odůvodnění předložená
a sdílená většinou vnitrostátních parlamentů, jakož i odůvodněné stanovisko Komise;
b) pokud normotvůrce zaujme většinou 55 % členů Rady nebo většinou odevzdaných hlasů
v Evropském parlamentu stanovisko, že návrh není v souladu se zásadou subsidiarity, není
legislativní návrh dále zvažován.
Článek 8
Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat o žalobách týkajících se porušení zásady
subsidiarity některým legislativním aktem, které podal podle článku 263 Smlouvy o fungování
Evropské unie členský stát nebo které členský stát předal v souladu se svým právním řádem jménem
svého vnitrostátního parlamentu či některé jeho komory.
Podle stejného článku může takové žaloby podávat rovněž Výbor regionů v případě legislativních aktů,
pro jejichž přijetí Smlouva o fungování Evropské unie stanoví, že má být konzultován.C 115/208 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 9
Komise každoročně předkládá Evropské radě, Evropskému parlamentu, Radě a vnitrostátním
parlamentům zprávu o používání článku 5 Smlouvy o Evropské unii. Tuto výroční zprávu rovněž
předloží Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/209
PROTOKOL (č. 3)
O STATUTU SOUDNÍHO DVORA EVROPSKÉ UNIE
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI stanovit statut Soudního dvora Evropské unie podle článku 281 Smlouvy o fungování
Evropské unie,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii, ke Smlouvě
o fungování Evropské unie a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii:
Článek 1
Soudní dvůr Evropské unie je zřízen a vykonává své funkce v souladu s ustanoveními Smluv a Smlouvy
o založení Evropského společenství pro atomovou energii (Smlouva o ESAE) a tohoto statutu.
HLAVA I
POSTAVENÍ SOUDCŮ A GENERÁLNÍCH ADVOKÁTŮ
Článek 2
Každý soudce je povinen před nastoupením do své funkce složit na veřejném zasedání před Soudním
dvorem přísahu, že bude vykonávat svou funkci zcela nestranně a podle svého nejlepšího svědomí a že
bude zachovávat tajnost porad Soudního dvora.
Článek 3
Soudci jsou vyňati z pravomoci soudů. Pokud jde o úkony spojené s výkonem jejich funkce, včetně
ústních a písemných projevů, jsou vyňati z pravomoci soudů i po skončení svých funkcí.
Soudní dvůr je může rozhodnutím přijatým v plénu této imunity zbavit. Týká-li se rozhodnutí člena
Tribunálu nebo člena specializovaného soudu, rozhodne Soudní dvůr po konzultaci dotyčného soudu.
Je-li po zbavení imunity zahájeno proti některému soudci trestní řízení, může být tento soudce
v každém členském státě postaven pouze před takový soud, který je příslušný k trestnímu řízení proti
soudcům nejvyšších soudních instancí v tomto členském státě.C 115/210 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Články 11 až 14 a článek 17 Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie se vztahují na soudce,
generální advokáty, vedoucího soudní kanceláře a pomocné zpravodaje Soudního dvora Evropské unie,
aniž jsou dotčena ustanovení týkající se imunity soudců, která jsou uvedena v předchozích
pododstavcích.
Článek 4
Soudci nesmí vykonávat žádnou politickou nebo správní funkci.
Neudělí-li Rada prostou většinou mimořádně výjimku z tohoto pravidla, nesmějí během funkčního
období vykonávat žádnou výdělečnou nebo nevýdělečnou profesionální činnost.
Při svém nástupu se slavnostně zavazují během výkonu své funkce i po jejím skončení zachovávat
povinnosti vyplývající z jejich funkce, zejména povinnost čestného a zdrženlivého jednání při přijímání
některých funkcí nebo některých výhod po tomto skončení funkce.
V případě pochybnosti rozhoduje Soudní dvůr. Týká-li se rozhodnutí člena Tribunálu nebo člena
specializovaného soudu, rozhodne Soudní dvůr po konzultaci dotyčného soudu.
Článek 5
Funkce soudce zaniká kromě pravidelných obměn a smrti odstoupením.
V případě odstoupení soudce se dopis o odstoupení zasílá předsedovi Soudního dvora s tím, aby jej
předložil předsedovi Rady. Jeho uvědoměním se místo uvolňuje.
Mimo případy, na které se použije článek 6, zastává každý soudce svou funkci, dokud se jí neujme jeho
nástupce.
Článek 6
Soudce může být zbaven funkce nebo mu může být odňat nárok na důchod nebo jej nahrazující
požitky pouze tehdy, nesplňuje-li nadále podle jednomyslného názoru soudců a generálních advokátů
Soudního dvora požadované podmínky nebo neplní-li nadále povinnosti vyplývající ze své funkce.
Dotyčný soudce se těchto jednání neúčastní. Je-li dotyčná osoba členem Tribunálu nebo
specializovaného soudu, rozhodne Soudní dvůr po konzultaci dotyčného soudu.
Vedoucí soudní kanceláře Soudního dvora sdělí rozhodnutí Soudního dvora předsedům Evropského
parlamentu a Komise a oznámí je předsedovi Rady.
V případě rozhodnutí o zbavení některého soudce jeho funkce se místo uvolňuje oznámením tohoto
rozhodnutí předsedovi Rady.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/211
Článek 7
Skončí-li výkon funkce soudce před uplynutím jeho funkčního období, je nahrazen na zbývající část
funkčního období.
Článek 8
Články 2 až 7 se vztahují i na generální advokáty.
HLAVA II
ORGANIZACE SOUDNÍHO DVORA
Článek 9
Částečná obměna, k níž dochází každé tři roky, se střídavě týká čtrnácti a třinácti soudců.
Částečná obměna generálních advokátů, k níž dochází každé tři roky, se týká vždy čtyř generálních
advokátů.
Článek 10
Vedoucí soudní kanceláře Soudního dvora skládá před Soudním dvorem přísahu, že bude vykonávat
svou funkci zcela nestranně a podle svého nejlepšího svědomí a že bude zachovávat tajnost porad
Soudního dvora.
Článek 11
Soudní dvůr zajistí zastupování vedoucího soudní kanceláře v případě překážky na jeho straně.
Článek 12
Soudnímu dvoru jsou přiděleni úředníci a jiní zaměstnanci, aby zajistili jeho chod. Jsou podřízeni
vedoucímu soudní kanceláře Soudního dvora pod dohledem předsedy.
Článek 13
Nažádost Soudního dvora mohou Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem
rozhodnout o jmenování pomocných zpravodajů a upravit jejich postavení. Pomocní zpravodajové
mohou být za podmínek stanovených jednacím řádem povoláni k účasti na přípravném šetření
k věcem předloženým Soudnímu dvoru a ke spolupráci se soudcem zpravodajem.
Pomocné zpravodaje jmenuje Rada prostou většinou z osob, které poskytují veškeré záruky
nezávislosti a mají požadovanou právnickou kvalifikaci. Před Soudním dvorem skládají přísahu, že
budou svou funkci vykonávat zcela nestranně a podle svého nejlepšího svědomí a že budou zachovávat
tajnost porad Soudního dvora.C 115/212 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 14
Soudci, generální advokáti a vedoucí soudní kanceláře musí mít bydliště v místě sídla Soudního dvora.
Článek 15
Soudní dvůr vykonává svou činnost nepřetržitě. Trvání soudních prázdnin stanoví Soudní dvůr
s ohledem na své úřední potřeby.
Článek 16
Soudní dvůr zřizuje senáty složené ze tří a pěti soudců. Soudci volí ze svého středu předsedy senátů.
Předsedové senátů složených z pěti soudců jsou voleni na dobu tří let. Mohou být zvoleni dvakrát po
sobě.
Velký senát je složen z třinácti soudců. Předsedá mu předseda Soudního dvora. Členy velkého senátu
jsou rovněž předsedové senátů složených z pěti soudců a jiní soudci určení za podmínek stanovených
jednacím řádem.
Soudní dvůr zasedá ve velkém senátu, požádá-li o to členský stát nebo orgán Unie, který je účastníkem
řízení.
Soudní dvůr zasedá v plénu při řízení na základě čl. 228 odst. 2, čl. 245 druhého pododstavce,
článku 247 nebo čl. 286 odst. 6 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Navíc může Soudní dvůr po vyslechnutí generálního advokáta rozhodnout, že věc bude předložena
plénu, má-li za to, že věc, kterou se zabývá, má mimořádný význam.
Článek 17
Soudní dvůr může platně rozhodovat jen v lichém počtu soudců.
Rozhodnutí senátů složených ze tří nebo pěti soudců jsou platná, pouze pokud jsou přijata třemi
soudci.
Rozhodnutí velkého senátu jsou platná, pouze pokud je přítomno devět soudců.Rozhodnutí pléna Soudního dvora jsou platná, pouze pokud je přítomno patnáct soudců.
V případě překážky na straně jednoho soudce senátu může být za podmínek stanovených jednacím
řádem povolán soudce, který je členem jiného senátu.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/213
Článek 18
Soudci a generální advokáti se nemohou účastnit rozhodování v žádné věci, ve které dříve vystupovali
jako zmocněnci, poradci nebo advokáti některého z účastníků řízení nebo o níž byli povoláni
rozhodnout jako členové soudu či vyšetřovací komise nebo v jakémkoli jiném postavení.
Jestliže má soudce nebo generální advokát ze zvláštního důvodu za to, že se nemůže účastnit
projednávání a rozhodování v určité věci, sdělí to předsedovi. V případě, že se předseda domnívá, že se
některý soudce nebo generální advokát nemá ze zvláštního důvodu účastnit projednávánía rozhodování v určité věci, upozorní na to dotyčného.
V případě obtíží při použití tohoto článku rozhoduje Soudní dvůr.
Účastník řízení se nemůže dovolávat státní příslušnosti soudce nebo skutečnosti, že soudce jeho státní
příslušnosti není členem Soudního dvora nebo některého senátu, za tím účelem, aby žádal změnu
složení Soudního dvora nebo některého senátu.
HLAVA III
ŘÍZENÍ PŘED SOUDNÍM DVOREM
Článek 19
Členské státy a orgány Unie zastupuje před Soudním dvorem zmocněnec jmenovaný pro každou
jednotlivou věc; zmocněnci může být nápomocen poradce nebo advokát.
Stejným způsobem jsou zastupovány státy, které jsou stranami Dohody o Evropském hospodářském
prostoru a nejsou členskými státy, jakož i Kontrolní úřad ESVO uvedený ve zmíněné dohodě.
Jiní účastníci řízení musí být zastoupeni advokátem.
Zastupovat některého účastníka řízení před Soudním dvorem nebo mu být nápomocen může pouze
advokát oprávn ěný k výkonu advokacie podle práva některého členského státu nebo jiného státu, který
je stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
Zmocněnci, poradci a advokáti vystupující před Soudním dvorem požívají práv a záruk nezbytných
k nezávislému výkonu svých funkcí za podmínek, které určí jednací řád.
Soudní dvůr má vůči poradcům a advokátům, kte ří před ním vystupují, pravomoci obvykle přiznávané
soudům, a to za podmínek, které určí jednací řád.
Vysokoškolští učitelé, kte ří jsou státními příslušníky členských států, jejichž právní řád jim přiznává
právo vystupovat před soudy, požívají u Soudního dvora práv, která tento článek přiznává advokátů m.C 115/214 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 20
Řízení před Soudním dvorem má dvě části: písemnou a ústní.
Písemná částřízení zahrnuje doručení žalob, spisů účastníků řízení, žalobních odpovědí a vyjádření
a případně replik, jakož i veškerých podpůrných písemností a dokumentů nebo jejich ověřených opisů
účastníkům řízení a orgánům Unie, jejichž rozhodnutí jsou předmětem sporu.
Doručení zajistí vedoucí soudní kanceláře v pořadí a ve lhůtách stanovených jednacím řádem.
Ústní část řízení zahrnuje přednesení zprávy soudce zpravodaje, slyšení zmocněnců, poradců
a advokátů, jakož i stanoviska generálního advokáta a podle potřeby i výslechu svědků a znalců.
Má-li Soudní dvůr za to, že věc neobsahuje žádnou novou právní otázku, může po vyslechnutí
generálního advokáta rozhodnout, že věc bude projednána bez stanoviska generálního advokáta.
Článek 21
Žaloba k Soudnímu dvoru se podává prostřednictvím vedoucího soudní kanceláře. Musí obsahovat
jméno a bydliště nebo sídlo žalobce, postavení podepsaného, označení strany nebo stran, proti nimž
žaloba směřuje, předmět sporu, návrhové žádání a stručný popis žalobních důvodů.
Kžalobě musí být v případě potřeby připojen akt, jehož zrušení se požaduje, nebo v případě uvedeném
včlánku 265 Smlouvy o fungování Evropské unie doklad o datu výzvy zmíněné v uvedeném článku.
Jestliže tyto písemnosti nebyly k žalobě připojeny, vyzve vedoucí soudní kanceláře žalobce, aby jej
v přiměřené lhůtě dodal, přičemž žaloba nesmí být odmítnuta proto, že tato vada byla odstraněna
teprve po uplynutí lhůty stanovené pro podání žaloby.
Článek 22
V případech podle článku 18 Smlouvy o ESAE se opravný prostředek podává k Soudnímu dvoru
prostřednictvím vedoucího soudní kanceláře. Musí obsahovat jméno a bydliště nebo sídlo
navrhovatele, postavení podepsaného, označení rozhodnutí, proti němuž se opravný prostředek
podává, označení účastníků řízení, předmět sporu, návrhové žádání a stručný popis žalobních důvodů.
K opravnému prostředku musí být připojen ověřený opis napadeného rozhodnutí rozhodčího výboru.Zamítne-li Soudní dvůr opravný prostředek, nabývá rozhodnutí rozhodčího výboru právní moci.Zruší-li Soudní dvůr rozhodnutí rozhodčího výboru, může být řízení před rozhodčím výborem na
návrh některého z účastníků řízení znovu zahájeno. Rozhodčí výbor je přitom vázán právním názoremvyjádřeným v rozhodnutí Soudního dvora.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/215
Článek 23
V případech uvedených v článku 267 Smlouvy o fungování Evropské unie doručí příslušný vnitrostátní
soud Soudnímu dvoru své rozhodnutí, jímž bylo řízení přerušeno a věc předložena Soudnímu dvoru.
Toto rozhodnutí pak oznámí vedoucí soudní kanceláře Soudního dvora účastníkům řízení, členským
státům a Komisi, jakož i orgánu, instituci nebo jinému subjektu Unie, který přijal akt, jehož platnost
nebo výklad je předmětem sporu.
Do dvou měsíců od tohoto oznámení mají účastníci řízení, členské státy, Komise a podle okolností
i orgán, instituce nebo jiný subjekt Unie, který přijal akt, jehož platnost nebo výklad je předmětem
sporu, právo předložit Soudnímu dvoru spisy účastníků řízení nebo vyjádření.
V případech uvedených v článku 267 Smlouvy o fungování Evropské unie oznámí vedoucí soudní
kanceláře Soudního dvora rozhodnutí vnitrostátního soudu státům, které jsou stranami Dohodyo Evropském hospodářském prostoru a nejsou členskými státy, jakož i Kontrolnímu úřadu ESVO
uvedenému ve zmíněné dohodě, a které mohou do dvou měsíců od tohoto oznámení, jedná-li se
o některou z oblastí působnosti zmíněné dohody, předložit Soudnímu dvoru spisy účastníků řízenínebo vyjádření.
Pokud dohoda týkající se určité oblasti uzavř ená mezi Radou a jedním nebo více třetími státy stanoví,
že tyto státy mají právo předkládat spisy účastníků řízení nebo vyjádření, pokud soud členského státu
požádá Soudní dvůr o rozhodnutí o předběžné otázce spadající do oblasti působnosti dohody, jerozhodnutí vnitrostátního soudu obsahující uvedenou otázku také oznámeno dotyčným třetímstátům, které mohou do dvou měsíců od tohoto oznámení předložit Soudnímu dvoru spisy účastníků
řízení nebo vyjádření.
Článek 23a (*)
Jednací řád může upravit zrychlené řízení a, v souvislosti s žádostmi o rozhodnutí o předběžné otázce
týkajícími se prostoru svobody, bezpečnosti a práva, naléhavé řízení.
V těchto řízeních lze pro předkládání spisů nebo písemných vyjádření stanovit kratší lhůtu, než je lhůta
stanovená v článku 23, a odchylně odčl. 20 čtvrtého pododstavce lze stanovit, že věc bude projednána
bez stanoviska generálního advokáta.
V naléhavém řízení lze mimoto omezit okruh účastníků řízení a ostatních zúčastněných uvedených
včlánku 23 oprávněných předkládat spisy nebo písemná vyjádření a v případech mimořádné
naléhavosti lze upustit od písemné části řízení.C 115/216 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
(*) Článek vložený rozhodnutím 2008/79/ES, Euratom (Úř. věst. L 24, 29.1.2008, s. 42).
Článek 24
Soudní dvůr může vyzvat účastníky řízení, aby předložili veškeré dokumenty a poskytli veškeré
informace, které pokládá za žádoucí. V případě odmítnutí to Soudní dvůr vezme na vědomí.
Soudní dvůr může rovněž požádat členské státy a orgány, instituce nebo jiné subjekty Unie, které
nejsou účastníky řízení, o veškeré údaje, jež považuje za nezbytné pro účely řízení.
Článek 25
Soudní dvůr může kdykoli pověřit kteroukoli osobu, sdružení osob, úřad, výbor nebo orgán podle své
volby vypracováním odborného posudku.
Článek 26
Výslech svědků se provádí za podmínek, které stanoví jednací řád.
Článek 27
Vůči svědkům, kte ří odpírají plnit svědeckou povinnost, vykonává Soudní dvůr pravomoci soudům
obvykle přiznávané a může ukládat peněžité tresty za podmínek, které stanoví jednací řád.
Článek 28
Svědci a znalci mohou být vyslechnuti pod přísahou ve formě, kterou stanoví jednací řád, anebo
způsobem, který stanoví právní řád domovského státu svědka nebo znalce.
Článek 29
Soudní dvůr může přikázat, aby byl svědek nebo znalec vyslechnut soudním orgánem v místě svého
bydliště.
Tento příkaz se zašle k provedení příslušnému soudnímu orgánu způsobem, který stanoví jednací řád.
Písemnosti, které byly získány na základě tohoto dožádání, se vracejí Soudnímu dvoru stejným
způsobem.
Soudní dvůr nese náklady, pokud je případně nepřenese na účastníky řízení.
Článek 30
Každý členský stát posuzuje porušení přísahy svědky nebo znalci jako obdobný trestný čin spáchaný
před svým vnitrostátním soudem v občanskoprávním řízení. Na základě oznámení Soudního dvora
stíhá pachatele tohoto činu před příslušným vnitrostátním soudem.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/217
Článek 31
Jednání je veřejné, nerozhodne-li Soudní dvůr z vážných důvodů z úřední povinnosti nebo na návrh
účastníků řízení jinak.
Článek 32
V průběhu jednání může Soudní dvůr vyslýchat znalce, svědky i samotné účastníky řízení. Účastníci
řízení však před ním mohou vystupovat pouze prostřednictvím svých zástupců.
Článek 33
O každém jednání se sepisuje protokol, který podepisují předseda a vedoucí soudní kanceláře.
Článek 34
Pořad jednání stanoví předseda.
Článek 35
Porady Soudního dvora jsou a zůstanou tajné.
Článek 36
Rozsudky musí být odůvodněny. Uvádějí se v nich jména soudců, kte ří se účastnili rozhodování.
Článek 37
Rozsudky podepisují předseda a vedoucí soudní kanceláře. Vyhlašují se na veřejném zasedání.
Článek 38
Soudní dvůr rozhoduje o nákladech řízení.
Článek 39
Předseda Soudního dvora může ve zkráceném řízení, které se v nezbytném rozsahu může odchylovat
od určitých pravidel obsažených v tomto statutu a které bude upraveno jednacím řádem, rozhodnout
o návrzích na odklad provádění nebo vykonatelnosti napadeného aktu podle článku 278 Smlouvy
o fungování Evropské unie nebo podle článku 157 Smlouvy o ESAE, na nařízení předběžných opatření
podle článku 279 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo na zastavení výkonu rozhodnutí podle
čl. 299 čtvrtého pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie nebo podle čl. 164 třetího
pododstavce Smlouvy o ESAE.C 115/218 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
V případě překážky na straně předsedy jej zastoupí jiný soudce za podmínek stanovených jednacím
řádem.
Rozhodnutí vydané předsedou nebo jeho zástupcem má pouze předběžnou povahu a nepředjímá
rozhodnutí Soudního dvora ve věci samé.
Článek 40
Členské státy a orgány Unie mohou ve sporech předložených Soudnímu dvoru vstoupit do řízení.
Totéž právo mají instituce a jiné subjekty Unie a každá jiná osoba, které mohou prokázat zájem na
rozhodnutí sporu předloženého Soudnímu dvoru. Fyzické nebo právnické osoby nesmějí zasahovat dosporů mezi členskými státy, sporů mezi orgány Unie nebo sporů mezi členskými státy a orgány Unie.
Aniž je dotčen druhý pododstavec, mohou státy, které jsou stranami Dohody o Evropském
hospodářském prostoru a které nejsou členskými státy, jakož i Kontrolní úřad ESVO uvedený ve
zmíněné dohodě, vstoupit do řízení ve sporech týkajících se některé oblasti působnosti zmíněné
dohody.
Návrhová žádání obsažená v návrhu na vstup do řízení se omezí na podporu návrhového žádání
jednoho z hlavních účastníků řízení.
Článek 41
Jestliže žalovaný nepodá písemné návrhové žádání, ačkoli byl řádně vyrozuměn, bude proti němu
vydán rozsudek pro zmeškání. Proti rozsudku se lze odvolat ve lhůtě jednoho měsíce po jeho
oznámení. Nerozhodne-li Soudní dvůr jinak, nemá odvolání odkladný účinek na výkon rozsudku prozmeškání.
Článek 42
Členské státy, orgány, instituce a jiné subjekty Unie a ostatní fyzické nebo právnické osoby mohou
v případech a za podmínek, které budou stanoveny jednacím řádem, vznést námitky třetí osoby proti
rozsudkům, jestliže se tyto rozsudky týkají jejich práv a jestliže byly vydány bez jejich účasti.
Článek 43
V případě pochybností o smyslu a dosahu některého rozsudku je Soudní dvůr příslušný podat jeho
výklad na žádost kteréhokoli účastníka řízení nebo orgánu Unie, jestliže prokáží, že mají na věci
oprávněný zájem.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/219
Článek 44
Obnovu řízení lze u Soudního dvora žádat jen z toho důvodu, že byly zjištěny nové rozhodné
skutečnosti, které před vynesením rozsudku nebyly známy Soudnímu dvoru ani účastníku řízení, který
o obnovu žádá.
Obnovené řízení se zahajuje rozhodnutím Soudního dvora, které výslovně uvádí existenci nové
skutečnosti, přiznává jí význam odůvodňující obnovení řízení a prohlašuje proto žádost za přípustnou.
Žádost o obnovu řízení není přípustná po uplynutí lhůty deseti let od vydání rozsudku.
Článek 45
Jednací řád stanoví prodloužení procesních lhůt z důvodu vzdálenosti.
Zánik nároku pro zmeškání lhůty nelze namítat, jestliže dotyčná strana prokáže působení náhody
nebo vyšší moci.
Článek 46
Nároky vůči Unii z mimosmluvní odpovědnosti se promlčují za pět let ode dne, kdy nastala skutečnost,
na níž se zakládají. Promlčení se přerušuje buď podáním žaloby u Soudního dvora, nebo předběžnou
žádostí, kterou poškozený předloží příslušnému orgánu Unie. V naposledy uvedeném případě musí být
žaloba podána ve lhůtě dvou měsíců stanovené v článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie;
podle okolností se použije čl. 265 druhý pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie.
Tento článek se rovněž vztahuje na nároky vůči Evropské centrální bance z mimosmluvní
odpovědnosti.
HLAVA IV
TRIBUNÁL
Článek 47
Ustanovení čl. 9 prvního pododstavce, článků 14 a 15, čl. 17 prvního, druhého, čtvrtého a pátého
pododstavce a článku 18 se použijí na Tribunál a jeho členy.
Ustanovení čl. 3 čtvrtého pododstavce a článků 10, 11 a 14 se přiměřeně použijí pro vedoucího soudní
kanceláře Tribunálu.
Článek 48
Tribunál se skládá ze dvaceti sedmi soudců.C 115/220 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 49
Členové Tribunálu mohou být povoláni, aby plnili úkoly generálního advokáta.
Úlohou generálního advokáta je předkládat veřejně, zcela nestranně a nezávisle odůvodněná stanoviska
v některých věcech předložených Tribunálu a být mu tím nápomocen při plnění jeho poslání.
Kritéria pro výběr těchto věcí a postup povolávání generálních advokátů stanoví jednací řád Tribunálu.
Člen povolaný k výkonu funkce generálního advokáta v určité věci se nesmí účastnit rozhodování
v téže věci.
Článek 50
Tribunál zasedá v senátech o třech nebo pěti soudcích. Soudci volí ze svého středu předsedy senátů.
Předsedové senátů složených z pěti soudců jsou voleni na dobu tří let. Mohou být zvoleni dvakrát po
sobě.
Složení senátů a přidělování věcí jednotlivým senátům určí jednací řád. Ve věcech vymezených
jednacím řádem může Tribunál zasedat v plénu nebo jako samosoudce.
Jednací řád může rovněž stanovit, ve kterých věcech a za jakých podmínek Tribunál zasedá ve velkém
senátu.
Článek 51
Odchylně od pravidla obsaženého v čl. 256 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie je Soudní dvůr
příslušný rozhodovat o žalobách uvedených v článcích 263 a 265 Smlouvy o fungování Evropské unie
podaných členským státem proti
a) aktu nebo nečinnosti Evropského parlamentu nebo Rady nebo obou těchto orgánů jednajících
společně, kromě:
— rozhodnutí přijatých Radou podle čl. 108 odst. 2 třetího pododstavce Smlouvy o fungování
Evropské unie,
— aktů Rady přijatých podle nařízení Rady týkajícího se opatření na ochranu obchodu
ve smyslu článku 207 Smlouvy o fungování Evropské unie,
— aktů Rady, kterými Rada vykonává prováděcí pravomoci v souladu s čl. 291 odst. 2 Smlouvy
o fungování Evropské unie;9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/221
b) aktu nebo nečinnosti Komise podle čl. 331 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Dále je Soudní dvůr příslušný rozhodovat o žalobách uvedených v týchž článcích podaných orgánem
Unie proti aktu nebo nečinnosti Evropského parlamentu, Rady, obou těchto orgánů jednajících
společně nebo Komise nebo podaných orgánem Unie proti aktu nebo nečinnosti Evropské centrální
banky.
