02006X1227(05) — CS — 27.12.2006 — 000.001

Tento dokument slouží výhradně k informačním účelům a nemá žádný právní účinek. Orgány a instituce Evropské unie nenesou za jeho obsah žádnou odpovědnost. Závazná znění příslušných právních předpisů, včetně jejich právních východisek a odůvodnění, jsou zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie a jsou k dispozici v databázi EUR-Lex. Tato úřední znění jsou přímo dostupná přes odkazy uvedené v tomto dokumentu





Opraveno:









▼B

▼C1

Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 49 — Jednotná ustanovení pro homologaci vznětových motorů, motorů poháněných zemním plynem a zážehových motorů poháněných zkapalněnými ropnými plyny a dále vozidel vybavených vznětovými motory, motory poháněnými zemním plynem a motory poháněnými zkapalněnými ropnými plyny z hlediska emisí z motoru

Revize 3

Zahrnuje:

Sérii změn 01, která vstoupila v platnost dne 14. května 1990

Sérii změn 02, která vstoupila v platnost dne 30. prosince 1992

Opravu 1 k sérii změn 02 podléhající oznámení depozitáře

C.N.232.1992.TREATIES-32 ze dne 11. září 1992

Opravu 2 k sérii změn 02 podléhající oznámení depozitáře

C.N.353.1995.TREATIES-72 ze dne 13. listopadu 1995

Opravu 1 k revizi 2 (Erratum – pouze v anglickém znění)

Doplněk 1 k sérii změn 02, který vstoupil v platnost dne 18. května 1996

Doplněk 2 k sérii změn 02, který vstoupil v platnost dne 28. srpna 1996

Opravu 1 k doplňku 1 k sérii změn 02 podléhající oznámení depozitáře

C.N.426.1997.TREATIES-96 ze dne 21. listopadu 1997

Opravu 2 k doplňku 1 k sérii změn 02 podléhající oznámení depozitáře

C.N.272.1999.TREATIES-2 ze dne 12. dubna 1999

Opravu 1 k doplňku 2 k sérii změn 02 podléhající oznámení depozitáře

C.N.271.1999.TREATIES-1 ze dne 12. dubna 1999

Sérii změn 03, která vstoupila v platnost dne 27. prosince 2001

Sérii změn 04, která vstoupila v platnost dne 31. ledna 2003

1. ROZSAH PLATNOSTI

Tento předpis se vztahuje na emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů, z motorů poháněných zemních plynem a z motorů poháněných zkapalněnými ropnými plyny, určených k pohonu motorových vozidel s konstrukční rychlostí větší než 25 km.h a které patří do kategorií ( 1 ) ( 2 ) M1 o celkové hmotnosti větší než 3,5 t, dále M2, M3, N1, N2 a N3.

2. DEFINICE A ZKRATKY

Pro účely tohoto předpisu

2.1 „zkušebním cyklem“ se rozumí sled fází zkoušky, z nichž každá je definována určitými otáčkami a točivým momentem, které musí mít motor v ustáleném stavu (zkouška ESC) nebo za neustálených provozních podmínek (zkouška ETC, ELR);

2.2 „homologací motoru (rodiny motorů)“ se rozumí homologace typu motoru (rodiny motorů) z hlediska úrovně emisí plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic;

2.3 „vznětovým motorem“ se rozumí motor, který pracuje na principu zapalování kompresí; „plynovým motorem“ se rozumí motor, který pracuje se zemním plynem (NG) nebo se zkapalněným ropným plynem (LPG);

2.4 „typem motoru“ se rozumějí motory, které se vzájemně podstatně neliší z hlediska podstatných vlastností definovaných v příloze 1 tohoto předpisu;

2.5 „rodinou motorů“ se rozumí výrobcem stanovená skupina motorů, které vzhledem ke své konstrukci definované v příloze 1 dodatku 2 tohoto předpisu mají podobné emisní vlastnosti; všechny jednotlivé motory rodiny musí splňovat platné mezní hodnoty emisí;

2.6 „základním motorem“ se rozumí motor vybraný z rodiny motorů tak, aby jeho emisní vlastnosti byly reprezentativní pro tuto rodinu motorů;

2.7 „plynnými znečišťujícími látkami“ se rozumějí oxid uhelnatý, uhlovodíky (vyjádřené ekvivalentem CH1,85 pro vznětové motory, CH2,525 pro motory pracující s LPG a molekulovým ekvivalentem CH3OO,5 pro vznětové motory pracující s etanolem), uhlovodíky jiné než metan (vyjádřené ekvivalentem CH1,85 pro motorovou naftu, CH2,525 pro LPG a CH2,93 pro NG), metan (vyjádřený ekvivalentem CH4 pro NG) a oxidy dusíku vyjádřené ekvivalentem oxidu dusičitého (NO2); „znečišťujícími částicemi“ se rozumí jakýkoli materiál, který se zachytí na stanoveném filtračním médiu po zředění výfukových plynů vznětového motoru čistým filtrovaným vzduchem tak, aby jejich teplota nepřekračovala 325 K (52 °C);