Článek 52
Předseda Soudního dvora a předseda Tribunálu určí vzájemnou dohodou, za jakých podmínek budou
úředníci a jiní zaměstnanci Soudního dvora poskytovat služby Tribunálu, aby zajistili jeho chod.Někte ří úředníci a jiní zaměstnanci jsou podřízeni vedoucímu soudní kanceláře Tribunálu pod
dohledem předsedy Tribunálu.
Článek 53
Řízení před Tribunálem se řídí hlavou III.
Řízení před Tribunálem bude podle potřeby upřesněno a doplněno jednacím řádem. Jednací řád se
může odchýlit od čl. 40 čtvrtého pododstavce a článku 41 s ohledem na zvláštnosti sporů v oblasti
práv duševního vlastnictví.
Odchylně odčl. 20 čtvrtého pododstavce může generální advokát předkládat odůvodněná stanoviska
písemně.
Článek 54
Je-ližaloba nebo jiné podání určené Tribunálu omylem podáno vedoucímu soudní kanceláře Soudního
dvora, předá je neprodleně vedoucímu soudní kanceláře Tribunálu; obdobně je-ližaloba nebo jiné
podání určené Soudnímu dvoru omylem podáno vedoucímu soudní kanceláře Tribunálu, předá jeneprodleně vedoucímu soudní kanceláře Soudního dvora.
Pokud Tribunál zjistí, že není příslušný k řízení ve věci, ve které je příslušný Soudní dvůr, postoupí věc
Soudnímu dvoru; obdobně pokud Soudní dvůr zjistí, že je k řízení příslušný Tribunál, postoupí věc
Tribunálu, který již poté nemůže prohlásit svou nepříslušnost.
Jsou-li Soudnímu dvoru i Tribunálu předloženy věci, které mají stejný předmět, týkají se stejné otázky
výkladu nebo otázky platnosti stejného právního aktu, může Tribunál po vyslechnutí účastníků řízenípřerušit řízení, dokud Soudní dvůr nevynese rozsudek, nebo je-li žaloba podána podle článku 263
Smlouvy o fungování Evropské unie, upustit od projednání věci, aby umožnil Soudnímu dvoruo těchto věcech rozhodnout. Za stejných okolností může Soudní dvůr rovněž rozhodnout o přerušení
řízení, které před ním probíhá; v tom případě řízení před Tribunálem pokračuje.
Pokud členský stát a orgán Unie napadají tentýž akt, upustí Tribunál od projednání věci, aby umožnil
Soudnímu dvoru rozhodnout o těchto žalobách.C 115/222 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 55
Vedoucí soudní kanceláře Tribunálu oznámí konečná rozhodnutí Tribunálu, rozhodnutí, která řeší věc
pouze částečně, nebo rozhodnutí o otázce týkající se příslušnosti Tribunálu nebo přípustnosti žaloby
všem účastníkům řízení, jakož i všem členským státům a orgánům Unie, přestože nevstoupily do řízení
před Tribunálem.
Článek 56
Proti konečným rozhodnutím Tribunálu, proti rozhodnutím, která řeší věc pouze částečně, nebo proti
rozhodnutím o otázce týkající se příslušnosti Tribunálu nebo přípustnosti žaloby lze ve lhůtě dvou
měsíců od oznámení napadeného rozhodnutí podat opravný prostředek k Soudnímu dvoru.
Tento opravný prostředek může podat kterýkoli účastník řízení, jehož návrhovému žádání nebylo zcela
nebo zčásti vyhověno. Jiní vedlejší účastníci řízení než členské státy nebo orgány Unie mohou podat
opravný prostředek, pouze pokud se jich rozhodnutí Tribunálu přímo týká.
S výjimkou sporů mezi Unií a jejich zaměstnanci mohou tento opravný prostředek podat rovněž
členské státy a orgány Unie, které nevstoupily do řízení před Tribunálem. Tyto členské státy a orgány
mají stejné postavení jako členské státy nebo orgány, které vstoupily do řízení v prvním stupni.
Článek 57
Opravný prostředek k Soudnímu dvoru proti rozhodnutí Tribunálu, kterým byl zamítnut návrh na
vstup do řízení, může osoba, jejíž návrh byla zamítnut, podat ve lhůtě dvou týdnů od oznámení
rozhodnutí o zamítnutí.
Účastníci řízení mohou podat opravný prostředek k Soudnímu dvoru proti rozhodnutím Tribunálu
přijatým podle článku 278 nebo 279 nebo podle čl. 299 čtvrtého pododstavce Smlouvy o fungování
Evropské unie nebo podle článku 157 nebo podle čl. 164 třetího pododstavce Smlouvy o ESAE ve
lhůtě dvou měsíců od jejich oznámení.
O opravných prostředcích uvedených v prvním a druhém pododstavci tohoto článku se rozhoduje
postupem podle článku 39.
Článek 58
Opravné prostředky k Soudnímu dvoru jsou omezeny na právní otázky. Jsou přípustné pro
nepříslušnost Tribunálu, pro nedostatky řízení před Tribunálem, které poškozují zájmy účastníka řízení
podávajícího opravný prostředek, či pro porušení právních předpisů Unie Tribunálem.
Opravný prostředek jen proti určení výše náhrady nákladů řízení nebo proti rozhodnutí, který
z účastníků řízení je má platit, není přípustný.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/223
Článek 59
Je-li podán opravný prostředek proti rozhodnutí Tribunálu, má řízení před Soudním dvorem písemnou
a ústní část. Za podmínek stanovených v jednacím řádu může Soudní dvůr poté, co byli vyslechnuti
účastníci řízení a generální advokát, rozhodnout bez ústního jednání.
Článek 60
Aniž jsou dotčeny články 278 a 279 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo článek 157 Smlouvy
o ESAE, nemá opravný prostředek odkladný účinek.
Odchylně odčlánku 280 Smlouvy o fungování Evropské unie nabývá rozhodnutí Tribunálu, které ruší
nařízení, právní moci až dnem, kdy uplyne lhůta stanovená v čl. 56 prvním pododstavci tohoto
statutu, nebo pokud je v této lhůtě podán opravný prostředek, dnem jeho zamítnutí, aniž je dotčeno
právo účastníka řízení požádat Soudní dvůr na základě článků 278 a 279 Smlouvy o fungování
Evropské unie a článku 157 Smlouvy o ESAE o pozastavení účinků rozhodnutí, které bylo prohlášeno
za neplatné, nebo o nařízení jiného předběžného opatření.
Článek 61
Je-li opravný prostředek opodstatněný, zruší Soudní dvůr rozhodnutí Tribunálu. Soudní dvůr může
vydat sám konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje, nebo věc vrátit zpět Tribunálu
k rozhodnutí.
Je-li věc vrácena Tribunálu, je tento tribunál vázán právním názorem obsaženým v rozhodnutí
Soudního dvora.
Je-li opravný prostředek podaný členským státem nebo orgánem Unie, který nevstoupil do řízení před
Tribunálem, opodstatněný, může Soudní dvůr určit, považuje-li to za nezbytné, které účinkyzrušeného rozhodnutí Tribunálu jsou pro účastníky řízení zachovány.
Článek 62
V případech uvedených v čl. 256 odst. 2 a 3 Smlouvy o fungování Evropské unie může první generální
advokát navrhnout Soudnímu dvoru, aby přezkoumal rozhodnutí Tribunálu, má-li za to, že existuje
vážné nebezpečí narušení jednoty nebo souladu práva Unie.
Návrh musí podat ve lhůtě jednoho měsíce od vyhlášení rozhodnutí Tribunálu. Soudní dvůr rozhodne
ve lhůtě jednoho měsíce ode dne, kdy mu první generální advokát podal návrh, zda je rozhodnutí třeba
přezkoumat.
Článek 62a
Soudní dvůr rozhoduje o otázkách, které jsou předmětem přezkumu, postupem pro naléhavé situace
na základě spisu, který mu předá Tribunál.C 115/224 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Osoby uvedené v článku 23 a v případech stanovených v čl. 256 odst. 2 Smlouvy o fungování
Evropské unie i účastníci řízení před Tribunálem mají právo předložit Soudnímu dvoru ve lhůtě
stanovené k tomuto účelu své spisy nebo vyjádření k otázkám, které jsou předmětem přezkumu.
Před vydáním rozhodnutí může Soudní dvůr rozhodnout o zahájení ústního jednání.
Článek 62b
V případech stanovených v čl. 256 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a aniž jsou dotčeny
články 278 a 279 Smlouvy o fungování Evropské unie, nemají návrh na přezkoumání a rozhodnutío zahájení přezkumného řízení odkladný účinek. Shledá-li Soudní dvůr, že rozhodnutí Tribunálu
ohrožuje jednotu nebo soulad práva Unie, vrátí případ Tribunálu, který je vázán právním názorem
Soudního dvora; Soudní dvůr může určit účinky rozhodnutí Tribunálu, které jsou pro účastníky řízení
zachovány. Pokud však řešení sporu vyplývá, s přihlédnutím k výsledku přezkumu, ze skutkových
zjištění, na nichž se zakládá rozhodnutí Tribunálu, rozhodne Soudní dvůr s konečnou platností.
V případech stanovených v čl. 256 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, není-li navržen
přezkum nebo rozhodnuto o zahájení přezkumu, nabývají odpověď nebo odpovědi Tribunálu na
otázky, které mu byly předloženy, účinku uplynutím lhůt stanovených k tomuto účelu v čl. 62 druhém
pododstavci. Je-li zahájen přezkum, nabývají odpověď nebo odpovědi, které jsou předmětem
přezkumu, účinku po jeho skončení, pokud Soudní dvůr nerozhodne jinak. Shledá-li Soudní dvůr, že
rozhodnutí Tribunálu narušuje jednotu nebo soulad práva Unie, nahrazuje odpověď Soudního dvora
na otázky, které jsou předmětem přezkumu, odpověď Tribunálu.
HLAVA IVa
SPECIALIZOVANÉ SOUDY
Článek 62c
Ustanovení o pravomocích, složení a organizaci specializovaných soudů zřízených podle článku 257
Smlouvy o fungování Evropské unie a o řízení před nimi jsou obsažena v příloze tohoto statutu.
HLAVA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 63
Jednací řády Soudního dvora a Tribunálu obsahují veškerá další ustanovení nezbytná k provádění
a případnému doplňování tohoto statutu.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/225
Článek 64
Pravidla o užívání jazyků vztahující se na Soudní dvůr Evropské unie stanoví Rada jednomyslně
nařízením. Toto nařízení se přijme buď nažádost Soudního dvora a po konzultaci s Komisí
a Evropským parlamentem, nebo na návrh Komise a po konzultaci se Soudním dvorem a Evropským
parlamentem.
Aždo přijetí těchto pravidel zůstávají v účinnosti ustanovení jednacího řádu Soudního dvora
a jednacího řádu Tribunálu týkající se užívání jazyků. Odchylně odčlánků 253 a 254 Smlouvy
o fungování Evropské unie mohou být tato ustanovení změněna nebo zrušena pouze s jednomyslným
souhlasem Rady.
PŘÍLOHA I
SOUD PRO VEŘEJNOU SLUŽ BU EVROPSKÉ UNIE
Článek 1
Soud pro veřejnou službu Evropské unie (dále jen „Soud pro veřejnou službu“) má pravomoc rozhodovat v prvním stupni
spory mezi Unií a jejími zaměstnanci podle článku 270 Smlouvy o fungování Evropské unie, včetně sporů mezi každou
institucí nebo subjektem a jeho zaměstnanci, které spadají do pravomoci Soudního dvora Evropské unie.
Článek 2
Soud pro veřejnou službu se skládá ze sedmi soudců. Na žádost Soudního dvora může Rada kvalifikovanou většinou
rozhodnout, že zvýší počet soudců.
Soudci jsou jmenováni na dobu šesti let. Soudci, jejichž funkční období končí, mohou být jmenováni opakovaně.
Každé uvolněné místo se obsazuje jmenováním nového soudce na dobu šesti let.
Článek 3
1. Soudce jmenuje Rada postupem stanoveným v čl. 257 čtvrtém pododstavci Smlouvy o fungování Evropské unie po
konzultaci s výborem zřízeným tímto článkem. Při jmenování soudců dbá Rada na vyvážené složení Soudu pro veřejnou
službu na co nejširším zeměpisném základě zřad státních příslušníků členských států a z hlediska zastoupení vnitrostátních
právních systémů.
2. Každá osoba, která má občanství Unie a která splňuje podmínky stanovené v čl. 257 čtvrtém pododstavci Smlouvy
o fungování Evropské unie, může předložit svou kandidaturu. Rada stanoví na doporučení Soudního dvora podmínkya postupy pro předkládání a vyřizování kandidatur.
3. Zřizuje se výbor složený ze sedmi osob z řad bývalých členů Soudního dvora a Tribunálu a obecně uznávaných
právníků. Rada rozhoduje na doporučení předsedy Soudního dvora o jmenování členů výboru a pravidlech jeho fungování.C 115/226 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
4. Výbor vydává stanovisko ke vhodnosti kandidátů na výkon funkce soudce Soudu pro veřejnou službu. Výbor připojí
k tomuto stanovisku seznam kandidátů, kteř í mají nejvhodnější zkušenosti na nejvyšší úrovni. Tento seznam musí
obsahovat počet kandidátů, který odpovídá alespoň dvojnásobku počtu soudců, které má Rada jmenovat.
Článek 4
1. Soudci volí ze svého středu předsedu Soudu pro veřejnou službu na dobu tří let. Předseda může být zvolen
opakovaně.
2. Soud pro veřejnou službu zasedá v senátech o třech soudcích. Ve věcech vymezených jednacím řádem může
rozhodovat v plénu, v senátu o pěti soudcích nebo jako samosoudce.
3. Předseda Soudu pro veřejnou službu předsedá plénu a senátu o pěti soudcích. Předsedové senátů o třech soudcích
jsou jmenováni za podmínek stanovených v odstavci 1. Je-li předseda Soudu pro veřejnou službu přidělen senátu o třech
soudcích, předsedá mu.
4. Pravomoci a usnášeníschopnost pléna, jakož i složení senátů a přidělování věcí jednotlivým senátům určí jednací
řád.
Článek 5
Články 2 až 6, 14 a 15, čl. 17 první, druhý a pátý pododstavec a článek 18 statutu Soudního dvora Evropské unie se použijí
na Soud pro veřejnou službu a jeho členy.
Přísaha uvedená v článku 2 statutu se skládá před Soudním dvorem a rozhodnutí uvedená v článcích 3, 4 a 6 tohoto statutu
přijímá Soudní dvůr po konzultaci se Soudem pro veřejnou službu.
Článek 6
1. Soud pro veřejnou službu se opírá o útvary Soudního dvora a Tribunálu. Předseda Soudního dvora, popřípadě
předseda Tribunálu určí vzájemnou dohodou s předsedou Soudu pro veřejnou službu, za jakých podmínek budou úředníci
a ostatní zaměstnanci Soudního dvora nebo Tribunálu poskytovat služby Soudu pro veřejnou službu, aby zajistili jeho chod.
Někte ří úředníci nebo jiní zaměstnanci jsou podřízeni vedoucímu soudní kanceláře Soudu pro veřejnou službu pod
dohledem předsedy tohoto soudu.
2. Soud pro veřejnou službu jmenuje vedoucího své soudní kanceláře a upraví jeho postavení. Ustanovení čl. 3 čtvrtého
pododstavce a články 10, 11 a 14 statutu Soudního dvora Evropské unie se použijí na vedoucího soudní kanceláře tohoto
soudu.
Článek 7
1. Řízení před Soudem pro veřejnou službu se řídí hlavou III statutu Soudního dvora Evropské unie, s výjimkou
článků 22 a 23 uvedeného statutu. Podle potřeby bude upřesněno a doplněno jednacím řádem tohoto Soudu.
2. Pravidla pro používání jazyků u Tribunálu se vztahují na Soud pro veřejnou službu.
3. Písemná část řízení zahrnuje podání návrhu a žalobní odpovědi, nerozhodne-li Soud pro veřejnou službu
o nezbytnosti druhé výměny spisů účastníků řízení. Uskute čnila-li se druhá výměna spisů účastníků řízení, může Soud pro
veřejnou službu se souhlasem účastníků řízení rozhodnout bez ústního jednání.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/227
4. V každém stadiu řízení, včetně podání návrhu, může Soud pro veřejnou službu zkoumat možnosti smírného
narovnání a může se pokusit o jeho usnadnění.
5. Soud pro veřejnou službu rozhoduje o nákladech řízení. S výhradou zvláštních ustanovení jednacího řádu se
účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci
úspěch, požadoval.
Článek 8
1. Je-li návrh nebo jiné podání určené Soudu pro veřejnou službu omylem podáno vedoucímu soudní kanceláře
Soudního dvora nebo Tribunálu, předá je neprodleně vedoucímu soudní kanceláře Soudu pro veřejnou službu. Obdobně,
je-li návrh nebo jiné podání určené Soudnímu dvoru nebo Tribunálu omylem podáno vedoucímu soudní kanceláře Soudu
pro veřejnou službu, předá je neprodleně vedoucímu soudní kanceláře Soudního dvora nebo Tribunálu.
2. Pokud Soud pro veřejnou službu zjistí, že není příslušný k řízení ve věci, ve které je příslušný Soudní dvůr nebo
Tribunál, postoupí věc Soudnímu dvoru nebo Tribunálu. Obdobně pokud Soudní dvůr nebo Tribunál zjistí, že je k řízení
příslušný Soud pro veřejnou službu, postoupí věc Soudu pro veřejnou službu, který již poté nemůže prohlásit svou
nepříslušnost.
3. Jsou-li Soudu pro veřejnou službu i Tribunálu předloženy věci týkající se stejné otázky výkladu nebo otázky platnosti
stejného právního aktu, může Soud pro veřejnou službu po vyslechnutí účastníků řízení přerušit řízení, dokud Tribunál
nevynese rozsudek.
Jsou-li Soudu pro veřejnou službu i Tribunálu předloženy věci, které mají stejný předmět, prohlásí Soud pro veřejnou
službu svou nepříslušnost, aby umožnil Tribunálu o věcech rozhodnout.
Článek 9
Proti konečným rozhodnutím Soudu pro veřejnou službu, proti rozhodnutím tohoto soudu, která řeší věc pouze částečně,
nebo proti rozhodnutím o otázce týkající se příslušnosti soudu nebo přípustnosti žaloby lze ve lhůtě dvou měsíců od
oznámení napadeného rozhodnutí podat opravný prostředek k Tribunálu.
Tento opravný prostředek může podat kterýkoli účastník řízení, jehož návrhovým žádáním nebylo zcela nebo zčásti
vyhověno. Jiní vedlejší účastníci řízení než členské státy nebo orgány Unie mohou podat opravný prostředek, pouze pokud
se jich rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu přímo týká.
Článek 10
1. Opravný prostředek k Tribunálu proti rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu, kterým byl zamítnut návrh na vstup
dořízení, může osoba, jejíž návrh byl zamítnut, podat ve lhůtě dvou týdnů od oznámení rozhodnutí o zamítnutí.
2. Účastníci řízení mohou podat opravný prostředek k Tribunálu proti rozhodnutím Soudu pro veřejnou službu
přijatým podle článku 278 nebo 279 nebo podle čl. 299 čtvrtého pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie a podle
článku 157 nebo podle čl. 164 třetího pododstavce Smlouvy o ESAE ve lhůtě dvou měsíců od jejich oznámení.
3. Předseda Tribunálu může o opravných prostředcích uvedených v odstavcích 1 a 2 rozhodnout ve zkráceném řízení,
které se v nezbytném rozsahu může odchylovat od určitých pravidel obsažených v této příloze a které bude upraveno
jednacím řádem Tribunálu.C 115/228 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 11
1. Opravné prostředky k Tribunálu jsou omezeny na právní otázky. Jsou přípustné pro nepříslušnost Soudu pro
veřejnou službu, pro nedostatky řízení před tímto soudem, které poškozují zájmy účastníka řízení podávajícího opravný
prostředek, či pro porušení právních předpisů Unie Soudem pro veřejnou službu.
2. Opravný prostředek jen proti určení výše náhrady nákladů řízení nebo proti rozhodnutí, který z účastníků řízení je
má platit, není přípustný.
Článek 12
1. Aniž jsou dotčeny články 278 a 279 Smlouvy o fungování Evropské unie a článek 157 Smlouvy o ESAE, nemá
opravný prostředek k Tribunálu odkladný účinek.
2. Je-li podán opravný prostředek proti rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu, má řízení před Tribunálem písemnou
a ústní část. Za podmínek stanovených v jednacím řádu Tribunálu může tento soud poté, co vyslechne účastníky řízení,
rozhodnout bez ústního jednání.
Článek 13
1. Je-li opravný prostředek opodstatněný, zruší Tribunál rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu a vydá rozhodnutí ve
věci sám. Pokud spor nedovoluje rozhodnout ve věci, vrátí věc zpět k rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu.
2. Je-li věc vrácena Soudu pro veřejnou službu, je tento soud vázán právním názorem obsaženým v rozhodnutí
Tribunálu.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/229
PROTOKOL (č. 4)
O STATUTU EVROPSKÉHO SYSTÉMU CENTRÁLNÍCH
BANK A EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI přijmout statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, jak to
stanoví čl. 129 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
KAPITOLA I
EVROPSKÝ SYSTÉM CENTRÁLNÍCH BANK
Článek 1
Evropský systém centrálních bank
V souladu s čl. 282 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie tvoří Evropská centrální banka (ECB)
a národní centrální banky Evropský systém centrálních bank (ESCB). ECB a národní centrální bankyčlenských států, jejichž měnou je euro, tvoř í Eurosystém.
ESCB a ECB plní své úkoly a vyvíjejí svou činnost v souladu s ustanoveními Smluv a tohoto statutu.
KAPITOLA II
CÍLE A ÚKOLY ESCB
Článek 2
Cíle
Podle čl. 127 odst. 1 a čl. 282 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie je prvořadým cílem ESCB
udržovat cenovou stabilitu. Aniž je dotčen cíl cenové stability, podporuje ESCB obecné hospodářské
politiky v Unii se záměrem přispět k dosahování cílů Unie, jak jsou vymezeny v článku 3 Smlouvy
o Evropské unii. ESCB jedná v souladu se zásadou otevřeného tržního hospodářství s volnou soutěží,
čímž podporuje efektivní umisťování zdrojů, a ve shodě se zásadami stanovenými v článku 119
Smlouvy o fungování Evropské unie.C 115/230 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 3
Úkoly
3.1. Podle čl. 127 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie plní ESCB tyto základní úkoly:
— vymezuje a provádí měnovou politiku Unie,
— provádí devizové operace v souladu s článkem 219 uvedené smlouvy,
— drží a spravuje oficiální devizové rezervy členských států,
— podporuje plynulé fungování platebních systémů.
3.2. Podle čl. 127 odst. 3 uvedené smlouvy se třetí odrážka článku 3.1 nevztahuje na držbu
a správu devizových provozních zůstatků vládami členských států.
3.3. Podle čl. 127 odst. 5 uvedené smlouvy přispívá ESCB k řádnému řízení politik, které provádějí
příslušné orgány v oblasti dohledu nad úvěrovými institucemi a stability finančního systému.
Článek 4
Poradní funkce
Podle čl. 127 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie:
a) je ECB konzultována:
— ke všem návrhům aktů Unie v oblasti její působnosti,
— vnitrostátními orgány ke všem návrhům právních předpisů z oblastí její působnosti, av šak
v mezích a za podmínek stanovených Radou postupem podle článku 41;
b) ECB může v záležitostech spadajících do oblastí její působnosti předkládat svá stanoviska
orgánům, institucím nebo jiným subjektům Unie či vnitrostátním orgánům.
Článek 5
Shromažďování statistických informací
5.1. Pro zajištění úkolů, kterými je pověřen ESCB, shromažďuje ECB ve spolupráci s národními
centrálními bankami nezbytné statistické informace buď od příslušných vnitrostátních orgánů, nebo
přímo od hospodářských subjektů. Za tím účelem spolupracuje s orgány, institucemi nebo jinými
subjekty Unie, s příslušnými orgány členských států nebo třetích zemí a s mezinárodními
organizacemi.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/231
5.2. Úkoly popsané v článku 5.1 provádějí v rámci svých možností národní centrální banky.
5.3. ECB je pověřena podle potřeby podporovat harmonizaci pravidel a postupů, kterými se řídí
shromažďování, sestavování a šíření statistických údajů v oblastech její působnosti.
5.4. Postupem podle článku 41 určí Rada fyzické a právnické osoby podléhající zpravodajské
povinnosti, vymezí režim utajení a stanoví příslušná prováděcí a sankční ustanovení.
Článek 6
Mezinárodní spolupráce
6.1. V oblasti mezinárodní spolupráce týkající se úkolů svěřených ESCB rozhoduje ECB o způsobu
zastoupení ESCB.
6.2. ECB a s jejím souhlasem rovněž národní centrální banky se podílejí na činnosti
mezinárodních měnových institucí.
6.3. Články 6.1 a 6.2 se použijí, aniž je dotčen článek 138 Smlouvy o fungování Evropské unie.
KAPITOLA III
ORGANIZACE ESCB
Článek 7
Nezávislost
ECB, národní centrální banka ani žádný člen jejich rozhodovacích orgánů nesmějí v souladu
sčlánkem 130 Smlouvy o fungování Evropské unie při výkonu pravomocí a plnění úkolů a povinností
svěřených jim Smlouvami a tímto statutem vyžadovat ani přijímat pokyny od orgánů, institucí nebo
jiných subjektů Unie, od žádné vlády členského státu či od jakéhokoli jiného subjektu. Orgány,
instituce a jiné subjekty Unie a vlády členských států se zavazují zachovávat tuto zásadu a nesnažit se
ovlivňovat členy rozhodovacích orgánů ECB ani národních centrálních bank při plnění jejich úkolů.
Článek 8
Obecná zásada
ESCB je řízen rozhodovacími orgány ECB.C 115/232 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 9
Evropská centrální banka
9.1. ECB, která má podle čl. 282 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie právní subjektivitu,
má ve všech členských státech nejširší způsobilost k právním úkonům přiznávanou podle
vnitrostátního práva právnickým osobám; ECB může zejména nabývat a zcizovat movitý majeteka nemovitosti a může vystupovat před soudy.
9.2. ECB zajišťuje, aby úkoly svěřené ESCB podle čl. 127 odst. 2, 3 a 5 uvedené smlouvy byly
plněny její vlastní činností ve smyslu tohoto statutu nebo prostřednictvím národních centrálních bank
podle článků 12.1 a 14.
9.3. Podle čl. 129 odst. 1 uvedené smlouvy jsou rozhodovacími orgány ECB Rada guvernérů
a Výkonná rada.
Článek 10
Rada guvernérů
10.1. Podle čl. 283 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie se Rada guvernérů skládá z členů
Výkonné rady a z guvernérů národních centrálních bank členských států, jejichž měnou je euro.
10.2. Každý člen Rady guvernérů má jeden hlas. Ode dne, kdy počet členů Rady guvernérů
přesáhne 21, má každý člen Rady ředitelů jeden hlas a počet guvernérů s hlasovacím právem je 15.
Tato hlasovací práva se rozdělí a střídají takto:
— ode dne, kdy počet guvernérů přesáhne 15, až do dne, kdy dosáhne počtu 22, jsou guvernéři
rozděleni do dvou skupin podle pořadí založeného na velikosti podílu členského státu dané
národní centrální banky na souhrnném hrubém domácím produktu v tržních cenách a na celkovésouhrnné rozvaze měnových finančních institucí členských států, jejichž měnou je euro. Podílu na
souhrnném hrubém domácím produktu v tržních cenách se přiděluje váha 5/6 a podílu nacelkové souhrnné rozvaze měnových finančních institucí se přiděluje váha 1/6. První skupina seskládá z pěti guvernérů a druhá skupina se skládá ze zbývajících guvernérů. Frekvence hlasovacích
práv guvernérů v první skupině není nižší než frekvence hlasovacích práv guvernérů ve druhé
skupině. S výhradou předchozí věty se první skupině přidělují čtyři hlasovací práva a druhé
skupině 11 hlasovacích práv;
— ode dne, kdy počet guvernérů dosáhne 22, se guvernéři rozdělí do tří skupin podle pořadí
založeném na výše uvedených kritériích. První skupina se skládá z pěti guvernérů a jsou jí
přidělena čtyři hlasovací práva. Druhá skupina se skládá z poloviny celkového počtu guvernérů,
přičemž se jakýkoli zlomek zaokrouhlí na celé vyšší číslo, a je jí přiděleno osm hlasovacích práv.
Třetí skupina se skládá ze zbývajících guvernérů a jsou jí přidělena tři hlasovací práva;9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/233
— uvnitř každé skupiny mají guvernéři hlasovací právo po stejnou dobu;
— pro výpočet podílů na souhrnném hrubém domácím produktu v tržních cenách se použije
článek 29.2. Celková souhrnná rozvaha měnových finančních institucí se vypočítá v souladu se
statistickým rámcem, který se v Unii používá v době výpočtu;
— při jakékoli úpravě souhrnného hrubého domácího produktu v tržních cenách podle článku 29.3
nebo při jakémkoli zvýšení počtu guvernérů se podle výše uvedených zásad upraví velikost nebo
složení skupin;
— Rada guvernérů přijme dvoutřetinovou většinou všech svých členů, s hlasovacím právem i bez něj,
veškerá opatření nezbytná pro provádění výše uvedených zásad a může rozhodnout o odloženízavedení rotačního systému až do dne, kdy počet guvernérů překročí 18.
Hlasovací právo se vykonává osobně. Odchylně od tohoto pravidla může jednací řád uvedený
včlánku 12.3 stanovit, žečlenové Rady guvernérů mohou hlasovat prostřednictvím telekonference.
Jednací řád dále stanoví, žečlen Rady guvernérů, který se delší dobu nemůže účastnit jejích zasedání,
smí za sebe jmenovat náhradníka jako člena Rady guvernérů.
Předchozími odstavci nejsou dotčena hlasovací práva všech členů Rady guvernérů, s hlasovacím
právem i bez něj, podle článků 10.3, 40.2 a 40.3.
Nestanoví-li tento statut jinak, rozhoduje Rada guvernérů prostou většinou členů s hlasovacím právem.
V případě rovnosti hlasů je rozhodující hlas prezidenta.
Rada guvernérů je schopna se usnášet za přítomnosti alespoň dvou třetin členů s hlasovacím právem.
Není-li tato podmínka splněna, může prezident svolat mimořádné zasedání, na němž mohou být
rozhodnutí přijímána bez ohledu na uvedené kvórum.
10.3. Při rozhodování podle článků 28, 29, 30, 32 a 33 mají hlasy členů Rady guvernérů váhu
podle podílů národních centrálních bank na upsaném základním kapitálu ECB. Hlasy členů Výkonné
rady mají nulovou váhu. Rozhodnutí vyžadující kvalifikovanou většinu je přijato, jestliže odevzdanésouhlasné hlasy představují alespoň dvětřetiny upsaného základního kapitálu ECB a současně alespoň
polovinu podílníků. Nemůže-li být některý z guvernérů přítomen, může určit náhradníka, který
odevzdá jeho vážený hlas.
10.4. Zasedání jsou důvěrná. Rada guvernérů však může rozhodnout o zveřejnění výsledku svého
jednání.
10.5. Rada guvernérů zasedá alespoň desetkrát ročně.C 115/234 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 11
Výkonná rada
11.1. Podle čl. 283 odst. 2 prvního pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie se Výkonná
rada skládá z prezidenta, viceprezidenta a dalších čtyř členů.
Členové vykonávají svou funkci na plný pracovní úvazek. Žádný člen nesmí vykonávat jinou
výdělečnou nebo nevýdělečnou profesionální činnost, pokud mu Rada guvernérů k tomu výjimečně
neudělí souhlas.
11.2. Podle čl. 283 odst. 2 druhého pododstavce uvedené smlouvy jsou prezident, viceprezident
a další členové Výkonné rady jmenováni z uznávaných osobností s profesionální zkušeností
v měnových nebo bankovních záležitostech Evropskou radou, která rozhoduje kvalifikovanou většinouna základě doporučení Rady, po konzultaci s Evropským parlamentem a Radou guvernérů.
Jejich funkční období je osmileté a nemohou být jmenováni opakovaně.
Členy Výkonné rady mohou být pouze státní příslušníci členských států.
11.3. Pracovní řádčlenů Výkonné rady, zejména jejich platy, důchody a jiné dávky sociálního
zabezpečení, jsou předmětem smluv s ECB a stanoví je Rada guvernérů na návrh výboru skládajícího se
ze tří členů jmenovaných Radou guvernérů a ze tří členů jmenovaných Radou. Členové Výkonné rady
nemají právo hlasovat o záležitostech uvedených v tomto odstavci.
11.4. Přestane-li kterýkoli člen Výkonné rady splňovat podmínky nezbytné k výkonu své funkce
nebo se dopustí vážného pochybení, může být odvolán Soudním dvorem na žádost Rady guvernérů
nebo Výkonné rady.
11.5. Každý osobně přítomný člen Výkonné rady má právo hlasovat a má k tomu účelu jeden hlas.
Není-li stanoveno jinak, rozhoduje Výkonná rada prostou většinou odevzdaných hlasů. Při rovnosti
hlasů rozhoduje hlas prezidenta. Pravidla hlasování jsou upřesněna v jednacím řádu uvedeném
včlánku 12.3.
11.6. Výkonná rada odpovídá za běžné záležitosti ECB.
11.7. Jakékoli uvolněné místo ve Výkonné radě se obsazuje jmenováním nového člena podle
článku 11.2.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/235
Článek 12
Úkoly rozhodovacích orgánů
12.1. Rada guvernérů přijímá obecné zásady a činí rozhodnutí nezbytná pro zajištění plnění úkolů
svěřených ESCB Smlouvami a tímto statutem. Rada guvernérů určuje měnovou politiku Unie
a popřípadě přijímá rozhodnutí týkající se střednědobých měnových cílů, klíčových úrokových sazeb
a vytváření měnových rezerv ESCB, přičemž přijme obecné zásady nezbytné k jejich provedení.
Výkonná rada provádí měnovou politiku v souladu s obecnými zásadami a rozhodnutími Rady
guvernérů. V tomto směru dává Výkonná rada nezbytné pokyny národním centrálním bankám. Navícna ni může Rada guvernérů rozhodnutím přenést určité pravomoci.
V míře považované za možnou a přiměřenou, a aniž je dotčen tento článek, se ECB obrací na národní
centrální banky se žádostmi o provedení operací, které patří k úkolům ESCB.
12.2. Výkonná rada odpovídá za přípravu zasedání Rady guvernérů.
12.3. Rada guvernérů přijme jednací řád upravující vnitřní organizaci ECB a jejích rozhodovacích
orgánů.
12.4. Rada guvernérů vykonává poradní funkce uvedené v článku 4.
12.5. Rada guvernérů přijímá rozhodnutí uvedená v článku 6.
Článek 13
Prezident
13.1. Prezident ECB, nebo v jeho nepřítomnosti viceprezident, předsedá Radě guvernérů
a Výkonné radě ECB.
13.2. Aniž je dotčen článek 38, zastupuje ECB navenek prezident nebo osoba jím k tomuto
určená.
Článek 14
Národní centrální banky
14.1. Podle článku 131 Smlouvy o fungování Evropské unie zajistí každý členský stát, aby jeho
vnitrostátní právní předpisy, včetně statutu národní centrální banky, byly slučitelné se Smlouvami
a s tímto statutem.
14.2. Statuty národních centrálních bank stanoví zejména, že funkční období guvernéra národní
centrální banky trvá nejméně pět let.C 115/236 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Guvernér může být z funkce odvolán pouze tehdy, přestane-li splňovat podmínky požadované
k jejímu výkonu nebo se dopustí vážného pochybení. V případě odvolání guvernéra z funkce může
dotyčný guvernér národní centrální banky nebo Rada guvernérů podat žalobu k Soudnímu dvoru, a to
z důvodu porušení Smluv nebo některé právní normy vydané k jejich provedení. Tyto žaloby je nutné
podat do dvou měsíců ode dne vyhlášení či oznámení žalobci nebo v případě, že se tak nestalo, do
dvou měsíců ode dne, kdy se žalobce o rozhodnutí dozvěděl.
14.3. Národní centrální banky jsou nedílnou součástí ESCB a jednají v souladu s obecnými
zásadami a pokyny ECB. K dodržování obecných zásad a pokynů ECB přijímá Rada guvernérů
nezbytná opatření a vyžaduje, aby jí byly poskytovány veškeré dostupné informace.
14.4. Národní centrální banky mohou vykonávat i jiné funkce než ty, jež jsou uvedeny v tomto
statutu, pokud Rada guvernérů dvoutřetinovou většinou odevzdaných hlasů nerozhodne, že tyto
funkce jsou v rozporu s cíli a úkoly ESCB. Tyto funkce jsou vykonávány na vlastní odpovědnost a na
vlastní účet národních centrálních bank a nejsou pokládány za součást činnosti ESCB.
Článek 15
Povinnost předkládat zprávy
15.1. ECB vypracovává a zveřejňuje zprávy o činnosti ESCB alespoň jednou za čtvrt roku.
15.2. Každý týden je uveřejňován konsolidovaný finanční výkaz ESCB.
15.3. Podle čl. 284 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie předkládá ECB výroční zprávu
očinnosti ESCB a o měnové politice za uplynulý i běžný rok Evropskému parlamentu, Radě, Komisi
a také Evropské radě.
15.4. Zprávy a výkazy uvedené v tomto článku se poskytují zájemcům zdarma.
Článek 16
Bankovky
Podle čl. 128 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie má Rada guvernérů výhradní právo
povolovat vydávání eurobankovek v Unii. Tyto bankovky mohou vydávat ECB a národní centrálníbanky. Bankovky vydávané ECB a národními centrálními bankami jsou jedinými bankovkami, které
mají v Unii status zákonného platidla.
Je-li to možné, respektuje ECB stávající zvyklosti ve vydávání a v grafické úpravě bankovek.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/237
KAPITOLA IV
MĚNOVÉ FUNKCE A OPERACE ESCB
Článek 17
Účty u ECB a u národních centrálních bank
ECB a národní centrální banky mohou pro provádění svých operací otevírat účty úvěrovým institucím,
veřejnoprávním subjektům a jiným účastníkům trhu a jako zajištění přijímat aktiva včetnězaknihovaných cenných papírů.
Článek 18
Operace na volném trhu a úvěrové operace
18.1. Pro dosažení cílů ESCB a uskutečnění jeho úkolů mohou ECB a národní centrální banky:
— obchodovat na finančních trzích s pohledávkami a obchodovatelnými cennými papíry znějícími
na euro nebo na jiné měny a s drahými kovy formou promptních nebo termínovaných nákupůa prodejů, formou dohod o zpětném odkupu nebo formou výpůjček či půjček,
— provádět úvěrové operace s úvěrovými institucemi a s ostatními účastníky trhu s tím, že úvěry
jsou dostatečně zajištěny.
18.2. ECB stanoví obecné zásady operací na volném trhu a úvěrových operací prováděných ECB
nebo národními centrálními bankami včetně zásad pro vyhlašování podmínek, za nichž jsou národní
centrální banky připraveny takové operace provádět.
Článek 19
Minimální rezervy
19.1. S výhradou článku 2 může ECB požadovat na úvěrových institucích usazených v členských
státech, aby v souladu s cíli měnové politiky udržovaly na účtech u ECB a u národních centrálních bank
minimální rezervy. Rada guvernérů může vydat nařízení týkající se výpočtu a určování požadované
výše minimálních rezerv. V případech jejich nedodržení je ECB oprávněna vybírat úroky z prodlenía ukládat jiné sankce s rovnocenným účinkem.
19.2. Za účelem použití tohoto článku určí Rada postupem podle článku 41 základ pro minimální
rezervy a nejvýše přípustný poměr mezi těmito rezervami a jejich základem, jakož i přiměřené sankce
pro případy jejich nedodržení.C 115/238 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 20
Jiné nástroje měnové kontroly
Rada guvernérů může rozhodnout dvoutřetinovou většinou odevzdaných hlasů o použití dalších
operativních metod měnové kontroly, které považuje s přihlédnutím k článku 2 za vhodné.
Zakládá-li použití takových metod závazky pro třetí strany, stanoví Rada postupem podle článku 41
rozsah jejich použití.
Článek 21
Operace s veřejnoprávními subjekty
21.1. Podle článku 123 Smlouvy o fungování Evropské unie je zakázáno přečerpávání účtů nebo
jakýkoli jiný typ úvěrování od ECB nebo od národních centrálních bank ve prospěch orgánů, institucínebo jiných subjektů Unie, ústředních vlád, regionálních, místních nebo jiných veřejných orgánů,
jiných veřejnoprávních subjektů nebo veřejných podniků členských států; ECB nebo národním
centrálním bankám je rovněž zakázán přímý nákup jejich dluhových cenných nástrojů.
21.2. ECB a národní centrální banky mohou působit pro subjekty uvedené v článku 21.1 jako
fiskální agenti.
21.3. Tento článek se nevztahuje na úvěrové instituce ve veřejném vlastnictví, kterým národní
centrální banky a ECB poskytují stejné zacházení v souvislosti s poskytováním peněžních prostředkůcentrálními bankami jako soukromým úvěrovým institucím.
Článek 22
Zúčtovací a platební systémy
ECB a národní centrální banky mohou poskytovat facility a ECB může vydávat nařízení proto, aby byly
zajištěny účinné a spolehlivé zúčtovací a platební mechanismy uvnitř Unie a ve styku se třetími
zeměmi.
Článek 23
Operace se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi
ECB a národní centrální banky mohou:
— navazovat vztahy s centrálními bankami a s finančními institucemi ve třetích zemích a, je-li to
účelné, i s mezinárodními organizacemi,
— nabývat a prodávat promptně i termínovaně všechny typy devizových aktiv a drahé kovy. Pojem
„devizové aktivum“ zahrnuje cenné papíry a všechna další aktiva v měnách kterékoli země nebo
v zúčtovacích jednotkách bez ohledu na formu jejich držení,9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/239
— držet a spravovat aktiva uvedená v tomto článku,
— provádět ve vztahu k třetím zemím a k mezinárodním organizacím všechny typy bankovních
operací včetně zápůjčních a výpůjčních operací.
Článek 24
Jiné operace
Kromě operací vyplývajících z jejich úkolů mohou ECB a národní centrální banky provádět operace pro
potřeby svého provozu nebo svých zaměstnanců.
KAPITOLA V
DOHLED
Článek 25
Dohled
25.1. ECB může vydávat stanoviska a být konzultována Radou, Komisí a příslušnými orgány
členských států ohledně působnosti a používání právních aktů Unie týkajících se dohledu nad
úvěrovými institucemi a stabilitou finančního systému.
25.2. V souladu s nařízeními Rady podle čl. 127 odst. 6 Smlouvy o fungování Evropské unie může
ECB plnit zvláštní úkoly týkající se dohledu nad úvěrovými a dalšími finančními institucemi s výjimkou
pojišťovacích podniků.
KAPITOLA VI
FINANČNÍ USTANOVENÍ ESCB
Článek 26
Účetní závěrka
26.1. Účetní rok ECB a národních centrálních bank začíná prvním lednem a končí třicátým
prvním prosincem.
26.2. Roční účetní závěrku ECB sestavuje Výkonná rada v souladu se zásadami stanovenými
Radou guvernérů. Závěrku schvaluje Rada guvernérů a poté je závěrka zveřejněna.
26.3. Pro analytické a provozní účely sestavuje Výkonná rada konsolidovanou rozvahu ESCB
zahrnující ta aktiva a pasiva národních centrálních bank, která náleží ESCB.C 115/240 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
26.4. K používání tohoto článku stanoví Rada guvernérů pravidla nezbytná pro standardizaci
účtování a vykazování operací národních centrálních bank.
Článek 27
Audit účetnictví
27.1. Účetnictví ECB a národních centrálních bank ověřují nezávislí externí auditoři doporučení
Radou guvernérů a schválení Radou. Auditoři jsou oprávněni zkoumat veškeré účetnictví ECB
a národních centrálních bank a obdržet veškeré informace o provedených operacích.
27.2. Článek 287 Smlouvy o fungování Evropské unie se vztahuje výlučně na zkoumání
výkonnosti správy ECB.
Článek 28
Základní kapitál ECB
28.1. Základní kapitál ECB činí 5 miliard EUR. Základní kapitál může být zvýšen rozhodnutím
Rady guvernérů kvalifikovanou většinou stanovenou v článku 10.3 v mezích a za podmínek, které
stanoví Rada postupem podle článku 41.
28.2. Národní centrální banky jsou jedinými upisovateli a držiteli základního kapitálu ECB.
Základní kapitál je upisován podle klíče stanoveného v souladu s článkem 29.
28.3. Rada guvernérů určí kvalifikovanou většinou podle článku 10.3, v jaké výši a jakým
způsobem má být základní kapitál splacen.
28.4. S výhradou článku 28.5 nesmějí být podíly národních centrálních bank na upsaném
základním kapitálu ECB převedeny, zastaveny nebo se stát předmětem výkonu rozhodnutí.
28.5. Bude-li klíč uvedený v článku 29 upraven, převedou národní centrální banky mezi sebou
příslušné podíly na základním kapitálu tak, aby rozdělení těchto podílů odpovídalo upravenému klíči.
Rada guvernérů určí podmínky těchto převodů.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/241
Článek 29
Klíč pro upisování základního kapitálu
29.1. Klíč pro upisování základního kapitálu ECB stanovený poprvé v roce 1998, kdy byl ESCB
zřízen, se stanoví tak, že se každé národní centrální bance v tomto klíči přidělí vážený podíl, který se
rovná součtu:
— 50 % podílu příslušného členského státu na počtu obyvatel Unie v předposledním roce před
zřízením ESCB,
— 50 % podílu příslušného členského státu na hrubém domácím produktu Unie v tržních cenách
zaznamenaných za posledních pět let předcházejících předposlednímu roku před zřízením ESCB.
Procenta se zaokrouhlují směrem nahoru nebo dolů na nejbližší násobek 0,0001 %.
29.2. Statistické údaje nezbytné pro plnění tohoto článku poskytuje Komise v souladu s pravidly
přijatými Radou postupem podle článku 41.
29.3. Vážené podíly přidělené národním centrálním bankám budou po založení ESCB upravovány
každých pět let, přičemž se přiměřeně použije článek 29.1. Upravený klíč platí od prvního dne
následujícího roku.
29.4. Rada guvernérů učiní všechna další opatření nezbytná k použití tohoto článku.
Článek 30
Převod devizových rezerv na ECB
30.1. Aniž je dotčen článek 28, poskytují národní centrální banky ECB devizové rezervy v jiných
měnách než v měnách členských států, v eurech, v rezervních pozicích u Mezinárodního měnového
fondu a ve zvláštních právech čerpání až do protihodnoty rovnající se 50 miliardám EUR. Rada
guvernérů rozhodne o části, která by měla být ECB poskytnuta po jejím založení, a o částkách
poskytovaných v pozdějších termínech. ECB má plné právo držet a spravovat devizové rezervy, kteréna ni byly převedeny, a využívat je pro účely stanovené v tomto statutu.
30.2. Příspěvky jednotlivých národních centrálních bank se stanoví v poměru k jejich podílu na
upsaném základním kapitálu ECB.
30.3. ECB připíše ve prospěch každé národní centrální banky pohledávku ve výši jejího příspěvku.
Rada guvernérů rozhoduje o denominaci a úročení těchto pohledávek.
30.4. ECB může podle článku 30.2 vyzvat ke složení dalších devizových rezerv nad limit
stanovený v článku 30.1 v mezích a za podmínek, které stanoví Rada postupem podle článku 41.C 115/242 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
30.5. ECB může držet a spravovat rezervní pozice u Mezinárodního měnového fondu a zvláštní
práva čerpání a zajišťovat sdružování těchto rezerv.
30.6. Rada guvernérů přijme veškerá další opatření nezbytná k používání tohoto článku.
Článek 31
Devizové rezervy národních centrálních bank
31.1. Národní centrální banky jsou oprávněny provádět operace k plnění svých závazků vůči
mezinárodním organizacím v souladu s článkem 23.
31.2. Všechny ostatní operace s devizovými rezervami zbývajícími národním centrálním bankám
po převodech provedených podle článku 30 a transakce členských států s jejich devizovými
provozními zůstatky překračujícími částku stanovenou podle článku 31.3 podléhají schválení ECB
s cílem zajistit soulad s devizovou a měnovou politikou Unie.
31.3. Rada guvernérů stanoví obecné zásady s cílem usnadnit tyto operace.
Článek 32
Přerozdělování měnových příjmů národních centrálních bank
32.1. Příjmy dosažené národními centrálními bankami při uskutečňování úkolů v rámci měnové
politiky ESCB (dále jen „měnové příjmy“) jsou na konci každého účetního roku přerozdělovány
v souladu s tímto článkem.
32.2. Částka měnových příjmů každé národní centrální banky se rovná jejímu ročnímu příjmu
z aktiv, která drží jako protihodnotu bankovek v oběhu, a závazků z vkladů úvěrových institucí. Tato
aktiva vedou národní centrální banky odděleně v souladu s obecnými zásadami přijatými Radou
guvernérů.
32.3. Jestliže po zavedení eura Rada guvernérů usoudí, že struktura bilancí národních centrálních
bank nedovoluje použití článku 32.2, může Rada guvernérů kvalifikovanou většinou rozhodnout, že
odchylně odčlánku 32.2 bude měnový příjem vypočítáván podle jiné metody, a to po dobu
nepřesahující pět let.
32.4. Výše měnového příjmu každé národní centrální banky se snižuje o částku rovnající se
úrokům, které tato centrální banka platí ze závazků z vkladů úvěrových institucí podle článku 19.
Rada guvernérů může rozhodnout o odškodnění národních centrálních bank za náklady spojené
s vydáváním bankovek nebo za výjimečných okolností za zvláštní ztráty vzniklé z operací měnové
politiky prováděných ve prospěch ESCB. Odškodnění bude provedeno ve formě, jakou bude Rada
guvernérů považovat za vhodnou; tyto částky se mohou vzájemně započítat proti měnovým příjmům
národních centrálních bank.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/243
32.5. Úhrnný měnový příjem národních centrálních bank se rozdělí mezi národní centrální banky
v poměru k jejich splaceným podílům na základním kapitálu ECB, nerozhodne-li Rada guvernérů
podle článku 33.2 jinak.
32.6. Vzájemné zúčtování a vypořádání zůstatků vzniklých při přerozdělování měnových příjmů
provede ECB v souladu s obecnými zásadami přijatými Radou guvernérů.
32.7. Rada guvernérů přijme veškerá další opatření nezbytná k používání tohoto článku.
Článek 33
Rozdělování čistých zisků a ztrát ECB
33.1. Čistý zisk ECB je převáděn v tomto pořadí:
a)částka, již určí Rada guvernérů a jež nesmí překročit 20 % čistého zisku, se převede do
všeobecného rezervního fondu až do výše 100 % základního kapitálu,
b) zbývající čistý zisk se rozděluje podílníkům ECB v poměru k jejich splaceným podílům.
33.2. Zaznamená-li ECB ztrátu, může být schodek vyrovnán ze všeobecného rezervního fondu
ECB, a bude-li to nezbytné, na základě rozhodnutí Rady guvernérů z měnového příjmu příslušného
účetního roku, a to poměrně aždo výše částek přidělených národním centrálním bankám podle
článku 32.5.
KAPITOLA VII
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 34
Právní akty
34.1. Podle článku 132 Smlouvy o fungování Evropské unie Evropská centrální banka:
— přijímá nařízení v rozsahu nezbytném pro plnění úkolů vymezených v čl. 3.1 první odrážce,
včláncích 19.1, 22 nebo 25.2 tohoto statutu a v případech stanovených právními akty Rady, jež
jsou uvedeny v článku 41,
— přijímá rozhodnutí nezbytná pro plnění úkolů svěřených ESCB Smlouvami a tímto statutem,
— vydává doporučení a zaujímá stanoviska.
34.2. ECB může rozhodnout o zveřejnění svých rozhodnutí, doporučení a stanovisek.C 115/244 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
34.3. V mezích a za podmínek stanovených Radou postupem podle článku 41 statutu je ECB
oprávněna ukládat podnikům peněžité pokuty nebo penále za neplnění povinností vyplývajících
z jejích nařízení a rozhodnutí.
Článek 35
Soudní kontrola a záležitosti s ní související
35.1. Jednání nebo opomenutí ECB podléhají přezkoumání nebo výkladu Soudního dvora
Evropské unie v případech a za podmínek stanovených Smlouvami. ECB je oprávněna podat žalobu
v případech a za podmínek stanovených Smlouvami.
35.2. Spory mezi ECB na jedné straně a jejími věřiteli, dlužníky či jakoukoli jinou osobou na straně
druhé rozhodují příslušné národní soudy, není-li dána pravomoc Soudního dvora Evropské unie.
35.3. ECB podléhá úpravě odpovědnosti podle článku 340 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Odpovědnost národních centrálních bank se řídí příslušným vnitrostátním právem.
35.4. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat podle jakékoli rozhodčí doložky
obsažené ve smlouvě veřejnoprávní nebo soukromoprávní uzavřené ECB nebo jejím jménem.
35.5. Rozhodnutí ECB o předložení věci Soudnímu dvoru Evropské unie přijímá Rada guvernérů.35.6. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc ve sporech týkajících se závazků, které mají podle
Smluv a tohoto statutu plnit národní centrální banky. Usoudí-li ECB, že některá národní centrální
banka nesplnila povinnost vyplývající ze Smluv a tohoto statutu, poskytne dotyčné národní centrální
bance příležitost předložit své připomínky a poté vydá ve věci odůvodněné stanovisko. Nevyhoví-li
dotyčná národní centrální banka tomuto stanovisku ve lhůtě stanovené ECB, může ECB předložit věc
Soudnímu dvoru Evropské unie.