2.8 „kouřem“ se rozumějí částice suspendované v proudu výfuku vznětového motoru, které pohlcují, odrážejí nebo lámou světlo;

2.9 „netto výkonem“ se rozumí výkon v kW EHK změřený na zkušebním stavu na konci klikového hřídele nebo rovnocenného orgánu a měřený metodou pro měření výkonu podle předpisu č. 24;

2.10 „deklarovaným maximálním výkonem (Pmax)“ se rozumí maximální výkon v kW EHK (netto výkon) podle prohlášení výrobce v jeho žádosti o homologaci;

2.11 „poměrným zatížením“ se rozumí procentuální podíl maximálního využitelného momentu při daných otáčkách;

2.12 „zkouškou ESC“ se rozumí zkušební cyklus skládající se z 13 režimů ustáleného stavu, který se provádí podle odstavce 5.2 tohoto předpisu;

2.13 „zkouškou ELR“ se rozumí zkušební cyklus skládající se ze sledu stupňů zatížení při konstantních otáčkách motoru, který se provádí podle odstavce 5.2 tohoto předpisu;

2.14 „zkouškou ETC“ se rozumí zkušební cyklus skládající se z 1 800 neustálených, každou sekundu se střídajících režimů, který se provádí podle odstavce 5.2 tohoto předpisu;

2.15 „rozsahem provozních otáček motoru“ se rozumí rozsah otáček motoru, který se používá nejčastěji při běžném provozu motoru a který se nalézá mezi dolními a horními otáčkami podle přílohy 4 tohoto předpisu;

2.16 „dolními otáčkami (nlo)“ se rozumějí nejnižší otáčky, při kterých má motor 50 % maximálního deklarovaného výkonu;

2.17 „horními otáčkami (nhi)“ se rozumějí nejvyšší otáčky, při kterých má motor 70 % maximálního deklarovaného výkonu;

2.18 „otáčkami motoru A, B a C“ se rozumějí zkušební otáčky v rozsahu provozních otáček motoru, které se použijí pro zkoušku ESC a pro zkoušku ELR podle dodatku 1 přílohy tohoto předpisu;

2.19 „kontrolním rozsahem“ se rozumí rozsah mezi otáčkami motoru A a C a mezi poměrným zatížením od 25 do 100;

2.20 „referenčními otáčkami (nref)“ se rozumí 100 % hodnoty otáček, která se použije k denormalizování poměrných hodnot otáček zkoušky ETC podle přílohy 4 dodatku 2 tohoto předpisu;

2.21 „opacimetrem“ se rozumí přístroj určený k měření opacity částic kouře podle principu zeslabení světla;

2.22 „skupinou plynů NG“ se rozumí jedna ze skupin H nebo L definovaných v evropské normě EN 437 z listopadu 1993;

2.23 „automatickou přizpůsobivostí“ se rozumí každé zařízení motoru, které umožňuje udržovat konstantní poměr vzduch/palivo;

2.24 „rekalibrováním“ se rozumí jemné seřízení motoru pracujícího s NG, aby se zajistila stejná výkonnost (výkon, spotřeba paliva) v jiné skupině zemního plynu;

2.25 „Wobbeho indexem (dolním Wl nebo horním Wu )“ se rozumí poměr odpovídající výhřevnosti plynu na jednotku objemu k druhé odmocnině poměrné hustoty plynu za stejných referenčních podmínek:

2.26 „faktorem posunu λ (Sλ)“ se rozumí výraz, který popisuje požadovanou pružnost systému řízení motoru z hlediska změny poměru přebytku vzduchu λ, jestliže motor pracuje s plynem odlišného složení, než má čistý metan (pro výpočet Sλ viz. příloha 8).

2.27 „EEV“ se rozumí vozidlo zvláště šetřící životní prostředí (Enhanced Environmentally Friendly Vehicle), což je vozidlo poháněné motorem splňujícím volitelné mezní hodnoty emisí stanovené v řádku C tabulek v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu;

2.28 „odpojovacím zařízením“ se rozumí zařízení, které měří, snímá nebo odečítá provozní proměnné (např. rychlost vozidla, otáčky motoru, použitý rychlostní stupeň, teplotu, tlak v sání nebo jakýkoli jiný parametr), aby se aktivovala, měnila, zpomalovala nebo deaktivovala funkce kterékoli části systému k řízení emisí a tím se snížila účinnost systému regulace emisí za běžných podmínek používání vozidla, kromě případu, kdy použití takového zařízení je výslovně obsaženo v postupech zkoušek pro schválení typu z hlediska emisí.