Článek 36
Zaměstnanci
36.1. Na návrh Výkonné rady přijme Rada guvernérů pracovní řád pro zaměstnance ECB.
36.2. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat jakékoli spory mezi ECB a jejími
zaměstnanci v mezích a za podmínek stanovených v pracovním řádu.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/245
Článek 37 (bývalý článek 38)
Služební tajemství
37.1. Členové řídicích orgánů a zaměstnanci ECB a národních centrálních bank jsou povinni i po
skončení svého pracovního poměru zachovávat mlčenlivost o informacích, které jsou předmětem
služebního tajemství.
37.2. Osoby mající přístup k údajům, na něž se vztahují právní předpisy Unie ukládající povinnost
mlčenlivosti, podléhají těmto předpisům.
Článek 38 (bývalý článek 39)
Osoby s podpisovým právem
Vůči třetím stranám ECB právně zavazují její prezident nebo dva členové Výkonné rady nebo podpisy
dvou zaměstnanců ECB, kteří byli k podepisování jménem ECB jejím prezidentem řádně zmocněni.
Článek 39 (bývalý článek 40)
Výsady a imunity
ECB požívá na území členských států výsad a imunit nezbytných pro plnění svých úkolů za podmínek
stanovených v Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie.
KAPITOLA VIII
ZMĚNY STATUTU A DOPLŇUJÍCÍ PRÁVNÍ PŘEDPISY
Článek 40 (bývalý článek 41)
Zjednodušený postup pro přijímání změn
40.1. Podle čl. 129 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie mohou Evropský parlament
a Rada řádným legislativním postupem měnit články 5.1, 5.2, 5.3, 17, 18, 19.1, 22, 23, 24, 26, 32.2,
32.3, 32.4, 32.6, čl. 33.1 písm. a) a článek 36 tohoto statutu buď na doporučení ECB a po konzultaci
s Komisí, anebo na návrh Komise a po konzultaci s ECB.
40.2. Evropská rada může změnit článek 10.2 jednomyslně rozhodnutím na doporučení Evropské
centrální banky a po konzultaci s Evropským parlamentem a Komisí, anebo na doporučení Komise
a po konzultaci s Evropským parlamentem a Evropskou centrální bankou. Tyto změny vstoupív platnost po schválení členskými státy v souladu s jejich ústavními předpisy.C 115/246 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
40.3. Doporučení ECB podle tohoto článku vyžaduje jednomyslné rozhodnutí Rady guvernérů.
Článek 41 (bývalý článek 42)
Doplňující právní předpisy
V souladu s čl. 129 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie přijme Rada na návrh Komise a po
konzultaci s Evropským parlamentem a ECB, anebo na doporučení ECB a po konzultaci s Evropskýmparlamentem a Komisí předpisy uvedené v článcích 4, 5.4, 19.2, 20, 28.1, 29.2, 30.4 a 34.3 tohoto
statutu.
KAPITOLA IX
PŘECHODNÁ A JINÁ USTANOVENÍ O ESCB
Článek 42 (bývalý článek 43)
Obecná ustanovení
42.1. Na základě výjimky uvedené v článku 139 Smlouvy o fungování Evropské unie nezakládají
následující články tohoto statutu práva ani neukládají povinnosti pro dotyčný členský stát: 3, 6, 9.2,
12.1, 14.3, 16, 18, 19, 20, 22, 23, 26.2, 27, 30, 31, 32, 33, 34 a 49.
42.2. Centrální banky členských států, na které se vztahuje výjimka podle článku 139 uvedené
smlouvy, si zachovají své pravomoci v oblasti měnové politiky podle příslušného vnitrostátního práva.
42.3. V článcích 3, 11.2 a 19 tohoto statutu se „členskými státy“ rozumějí podle článku 139
uvedené smlouvy členské státy, jejichž měnou je euro.
42.4. V článcích 9.2, 10.2, 10.3, 12.1, 16, 17, 18, 22, 23, 27, 30, 31, 32, 33.2 a 49 tohoto statutu
se„národními centrálními bankami“ rozumějí centrální banky členských států, jejichž měnou je euro.
42.5. V článcích 10.3 a 33.1 se „podílníky“ rozumějí rovněž centrální banky členských států,
jejichž měnou je euro.
42.6. V článcích 10.3 a 30.2 se „upsaným základním kapitálem ECB“ rozumí základní kapitál
upsaný centrálními bankami členských států, jejichž měnou je euro.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/247
Článek 43 (bývalý článek 44)
Přechodné úkoly ECB
ECB převezme dřívější úkoly Evropského měnového institutu uvedené v čl. 141 odst. 2 Smlouvy
o fungování Evropské unie, které v důsledku výjimek vztahujících se na jeden nebo několik členských
států musí být ještě splněny po zavedení eura.
Při přípravách na zrušení výjimek uvedených v článku 140 uvedené smlouvy plní ECB poradní funkci.
Článek 44 (bývalý článek 45)
Generální rada ECB
44.1. Aniž je dotčen čl. 129 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, zřizuje se Generální rada
jako třetí rozhodovací orgán ECB.
44.2. Generální rada je složena z prezidenta a viceprezidenta ECB a z guvernérů národních
centrálních bank. Zasedání Generální rady se mohou účastnit další členové Výkonné rady, av šak bez
hlasovacího práva.
44.3. Povinnosti Generální rady taxativně vymezuje článek 46 tohoto statutu.
Článek 45 (bývalý článek 46)
Jednací řád Generální rady
45.1. Generální radě ECB předsedá prezident, nebo v jeho nepřítomnosti viceprezident ECB.
45.2. Předseda Rady a jeden člen Komise se mohou účastnit zasedání Generální rady, av šak bez
hlasovacího práva.
45.3. Zasedání Generální rady připravuje prezident.45.4. Odchylně odčlánku 12.3 přijme Generální rada svůj jednací řád.
45.5. ECB zřídí sekretariát Generální rady.
Článek 46
(bývalý článek 47)
Povinnosti Generální rady
46.1. Generální rada:
— plní úkoly uvedené v článku 43,
— přispívá k plnění poradních funkcí uvedených v článcích 4 a 25.1.C 115/248 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
46.2. Generální rada přispívá k:
— shromažďování statistických informací, jak je uvedeno v článku 5,
— podávání zpráv o činnosti ECB, jak je uvedeno v článku 15,
— stanovení pravidel uvedených v článku 26.4 nezbytných k používání článku 26,
— přijímání veškerých dalších opatření uvedených v článku 29.4 nezbytných k používání článku 29,
— přijetí pracovního řádu pro zaměstnance ECB podle článku 36.
46.3. Generální rada se podílí na přípravách nezbytných pro neodvolatelné stanovení
přepočítacích koeficientů měn členských států, na které se vztahuje výjimka, vůči euru, jak je
uvedeno v čl. 140 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.
46.4. Generální radu informuje o rozhodnutích Rady guvernérů prezident ECB.
Článek 47 (bývalý článek 48)
Přechodná ustanovení o základním kapitálu ECB
V souladu s článkem 29.1 je každé národní centrální bance přidělen vážený podíl podle klíče pro
upisování základního kapitálu ECB. Odchylně odčlánku 28.3 nesplácejí centrální banky členských
států, na které se vztahuje výjimka, svůj upsaný základní kapitál, nerozhodne-li Generální rada většinoupředstavující alespoň dvětřetiny upsaného základního kapitálu ECB a alespoň polovinu podílníků, že
musí být splacen minimální procentní podíl jako příspěvek na úhradu provozních nákladů ECB.
Článek 48
(bývalý článek 49)
Odložené splácení základního kapitálu, rezervních fondů a rezerv ECB
48.1. Centrální banka členského státu, na který se přestala vztahovat výjimka, splácí svůj upsaný
podíl na základním kapitálu ECB ve stejném rozsahu jako centrální banky členských států, jejichž
měnou je euro, a v souladu s článkem 30.1 převádí své devizové rezervy na ECB. Výše těchto převodů
se určuje násobkem hodnoty devizových rezerv, které již byly v souladu s článkem 30.1 převedeny na
ECB, vyjádřené v eurech podle platných směnných kurzů, a poměru mezi počtem podílů upsaných
dotyčnou národní centrální bankou a počtem podílů jižsplacených ostatními národními centrálními
bankami.
48.2. Kromě platby, jež má být provedena podle článku 48.1, přispívá dotyčná centrální banka do
rezervních fondů ECB a do rezerv rovnocenných rezervním fondům a na částku, jež má být ještě
vyčleněna na rezervní fondy a rezervy odpovídající zůstatku účtu zisků a ztrát k 31. prosinci roku,9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/249
který předcházel roku zrušení výjimky. Částka určená k převodu se vypočítá jako násobek výše rezerv,
jak byly výše definovány a schváleny v bilanci ECB, a poměru mezi počtem podílů upsaných dotyčnou
centrální bankou a počtem podílů jižsplacených ostatními národními centrálními bankami.
48.3. Jakmile se jedna nebo více zemí stanou členskými státy a jejich národní centrální banky se
stanou součástí ESCB, upsaný základní kapitál ECB a horní hranice částky devizových rezerv, které
mohou být převedeny na ECB, budou automaticky zvýšeny. V rámci rozšířeného klíče pro upisovánízákladního kapitálu se zvýšení určí vynásobením dosavadních částek poměrem vážených podílů
vstupujících národních centrálních bank k váženým podílům národních centrálních bank, které již jsou
členy ESCB. Vážený podíl každé národní centrální banky v klíči pro upisování základního kapitálu se
vypočte obdobně podle článku 29.1 a v souladu s článkem 29.2. Pro statistické údaje se použijí
referenční období toto žná s těmi, která byla použita při poslední pětileté úpravě vážených podílů podle
článku 29.3.
Článek 49
(bývalý článek 52)
Výměna bankovek v měnách členských států
Po neodvolatelném stanovení přepočítacích koeficientů v souladu s čl. 140 odst. 3 Smlouvy
o fungování Evropské unie přijme Rada guvernérů opatření nezbytná k zajištění toho, aby bankovky
znějící na měny s neodvolatelně stanovenými přepočítacími koeficienty byly vyměňovány národními
centrálními bankami za své jmenovité hodnoty.
Článek 50 (bývalý článek 53)
Použitelnost přechodných ustanovení
Články 42 až 47 jsou použitelné po dobu existence členských států, na které se vztahuje výjimka.C 115/250 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 5)
O STATUTU EVROPSKÉ INVESTIČNÍ BANKY
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI stanovit statut Evropské investiční banky zmíněný v článku 308 Smlouvy o fungování
Evropské unie,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
Evropská investiční banka, založená článkem 308 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen
„banka“), se zřizuje a vykonává své úkoly a činnost v souladu se Smlouvami a tímto statutem.
Článek 2
Úkoly banky stanoví článek 309 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 3
V souladu s článkem 308 Smlouvy o fungování Evropské unie jsou členy banky členské státy.
Článek 4
1. Bance se přiděluje základní kapitál ve výši 164 808 169 000 EUR, který upíší členské státy
v těchto částkách:
Německo 26 649 532 500
Francie 26 649 532 500
Itálie 26 649 532 500
Spojené království 26 649 532 500
Španělsko 15 989 719 500
Belgie 7 387 065 000
Nizozemsko 7 387 065 000
Švédsko 4 900 585 500
Dánsko 3 740 283 000
Rakousko 3 666 973 500
Polsko 3 411 263 500
Finsko 2 106 816 0009.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/251
Řecko 2 003 725 500
Portugalsko 1 291 287 000Česká republika 1 258 785 500
Maďarsko 1 190 868 500
Irsko 935 070 000Rumunsko 863 514 500Slovensko 428 490 500Slovinsko 397 815 000Bulharsko 290 917 500Litva 249 617 500Lucembursko 187 015 500Kypr 183 382 000Lotyšsko 152 335 000Estonsko 117 640 000Malta 69 804 000
Členské státy odpovídají pouze do výše svého podílu upsaného a dosud nesplaceného základního
kapitálu.
2. Přijetím nového člena se zvyšuje upsaný základní kapitál o částku odpovídající vkladu nového
člena.
3. Rada guvernérů může jednomyslně rozhodnout o zvýšení upsaného základního kapitálu.
4. Podíl na upsaném základním kapitálu nemůže být postoupen ani zastaven ani obstaven.
Článek 5
1. Členské státy splatí upsaný základní kapitál do průměrné výše 5 % částek uvedených v čl. 4
odst. 1.
2. V případě zvýšení upsaného základního kapitálu se Rada guvernérů může jednomyslně usnést
na procentu, které musí být zaplaceno, a na způsobu této platby. Platby v hotovosti se provádějí
výhradně v eurech.
3. Správní rada může požadovat splacení zbývající části upsaného základního kapitálu, pokud se
toto splacení stane nutným, aby banka mohla dostát svým závazkům.
Každý členský stát zaplatí částku úměrnou svému podílu na upisovaném základním kapitálu.C 115/252 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 6
(bývalý článek 8)
Banku spravuje a řídí Rada guvernérů, správní rada a řídící výbor.
Článek 7
(bývalý článek 9)
1. Radu guvernérů tvoří ministři určení členskými státy.
2. Rada guvernérů vydává obecné směrnice týkající se úvěrové politiky banky v souladu s cíli Unie.
Rada guvernérů dbá na provádění těchto směrnic.
3. Rada guvernérů mimo jiné:
a) rozhoduje o zvýšení upsaného základního kapitálu podle čl. 4 odst. 3 a čl. 5 odst. 2;
b) pro účely čl. 9 odst. 1 rozhoduje o zásadách finančních operací prováděných v rámci úkolů banky;
c) vykonává pravomoci uvedené v článcích 9 a 11, pokud jde o jmenování a zbavení úřadu členů
správní rady a řídícího výboru a dalších osob podle čl. 11 odst. 1 druhého pododstavce;
d) rozhoduje o poskytování finančních prostředků na investiční operace, které mají být zcela nebo
částečně prováděny mimo území členských států v souladu s čl. 16 odst. 1;
e) schvaluje výroční zprávu vypracovanou správní radou;f) schvaluje roční rozvahu, jakož i výkaz zisků a ztrát;
g) vykonává ostatní pravomoci a povinnosti svěřené tímto statutem;h) schvaluje jednací řád banky.
4. Rada guvernérů má pravomoc přijímat jednomyslně v rámci Smluv a tohoto statutu veškerá
rozhodnutí, která se týkají zastavení činnosti banky a její případné likvidace.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/253
Článek 8
(bývalý článek 10)
Nestanoví-li tento statut jinak, přijímá Rada guvernérů rozhodnutí prostou většinou svých členů. Tato
většina musí představovat alespoň 50 % upsaného základního kapitálu.
Pro dosažení kvalifikované většiny je třeba 18 hlasů a 68 % upsaného základního kapitálu.
Zdrží-li se přítomní nebo zastoupení členové hlasování, není to překážkou přijetí rozhodnutí
vyžadujících jednomyslnost.
Článek 9
(bývalý článek 11)
1. Správní rada rozhoduje o poskytování finančních prostředků, zejména ve formě úvěrů a záruk,
a o uzavírání půjček; stanoví úrokové míry poskytnutých úvěrů a provize a jiné poplatky. Na základě
rozhodnutí přijatého kvalifikovanou většinou může přenést některé své funkce na řídící výbor.
Rozhoduje o podmínkách takového přenesení a dohlíží na jeho výkon.
Správní rada dozírá na řádnou správu banky; zajišťuje, že banka je řízena v souladu s ustanoveními
Smluv a tohoto statutu, jakož i s obecnými směrnicemi vydanými Radou guvernérů.
Na konci účetního období je povinna podat Radě guvernérů zprávu a po schválení ji uveřejnit.
2. Správní rada je složena z 28 řádných členů a 18 zastupujících členů.
Řádné členy jmenuje na dobu pěti let Rada guvernérů, přičemž každý členský stát nominuje jednoho
řádného člena a jeden řádný člen je nominován Komisí.
Zastupující členy jmenuje na dobu pěti let Rada guvernérů takto:
— dva zastupující členy nominované Spolkovou republikou Německo,
— dva zastupující členy nominované Francouzskou republikou,
— dva zastupující členy nominované Italskou republikou,
— dva zastupující členy nominované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska,
— jednoho zastupujícího člena nominovaného vzájemnou dohodou Španělského království
a Portugalské republiky,C 115/254 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
— jednoho zastupujícího člena nominovaného vzájemnou dohodou Belgického království,
Lucemburského velkovévodství a Nizozemského království,
— dva zastupující členy nominované vzájemnou dohodou Dánského království, Řecké republiky,
Irska a Rumunska,
— dva zastupující členy nominované vzájemnou dohodou Estonské republiky, Lotyšské republiky,
Litevské republiky, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království,
— tři zastupující členy nominované vzájemnou dohodou Bulharské republiky, České republiky,
Kyperské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko
a Slovenské republiky,
— jednoho zastupujícího člena nominovaného Komisí.
Správní rada kooptuje šest odborníků bez hlasovacího práva: tři z nich jako řádné členy a tři jako
zastupující členy.
Řádní i zastupující členové mohou být jmenováni opakovaně.
Jednací řád stanoví pravidla pro účast na schů zích správní rady a pravidla týkající se zastupujících členů
a kooptovaných odborníků.
Předseda, nebo v jeho nepřítomnosti jeden z místopředsedů řídícího výboru, předsedá schů zi správní
rady, av šak neúčastní se hlasování.
Členové správní rady jsou vybíráni z osob, které poskytují veškeré záruky způsobilosti a nezávislosti;
odpovídají pouze bance.
3. Odvolat řádného člena správní rady může Rada guvernérů rozhodnutím přijatým
kvalifikovanou většinou, a to pouze v případě, že již nesplňuje podmínky nutné k výkonu funkce.
Neschválení výroční zprávy vede k odstoupení správní rady.
4. Uvolní-li se místo v důsledku smrti, individuálního nebo kolektivního odstoupení anebo
odvolání, bude místo znovu obsazeno podle pravidel stanovených v odstavci 2. Kromě celkové
obměny se uvolněná místa obsazují na zbytek funkčního období.
5. Rada guvernérů stanoví odměny členům správní rady. Určí, jaká činnost je neslučitelná
s funkcemi řádného nebo zastupujícího člena.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/255
Článek 10
(bývalý článek 12)
1. Každý řádný člen má ve správní radě jeden hlas. Své hlasovací právo může bez omezení
delegovat způsobem uvedeným v jednacím řádu banky.
2. Nestanoví-li tento statut jinak, přijímá správní rada rozhodnutí nejméně třetinou svých členů
s hlasovacím právem, kte ří představují alespoň 50 % upsaného základního kapitálu. Pro dosažení
kvalifikované většiny je třeba 18 hlasů a 68 % upsaného základního kapitálu. Jednací řád banky určuje
kvórum nutné k platnosti usnesení správní rady.
Článek 11
(bývalý článek 13)
1. Řídící výbor se skládá z předsedy a osmi místopředsedů jmenovaných Radou guvernérů na
návrh správní rady na dobu šesti let. Mohou být jmenováni opakovaně.
Rada guvernérů může jednomyslným rozhodnutím změnit počet členů řídícího výboru.
2. Rada guvernérů může kvalifikovanou většinou na návrh správní rady přijatý rovněž
kvalifikovanou většinou rozhodnout o odvolání člena řídícího výboru.
3. Řídící výbor zajišťuje pod dohledem předsedy a pod kontrolou správní rady vedení běžných
obchodů banky.
Připravuje rozhodnutí správní rady, zejména pokud jde o uzavírání půjček a poskytování finančních
prostředků, zejména ve formě úvěrů a záruk; zajišťuje provádění těchto rozhodnutí.
4. Řídící výbor přijímá svá stanoviska k návrhům na uzavř ení půjček nebo poskytnutí finančních
prostředků, zejména ve formě úvěrů a záruk, většinou hlasů.
5. Rada guvernérů určuje odměnu členů řídícího výboru a stanoví, jaké činnosti jsou neslučitelné
s jejich funkcí.
6. Předseda, v případě jeho nepřítomnosti jeden z místopředsedů, zastupuje banku v soudních
i mimosoudních věcech.
7. Zaměstnanci banky jsou podřízeni předsedovi. Předseda je přijímá a propouští. Při výběru
zaměstnanců je povinen přihlížet nejen k osobním schopnostem a odborné kvalifikaci, ale
i k spravedlivému zastoupení státních příslušníků členských států. Jednací řád určí subjekt příslušný
k přijímání předpisů týkajících se zaměstnanců.C 115/256 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
8. Řídící výbor a zaměstnanci banky odpovídají pouze bance a vykonávají své funkce zcela
nezávisle.
Článek 12
(bývalý článek 14)
1. Výbor složený ze šesti členů jmenovaných Radou guvernérů na základě jejich způsobilosti
prověřuje, zda činnosti banky odpovídají nejlepší bankovní praxi, a odpovídá za audit jejího účetnictví.
2. Výbor uvedený v odstavci 1 každoročně prověřuje, zda jsou operace a účetnictví banky řádně
vedeny. Za tímto účelem ověřuje, zda byly operace banky provedeny v souladu s požadavky a postupy
stanovenými tímto statutem a jednacím řádem.
3. Výbor uvedený v odstavci 1 potvrzuje, že finanční výkazy a jiné finanční informace obsažené
v roční účetní závěrce sestavené správní radou poskytují věrný obraz finanční situace banky, pokud jdeo její aktiva a pasiva, a výsledků jejích operací a hotovostních tok ůza dané účetní období.
4. Jednací řád stanoví požadovanou kvalifikaci členů výboru uvedeného v odstavci 1 a podmínky
jeho činnosti.
Článek 13
(bývalý článek 15)
Banka jedná s každým členským státem prostřednictvím orgánu, který tento stát určí. Při provádění
finančních operací se obrací na národní centrální banku příslušného členského státu nebo na jiné
finanční orgány, které tento stát schválil.
Článek 14
(bývalý článek 16)
1. Banka spolupracuje se všemi mezinárodními organizacemi, jež vyvíjejí činnost v obdobných
oblastech.
2. Banka naváže veškerá spojení potřebná pro spolupráci s bankovními a finančními orgány zemí,
ve kterých provádí své operace.
Článek 15
(bývalý článek 17)
Nažádost některého členského státu nebo Komise anebo z úřední povinnosti Rada guvernérů vykládá
nebo doplňuje směrnice, které vydala na základě článku 7 tohoto statutu, a to za podmínek, za jakýchbyly přijaty.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/257
Článek 16
(bývalý článek 18)
1. V rámci úkolů vytyčených v článku 309 Smlouvy o fungování Evropské unie poskytuje banka
finanční prostředky, zejména ve formě úvěrů a záruk, svým členům nebo podnikům soukromého či
veřejného práva na investice, které mají být uskutečněny na území členských států, pokud prostředky
z jiných zdrojů nejsou za přiměřených podmínek dosažitelné.
Nicméně rozhodnutím Rady guvernérů kvalifikovanou většinou na návrh správní rady může banka
poskytnout finanční prostředky na investice, které mají být uskutečněny zcela nebo zčásti mimo územíčlenských států.
2. Jestliže je to možné, je poskytnutí půjčky vázáno podmínkou, že současně bude použito též
jiných prostředků financování.
3. Jestliže půjčka nebyla poskytnuta členskému státu, ale jinému podniku nebo samosprávnému
celku, podmíní banka poskytnutí této půjčky buď zárukou členského státu, na jehož území bude
investice uskutečněna, nebo jinými dostatečnými zárukami nebo finanční silou dlužníka.
Kromě toho stanoví správní rada kvalifikovanou většinou, v souladu se zásadami stanovenými Radou
guvernérů podle čl. 7 odst. 3 písm. b) a vyžaduje-li to provádění operace podle článku 309 Smlouvy
o fungování Evropské unie, podmínky jakékoli finanční operace, která představuje specifický profilrizika, a je tedy považována za zvláštní činnost.
4. Banka může poskytnout záruku na půjčky uzavř ené podniky soukromého či veřejného práva
anebo samosprávnými celky k provedení operací uvedených v článku 309 Smlouvy o fungování
Evropské unie.
5. Úhrnná částka nesplacených úvěrů a záruk poskytnutých bankou nesmí převýšit 250 % částky
úhrnu upsaného základního kapitálu, rezervních fondů, nerozdělených rezerv a kladného zůstatkuúčtu zisků a ztrát. Druhá uvedená úhrnná částka se sníží o částku rovnající se upsané částce, a to
i nesplacené, na jakoukoli majetkovou účast banky.
Bankou vyplacená částka majetkové účasti nesmí nikdy převýšit částku odpovídající úhrnu splaceného
upsaného základního kapitálu, rezervních fondů, nerozdělených rezerv a kladného zůstatku účtu ziskůa ztrát.
Jako výjimka mají zvláštní činnosti banky, o nichž rozhodla Rada guvernérů a správní rada podle
odstavce 3, zvlášť přidělené rezervní fondy.
Tento odstavec se rovněž vztahuje na konsolidované účetnictví banky.
6. Banka se zajišťuje proti riziku změny kurzů tím,že ke smlouvám o půjčkách a zárukách připojí
doložky, které bude považovat za vhodné.C 115/258 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 17
(bývalý článek 19)
1. Úroková míra půjček a provize a jiné poplatky, které má banka poskytnout, musí být
přizpůsobovány podmínkám převládajícím na kapitálovém trhu a musí být propočítány tak, aby bankaz jejich výnosů plnila své závazky, kryla své náklady a rizika a podle článku 22 vytvořila rezervní fond.
2. Banka nepovoluje snížení úrokové míry. V případě, že snížení úrokové míry je žádoucí
vzhledem ke zvláštní povaze investice, která má být financována, může příslušný členský stát nebo
třetí strana udělit bonifikaci úroku, pokud je udělení této bonifikace slučitelné s pravidly stanovenýmivčlánku 107 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 18
(bývalý článek 20)
Při svých finančních operacích zachovává banka tyto zásady:
1. Dbá, aby její prostředky byly používány co nejúčelněji v zájmu Unie.Může poskytnout půjčky nebo záruky pouze:a) jestliže splácení úroků a umořování je kryto ziskem z podnikání, pokud jde o investice prováděné
podniky ve výrobním odvětví, anebo, v případě ostatních investic, jestliže je zajištěno závazkem,
který převzal stát, v němž se investice uskutečňuje, či jiným způsobem,
b) a jestliže provedení investice přispívá ke zvýšení obecné hospodářské produktivity a působí
příznivě k vytvo ření vnitřního trhu.
2. Nesmí nabývat žádné podíly v podnicích ani přijímat žádnou odpovědnost za jejich řízení, ledaže
by to vyžadovala ochrana jejích práv a bylo tak zajištěno splacení její pohledávky.
Avšak správní rada stanoví kvalifikovanou většinou, v souladu se zásadami stanovenými Radou
guvernérů podle čl. 7 odst. 3 písm. b) a vyžaduje-li to provádění operací podle článku 309 Smlouvy
o fungování Evropské unie, podmínky majetkové účasti v obchodním podniku, pokud je tovyžadováno k financování investice nebo programu, obvykle jako doplňku úvěru nebo záruky.
3. Může postupovat své pohledávky na kapitálovém trhu a požadovat za tím účelem od svých
dlužníků vydání dluhopisů nebo jiných cenných papírů.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/259
4. Ani banka, ani členské státy nesmí stanovovat podmínky, podle kterých by měly být částky z jejích
půjček použity na území určitého členského státu.
5. Může vázat poskytnutí půjček na podmínku, že se uskuteční mezinárodní veřejná soutěž.
6. Nefinancuje zcela ani zčásti žádnou investici, s níž nesouhlasí členský stát, na jehož území má být
tato investice uskutečněna.
7. Jako doplněk ke své úvěrové činnosti může banka poskytovat služby technické pomoci v souladu
s podmínkami, jež stanovila Rada guvernérů kvalifikovanou většinou, a v souladu s tímto statutem.
Článek 19
(bývalý článek 21)
1. Každý podnik nebo veřejnoprávní či soukromoprávní subjekt se může přímo obrátit na banku
sežádostí o financování. Žádosti mohou být bance rovněž podávány buď prostřednictvím Komise,
nebo prostřednictvím členského státu, na jehož území bude investice uskutečněna.
2. Jestliže se žádost podává prostřednictvím Komise, bude předložena k vyjádření členskému státu,
na jehož území bude investice uskutečněna. Jestliže se žádost podává prostřednictvím státu, bude
předložena k vyjádření Komisi. Jestliže žádost podává přímo podnik, bude předložena danému
členskému státu i Komisi.
Dotyčné členské státy a Komise musí podat svá vyjádření ve lhůtě dvou měsíců. Neobdrží-li v této lhůtě
vyjádření, může mít banka za to, že příslušný projekt nevyvolává námitek.
3. Správní rada rozhoduje o finančních operacích, které jí předložil řídící výbor.
4. Řídící výbor zkoumá, zda finanční operace, které mu byly předloženy, jsou v souladu s tímto
statutem, zejména s články 16 a 18. Jestliže se řídící výbor vysloví pro finanční operaci, předloží
správní radě odpovídající návrh; své kladné stanovisko může vázat na podmínky, které považuje za
podstatné. Jestliže se řídící výbor vysloví proti finanční operaci, předloží správní radě příslušné
podklady spolu se svým vyjádřením.
5. V případě záporného stanoviska řídícího výboru může správní rada poskytnout dané
financování pouze jednomyslným rozhodnutím.
6. V případě záporného stanoviska Komise může správní rada poskytnout dané financování pouze
jednomyslným rozhodnutím, přičemž člen ustanovený do své funkce na základě jmenování Komisí se
zdrží hlasování.C 115/260 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
7. V případě záporného stanoviska řídícího výboru i Komise nemůže správní rada dané
financování poskytnout.
8. Pokud musí být finanční operace související se schválenou investicí restrukturována, aby byla
chráněna práva a zájmy banky, přijme řídící výbor neprodleně naléhavá opatření, jež považuje za
nezbytná, a ihned o nich informuje správní radu.
Článek 20
(bývalý článek 22)
1. Banka si prostředky potřebné k plnění svých úkolů půjčuje na kapitálovém trhu.
2. Banka si může půjčovat na kapitálových trzích členských států v rámci právních předpisů
upravujících tyto trhy.
Příslušné orgány členského státu, na který se vztahuje výjimka ve smyslu čl. 139 odst. 1 Smlouvy
o fungování Evropské unie, mohou odmítnout souhlas jen tehdy, hrozí-li kapitálovému trhu tohotostátu vážné poruchy.
Článek 21
(bývalý článek 23)
1. Banka může použít volně použitelných prostředků, které bezprostředně nepotřebuje ke krytí
svých závazků, takto:
a) může investovat na peněžních trzích;
b) může s výhradou čl. 18 odst. 2 nakupovat a prodávat cenné papíry;
c) může provádět jakékoli jiné finanční operace, které se vztahují k předmětu její činnosti.
2. S výhradou ustanovení článku 23 provádí banka při správě svých investic jen takovou
devizovou arbitráž, kterou přímo vyžaduje uskutečňování jejích půjček nebo plnění jejích závazkůz půjček, které uzavř ela, nebo záruk, které poskytla.
3. V oblastech zmíněných v tomto článku působí banka ve shodě s příslušnými orgány nebo
národními centrálními bankami členských států.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/261
Článek 22
(bývalý článek 24)
1. Postupně bude vytvo řen rezervní fond až do výše 10 % upsaného základního kapitálu.
Odůvodňuje-li to stav závazků banky, může správní rada rozhodnout o zřízení dodatečných rezerv.
Dokud tento rezervní fond nebude plně vytvo řen, budou do něj odváděny:
a) příjmy z úroků z půjček, které banka poskytla z částek, jež mají členské státy platit podle článku 5;
b) příjmy z úroků z půjček, které banka poskytla z částek získaných splacením půjček podle
písmene a),
pokud těchto příjmů z úroků není třeba k plnění závazků nebo ke krytí nákladů banky.
2. Prostředky rezervního fondu musí být investovány tak, aby mohly být kdykoli použity
v souladu s účelem tohoto fondu.
Článek 23
(bývalý článek 25)
1. Banka je vždy oprávněna převádět pohledávky do měny členského státu, jehož měnou není
euro, aby mohla provádět finanční operace odpovídající jejímu předmětu činnosti, tak jak je stanoven
včlánku 309 Smlouvy o fungování Evropské unie s přihlédnutím k článku 21 tohoto statutu. Banka se
podle možností zdrží provádění takových převodů, má-li volné nebo uvolnitelné pohledávky v měně,kterou potřebuje.
2. Banka může směnit pohledávky, jež má v měně členského státu, jehož měnou není euro, za
prostředky v měně třetích zemí jen se souhlasem tohoto členského státu.
3. Banka může volně nakládat s částí svého splaceného základního kapitálu, jakož i s devizami
půjčenými na trzích mimo Unie.
4. Členské státy se zavazují, že dlužníkům banky dají k dispozici prostředky v cizích měnách
potřebné ke splácení jistiny a úroků z půjček poskytnutých nebo zajištěných bankou na investice, které
mají být uskutečněny na jejich území.C 115/262 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 24
(bývalý článek 26)
Jestliže některý členský stát neplní své členské povinnosti vyplývající z tohoto statutu, zejména
povinnost splatit svůj podíl, anebo povinnost zajistit splácení úroků a umořování svých půjček, může
Rada guvernérů rozhodnutím přijatým kvalifikovanou většinou zastavit poskytování půjček nebo
záruk tomuto členskému státu nebo jeho státním příslušníkům.
Toto rozhodnutí nezbavuje stát ani jeho státní příslušníky jejich povinností vůči bance.
Článek 25
(bývalý článek 27)
1. Jestliže Rada guvernérů rozhodne zastavit činnost banky, bude neprodleně ukončen veškerý
provoz s výjimkou operací nutných k řádnému použití, ochraně a zachování majetku, jakož
i k vyrovnání závazků.
2. V případě likvidace jmenuje Rada guvernérů likvidátory a vydá jim pokyny k provedení
likvidace. Dbá na zachování práv zaměstnanců.
Článek 26
(bývalý článek 28)
1. Banka požívá v každém členském státě nejširší právní způsobilost přiznávanou právnickým
osobám příslušným vnitrostátním právem; může zejména nabývat a zcizovat movitý majeteka nemovitosti a vystupovat před soudem.
2. Majetek banky nesmí být žádnou formou zabaven nebo vyvlastněn.
Článek 27
(bývalý článek 29)
Spory mezi bankou na jedné straně a jejími věřiteli, dlužníky nebo třetími stranami na druhé straně
rozhodují příslušné vnitrostátní soudy, s výhradou pravomocí přiznaných Soudnímu dvoru Evropskéunie. Banka může v kterékoli smlouvě sjednat rozhodčí řízení.
Banka si zvolí svůj obecný soud v každém členském státě. Může však v kterékoli smlouvě provést
zvláštní volbu obecného soudu.
Majetek a pohledávky banky mohou být zabaveny nebo se stát předmětem výkonu rozhodnutí pouze
na příkaz soudu.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/263
Článek 28
(bývalý článek 30)
1. Rada guvernérů může jednomyslným rozhodnutím zřídit pobočky nebo jiné subjekty s právní
subjektivitou a finanční samostatností.
2. Rada guvernérů přijme jednomyslně stanovy subjektů uvedených v odstavci 1. Stanovy určí
zejména jejich cíle, složení, základní kapitál, členy, sídlo, finanční zdroje, intervenční nástroje, pravidla
auditu a jejich vztah s orgány banky.
3. Banka je oprávněna podílet se na řízení těchto subjektů a přispívat k jejich upsanému
základnímu kapitálu do výše stanovené jednomyslným rozhodnutím Rady guvernérů.
4. Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie se vztahuje na subjekty uvedené v odstavci 1,
pokud podléhají právu Unie, členy jejich orgánů při výkonu jejich funkcí a na jejich zaměstnance, a to
za podmínek, které se vztahují na banku.
Na dividendy, kapitálové zisky nebo jiné druhy příjmů vyplývající z takových subjektů, na které mají
nárok jiní členové než Evropská unie a banka, se však nadále vztahují příslušné daňové předpisy.
5. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat v mezích níže stanovených spory týkající
se opatření přijatých orgány subjektu podléhajícího právu Unie. Kterýkoli člen takového subjektu
v tomto postavení nebo členské státy mohou podat žalobu proti těmto opatřením za podmínek
stanovených v článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie.
6. Rada guvernérů může v souladu s příslušnými vnitřními předpisy jednomyslně rozhodnout
o připuštění zaměstnanců subjektů podléhajících právu Unie do společných režimů s bankou.C 115/264 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 6)
O UMÍSTĚNÍ SÍDEL ORGÁNŮ A NĚKTERÝCH
INSTITUCÍ, SUBJEKTŮ A ÚTVARŮ EVROPSKÉ UNIE
ZÁSTUPCI VLÁD ČLENSKÝCH STÁTŮ,
S OHLEDEM načlánek 341 Smlouvy o fungování Evropské unie a článek 189 Smlouvy o založení
Evropského společenství pro atomovou energii,
MAJÍCE NA PAMĚTI A POTVRZUJÍCE rozhodnutí ze dne 8. dubna 1965, a aniž jsou dotčena rozhodnutí
o sídlech budoucích orgánů, institucí, subjektů a útvarů,
SE DOHODLI na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii, ke Smlouvě
o fungování Evropské unie a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii:
Jediný článek
a) Evropský parlament má sídlo ve Štrasburku, kde se konají plenární zasedání, která trvají
12 měsíců, včetně zasedání o rozpočtu. Doplňující plenární zasedání se konají v Bruselu. Výbory
Evropského parlamentu zasedají v Bruselu. Generální sekretariát Evropského parlamentu a jehoútvary sídlí v Lucemburku.
b) Rada má sídlo v Bruselu. Během měsíců dubna, června a října zasedá v Lucemburku.
c) Komise má sídlo v Bruselu. Útvary vyjmenované v článcích 7, 8 a 9 rozhodnutí ze dne 8. dubna
1965 sídlí v Lucemburku.
d) Soudní dvůr Evropské unie má sídlo v Lucemburku.
e) Účetní dvůr má sídlo v Lucemburku.f) Hospodářský a sociální výbor má sídlo v Bruselu.
g) Výbor regionů má sídlo v Bruselu.
h) Evropská investiční banka má sídlo v Lucemburku.i) Evropská centrální banka má sídlo ve Frankfurtu.
j) Evropský policejní úřad (Europol) má sídlo v Haagu.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/265
PROTOKOL (č. 7)
O VÝSADÁCH A IMUNITÁCH EVROPSKÉ UNIE
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
berouce v úvahu, že podle článku 343 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 191 Smlouvy
o založení Evropského společenství pro atomovou energii (ESAE) požívají Evropská unie a ESAE na
území členských států imunit a výsad nezbytných pro plnění svého poslání,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii:
KAPITOLA I
MOVITÝ A NEMOVITÝ MAJETEK, POHLEDÁVKY A OPERACE EVROPSKÉ UNIE
Článek 1
Prostory a budovy Unie jsou nedotknutelné. Jsou vyloučeny z domovních prohlídek, rekvizic, zabavení
či vyvlastnění. Majetek a pohledávky Unie se nemohou stát předmětem jakéhokoli výkonu správníhonebo soudního rozhodnutí bez zmocnění Soudního dvora.
Článek 2
Archivy Unie jsou nedotknutelné.
Článek 3
Unie, její pohledávky, příjmy a ostatní majetek jsou osvobozeny od veškerých přímých daní.
Vlády členských států přijímají, kdykoli je to možné, vhodná opatření umožňující prominutí nebo
navrácení nepřímých daní a poplatků z prodeje, které tvoří součást ceny věcí movitých nebo
nemovitostí, jestliže Unie uskuteční pro své úřední potřeby větší nákupy, jejichž cena zahrnuje daně
a poplatky tohoto druhu. Prováděním těchto opatření nesmí být narušena hospodářská soutěž v rámci
Unie.
Osvobození se nevztahuje na daně, dávky a poplatky představující pouze odměnu za veřejně prospěšné
služby.C 115/266 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 4
Unie je osvobozena od veškerých cel, zákazů a omezení při dovozu a vývozu, pokud jde o předměty
určené pro její úřední potřebu; takto dovezené předměty nebudou zcizeny úplatně ani bezúplatně na
území země, na něž budou dovezeny, jinak než za podmínek schválených vládou příslušné země.
Unie je rovněž osvobozena od veškerých cel a od zákazu a omezení při dovozu a vývozu svých
publikací.
KAPITOLA II
KOMUNIKACE A PRŮKAZY
Článek 5
(bývalý článek 6)
Orgány Unie požívají pro svou úřední komunikaci a předávání veškerých dokumentů na území všech
členských států stejného zacházení, jaké daný stát přiznává diplomatickým zastoupením.
Úřední korespondence a jiná úřední komunikace orgánů Unie nepodléhá cenzuře.
Článek 6
(bývalý článek 7)
Předsedové orgánů Unie mohou vydávat členům a zaměstnancům orgánů Unie průkazy, jejichž formu
stanoví Rada prostou většinou a jež úřady členských států uznávají za platné cestovní doklady. Tyto
průkazy jsou vydávány úředníkům a jiným zaměstnancům za podmínek stanovených služebním
a pracovním řádem Unie.
Komise může uzavřít dohody umožňující uznávat tyto průkazy za platné cestovní doklady na území
třetích zemí.
KAPITOLA III
ČLENOVÉ EVROPSKÉHO PARLAMENTU
Článek 7
(bývalý článek 8)
Volný pohyb členů Evropského parlamentu, kte ří jedou na místo zasedání Evropského parlamentu
nebo se z něj vracejí, nepodléhá žádným omezením správní či jiné povahy.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/267
Členům Evropského parlamentu při celním odbavení a při devizové kontrole:
a) přiznává jejich vlastní vláda stejné výhody, jaké přiznává vyšším úředníkům pohybujícím se
v zahraničí při plnění dočasného úředního poslání,
b) přiznávají vlády ostatních členských států stejné výhody, jaké přiznávají zástupcům zahraničních
vlád při plnění dočasného úředního poslání.
Článek 8
(bývalý článek 9)
Členové Evropského parlamentu nemohou být vyšetřováni, zadrženi nebo stíháni pro své názory či
hlasování během výkonu své funkce.
Článek 9
(bývalý článek 10)
V průběhu zasedání Evropského parlamentu jeho členové:
a) na území vlastního státu požívají imunit přiznávaných členům parlamentu vlastního státu,
b) na území všech ostatních členských států nemohou být zadrženi ani soudně stíháni.
Jsou chráněni imunitou rovněž během cesty na místo zasedání Evropského parlamentu a při návratu
z něj.
Imunity se nelze dovolávat v případě přistižení při činu; Evropský parlament je oprávněn svého člena
imunity zbavit.
KAPITOLA IV
ZÁSTUPCI ČLENSKÝCH STÁTŮ ÚČASTNÍCÍ SE ČINNOSTI ORGÁNŮ
EVROPSKÉ UNIE
Článek 10
(bývalý článek 11)
Zástupci členských států, kteří se účastní činnosti orgánů Unie, jejich poradci a techničtí experti
požívají po dobu výkonu své činnosti a během cest na místo zasedání nebo při návratu z něj obvyklých
výsad, imunit a výhod.
Tento článek se vztahuje rovněž načleny poradních orgánů Unie.C 115/268 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
KAPITOLA V
ÚŘEDNÍCI A JINÍ ZAMĚSTNANCI EVROPSKÉ UNIE
Článek 11
(bývalý článek 12)
Na území všech členských států úředníci a jiní zaměstnanci Unie bez ohledu na svou státní příslušnost:
a) jsou vyňati z pravomoci soudů pro úkony spojené s výkonem jejich funkce, včetně ústních
a písemných projevů, s výhradou použití ustanovení smluv jednak o pravidlech určujících
odpovědnost úředníků a jiných zaměstnanců vůči Unii a jednak o příslušnosti Soudního dvora
Evropské unie rozhodovat spory mezi Unií a jejich úředníky a jinými zaměstnanci. Této imunitypožívají i po ukončení své funkce,
b) nepodléhají oni ani jejich manželé či manželky a jimi vyživovaní rodinní příslušníci předpisům
omezujícím přistěhovalectví a určujícím náležitosti přihlašování cizinců,
c) požívají v oblasti měnových a devizových předpisů výhod přiznávaných obvykle zaměstnancům
mezinárodních organizací,
d) požívají práva bezcelně dovážet bytové zařízení a jiné věci osobní potřeby v souvislosti s prvním
nástupem do funkce v dané zemi a práva bezcelně zpětně vyvézt bytové zařízení a jiné věci osobní
potřeby při ukončení výkonu funkce v dané zemi, v obou případech s výhradou podmínekpovažovaných za nezbytné vládou země, v níž je toto právo uplatňováno,
e) požívají práva bezcelně dovézt automobil pro svou osobní potřebu, který získali v zemi svého
posledního pobytu nebo v zemi, jejímiž jsou státními příslušníky, za podmínek daného vnitřního
trhu, a bezcelně zpětně vyvézt automobil, s výhradou podmínek považovaných za nezbytné
vládou země, v níž je toto právo uplatňováno.
Článek 12
(bývalý článek 13)
Platy, mzdy a služební požitky, které poskytuje Unie svým úředníkům a jiným zaměstnancům,
podléhají dani ve prospěch Unie, jejíž podmínky a způsob vybírání stanoví Evropský parlament a Rada
řádným legislativním postupem a po konzultaci s dotčenými orgány formou nařízení.
Úředníci a jiní zaměstnanci jsou osvobozeni od vnitrostátních daní z platů, mezd a požitků, které jim
poskytuje Unie.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/269
Článek 13
(bývalý článek 14)
S úředníky a jinými zaměstnanci Unie, kteří si výlučně z důvodů výkonu svých funkcí ve službách Unie
zřizují bydliště na území členského státu jiného, než jehož jsou daňovými rezidenty, je pro účely
vybírání daní z příjmu, z majetku a dědické daně a dodržování smluv o zamezení dvojího zdanění,
uzavř ených mezi členskými zeměmi Unie, zacházeno jak ve státě, v němž pobývají, tak ve státě, jehož
jsou daňovými rezidenty, tak, jako by si zachovali své původní bydliště v posledně jmenovaném státě,
je-li tento stát členem Unie. Toto ustanovení se vztahuje rovněž na manžela nebo manželku, pokud
nevykonává vlastní profesionální činnost, a na děti vyživované osobami uvedenými v tomto článku
a v jejich péči.
Movitý majetek ve vlastnictví osob uvedených v předchozím pododstavci, který se nachází na území
státu pobytu, je osvobozen od dědické daně v tomto státě; pro stanovení této daně je tento majetek
posuzován, jako by se nacházel ve státě, jehož jsou tyto osoby daňovými rezidenty, s výhradou práv
třetích zemí a případného použití ustanovení mezinárodních smluv o zamezení dvojího zdanění.
Při použití ustanovení tohoto článku se nepřihlíží k bydlišti získanému výlučně k výkonu funkcí ve
službách jiných mezinárodních organizací.
Článek 14
(bývalý článek 15)
Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem a po konzultaci s dotčenými orgány
rozhodují formou nařízení o stanovení systému sociálních dávek příslušejících úředníkům a jiným
zaměstnancům Unie.
Článek 15
(bývalý článek 16)
Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem a po konzultaci s ostatními zúčastněnými
orgány určí formou nařízení kategorie úředníků a jiných zaměstnanců Unie, na které se použijí všechna
nebo některá ustanovení článku 11, čl. 12 druhého pododstavce a článku 13.
Jména, funkce a adresy úředníků a jiných zaměstnanců zařazených do jednotlivých kategorií jsou
pravidelně sdělovány vládám členských států.C 115/270 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
KAPITOLA VI
VÝSADY A IMUNITY ZASTOUPENÍ TŘETÍCH ZEMÍ POVĚŘENÝCH
U EVROPSKÉ UNIE
Článek 16
(bývalý článek 17)
Členský stát, na jehož území se nachází sídlo Unie, přiznává zastoupením třetích zemí pověřeným
u Unie obvyklé diplomatické imunity a výsady.
KAPITOLA VII
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
(bývalý článek 18)
Výsady, imunity a výhody jsou přiznávány úředníkům a jiným zaměstnancům Unie výhradně v zájmu
Unie.
Každý orgán Unie je povinen zbavit úředníka nebo jiného zaměstnance imunity ve všech případech,
kdy podle jeho názoru zrušení této imunity není v rozporu se zájmy Unie.
Článek 18
(bývalý článek 19)
Při uplatňování tohoto protokolu jednají orgány Unie ve vzájemné shodě s odpovědnými úřady
příslušných členských států.
Článek 19
(bývalý článek 20)
Články 11 až 14 a článek 17 se vztahují na členy Komise.
Článek 20
(bývalý článek 21)
Články 11 až 14 a článek 17 se vztahují na soudce, generální advokáty, vedoucí soudní kanceláře
a pomocné zpravodaje při Soudním dvoru Evropské unie, aniž je dotčen článek 3 Protokolu o statutu
Soudního dvora Evropské unie týkající se vynětí soudců a generálních advokátů z pravomoci soudů.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/271
Článek 21
(bývalý článek 22)
Tento protokol se vztahuje rovněž na Evropskou investiční banku, na členy jejích orgánů, její
zaměstnance a zástupce členských států, kteří se účastní její činnosti; ustanovení protokolu o statutu
této banky tím nejsou dotčena.
Evropská investiční banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a obdobných poplatků v souvislosti
se zvýšením svého základního kapitálu a od různých formalit, které jsou s tím spojeny ve státě, najehož území se nachází její sídlo. Rovněž její rozpuštění či likvidace nepodléhá poplatkům. Kromě toho
činnost banky a jejích orgánů vykonávaná na základě statutu nepodléhá dani z obratu.
Článek 22
(bývalý článek 23)
Tento protokol se rovněž vztahuje na Evropskou centrální banku, na členy jejích orgánů a na její
zaměstnance, aniž jsou dotčena ustanovení Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank
a Evropské centrální banky.
Evropská centrální banka je rovněž osvobozena od veškerých daní a jiných poplatků v souvislosti se
zvýšením jejího základního kapitálu a veškerých formalit, které s tím jsou spojeny ve státě, v němž má
sídlo. Činnost Evropské centrální banky a jejích orgánů vykonávaná v souladu se statutem Evropského
systému centrálních bank a Evropské centrální banky nepodléhá dani z obratu.C 115/272 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 8)
KČL. 6 ODST. 2 SMLOUVY O EVROPSKÉ UNII
O PŘISTOUPENÍ UNIE K EVROPSKÉ ÚMLUVĚ
O OCHRANĚ LIDSKÝCH PRÁV A ZÁKLADNÍCH
SVOBOD
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
Dohoda o přistoupení Unie k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen
„Evropská úmluva“) podle čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii musí odrážet nezbytnost zachování
specifických rysů Unie a práva Unie, zejména pokud jde o:
a) zvláštní úpravu případné účasti Unie v kontrolních orgánech Evropské úmluvy;b) mechanismy nezbytné k zajištění toho, aby žaloby podané jinými než členskými státy a žaloby
podané fyzickými osobami byly správně podávány podle případu proti členským státům nebo
Unii.
Článek 2
Dohoda uvedená v článku 1 zajistí, aby se přistoupení nedotklo působnosti Unie ani pravomocí jejích
orgánů. Zajistí, aby se žádné z jejích ustanovení nedotýkalo zvláštního postavení členských států ve
vztahu k Evropské úmluvě, zejména k jejím protokolům, opatřením přijatým členskými státy odchylně
od Evropské úmluvy v souladu s jejím článkem 15 a výhradám členských států k Evropské úmluvě, jež
byly formulovány v souladu s jejím článkem 57.
Článek 3
Žádné ustanovení dohody uvedené v článku 1 se nedotkne článku 344 Smlouvy o fungování Evropské
unie.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/273
PROTOKOL (č. 9)
O ROZHODNUTÍ RADY, KTERÝM SE PROVÁDÍ ČL. 16
ODST. 4 SMLOUVY O EVROPSKÉ UNII A ČL. 238
ODST. 2 SMLOUVY O FUNGOVÁNÍ EVROPSKÉ UNIE
JEDNAK MEZI 1. LISTOPADEM 2014 A 31. BŘEZNEM
2017 A JEDNAK OD 1. DUBNA 2017
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
MAJÍCE NA PAMĚTI zásadní význam, který při schvalování Lisabonské smlouvy měla dohoda
o rozhodnutí Rady provádějícím čl. 16 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii a čl. 23 odst. 2 Smlouvy
o fungování Evropské unie jednak mezi 1. listopadem 2014 a 31. březnem 2017 a jednak od 1. dubna2017 (dále jen „rozhodnutí“),
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Jediný článek
Předtím než Rada přezkoumá jakýkoliv návrh, jehož cílem by byla buď změna či zrušení rozhodnutí
nebo jakéhokoliv jeho ustanovení, nebo nepřímá změna jeho oblasti působnosti nebo smyslu
prostřednictvím změny jiného právního aktu Unie, Evropská rada tento návrh předběžně projedná,
přičemž rozhoduje konsensem podle čl. 15 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii.C 115/274 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 10)
O STÁLÉ STRUKTUROVANÉ SPOLUPRÁCI
STANOVENÉ ČLÁNKEM 42 SMLOUVY O EVROPSKÉ
UNII
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
S OHLEDEM načl. 42 odst. 6 a článek 46 Smlouvy o Evropské unii,
MAJÍCE NA PAMĚTI ,že Unie vede společnou zahraniční a bezpečnostní politiku založenou na stále se
zvyšující konvergenci činností členských států,
MAJÍCE NA PAMĚTI ,že společná bezpečnostní a obranná politika je nedílnou součástí společné
zahraniční a bezpečnostní politiky; že zajišťuje Unii operativní schopnost, která se opírá o civilní
a vojenské prostředky; že je Unie může použít pro mise uvedené v článku 43 Smlouvy o Evropské unii
vedené mimo území Unie k udržení míru, předcházení konfliktům a posílení mezinárodní bezpečnosti
v souladu se zásadami Charty Organizace spojených národů; že plnění těchto úkolů je založeno na
využití vojenských schopností poskytnutých členskými státy v souladu se zásadou „jednoho souboru
sil“,
MAJÍCE NA PAMĚTI ,že společná bezpečnostní a obranná politika Unie se nedotýká zvláštní povahy
bezpečnostní a obranné politiky některých členských států,
MAJÍCE NA PAMĚTI ,že společná bezpečnostní a obranná politika Unie uznává závazky vyplývající ze
Severoatlantické smlouvy těch členských států, které uskutečňují svou společnou obranu v rámci
Organizace Severoatlantické smlouvy, jež zůstává základem kolektivní obrany svých členů a je
v souladu se společnou bezpečnostní a obrannou politikou vytvořenou v tomto rámci,
PŘESVĚDČENY O TOM ,že výraznější úloha Unie v oblasti bezpečnosti a obrany přispěje k vitalitě
obnovené Atlantické aliance v souladu s ujednáními „Berlín plus“,
ODHODLÁNY zajistit, aby Unie byla schopná plně převzít odpovědnosti, které pro ni vyplývají
v mezinárodním společenství,
UZNÁVAJÍCE ,že Organizace spojených národů může Unii požádat o pomoc při provádění naléhavých
misí uskutečňovaných podle kapitol VI a VII Charty Organizace spojených národů,
UZNÁVAJÍCE ,že posílení bezpečnostní a obranné politiky si vyžádá úsilí členských států v oblasti
schopností,
VĚDOMY SI TOHO ,že vkročení do nové etapy ve vývoji evropské bezpečnostní a obranné politiky
předpokládá odhodlané úsilí dotčených členských států,
MAJÍCE NA PAMĚTI důležitost toho, aby byl vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní
politiku plně zapojen do jednání týkajících se stálé strukturované spolupráce,9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/275
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
Stálá strukturovaná spolupráce podle čl. 42 odst. 6 Smlouvy o Evropské unii je otevřena každému
členskému státu, který se zaváže ode dne vstupu Lisabonské smlouvy v platnost:
a) postupovat intenzivněji k rozvoji svých obranných schopností prostřednictvím rozvoje svého
vnitrostátního příspěvku a případné účasti v mnohonárodních silách, v hlavních evropskýchprogramech pro výbavu a v činnosti agentury pro oblast rozvoje obranných schopností, výzkumu,
pořizování a vyzbrojování (Evropská obranná agentura); a
b) mít nejpozději do roku 2010 schopnosti poskytnout, buď na vnitrostátní úrovni, nebo coby
součást mnohonárodních skupin sil, bojové jednotky určené pro plánované mise, strukturované
na taktické úrovni jako bojová seskupení, s podpůrnými prvky včetně dopravy a logistiky, které
jsou během 5 až 30 dnů schopny provádět mise uvedené v článku 43 Smlouvy o Evropské unii,
zejména v reakci na žádost Organizace spojených národů, a které mohou být drženy po úvodní
dobu 30 dnů, jež může být prodloužena až na nejméně 120 dnů.
Článek 2
Členské státy účastnící se stálé strukturované spolupráce se k dosažení cílů uvedených v článku 1
zavazují:
a) spolupracovat od vstupu Lisabonské smlouvy v platnost za účelem dosažení schválených cílů
týkajících se úrovně investičních výdaj ůna obranné vybavení a pravidelně tyto cíle přezkoumávat
s ohledem na bezpečnostní situaci a mezinárodní odpovědnosti Unie;
b) vzájemně v co největší míře slaďovat obranná zařízení, zejména harmonizací identifikace svých
vojenských potřeb, sdružováním a případně specializací svých obranných prostředků a schopností
a podporou spolupráce v oblasti výcviku a logistiky;
c) přijímat konkrétní opatření k posílení disponibility, interoperability, flexibility a schopnosti
nasazení svých sil, zejména určením společných cílů týkajících se rozmístění sil, včetně
případného přezkumu svých vnitrostátních rozhodovacích postupů;
d) spolupracovat na zajištění toho, že přijímají nezbytná opatření pro nápravu, a to i prostřednictvím
mnohonárodního přístupu a aniž jsou dotčeny takové závazky v rámci Organizace
Severoatlantické smlouvy, nedostatků zjištěných v rámci „Mechanismu pro rozvoj schopností“;C 115/276 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
e) případně se účastnit vývoje hlavních společných nebo evropských programů pro výbavu v rámci
Evropské obranné agentury.
Článek 3
Evropská obranná agentura přispívá k pravidelnému hodnocení příspěvků zúčastněných členských
států v oblasti schopností, zejména příspěvků učiněných v souladu s kritérii stanovenými mimo jiné na
základě článku 2, a podává o nich nejméně jednou ročně zprávu. Hodnocení může sloužit jako základ
pro doporučení a rozhodnutí Rady přijímaná podle článku 46 Smlouvy o Evropské unii.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/277
PROTOKOL (č. 11)
KČLÁNKU 42 SMLOUVY O EVROPSKÉ UNII
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
BEROUCE V ÚVAHU potřebu provádět ustanovení čl. 42 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii v plném
rozsahu,
BEROUCE V ÚVAHU ,že politika Unie v souladu s článkem 42 se nedotýká zvláštní povahy bezpečnostní
a obranné politiky některých členských států a uznává závazky některých členských států
uskutečňujících svou společnou bezpečnost prostřednictvím Organizace Severoatlantické smlouvy
(NATO), které vyplývají ze Severoatlantické smlouvy a které jsou v souladu se společnou bezpečnostnía obrannou politikou vytvo řenou v tomto rámci,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Evropská unie vypracuje společně se Západoevropskou unií pravidla pro posílení vzájemné spolupráce.C 115/278 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 12)
O POSTUPU PŘI NADMĚRNÉM SCHODKU
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI stanovit způsoby, jak postupovat při nadměrném schodku uvedeném v článku 126 Smlouvy
o fungování Evropské unie,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
Referenční hodnoty uvedené v čl. 126 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie jsou:
— 3 % pro poměr plánovaného nebo skutečného schodku veřejných financí k hrubému domácímu
produktu v tržních cenách,
— 60 % pro poměr veřejného dluhu k hrubému domácímu produktu v tržních cenách.
Článek 2
Včlánku 126 uvedené smlouvy a v tomto protokolu se:
— výrazem „veřejný“ rozumí vztahující se k veřejné správě, tj. k ústřední vládě, regionálním nebo
místním orgánům nebo fondům sociálního zabezpečení s výjimkou obchodních operací, jak jsoudefinovány v Evropském systému integrovaných hospodářských účtů,
— „schodkem“ rozumí čisté výpůjčky, jak jsou definovány v Evropském systému integrovaných
hospodářských účtů,
— „investicí“ rozumí tvorba hrubého fixního kapitálu, jak je definována v Evropském systému
integrovaných hospodářských účtů,
— „dluhem“ rozumí celkový hrubý dluh v jeho jmenovité hodnotě nesplacený na konci roku,
konsolidovaný uvnitř a mezi jednotlivými odvětvími veřejné správy, jak jsou definovány v první
odrážce.
Článek 3
Pro zajištění účinnosti postupu při nadměrném schodku odpovídají vlády členských států v rámci
tohoto postupu za schodky veřejné správy, jak je definována v čl. 2 první odrážce. Členské státy dbají9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/279
na to, aby jim postupy na úrovni vlastního státu v rozpočtové oblasti umožnily plnit jejich závazky
vyplývající ze Smluv v této oblasti. Členské státy podávají neprodleně a pravidelně zprávy Komisi
o svých předpokládaných a skutečných schodcích a o výši svých dluhů.
Článek 4
Statistické údaje potřebné pro použití tohoto protokolu poskytuje Komise.C 115/280 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 13)
O KRITÉRIÍCH KONVERGENCE
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI stanovit kritéria konvergence uvedená v článku 140 Smlouvy o fungování Evropské unie,
kterými se bude Unie řídit při rozhodování o ukončení výjimek členských států, na které se vztahuje
výjimka,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
Kritérium cenové stability, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 první odrážce Smlouvy o fungování
Evropské unie, znamená, žečlenský stát vykazuje dlouhodobě udržitelnou cenovou stabilitu
a průměrnou míru inflace měřenou v průběhu jednoho roku před provedeným šetřením, jež
nepřekračuje o více než 1,5 procentního bodu míru inflace nejvýše tří členských států, které v oblasti
cenové stability dosáhly nejlepších výsledků. Inflace se měří pomocí indexu spotřebitelských cen nasrovnatelném základě s přihlédnutím k rozdílnému vymezení pojmů v jednotlivých členských státech.
Článek 2
Kritérium stavu veřejných financí, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 druhé odrážce uvedené smlouvy,
znamená, že v době šetření se na členský stát nevztahuje rozhodnutí Rady podle čl. 126 odst. 6
uvedené smlouvy o existenci nadměrného schodku.
Článek 3
Kritérium účasti v mechanismu směnných kurzů Evropského měnového systému, jak je uvedeno
včl. 140 odst. 1 třetí odrážce uvedené smlouvy, znamená, žečlenský stát alespoň po dobu posledních
dvou let před šetřením dodržoval fluktuační rozpětí stanovené mechanismem směnných kurzů
Evropského měnového systému, aniž by byl směnný kurz vystaven silným tlakům. Zejména pak
nesměl členský stát v tomto období z vlastního podnětu devalvovat dvoustranný střední kurz své měny
vůči euru.
Článek 4
Kritérium konvergence úrokových sazeb, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 čtvrté odrážce uvedené
smlouvy, znamená, že v průběhu jednoho roku před šetřením průměrná dlouhodobá nominální
úroková sazba členského státu nepřekračovala o více než 2 procentní body úrokovou sazbu nejvýše tří9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/281
členských států, které dosáhly v oblasti cenové stability nejlepších výsledků. Úrokové sazby se zjišťují
na základě dlouhodobých státních dluhopisů nebo srovnatelných cenných papírů, s přihlédnutím
k rozdílnému vymezení pojmů v jednotlivých členských státech.
Článek 5
Statistické údaje potřebné pro použití tohoto protokolu poskytuje Komise.
Článek 6
Rada vydá na základě jednomyslného rozhodnutí na návrh Komise a po konzultaci s Evropským
parlamentem, popřípadě s Evropskou centrální bankou, a Hospodářským a finančním výborem,
vhodná pravidla podrobně upravující kritéria konvergence uvedená v článku 140 uvedené smlouvy,
která poté nahradí tento protokol.C 115/282 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 14)
O EUROSKUPINĚ
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE si usnadnit podmínky pro silnější hospodářský růst v Evropské unii a rozvinout za tímto
účelem stále užší koordinaci hospodářských politik v eurozóně,
VĚDOMY si toho, že je nezbytné stanovit zvláštní ustanovení pro posílený dialog mezi členskými státy,
jejichž měnou je euro, dokud se euro nestane měnou všech členských států Unie,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
Ministři členských států, jejichž měnou je euro, se spolu neformálně scházejí. Tato setkání se konají tak
často, jak je třeba, aby mohli diskutovat o otázkách spojených se zvláštní odpovědností, kterou sdílejív oblasti jednotné měny. Komise se setkání účastní. Evropská centrální banka je vyzvána k účasti natěch setkáních, která připravují zástupci ministrů financí členských států, jejichž měnou je euro,
a zástupci Komise.
Článek 2
Ministři členských států, jejichž měnou je euro, volí na dva a půl roku většinou hlasů těchto členských
států předsedu.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/283
PROTOKOL (č. 15)
O NĚKTERÝCH USTANOVENÍCH TÝKAJÍCÍCH SE
SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE
A SEVERNÍHO IRSKA
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
UZNÁVAJÍCE ,že Spojené království není povinno a ani se nezavázalo přijmout euro hospodářské
a měnové unie bez zvláštního rozhodnutí své vlády a parlamentu,
S OHLEDEM na to, že dne 16. října 1996 a 30. října 1997 vláda Spojeného království oznámila Radě
svůj úmysl neúčastnit se třetí etapy hospodářské a měnové unie,
SE ZŘETELEM NA zvyklost vlády Spojeného království financovat svou úvěrovou potřebu prodejem
pohledávek soukromému sektoru,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
1. Pokud Spojené království Radě neoznámí, že má v úmyslu přijmout euro, není povinno tak učinit.
2. Vzhledem k oznámení podanému Radě vládou Spojeného království dne 16. října 1996 a 30. října
1997 se na Spojené království použijí body 3 až 8 a 10.
3. Spojené království si ponechá své pravomoci v oblasti měnové politiky podle svého vnitrostátního
práva.
4. Ustanovení čl. 119 druhého pododstavce, čl. 126 odst. 1, 9 a 11, čl. 127 odst. 1 až 5,článků 128,
130, 131, 132, 133 a 138, čl. 140 odst. 3, článku 219, čl. 282 odst. 2, s výjimkou první a poslední
věty, a odst. 5 a článku 283 Smlouvy o fungování Evropské unie se nepoužijí na Spojené království.
Stejně tak se na Spojené království nepoužije čl. 121 odst. 2 uvedené smlouvy, pokud se jedná
o přijímání částí hlavních směrů hospodářských politik, které se obecně týkají eurozóny. V těchto
ustanoveních se odkazy na Unii nebo členské státy nevztahují na Spojené království a odkazy na
národní centrální banky se nevztahují na Bank of England.
5. Spojené království se snaží vyvarovat nadměrných schodků veřejných financí.
Články 143 a 144 Smlouvy o fungování Evropské unie se i nadále použijí na Spojené království.
Ustanovení čl. 134 odst. 4 a článek 142 se použijí na Spojené království, jako by šlo o stát, na který se
vztahuje výjimka.C 115/284 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
6. Hlasovací práva Spojeného království se pozastavují pro přijímání aktů Rady uvedených v článcích
vyjmenovaných v bodě 4 a v případech uvedených v čl. 139 odst. 4 prvním pododstavci Smlouvy
o fungování Evropské unie. Pro tento účel se použije čl. 139 odst. 4 druhý pododstavec uvedené
smlouvy.
Spojené království není rovněž oprávn ěno účastnit se jmenování prezidenta, viceprezidenta a dalších
členů Výkonné rady ECB podle čl. 283 odst. 2 druhého pododstavce uvedené smlouvy.
7.Články 3, 4, 6, 7, 9.2, 10.1, 10.3, 11.2, 12.1, 14, 16, 18, 19, 20, 22, 23, 26, 27, 30, 31, 32, 33, 34
a 49 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen„statut“) se nevztahují na Spojené království.
V těchto článcích uvedené odkazy na Unii nebo na členské státy se nevztahují na Spojené království
a odkazy na národní centrální banky nebo na vlastníky podílů se nevztahují na Bank of England.
Odkazy v článcích 10.3 a 30.2 statutu na „upsaný základní kapitál ECB“ se nevztahují na základní
kapitál, který upsala Bank of England.
8. Ustanovení čl. 141 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie a články 43 až 47 statutu se použijí
nezávisle na tom, zda se na některý členský stát vztahuje výjimka či nikoli, s výhradou následujících
změn:
a) v článku 43 se odkazy na úkoly ECB a EMI vztahují na úkoly, které je třeba po zavedení eura ještě
splnit na základě případného rozhodnutí Spojeného království nepřijmout euro;
b) kromě úkolů uvedených v článku 46 plní ECB poradní a pomocnou úlohu při přípravě rozhodnutí
Rady, která budou učiněna ve vztahu k Spojenému království, v souladu s bodem 9písm. a) a c) tohoto protokolu;
c) Bank of England splácí svůj upsaný základní kapitál ECB jako příspěvek na její provozní náklady,
a to na stejném základě jako národní centrální banky členských států, na něž se vztahuje výjimka.
9. Spojené království může kdykoli oznámit svůj úmysl přijmout euro. V takovém případě:a) je Spojené království oprávněno přijmout euro, pouze pokud splní nezbytné podmínky. Na žádost
Spojeného království za podmínek a při použití postupu podle čl. 140 odst. 1 a 2 Smlouvy
o fungování Evropské unie Rada rozhodne, zda Spojené království nezbytné podmínky splňuje;
b) Bank of England splatí svůj podíl na upsaném základním kapitálu, převede do ECB měnové
rezervy a přispěje do jejích rezerv na stejném základě jako národní centrální banka členského
státu, na který se přestala vztahovat výjimka;9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/285
c) Rada za podmínek a při zachování postupu podle čl. 140 odst. 3 uvedené smlouvy přijme veškerá
další rozhodnutí nezbytná k tomu, aby Spojené království mohlo přijmout euro.
Pokud Spojené království přijme v souladu s tímto bodem protokolu euro, přestanou být použitelné
body 3 až 8.
10. Aniž je dotčen článek 123 Smlouvy o fungování Evropské unie a článek 21.1 statutu, může vláda
Spojeného království zachovat svou úvěrovou strategii „Ways and Means“ u Bank of England tak
dlouho, dokud Spojené království nepřijme euro.C 115/286 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 16)
O NĚKTERÝCH USTANOVENÍCH TÝKAJÍCÍCH SE
DÁNSKA
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
BEROUCE V ÚVAHU ,že ústava Dánska obsahuje ustanovení, která mohou vyžadovat vypsání referenda
v Dánsku předtím, než tento stát odvolá svou výjimku,
S OHLEDEM na to, že dne 3. listopadu 1993 vláda Dánska oznámila Radě svůj úmysl neúčastnit se třetí
etapy hospodářské a měnové unie,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
1. Vzhledem k oznámení podanému Radě dánskou vládou dne 3. listopadu 1993 se na Dánsko
vztahuje výjimka. Na základě této výjimky se na Dánsko použijí všechny články a ustanovení Smluv
a statutu ESCB a ECB zmiňující výjimku.
2. Postup uvedený v článku 140 Smlouvy o fungování Evropské unie umožňující zrušení výjimky
může být zahájen jen na žádost Dánska.
3. V případě zrušení výjimky přestanou být ustanovení tohoto protokolu použitelná.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/287
PROTOKOL (č. 17)
O DÁNSKU
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI upravit některé zvláštní problémy týkající se Dánska,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Ustanovení článku 14 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální
banky nemají vliv na oprávnění Národní banky Dánska plnit i nadále úkoly vůči těm územímDánského království, která nejsou součástí Unie.C 115/288 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 18)
O FRANCII
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI vzít v úvahu jeden zvláštní bod týkající se Francie,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Francie si zachová výsadu měnové emise v Nové Kaledonii, Francouzské Polynésii a na Wallisu a Futuně
za podmínek stanovených jejím vnitrostátním právem a jako jediná bude oprávněna určovat paritu CFPfranku.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/289
PROTOKOL (č. 19)
O SCHENGENSKÉM ACQUIS ZAČLENĚNÉM
DO RÁMCE EVROPSKÉ UNIE
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
BEROUCE NA VĚDOMÍ ,že dohody podepsané některými členskými státy Evropské unie dne 14. června
1985 a dne 19. června 1990 v Schengenu o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích,
na ně navazující dohody a na jejich základě přijaté předpisy byly začleněny do rámce Evropské unie
Amsterodamskou smlouvou ze dne 2. října 1997,
PŘEJÍCE SI zachovat schengenské acquis, jak se vyvinulo od vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost,
a toto acquis rozvíjet, aby se přispělo k dosažení cíle poskytnout občanům Unie prostor svobody,
bezpečnosti a práva bez vnitřních hranic,
BEROUCE V ÚVAHU zvláštní postavení Dánska,
BEROUCE V ÚVAHU to,že se na Irsko a Spojené království Velké Británie a Severního Irska některá
ustanovení schengenského acquis nevztahují; že je však třeba těmto členským státům umožnit, aby
ostatní ustanovení tohoto acquis plně nebo částečně převzaly,
UZNÁVAJÍCE ,že je proto nutné využít ustanovení Smluv o užší spolupráci mezi některými členskými
státy,
BEROUCE V ÚVAHU to,že je třeba zachovat zvláštní vztah s Islandskou republikou a Norským
královstvím, kdy jsou oba tyto státy vázány ustanoveními o Severské pasové unii společně se
severskými členskými státy Evropské unie,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
Belgické království, Bulharská republika, Česká republika, Dánské království, Spolková republika
Německo, Estonská republika, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Italská
republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Lucemburské velkovévodství,Maďarská republika, Republika Malta, Nizozemské království, Rakouská republika, Polská republika,Portugalská republika, Rumunsko, Republika Slovinsko, Slovenská republika, Finská republika
aŠvédské království jsou zmocněny mezi sebou navázat posílenou spolupráci v oblastech, na něž
se vztahují ustanovení vymezená Radou, jež tvoří „schengenské acquis“. Tato spolupráce se uskutečňuje
v institucionálním a právním rámci Evropské unie, při dodržování příslušných ustanovení Smluv.C 115/290 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 2
Schengenské acquis se vztahuje na členské státy uvedené v článku 1, aniž je dotčen článek 3 aktu
o přistoupení ze dne 16. dubna 2003 a článek 4 aktu o přistoupení ze dne 25. dubna 2005. Rada
nahrazuje výkonný výbor zřízený schengenskými dohodami.
Článek 3
Účast Dánska na přijímaní opatření představujících rozvoj schengenského acquis, jakož i provádění
těchto opatření a jejich použití na Dánsko, se řídí příslušnými ustanoveními Protokolu o postavení
Dánska.
Článek 4
Irsko a Spojené království Velké Británie a Severního Irska mohou kdykoli požádat, aby se na ně
vztahovala některá nebo veškerá ustanovení tohoto acquis.
Rada o takové žádosti rozhoduje jednomyslností svých členů uvedených v článku 1 a zástupce vlády
dotyčného státu.
Článek 5
1. Návrhy a podněty navazující na schengenské acquis podléhají příslušným ustanovením Smluv.
Pokud Irsko nebo Spojené království v přiměřené lhůtě písemně neoznámí Radě, že se chtě jí účastnit,
považuje se v této souvislosti povolení podle článku 329 Smlouvy o fungování Evropské unie za
udělené členským státům uvedeným v článku 1 a rovněž Irsku nebo Spojenému království, hodlá-li se
některá z těchto zemí účastnit spolupráce v dotyčných oblastech.
2. Pokud se má v souladu s rozhodnutím podle článku 4 za to, že Irsko nebo Spojené království
učinily oznámení, mohou nicméně tyto země písemně oznámit Radě do tří měsíců, že si nepřejí se
těchto návrhů nebo podnětů účastnit. V takovém případě se Irsko ani Spojené království jejich
přijímání neúčastní. Ode dne tohoto oznámení se postup pro přijímání opatření navazujících naschengenské acquis pozastaví až do ukončení postupu uvedeného v odstavci 3 nebo 4 nebo až do doby,
kdy je uvedené oznámení kdykoli v průběhu tohoto postupu staženo.
3. Na členský stát, který učinil oznámení podle odstavce 2, se ode dne vstupu navrhovaného
opatření v platnost přestávají vztahovat všechna rozhodnutí přijatá Radou podle článku 4, a to
v rozsahu, jejž Rada považuje za nezbytný, a za podmínek stanovených rozhodnutím Rady přijatým na
návrh Komise kvalifikovanou většinou. Toto rozhodnutí se přijme podle těchto kritérií: Rada usilujeo zachování co největší míry účasti dotyčného členského státu, aniž by došlo k vážnému narušení9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/291
praktické funkčnosti jednotlivých částí schengenského acquis, a současně respektuje jejich soudržnost.
Komise předloží svůj návrh co nejdříve po oznámení podle odstavce 2. Rada rozhodne do čtyřměsíců
od předložení návrhu Komise, v případě potřeby po konání dvou návazných zasedání.
4. Pokud do konce doby čtyř měsíců Rada nepřijme rozhodnutí, může členský stát bez dalšího
prodlení požádat, aby se návrhem zabývala Evropská rada. V takovém případě přijme Evropská rada na
svém příštím zasedání na návrh Komise kvalifikovanou většinou rozhodnutí v souladu s kritériiuvedenými v odstavci 3.
5. Pokud do ukončení postupu podle odstavců 3 nebo 4 Rada nebo případně Evropská rada
nepřijmou rozhodnutí, pozastavení postupu pro přijímání opatření navazujícího na schengenské acquis
se ukončí. Pokud je uvedené opatření následně přijato, přestávají se všechna rozhodnutí přijatá Radou
podle článku 4 ode dne vstupu opatření v platnost vztahovat na dotyčný členský stát v rozsahu a za
podmínek stanovených Komisí, ledaže uvedený členský stát své oznámení podle odstavce 2 před
přijetím opatření stáhl. Komise rozhodne nejpozději ke dni tohoto přijetí. Při přijímání rozhodnutíKomise dodržuje kritéria uvedená v odstavci 3.
Článek 6
Islandská republika a Norské království se přidružují k provádění schengenského acquis a k jeho
dalšímu rozvoji. Příslušné postupy budou stanoveny v dohodě, kterou s těmito státy uzavř e Rada
rozhodující jednomyslností členských států uvedených v článku 1. Součástí této dohody jsou
ustanovení o příspěvku Islandu a Norska na finanční důsledky provádění tohoto protokolu.
Rada uzavř e jednomyslným rozhodnutím s Islandem a Norskem zvláštní dohodu, kterou se mezi
Irskem a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska na jedné straně a Islandem a Norskem
na straně druhé stanoví práva a povinnosti v oblastech, ve kterých pro tyto státy platí schengenské
acquis.
Článek 7
Při jednání o přijímání nových členských států do Evropské unie platí schengenské acquis a další
opatření, která v jeho rámci přijaly orgány, za acquis, které musí všichni kandidáti na přijetí převzít
v plném rozsahu.C 115/292 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 20)
O POUŽITÍ NĚKTERÝCH HLEDISEK ČLÁNKU 26
SMLOUVY O FUNGOVÁNÍ EVROPSKÉ UNIE
NA SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ A IRSKO
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI upravit určité otázky týkající se Spojeného království a Irska,
S OHLEDEM na to, že mezi Spojeným královstvím a Irskem existuje mnoho let zvláštní úprava cestování,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
Bez ohledu na články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakékoli jiné ustanovení Smluv,
jakékoli opatření vydané v rámci těchto smluv nebo jakoukoli mezinárodní dohodu uzavř enou Unií
nebo Unií a členskými státy s jednou nebo několika třetími zeměmi je Spojené království oprávněno
provádět na svých hranicích s jinými členskými státy kontroly osob, které chtějí vstoupit do Spojeného
království, pokud to považují za nezbytné:
a) k ověření práva na vstup do Spojeného království občanů členských států a osob na nich závislých,
které požívají práv udělených právem Unie, jakož i občanů jiných států, jimž taková práva náleží
podle dohody, kterou je Spojené království vázáno; a
b) k rozhodnutí, zda jiným osobám povolení ke vstupu do Spojeného království bude vydáno či
nikoli.
Články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo jiná ustanovení zmíněné smlouvy nebo
Smlouvy o Evropské unii nebo opatření přijatá v rámci těchto smluv se v žádném případě nedotýkají
práva Spojeného království takové kontroly zavést a provádět. Uvádí-li se v tomto článku Spojené
království, rozumí se tím i území, za jejichž zahraniční vztahy převzalo odpovědnost Spojené
království.
Článek 2
Spojené království a Irsko mohou i nadále mezi sebou upravovat pohyb osob mezi svými územími
(„společný prostor cestování“), pokud práva osob uvedených v čl. 1 prvním pododstavci písm. a) tohoto
protokolu zůstanou v plném rozsahu zachována. Článek 1 tohoto protokolu tudíž platí, pokud je9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/293
zachována tato úprava, za stejných podmínek a předpokladů jako pro Spojené království té žpro Irsko.
Články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo jiná ustanovení zmíněné smlouvy nebo
Smlouvy o Evropské unii nebo opatření přijatá v rámci těchto smluv se této úpravy nedotýkají.
Článek 3
Ostatní členské státy jsou oprávněny na svých hranicích nebo na všech místech, kde je možno vstoupit
na jejich území, provádět kontroly osob, které chtějí vstoupit na jejich území ze Spojeného království
nebo z území, za jejichž zahraniční vztahy převzalo odpovědnost Spojené království, pro tytéž účely,
jaké jsou uvedeny v článku 1 tohoto protokolu, nebo z Irska, pokud článek 1 tohoto protokolu platí
pro Irsko.
Články 26 a 77 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo jiná ustanovení zmíněné smlouvy nebo
Smlouvy o Evropské unii nebo opatření přijatá v rámci těchto smluv se nedotýkají práv ostatních
členských států takové kontroly zavést a provádět.C 115/294 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 21)
O POSTAVENÍ SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ A IRSKA
S OHLEDEM NA PROSTOR SVOBODY, BEZPEČNOSTI
A PRÁVA
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI upravit určité otázky týkající se Spojeného království a Irska,
S OHLEDEM na Protokol o použití některých hledisek článku 26 Smlouvy o fungování Evropské unie na
Spojené království a Irsko,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
S výhradou článku 3 se Spojené království a Irsko nepodílejí na přijímání opatření Rady, která jsou
navrhována podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie. K rozhodnutím Rady, která
musí být přijata jednomyslně, je nutný souhlas všech členů Rady s výjimkou zástupců vlád Spojeného
království a Irska.
Pro účely tohoto článku je kvalifikovaná většina vymezena v souladu s čl. 238 odst. 3 Smlouvy
o fungování Evropské unie.
Článek 2
Na základě článku 1 a s výhradou článků 3, 4 a 6 nejsou ustanovení části třetí hlavy V Smlouvy
o fungování Evropské unie, opatření vydaná podle uvedené hlavy, ustanovení mezinárodních smluv,které budou uzavř eny Unií podle zmíněné hlavy, a rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie, kterými
jsou taková ustanovení nebo opatření vykládána, závazná nebo použitelná pro Spojené království neboIrsko; tato ustanovení, opatření nebo rozhodnutí se nedotýkají pravomocí, práv a povinností těchto
států; tato ustanovení, opatření nebo rozhodnutí se v žádném případě nedotýkají acquis Společenství
nebo Unie, ani nejsou součástí práva Unie vztahujícího se na Spojené království a Irsko.
Článek 3
1. Spojené království nebo Irsko mohou předsedovi Rady do tří měsíců po předložení návrhu
nebo podnětu podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie písemně oznámit, že se
chtějí účastnit přijímání a používání navrženého opatření, což je jim na základě tohoto oznámení
povoleno.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/295
K rozhodnutím Rady, která musí být přijata jednomyslně, je nutný souhlas všech členů Rady
s výjimkou člena, který takové oznámení neučinil. Opatření přijaté podle tohoto odstavce je závazné
pro všechny členské státy, které se účastnily jeho přijímání.
Opatření přijatá podle článku 70 Smlouvy o fungování Evropské unie stanoví podmínky účasti
Spojeného království a Irska na hodnoceních týkajících se oblastí spadajících do části třetí
hlavy V uvedené smlouvy.
Pro účely tohoto článku je kvalifikovaná většina vymezena v souladu s čl. 238 odst. 3 Smlouvy
o fungování Evropské unie.
2. Nemůže-li být opatření podle odstavce 1 přijato v přiměřené době s účastí Spojeného království
či Irska, může Rada přijmout dané opatření podle článku 1 bez účasti Spojeného království nebo Irska.
V tomto případě se použije článek 2.
Článek 4
Spojené království nebo Irsko mohou kdykoli poté, co Rada přijme opatření podle části třetí
hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, Radě a Komisi oznámit, že si přejí toto opatření přijmout.
V tomto případě se přiměřeně použije postup podle čl. 331 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské
unie.
Článek 4a
1. Ustanovení tohoto protokolu se v případě Spojeného království a Irska vztahují rovněž na
opatření navržená nebo přijatá podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, která
mění stávající opatření, jímž jsou vázány.
2. V případech, kdy Rada na návrh Komise rozhodne, že neúčast Spojeného království nebo Irska
v pozměněné podobě stávajícího opatření způsobí neproveditelnost tohoto opatření pro další členské
státy nebo Unii, může je Rada naléhavě vyzvat k učinění oznámení podle článku 3 nebo 4. Pro účely
článku 3 začíná ode dne tohoto rozhodnutí Rady plynout další dvouměsíční doba.
Pokud po uplynutí dvouměsíční doby od rozhodnutí Rady neučiní Spojené království nebo Irsko
oznámení podle článku 3 nebo 4, stávající opatření pro ně přestává být závazné i použitelné, ledaže
dotyčný členský stát učinil oznámení podle článku 4 před vstupem pozměňujícího opatření v platnost.
Tento účinek nastává dnem vstupu pozměňujícího opatření v platnost nebo dnem uplynutídvouměsíční doby, podle toho, co nastane později.C 115/296 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Pro účely tohoto odstavce Rada po důkladném projednání dané záležitosti rozhodne kvalifikovanou
většinou svých členů zastupujících členské státy, které se účastní nebo účastnily přijetí pozměňujícího
opatření. Kvalifikovaná většina Rady je vymezena podle čl. 238 odst. 3 písm. a) Smlouvy o fungování
Evropské unie.
3. Rada může kvalifikovanou většinou na návrh Komise rozhodnout, že Spojené království nebo
Irskou ponesou případné přímé finanční důsledky, které nezbytně a nevyhnutelně nastaly z důvodu
ukončení jejich účasti na stávajícím opatření.
4. Tímto článkem není dotčen článek 4.
Článek 5
Členský stát, který není vázán opatřením přijatým podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování
Evropské unie, nenese, kromě správních výdajů orgánů, finanční důsledky tohoto opatření,
nerozhodne-li Rada jednomyslně a po konzultaci s Evropským parlamentem jinak.
Článek 6
V případech, kdy jsou Spojené království nebo Irsko podle tohoto protokolu vázány opatřením
přijatým Radou podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, platí ohledně tohoto
opatření pro dotyčný stát příslušná ustanovení Smluv.
Článek 6a
Spojené království nebo Irsko nebudou vázány pravidly stanovenými na základě článku 16 Smlouvy
o fungování Evropské unie, která se týkají zpracovávání osobních údajů členskými státy, vykonávají-li
činnosti spadající do oblasti působnosti části třetí hlavy V kapitoly 4 nebo 5 uvedené smlouvy, pokud
nejsou vázány pravidly Unie pro formy justiční spolupráce v trestních věcech nebo policejníspolupráce, v jejichž rámci musí být ustanovení stanovená na základě článku 16 dodržována.
Článek 7
Články 3, 4 a 4a se nedotýkají Protokolu o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie.
Článek 8
Irsko může Radě písemně oznámit, že si již nepřeje, aby se na ně tento protokol vztahoval. V takovém
případě platí pro Irsko běžná ustanovení Smlouvy.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/297
Článek 9
Pokud jde o Irsko, nevztahuje se tento protokol na článek 75 Smlouvy o fungování Evropské unie.C 115/298 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 22)
O POSTAVENÍ DÁNSKA
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
MAJÍCE NA PAMĚTI rozhodnutí hlav států a předsedů vlád, zasedajících v Evropské radě v Edinburghu
dne 12. prosince 1992, o určitých Dánskem vznesených problémech týkajících se Smlouvy o Evropskéunii,
VĚDOMY SI postoje Dánska k občanství Unie, hospodářské a měnové unii, obranné politice, jakož
i k oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, zakotveného v rozhodnutí z Edinburghu,
VĚDOMY SI skutečnosti, že pokračování právního režimu, který je založen na rozhodnutí z Edinburghu,
v rámci Smluv významně omezí účast Dánska na důležitých oblastech spolupráce Unie a že by bylo
v zájmu Unie zajistit integritu acquis v oblasti svobody, bezpečnosti a práva,
PŘEJÍCE SI proto stanovit právní rámec, který Dánsku umožní podílet se na přijímání opatření
navrhovaných na základě části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, a vítajíce záměrDánska této možnosti využít, až to bude v souladu s jeho ústavními požadavky možné,
BEROUCE NA VĚDOMÍ ,že Dánsko nebude bránit ostatním členským státům v rozvíjení užší spolupráce,
pokud jde o opatření, která Dánsko nezavazují,
BEROUCE V ÚVAHU článek 3 Protokolu o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
ČÁST I
Článek 1
Dánsko se neúčastní přijímání opatření Rady navrhovaných podle části třetí hlavy V Smlouvy
o fungování Evropské unie. K rozhodnutím Rady, která musí být přijata jednomyslně, je nutný souhlas
všech členů Rady s výjimkou zástupce vlády Dánska.
Pro účely tohoto článku je kvalifikovaná většina vymezena v souladu s čl. 238 odst. 3 Smlouvy
o fungování Evropské unie.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/299
Článek 2
Žádná ustanovení části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, žádná opatření přijatá podle
uvedené hlavy, žádná ustanovení mezinárodních dohod uzavřených Unií podle uvedené hlavy a žádná
rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie, kterými jsou taková ustanovení nebo opatření či jakákoli
opatření pozměněná nebo pozměnitelná podle uvedené hlavy vykládána, nejsou pro Dánsko závazná
ani použitelná; Tato ustanovení, opatření nebo rozhodnutí se v žádném případě nedotýkají pravomocí,
práv a povinností Dánska; tato ustanovení, opatření nebo rozhodnutí se nijak nedotýkají acquis
Společenství nebo Unie, ani nejsou součástí práva Unie vztahujícího se na Dánsko. Zejména akty Uniev oblasti policejní spolupráce a justiční spolupráce v trestních věcech, které byly přijaty před vstupem
Lisabonské smlouvy v platnost a které se pozměňují, jsou pro Dánsko nadále závazné a použitelné ve
stávajícím znění.
Článek 2a
Článek 2 tohoto protokolu se použije rovněž v souvislosti s těmi pravidly stanovenými na základě
článku 16 Smlouvy o fungování Evropské unie, která se týkají zpracovávání osobních údajů členskými
státy, pokud vykonávají činnosti spadající do oblasti působnosti části třetí hlavy V kapitoly 4 nebo 5
uvedené smlouvy.
Článek 3
Kromě správních výdajů orgánů nenese Dánsko finanční důsledky opatření podle článku 1.
Článek 4
1. Do šesti měsíců poté, co Rada přijala návrh nebo podnět k doplnění schengenského acquis na
základě této části, se Dánsko rozhodne, zda toto rozhodnutí Rady provede ve svém vnitrostátním
právu. Přijme-li takové rozhodnutí, zakládá povinnost podle mezinárodního práva mezi Dánskem
a ostatními členskými státy, které jsou opatřením vázány.
2. Rozhodne-li se Dánsko, že rozhodnutí Rady podle odstavce 1 neprovede, zváží ostatní členské
státy vázané tímto opatřením a Dánsko, jaká vhodná opatření mají být učiněna.
ČÁST II
Článek 5
Pokud jde o opatření přijatá Radou v oblasti čl. 26 odst. 1 a článků 42 až 46 Smlouvy o Evropské unii,
neúčastní se Dánsko vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Unie, které mají vliv na
obranu. Dánsko se proto neúčastní přijímání těchto opatření. Dánsko nebude bránit členským státůmC 115/300 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
v rozvíjení užší spolupráce v této oblasti. Dánsko není povinno přispívat na financování operativních
výdajů, které z těchto opatření vyplývají, ani dávat Unii k dispozici vojenské schopnosti.
K aktům Rady, které mají být přijaty jednomyslně, je nutný souhlas všech členů Rady s výjimkou
zástupce dánské vlády.
Pro účely tohoto článku je kvalifikovaná většina vymezena v souladu s čl. 238 odst. 3 Smlouvy
o fungování Evropské unie.
ČÁST III
Článek 6
Články 1, 2 a 3 se nepoužijí na opatření k určení těch třetích zemí, jejichž státní příslušníci při
překračování vnějších hranic členských států musí mít vízum, a na opatření o jednotném vzoru víz.
ČÁST IV
Článek 7
Dánsko může ostatním členským státům kdykoli v souladu se svými ústavními předpisy oznámit, že si
jižnepřeje zcela nebo zčásti tohoto protokolu využívat. V takovém případě bude uplatňovat Dánsko
v plném rozsahu veškerá opatření přijatá v rámci Evropské unie, která jsou v té době účinná.
Článek 8
1. Aniž je dotčen článek 7, může Dánsko ostatním členským státům kdykoli v souladu se svými
ústavními požadavky oznámit, že s účinkem od prvního dne měsíce následujícího po tomto oznámení
sestává část I protokolu z ustanovení uvedených v příloze. V takovém případě sečlánky 5 až 8
odpovídajícím způsobem přečíslují.
2. Šest měsíců po nabytí účinku oznámení podle odstavce 1 je celé schengenské acquis a opatření
přijatá k jeho doplnění, jež do té doby Dánsko zavazovala jako povinnost podle mezinárodního práva,
v Dánsku závazné jako právo Unie.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/301
PŘÍLOHA
Článek 1
S výhradou článku 3 se Dánsko nepodílí na přijímání opatření Rady navrhovaných podle části třetí hlavy V Smlouvy
o fungování Evropské unie. K aktům Rady, které musí být přijaty jednomyslně, je nutný souhlas všech členů Rady
s výjimkou zástupce dánské vlády.
Pro účely tohoto článku je kvalifikovaná většina vymezena v souladu s čl. 238 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Na základě článku 1 a s výhradou článků 3, 4 a 8 nejsou ustanovení části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie,
opatření přijatá podle uvedené hlavy, ustanovení mezinárodních smluv uzavřených Unií podle uvedené hlavy, jakož
i rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie, kterými jsou taková ustanovení nebo opatření vykládána, pro Dánsko závazná
ani použitelná. Tato ustanovení, opatření nebo rozhodnutí se v žádném případě nedotýkají pravomocí, práv a povinností
Dánska. Tato ustanovení, opatření nebo rozhodnutí se nijak nedotýkají acquis Společenství nebo Unie, ani nejsou součástí
práva Unie vztahujícího se na Dánsko.
Článek 3
1. Do tří měsíců od předložení Radě návrhu nebo podnětu podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie
může Dánsko písemně předsedovi Rady oznámit, že si přeje účastnit se přijímání a používání navrženého opatření, načež
bude Dánsko oprávněno tak učinit.
2. Nemůže-li být opatření uvedené v odstavci 1 přijato v přiměřené době s účastí Dánska, může Rada přijmout opatření
uvedené v odstavci 1 bez účasti Dánska v souladu s článkem 1. V takovém případě se použije článek 2.
Článek 4
Dánsko může kdykoli po přijetí opatření podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie Radě a Komisi
oznámit, že si přeje toto opatření přijmout. V takovém případě se přiměřeně použije postup podle čl. 331 odst. 1 uvedené
smlouvy.
Článek 5
1. Ustanovení tohoto protokolu se v případě Dánska vztahují rovněž na opatření navržená nebo přijatá podle části třetí
hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, která mění stávající opatření, jímž je vázáno.
2. V případech, kdy Rada na návrh Komise rozhodne, že neúčast Dánska v pozměněné podobě stávajícího opatření
způsobí neproveditelnost tohoto opatření pro další členské státy nebo Unii, může je Rada naléhavě vyzvat k učinění
oznámení podle článku 3 nebo 4. Pro účely článku 3 začíná ode dne tohoto rozhodnutí Rady plynout další dvouměsíční
doba.C 115/302 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Pokud po uplynutí dvouměsíční doby od rozhodnutí Rady neučiní Dánsko oznámení podle článku 3 nebo 4, stávající
opatření pro ně přestává být závazné i použitelné, ledaže učinilo oznámení podle článku 4 před vstupem pozměňujícího
opatření v platnost. Tento účinek nastává dnem vstupu pozměňujícího opatření v platnost nebo dnem uplynutí
dvouměsíční doby, podle toho, co nastane později.
Pro účely tohoto odstavce Rada po důkladném projednání dané záležitosti rozhodne kvalifikovanou většinou svých členů
zastupujících členské státy, které se účastní nebo účastnily přijetí pozměňujícího opatření. Kvalifikovaná většina Rady je
vymezena podle čl. 238 odst. 3 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie.
3. Rada může kvalifikovanou většinou na návrh Komise rozhodnout, že Dánsko ponese případné přímé finanční
důsledky, které nezbytně a nevyhnutelně nastaly z důvodu ukončení jeho účasti na stávajícím opatření.
4. Tímto článkem není dotčen článek 4.
Článek 6
1. Oznámení podle článku 4 se podá nejpozději šest měsíců po konečném přijetí opatření, pokud jde o opatření
rozvíjející schengenské acquis.
Nepodá-li Dánsko oznámení podle článků 3 nebo 4 ohledně opatření rozvíjejícího schengenské acquis, zváží členské státy
vázané tímto opatřením a Dánsko, jaká vhodná opatření mají být učiněna.
2. Oznámení podle článku 3 ohledně opatření rozvíjejícího schengenské acquis se nezvratně považuje za oznámení
podle článku 3 pro všechny další návrhy nebo podněty zaměřené na doplnění uvedeného opatření, pokud takový návrh
nebo podnět rozvíjí schengenské acquis.
Článek 7
Dánsko nebude vázáno pravidly stanovenými na základě článku 16 Smlouvy o fungování Evropské unie, která se týkají
zpracovávání osobních údajů členskými státy, vykonává-li činnosti spadající do oblasti působnosti části třetí
hlavy V kapitoly 4 nebo 5 uvedené smlouvy, pokud není vázáno pravidly Unie pro formy justiční spolupráce v trestních
věcech nebo policejní spolupráce, v jejichž rámci musí být ustanovení stanovená na základě článku 16 dodržována.
Článek 8
Pokud je v případech uvedených v této části Dánsko vázáno opatřením přijatým Radou podle části třetí hlavy V Smlouvy
o fungování Evropské unie, použijí se na Dánsko ve vztahu k tomuto opatření příslušná ustanovení Smluv.
Článek 9
Pokud není Dánsko vázáno opatřením přijatým Radou podle části třetí hlavy V Smlouvy o fungování Evropské unie, nenese
kromě správních výdajů orgánů finanční důsledky tohoto opatření, nerozhodne-li Rada jednomyslně hlasy všech svých
členů po konzultaci s Evropským parlamentem jinak.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/303
PROTOKOL (č. 23)
O VNĚJŠÍCH VZTAZÍCH ČLENSKÝCH STÁTŮ, POKUD
JDE O PŘEKRAČOVÁNÍ VNĚJŠÍCH HRANIC
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
BEROUCE V ÚVAHU potřebu členských států zajistit, kde je to potřebné ve spolupráci s třetími zeměmi,
účinnou kontrolu na svých vnějších hranicích,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Ustanovení o opatřeních ohledně překračování vnějších hranic, obsažená v čl. 77 odst. 2
písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie, se nedotýkají pravomoci členských států sjednávat
nebo uzavírat dohody se třetími zeměmi, pokud jsou v souladu s právem Unie a ostatními příslušnými
mezinárodními dohodami.C 115/304 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 24)
O POSKYTOVÁNÍ AZYLU STÁTNÍM PŘÍSLUŠNÍKŮM
ČLENSKÝCH STÁTŮ EVROPSKÉ UNIE
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
VZHLEDEM K TOMU ,že v souladu s čl. 6 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii uznává Unie práva, svobody
a zásady vyhlášené v Listině základních práv,
VZHLEDEM K TOMU ,že podle čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii tvoř í základní práva, která jsou
zaručena Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod, obecné zásady práva Unie,
VZHLEDEM K TOMU ,že Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc zajišťovat, aby Unie při výkladu
a používání čl. 6 odst. 1 a 3 Smlouvy o Evropské unii dodržovala právní předpisy;
VZHLEDEM K TOMU ,že podle článku 49 Smlouvy o Evropské unii je každý stát, který žádá o členství
v Unii, povinen dodržovat hodnoty stanovené v článku 2 Smlouvy o Evropské unii;
BEROUCE V ÚVAHU ,žečlánek 7 Smlouvy o Evropské unii vytváří mechanismus pro pozastavení určitých
práv v případě závažného a dlouhotrvajícího porušování těchto hodnot členským státem;
MAJÍCE NA PAMĚTI ,že každý státní příslušník členského státu požívá jako občan Unie zvláštního
postavení a zvláštní ochrany, které zaručují členské státy v souladu s částí druhou Smlouvy o fungování
Evropské unie;
BEROUCE V ÚVAHU ,že Smlouvy vytvářejí prostor bez vnitřních hranic a poskytují každému občanu Unie
právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států;
PŘEJÍCE SI zabránit, aby právo azylu bylo užíváno k jiným než předpokládaným účelům;
VZHLEDEM K TOMU ,že tento protokol uznává účel a cíle Ženevské úmluvy o právním postavení
uprchlíků ze dne 28. července 1951;9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/305
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Jediný článek
Se zřetelem na úroveň ochrany základních práv a svobod v členských státech Evropské unie se členské
státy navzájem považují pro veškeré právní a praktické účely spojené se záležitostmi azylu za
bezpečnou zemi původu. Žádost příslušníka členského státu o azyl může proto jiný členský stát
zvažovat nebo přijmout k dalšímu zpracování pouze v následujících případech:
a) jestliže se členský stát, jehož příslušníkem je žadatel, rozhodne poté, co vstoupí Amsterodamská
smlouva v platnost, využívaje článku 15 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod,
přijmout opatření, která se na jeho území odchylují od povinností vyplývajících z úmluvy;
b) jestliže bylo zahájeno řízení podle čl. 7 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii a Rada nebo případně
Evropská rada o něm ještě nerozhodla s ohledem na členský stát, jehož ježadatel příslušníkem;
c) jestliže Rada přijala rozhodnutí podle čl. 7 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii s ohledem na členský
stát, jehož ježadatel příslušníkem, nebo jestliže Evropská rada přijala rozhodnutí podle čl. 7
odst. 2 uvedené smlouvy s ohledem na členský stát, jehož ježadatel příslušníkem;
d) jestliže členský stát s ohledem na žádost státního příslušníka jiného členského státu o azylu
rozhodl jednostranně; v takovém případě bude Rada neprodleně informována; při zkoumání
žádosti se vychází z domněnky, žežádost je zjevně neodůvodněná, aniž je jakýmkoli způsobem
ohrožena rozhodovací pravomoc členského státu.C 115/306 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 25)
O VÝKONU SDÍLENÝCH PRAVOMOCÍ
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Jediný článek
Pokud jde o čl. 2 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie týkající se sdílených pravomocí, přijala-li
Unie v některé oblasti opatření, vztahuje se rozsah tohoto výkonu jejích pravomocí pouze na prvky,které jsou upraveny předmětným aktem Unie, a tudíž se nevztahuje na celou oblast.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/307
PROTOKOL (č. 26)
O SLUŽBÁCH OBECNÉHO ZÁJMU
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE si zdůraznit význam služeb obecného zájmu,
SE DOHODLY na následujících výkladových ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii
a ke Smlouvě o fungování Evropské unie:
Článek 1
Společné hodnoty Unie ve vztahu ke službám obecného hospodářského zájmu ve smyslu článku 14
Smlouvy o fungování Evropské unie zahrnují zejména:
— zásadní úlohu a široké rozhodovací pravomoci celostátních, regionálních a místních orgánů při
poskytování, pořizování a organizování služeb obecného hospodářského zájmu, aby tyto služby
co nejlépe odpovídaly potřebám uživatelů;
— rozmanitost různých služeb obecného hospodářského zájmu a rozdíly mezi potřebami
a preferencemi uživatelů, které mohou vzniknout v důsledku rozdílné zeměpisné, sociální nebokulturní situace;
— vysokou úroveň kvality, bezpečnosti a dostupnosti, rovné zacházení a podporu univerzálního
přístupu a práv uživatelů.
Článek 2
Ustanovení Smluv se nijak nedotýkají pravomoci členských států poskytovat, pořizovat a organizovat
nehospodářské služby obecného zájmu.C 115/308 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 27)
O VNITŘNÍM TRHU A HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽI
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
BEROUCE V ÚVAHU ,že vnitřní trh podle článku 3 Smlouvy o Evropské unii zahrnuje systém zajišťující,
aby hospodářská soutěž nebyla narušována,
SE DOHODLY ,že
za tímto účelem Unie v případě potřeby přijme opatření podle ustanovení Smluv, včetně článku 352
Smlouvy o fungování Evropské unie.
Tento protokol se připojuje ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/309
PROTOKOL (č. 28)
O HOSPODÁŘSKÉ, SOCIÁLNÍ A ÚZEMNÍ
SOUDRŽNOSTI
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘIPOMÍNAJÍCE ,žečlánek 3 Smlouvy o Evropské unii zahrnuje cíl podpory hospodářské, sociální
a územní soudržnosti a solidarity mezi členskými státy a že tato soudržnost patří mezi oblasti sdílené
pravomoci Unie podle čl. 4 odst. 2 písm. c) Smlouvy o fungování Evropské unie,
PŘIPOMÍNAJÍCE ,že ustanovení části třetí hlavy XVIII o hospodářské, sociální a územní soudržnosti ve
svém celku představují právní základ pro upevňování a další rozvíjení činnosti Unie v oblasti
hospodářské, sociální a územní soudržnosti, zejména pro vytvoření nového fondu,
PŘIPOMÍNAJÍCE ,žečlánek 177 Smlouvy o fungování Evropské unie stanoví zřízení Fondu soudržnosti,
BEROUCE NA VĚDOMÍ ,že Evropská investiční banka (EIB) půjčuje značné a stále se zvyšující částky ve
prospěch chudších regionů,
BEROUCE NA VĚDOMÍ přání dosáhnout větší pružnosti v přidělování prostředků ze strukturálních fondů,
BEROUCE NA VĚDOMÍ přání rozlišovat podíl účasti Unie na programech a projektech v určitých zemích,
BEROUCE NA VĚDOMÍ návrh věnovat v systému vlastních zdrojů více pozornosti relativnímu blahobytu
členských států,
ZNOVU POTVRZUJÍ ,že podpora hospodářské, sociální a územní soudržnosti je životně důležitá pro
celkový rozvoj a trvalý úspěch Unie,
ZNOVU POTVRZUJÍ své přesvědčení, že strukturální fondy by měly i nadále hrát významnou roli při
dosahování cílů Unie v oblasti soudržnosti,
ZNOVU POTVRZUJÍ své přesvědčení, že EIB by měla i nadále věnovat většinu svých prostředků na
podporu hospodářské, sociální a územní soudržnosti, a prohlašují, že jsou připraveny přezkoumat
kapitálové potřeby EIB, jakmile to bude pro tento účel nezbytné,
SHODUJÍ SE V TOM ,že Fond soudržnosti poskytne finanční příspěvky Unie na projekty v oblasti
životního prostředí a transevropských sítí v členských státech, jejichž HNP na hlavu je nižší, než je
90 % průměru dosahovaného v Unii, a které uskutečňují program pro splnění podmínek hospodářskékonvergence stanovených v článku 126 Smlouvy o fungování Evropské unie,C 115/310 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
VYHLAŠUJÍ svůj úmysl umožnit větší míru pružnosti v přidělování prostředků ze strukturálních fondů
pro zvláštní potřeby, které nejsou zahrnuty v rámci stávajících předpisů o strukturálních fondech,
VYHLAŠUJÍ svou ochotu rozlišovat podíl účasti Unie v rámci programů a projektů strukturálních fondů
ve snaze vyhnout se nadměrnému zvyšování rozpočtových výdaj ův méně prosperujících členských
státech,
UZNÁVAJÍ potřebu pravidelně sledovat pokrok v oblasti hospodářské, sociální a územní soudržnosti
a vyjadřují svou připravenost zabývat se veškerými nezbytnými opatřeními v této oblasti,
VYHLAŠUJÍ svůj záměr ve větší míře zohledňovat možnosti jednotlivých členských států přispívat do
systému vlastních zdrojů a svůj záměr zkoumat prostředky, které umožňují méně prosperujícím
členským státům usměrňovat regresivní prvky stávajícího systému vlastních zdrojů,
SOUHLASÍ s připojením tohoto protokolu ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování
Evropské unie.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/311
PROTOKOL (č. 29)
O SYSTÉMU VEŘEJNOPRÁVNÍHO VYSÍLÁNÍ
VČLENSKÝCH STÁTECH
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
BEROUCE V ÚVAHU ,že systém veřejnoprávního vysílání v členských zemích je přímo spjat
s demokratickými, společenskými a kulturními potřebami každé společnosti a s potřebou zachovatmediální pluralitu,
SE DOHODLY na následujících výkladových ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii
a Smlouvě o fungování Evropské unie:
Ustanovení Smluv se nedotýkají pravomocí členských států financovat veřejnoprávní vysílání, pokud je
takové financování poskytováno organizacím pro veřejnoprávní vysílání k plnění veřejných služeb, jak
jsou svěřeny, vymezeny a organizovány v každém členském státě, a pokud takové financování
neovlivňuje obchodní podmínky a hospodářskou soutěž v Unii v míře, která by byla v rozporu se
společným zájmem, přičemž se přihlíží k plnění veřejné služby.C 115/312 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 30)
O UPLATŇOVÁNÍ LISTINY ZÁKLADNÍCH PRÁV
EVROPSKÉ UNIE V POLSKU A VE SPOJENÉM
KRÁLOVSTVÍ
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
VZHLEDEM K TOMU ,že v článku 6 Smlouvy o Evropské unii Unie uznává práva, svobody a zásady
vyhlášené v Listině základních práv Evropské unie,
VZHLEDEM K TOMU ,že Listina musí být uplatňována přísně v souladu s uvedeným článkem 6
a hlavou VII Listiny,
VZHLEDEM K TOMU ,že podle uvedeného článku 6 musí být Listina uplatňována a vykládána soudy
Polska a Spojeného království přísně v souladu s vysvětleními uvedenými ve zmíněném článku,
VZHLEDEM K TOMU ,že Listina obsahuje práva i zásady,
VZHLEDEM K TOMU ,že Listina obsahuje ustanovení občanské a politické povahy i ustanovení povahy
hospodářské a sociální,
VZHLEDEM K TOMU ,že Listina potvrzuje práva, svobody a zásady uznávané Unií a tato práva
zviditelňuje, avšak netvoří nová práva nebo nové zásady,
PŘIPOMÍNAJÍCE závazky Polska a Spojeného království podle Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy
o fungování Evropské unie a podle práva Unie obecně,
BEROUCE NA VĚDOMÍ přání Polska a Spojeného království vyjasnit některé aspekty uplatňování Listiny,
PŘEJÍCE SI proto vyjasnit uplatňování Listiny ve vztahu k právním předpisům a správním postupům
Polska a Spojeného království a její soudní vymahatelnosti v Polsku a ve Spojeném království,
POTVRZUJÍCE ,že odkazy uvedené v tomto protokolu na fungování určitého ustanovení Listiny se
vžádném případě nedotýkají fungování jiných ustanovení Listiny,
POTVRZUJÍCE ,že tento protokol se nedotýká uplatňování Listiny na ostatní členské státy,
POTVRZUJÍCE ,že tento protokol se nedotýká ostatních závazků Polska a Spojeného království podle
Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a podle práva Unie obecně,9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/313
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
1. Listina nerozšiřuje možnost Soudního dvora Evropské unie ani jakéhokoliv soudu Polska či
Spojeného království shledat, že právní a správní předpisy, zvyklosti nebo postupy Polska či Spojeného
království nejsou v souladu se základními právy, svobodami nebo zásadami, které Listina potvrzuje.
2. Zejména, a aby se předešlo jakékoliv pochybnosti, nic v hlavě IV Listiny nezakládá soudně
vymahatelná práva platná v Polsku či ve Spojeném království, pokud tato práva nejsou stanovena
ve vnitrostátním právu Polska či Spojeného království.
Článek 2
Tam, kde ustanovení Listiny odkazuje na vnitrostátní právní předpisy a zvyklosti, vztahuje se toto
ustanovení na Polsko či Spojené království pouze v tom rozsahu, v jakém jsou práva nebo zásady
v dotyčném ustanovení obsažené uznávány v právních předpisech nebo zvyklostech Polska či
Spojeného království.C 115/314 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 31)
O DOVOZU ROPNÝCH PRODUKTŮ RAFINOVANÝCH
NA NIZOZEMSKÝCH ANTILÁCH DO EVROPSKÉ
UNIE
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI podrobněji upravit obchodní režim pro dovoz ropných produktů rafinovaných na
Nizozemských Antilách do Evropské unie,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
Tento protokol se vztahuje na ropné produkty čísel 27.10, 27.11, 27.12, ex 27.13 (parafín, petrolejový
vosk nebo petrolejová živice, parafínové zbytky) a 27.14 bruselské nomenklatury, pokud jsou
dováženy ke spotřebě včlenských státech.
Článek 2
Členské státy se zavazují poskytnout ropným produktům rafinovaným na Nizozemských Antilách za
podmínek stanovených tímto protokolem celní preference, které vyplývají z jejich přidružení k Unii.
Tato ustanovení nemohou být dotčena pravidly původu používanými v členských státech.
Článek 3
1. Shledá-li Komise na návrh některého členského státu nebo z vlastního podnětu, že dovoz
ropných produktů rafinovaných na Nizozemských Antilách uskutečněný v režimu podle článku 2
vyvolává na trhu jednoho nebo více členských států skutečné obtíže, rozhodne o zavedení, zvýšení
nebo znovuzavedení celních sazeb na tento dovoz danými členskými státy v míře a na dobu, která je
nezbytná k nápravě daného stavu. Takto zavedené, zvýšené nebo znovuzavedené celní sazby nesmějí
překročit celní sazby používané na tytéž produkty vůči třetím zemím.
2. Odstavec 1 lze v každém případě použít, dosáhne-li dovoz ropných produktů rafinovaných na
Nizozemských Antilách do členských států dva miliony tun ročně.
3. Komise oznámí Radě svá rozhodnutí podle odstavců 1 a 2 včetně těch, kterými se zamítá návrh
některého členského státu. Ta se jimi může zabývat na žádost některého členského státu a může vždy
rozhodnout o jejich změně nebo vrácení.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/315
Článek 4
1. Má-li některý členský stát za to, že dovoz ropných produktů rafinovaných na Nizozemských
Antilách uskutečněný přímo nebo přes jiný členský stát v režimu podle článku 2 vyvolává na jeho trhu
skutečné obtíže a že je třeba bezodkladných opatření k nápravě tohoto stavu, může z vlastního
rozhodnutí zavést na tento dovoz cla, jejichž sazby nesmějí přesáhnout celní sazby uplatňované na
tytéž produkty vůči třetím zemím. Oznámí toto rozhodnutí Komisi, která do jednoho měsíce
rozhodne, zda mohou být opatření přijatá dotyčným státem ponechána v platnosti nebo zda musí býtzměněna či zrušena. Na toto rozhodnutí Komise se použije čl. 3 odst. 3.
2. Překročí-li dovoz ropných produktů rafinovaných na Nizozemských Antilách, uskutečněný
přímo nebo přes jiný členský stát v režimu podle článku 2 do jednoho nebo více členských států
Evropské unie v kalendářním roce množství udané v příloze k tomuto protokolu, považují se opatřenípřijatá pro běžný rok zúčastněným členským státem nebo státy podle odstavce 1 za oprávněná;
Komise vezme přijatá opatření na vědomí poté, co se přesvědčí, že bylo dosaženo stanovených
množství. V tomto případě ostatní členské státy nepředloží věc Radě.
Článek 5
Rozhodne-li se Unie uplatňovat množstevní omezení na dovoz ropných produktů z jakéhokoli místa
vývozu, mohou být použita i na dovoz těchto produktů z Nizozemských Antil. V tomto případě bude
Nizozemským Antilám oproti třetím zemím zaručeno přednostní zacházení.
Článek 6
1. Rada přezkoumá ustanovení článků 2 až 5 jednomyslným rozhodnutím po konzultaci
s Evropským parlamentem a Komisí, jakmile přijme společnou definici původu pro ropné produkty zetřetích zemí a přidružených zemí nebo rozhodnutí v rámci společné obchodní politiky týkající se
dotyčných produktů nebo jakmile vytvoří společnou energetickou politiku.
2. Při takovém přezkumu musí být pro Nizozemské Antily zachovány rovnocenné výhody ve
vhodné podobě a pro množství nejméně dva a půl milionu tun ropných produktů.
3. Závazky Unie týkající se rovnocenných výhod podle odstavce 2 mohou být případně rozděleny
mezi jednotlivé země, přičemž se přihlédne k množstvím stanoveným v příloze k tomuto protokolu.C 115/316 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Článek 7
K provedení tohoto protokolu je Komise pověřena sledováním vývoje dovozu ropných produktů
rafinovaných na Nizozemských Antilách do členských států. Členské státy sdělí Komisi všechny
informace sloužící tomuto účelu správními postupy doporučenými Komisí, která dbá na jejichrozšiřování.
PŘÍLOHA K PROTOKOLU
K provedení čl. 4 odst. 2 Protokolu o dovozu ropných produktů rafinovaných na Nizozemských Antilách do Evropské unie
se Vysoké smluvní strany dohodly, že množství 2 milionů tun antilských ropných produktů bude mezi členské státy
rozděleno takto:
Spolková republika Německo .......................................................... 625 000 tun
Hospodářská unie belgicko-lucemburská ............................................ 200 000 tunFrancie ..................................................................................... 75 000 tun
Itálie ........................................................................................ 100 000 tun
Nizozemsko .............................................................................. 1 000 000 tun9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/317
PROTOKOL (č. 32)
O NABÝVÁNÍ NEMOVITOSTÍ V DÁNSKU
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘEJÍCE SI upravit některé zvláštní problémy týkající se Dánska,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Odchylně od ustanovení Smluv si Dánsko může zachovat své stávající právní předpisy o nabývání
objektů neurčených k celoročnímu bydlení.C 115/318 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 33)
KČLÁNKU 157 SMLOUVY O FUNGOVÁNÍ EVROPSKÉ
UNIE
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Pro účely použití článku 157 Smlouvy o fungování Evropské unie se plnění vyplývající ze systému
sociálního zabezpečení pracovníků nepovažují za peněžní odměnu, pokud se týkají období zaměstnání
před 17. květnem 1990, s výjimkou zaměstnanců nebo oprávněných osob jednajících v jejich
zastoupení, kteří před tímto datem podali žalobu nebo zahájili obdobné řízení podle vnitrostátního
práva.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/319
PROTOKOL (č. 34)
O ZVLÁŠTNÍ ÚPRAVĚ VZTAHUJÍCÍ SE NA GRÓNSKO
Jediný článek
1. Zacházení s dovozem produktů, které podléhají společné organizaci trhu s produkty rybolovu
a které pocházejí z Grónska, zahrnuje, při dodržování mechanismů společné organizace trhu,
osvobození od cel a poplatků s rovnocenným účinkem a nepřítomnost množstevních omezení
a opatření s rovnocenným účinkem, jsou-li možnosti přístupu do grónských zón rybolovu, které jsouUnii zaručeny na základě dohody mezi Unií a příslušným orgánem Grónska, pro Unii uspokojivé.
2. Veškerá opatření týkající se úpravy dovozu těchto produktů, včetně opatření týkajících se
přijímání uvedených opatření, se přijímají postupem podle článku 43 Smlouvy o fungování Evropské
unie.C 115/320 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 35)
OČLÁNKU 40.3.3 ÚSTAVY IRSKA
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii, ke Smlouvě
o fungování Evropské unie a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii:
Žádná ustanovení Smluv nebo Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii
nebo smluv a aktů tyto smlouvy pozměňujících nebo doplňujících se nevztahují na použití
článku 40.3.3 Ústavy Irska v Irsku.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/321
PROTOKOL (č. 36)
O PŘECHODNÝCH USTANOVENÍCH
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
VZHLEDEM K TOMU ,že za účelem zorganizování přechodu mezi institucionálními ustanoveními Smluv
použitelnými před vstupem Lisabonské smlouvy v platnost a ustanoveními obsaženými v uvedenésmlouvě je nezbytné stanovit přechodná ustanovení,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii, ke Smlouvě
o fungování Evropské unie a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii:
Článek 1
V tomto protokolu se „Smlouvami“ rozumějí Smlouva o Evropské unii, Smlouva o fungování Evropské
unie a Smlouva o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
HLAVA I
USTANOVENÍ O EVROPSKÉM PARLAMENTU
Článek 2
Včas před volbami do Evropského parlamentu v roce 2009 přijme Evropská rada v souladu s čl. 14
odst. 2 druhým pododstavcem Smlouvy o Evropské unii rozhodnutí, kterým stanoví složeníEvropského parlamentu.
Aždo konce volebního období 2004–2009 zůstávají složení a počet poslanců Evropského parlamentu
stejné jako při vstupu Lisabonské smlouvy v platnost.
HLAVA II
USTANOVENÍ O KVALIFIKOVANÉ VĚTŠINĚ
Článek 3
1. V souladu s čl. 16 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii nabývají ustanovení uvedeného odstavce
a ustanovení čl. 238 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, týkající se vymezení kvalifikované
většiny v Evropské radě a Radě, účinku dnem 1. listopadu 2014.
2. Mezi 1. listopadem 2014 a 31. březnem 2017, má-li být rozhodnutí přijato kvalifikovanou
většinou, může člen Rady požádat, aby bylo toto rozhodnutí přijato kvalifikovanou většinou podle
odstavce 3. V tomto případě se použijí odstavce 3 a 4.C 115/322 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
3. Aniž je dotčen čl. 235 odst. 1 druhý pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie, platí do
dne 31. října 2014 následující ustanovení:
Má-li se Evropská rada nebo Rada usnést kvalifikovanou většinou, je hlasům jejích členů přidělena tato
váha:
Belgie 12
Bulharsko 10Česká republika 12Dánsko 7Německo 29
Estonsko 4
Irsko 7Řecko 12Španělsko 27Francie 29Itálie 29Kypr 4Lotyšsko 4Litva 7Lucembursko 4
Maďarsko 12Malta 3Nizozemsko 13Rakousko 10Polsko 27Portugalsko 12Rumunsko 14Slovinsko 4Slovensko 7
Finsko 7
Švédsko 10Spojené království 29
Pokud musí být podle Smluv rozhodnutí přijato na návrh Komise, je k jeho přijetí třeba nejméně 255
hlasů vyjadřujících kladné stanovisko většiny členů. V ostatních případech se k přijetí aktů vyžaduje
nejméně 255 hlasů vyjadřujících kladné stanovisko alespoň dvou třetin členů.
Člen Evropské rady nebo Rady může požádat, aby při přijímání aktu Evropské rady nebo Rady
kvalifikovanou většinou bylo ověřeno, zda členské státy tvořící tuto kvalifikovanou většinu zastupují
alespoň 62 % celkového počtu obyvatel Unie. Ukáže-li se, že tato podmínka není splněna, není daný
akt přijat.
4. Do 31. října 2014 je v případech, kdy se na základě Smluv na hlasování nepodílejí všichni
členové Rady, zejména v případech, kdy se odkazuje na kvalifikovanou většinu podle čl. 238 odst. 3
Smlouvy o fungování Evropské unie, kvalifikovaná většina vymezena jako stejný podíl vážených hlasůa stejný podíl počtu členů Rady, a případně jako stejné procento počtu obyvatel dotyčných členských
států, které jsou uvedeny v odstavci 3 tohoto článku.
HLAVA III
USTANOVENÍ O SLOŽ ENÍCH RADY
Článek 4
Aždo vstupu rozhodnutí uvedeného v čl. 16 odst. 6 prvním pododstavci Smlouvy o Evropské unii
v platnost se Rada může scházet ve složeních uvedených v druhém a třetím pododstavci uvedeného
odstavce a v dalších složeních ze seznamu stanoveného rozhodnutím Rady pro obecné záležitosti,která rozhoduje prostou většinou.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/323
HLAVA IV
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE KOMISE, VČETNĚ VYSOKÉHO PŘEDSTAVITELE UNIE PRO
ZAHRANIČNÍ VĚCI A BEZPEČNOSTNÍ POLITIKU
Článek 5
Členové Komise zastávající svou funkci v den vstupu Lisabonské smlouvy v platnost zůstávají ve funkci
aždo konce svého funkčního období. V den jmenování vysokého představitele Unie pro zahraniční
věci a bezpečnostní politiku však skončí funkční období člena, který je stejné státní příslušnosti jako
vysoký představitel.
HLAVA V
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE GENERÁLNÍHO TAJEMNÍKA RADY, VYSOKÉHO
PŘEDSTAVITELE PRO SPOLEČNOU ZAHRANIČNÍ A BEZPEČNOSTNÍ POLITIKU
A NÁMĚSTKA GENERÁLNÍHO TAJEMNÍKA RADY
Článek 6
Funkční období generálního tajemníka Rady, vysokého představitele pro společnou zahraniční
a bezpečnostní politiku a náměstka generálního tajemníka Rady končí dnem vstupu Lisabonskésmlouvy v platnost. Rada jmenuje generálního tajemníka v souladu s čl. 240 odst. 2 Smlouvy
o fungování Evropské unie.
HLAVA VI
USTANOVENÍ O PORADNÍCH INSTITUCÍCH
Článek 7
Aždo vstupu rozhodnutí uvedeného v článku 301 Smlouvy o fungování Evropské unie v platnost je
rozdělení členů Hospodářského a sociálního výboru toto:
Belgie 12
Bulharsko 12Česká republika 12
Dánsko 9
Německo 24Estonsko 7Irsko 9Řecko 12Španělsko 21
Francie 24Itálie 24
Kypr 6
Lotyšsko 7Litva 9Lucembursko 6Maďarsko 12C 115/324 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
Malta 5
Nizozemsko 12Rakousko 12
Polsko 21
Portugalsko 12Rumunsko 15
Slovinsko 7Slovensko 9
Finsko 9
Švédsko 12
Spojené království 24
Článek 8
Aždo vstupu rozhodnutí uvedeného v článku 305 Smlouvy o fungování Evropské unie v platnost je
rozdělení členů Výboru regionů toto:
Belgie 12
Bulharsko 12
Česká republika 12
Dánsko 9
Německo 24
Estonsko 7
Irsko 9
Řecko 12
Španělsko 21
Francie 24
Itálie 24
Kypr 6
Lotyšsko 7
Litva 9
Lucembursko 6Maďarsko 12
Malta 5
Nizozemsko 12
Rakousko 12Polsko 21
Portugalsko 12
Rumunsko 15
Slovinsko 7
Slovensko 9Finsko 9
Švédsko 12
Spojené království 24
HLAVA VII
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE AKTŮ PŘIJATÝCH NA ZÁKLADĚ
HLAV V A VI SMLOUVY O EVROPSKÉ UNII PŘED VSTUPEM LISABONSKÉ SMLOUVY
V PLATNOST
Článek 9
Právní účinky aktů orgánů, institucí a jiných subjektů Unie přijatých na základě Smlouvy o Evropské
unii před vstupem Lisabonské smlouvy v platnost jsou zachovány až do zrušení, zániku nebo změny
těchto aktů za použití Smluv. Toté žplatí pro úmluvy uzavřené mezi členskými státy na základě
Smlouvy o Evropské unii.
Článek 10
1. Jako přechodné opatření a v případě aktů Unie v oblasti policejní spolupráce a justiční
spolupráce v trestních věcech, které byly přijaty před vstupem Lisabonské smlouvy v platnost, jsou9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/325
pravomoci orgánů ke dni vstupu uvedené Smlouvy v platnost tyto: pravomoci Komise podle
článku 258 Smlouvy o fungování Evropské unie se nepoužijí a pravomoci Soudního dvora Evropské
unie podle hlavy VI Smlouvy o Evropské unii ve znění platném před vstupem Lisabonské smlouvy
v platnost zůstávají stejné, a to i v případě, že byly uznány podle čl. 35 odst. 2 Smlouvy o Evropské
unii.
2. Změna určitého aktu uvedeného v odstavci 1 vede k použití pravomocí orgánů uvedených
v daném odstavci, jak jsou stanoveny ve Smlouvách, ohledně pozměněného aktu a vůči těm členským
státům, na něž se uvedený pozměněný akt vztahuje.
3. Použitelnost přechodného opatření uvedeného v odstavci 1 v každém případě končí pět let ode
dne vstupu Lisabonské smlouvy v platnost.
4. Nejpozději šest měsíců před uplynutím přechodného období podle odstavce 3 může Spojené
království oznámit Radě, že v případě aktů uvedených v odstavci 1 nepřijímá pravomoci orgánů
uvedené v odstavci 1, jak jsou stanoveny ve Smlouvách. Pokud Spojené království učiní toto oznámení,použitelnost všech aktů podle odstavce 1 na Spojené království skončí dnem uplynutí přechodného
období podle odstavce 3. Tento pododstavec se nepoužije na pozměněné akty, které se vztahují na
Spojené království, jak je uvedeno v odstavci 2.
Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou určí nezbytná následná a přechodná opatření. Spojené
království se přijímání tohoto rozhodnutí neúčastní. Kvalifikovaná většina Rady je vymezena podlečl. 238 odst. 3 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie.
Rada také může kvalifikovanou většinou na návrh Komise přijmout rozhodnutí o tom, že Spojené
království ponese případné přímé finanční důsledky, které nezbytně a nevyhnutelně nastaly z důvodu
ukončení jeho účasti na těchto aktech.
5. Spojené království může kdykoli poté oznámit Radě, že si přeje účastnit se aktů, jež se na ně
přestaly vztahovat podle odst. 4 prvního pododstavce. V tom případě se použijí příslušná ustanovení
Protokolu o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, případně Protokolu o postavení
Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva. Pravomoci orgánů ve
vztahu k těmto aktům jsou pravomoci stanovené ve Smlouvách. Při rozhodování podle příslušných
protokolů usilují orgány Unie a Spojené království o obnovení co největší možné míry účasti
Spojeného království v acquis Unie v prostoru svobody, bezpečnosti a práva, aniž by došlo k vážnému
narušení praktické funkčnosti jeho jednotlivých částí a za současného respektování jejich soudržnosti.C 115/326 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008
PROTOKOL (č. 37)
O FINANČNÍCH DŮSLEDCÍCH UPLYNUTÍ DOBY
PLATNOSTI SMLOUVY O ESUO A O VÝZKUMNÉM
FONDU PRO UHLÍ A OCEL
VYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,
PŘIPOMÍNAJÍCE ,že veškeré položky aktiv a pasiv Evropského společenství uhlí a oceli, jak existovaly
k 23. červenci 2002, byly převedeny na Evropské společenství ode dne 24. července 2002,
VĚDOMY SI skutečnosti, že je vhodné využít tyto prostředky pro výzkum v odvětvích spojených
s uhelným a ocelářským průmyslem a že je proto třeba k tomuto účelu stanovit některá zvláštní
pravidla,
SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě
o fungování Evropské unie:
Článek 1
1. S výhradou jakéhokoli zvýšení nebo snížení, k němuž může dojít v průběhu likvidace, se čistá
hodnota těchto položek, jak jsou uvedeny v rozvaze ESUO ke dni 23. července 2002, považuje za
majetek určený na výzkum v odvětvích spojených s uhelným a ocelářským průmyslem pod názvem„ESUO v likvidaci“. Po ukončení likvidace nese majetek název „Majetek Výzkumného fondu pro uhlí
a ocel“.
2. Příjmy plynoucí z tohoto majetku, které se nazývají „Výzkumný fond pro uhlí a ocel“, jsou
určeny výhradně na výzkum prováděný v odvětvích spojených s uhelným a ocelářským průmyslem
mimo rámcový výzkumný program v souladu s tímto protokolem a akty přijatými na jeho základě.
Článek 2
Rada zvláštním legislativním postupem a po obdržení souhlasu Evropského parlamentu přijme veškeré
předpisy nezbytné k provedení tohoto protokolu, včetně základních zásad.
Rada na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem přijme opatření, která stanoví
víceleté finanční základní směry pro správu majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel a technickézákladní směry pro výzkumný program tohoto fondu.9.5.2008 CS Úřední věstník Evropské unie C 115/327
Článek 3
Nestanoví-li tento protokol a akty přijaté na jeho základě jinak, použijí se ustanovení Smluv.C 115/328 CS Úřední věstník Evropské unie 9.5.2008