2.29 „pomocným řídicím zařízením“ se rozumí systém, činnost nebo řídicí strategie, které jsou vestavěny do motoru nebo vozidla a jsou určeny k ochraně motoru a/nebo jeho pomocných zařízení před pracovním režimem, který by mohl způsobit jejich zničení nebo poškození nebo porucha ulehčují startování motoru. Pomocnou řídicí jednotkou může být též strategie nebo opatření, která dostatečně prokazují, že se nejedná o odpojovací zařízení.

2.30 „nenormální strategií pro regulaci emisí“ se rozumí každá strategie nebo opatření, které, když vozidlo je provozováno za normálních podmínek používání, snižuje účinnost systému pro regulaci emisí na úroveň nižší, než je očekávána při postupu příslušné zkoušky emisí. Obrázek 1: Zvláštní definice zkušebních cyklů

2.31 Značky a zkratky 2.31.1 Značky zkušebních parametrů



Značka Jednotka Význam AP m2 Plocha průřezu izokinetické odběrné sondy AT m2 Plocha průřezu výfukového potrubí CEE — Účinnost vztažená k etanu CEM — Účinnost vztažená k metanu C1 — Ekvivalent uhlovodíků vyjádřený uhlíkem 1 conc ppm/vol. % Koncentrace (s indexem označujícím složku) D0 m3/s Úsek na ose souřadnic příslušející kalibrační funkci PDP DF — Faktor ředění D — Konstanta Besselovy funkce E — Konstanta Besselovy funkce EZ g/kWh Interpolovaná hodnota emisí NOx v regulačním bodě fa — Faktor ovzduší v laboratoři fc s–1 Besselova mezní frekvence filtru FFH — Specifický faktor paliva použitý k výpočtu vlhké koncentrace ze suché koncentrace FS — Stechiometrický faktor GAIRW kg/h Hmotnostní průtok vlhkého nasávaného vzduchu GAIRD kg/h Hmotnostní průtok suchého nasávaného vzduchu GDILW kg/h Hmotnostní průtok vlhkého ředicího vzduchu GEDFW kg/h Ekvivalentní hmotnostní průtok zředěného vlhkého výfukového plynu GEXHW kg/h Hmotnostní průtok vlhkého výfukového plynu GFUEL kg/h Hmotnostní průtok paliva GTOTW kg/h Hmotnostní průtok zředěného vlhkého výfukového plynu H MJ/m3 Výhřevnost HREF g/kg Referenční hodnota absolutní vlhkosti (10,71g/kg) Ha g/kg Absolutní vlhkost nasávaného vzduchu Hd g/kg Absolutní vlhkost ředicího vzduchu HTCRAT mol/mol Poměr vodíku k uhlíku I — Index označující jednotlivý režim K — Besselova konstanta K m–1 Koeficient absorpce světla KH,D — Korekční faktor vlhkosti pro NOx pro vznětové motory KH,G — Korekční faktor vlhkosti pro NOx pro plynové motory KV Kalibrační funkce CFV KW,a — Korekční faktor převodu ze suchého stavu na vlhký stav pro nasávaný vzduch KW,d — Korekční faktor převodu ze suchého stavu na vlhký stav pro ředicí vzduch KW,e — Korekční faktor převodu ze suchého stavu na vlhký stav pro ředěný výfukový plyn KW,r — Korekční faktor převodu ze suchého stavu na vlhký stav pro surový výfukový plyn L % Procento točivého momentu z maximálního točivého momentu při zkušebních otáčkách La m Efektivní délka optické dráhy M Sklon kalibrační funkce PDP Mass g/h nebo g Index označující hmotnostní průtok emisí (nebo proporcionální hmotnostní průtok) MDIL kg Hmotnost vzorku ředicího vzduchu prošlého filtry k odběru vzorků částic Md mg Hmotnost vzorku částic odebraného z ředicího vzduchu Mf mg Hmotnost odebraného vzorku částic Mf,p mg Hmotnost vzorku částic odebraného na primárním filtru Mf,b mg Hmotnost vzorku částic odebraného na koncovém filtru MSAM kg Hmotnost vzorku zředěného výfukového plynu prošlého filtry k odběru částic MSEC kg Hmotnost sekundárního ředicího vzduchu MTOTW kg Celková hmotnost CVS za cyklus ve vlhkém stavu MTOTW,i kg Okamžitá hmotnost CVS ve vlhkém stavu N % Opacita NP — Celkový počet otáček PDP za cyklus NP,i — Počet otáček PDP za časový interval N min–1 Otáčky motoru nP s–1 Otáčky PDP nhi min–1 Horní otáčky motoru nlo min–1 Dolní otáčky motoru nref min–1 Referenční otáčky motoru pro zkoušku ETC pa kPa Tlak nasycených par vzduchu nasávaného motorem pA kPa Absolutní tlak pB kPa Celkový atmosférický tlak pd kPa Tlak nasycených par ředicího vzduchu ps kPa Atmosférický tlak suchého vzduchu p1 kPa Podtlak ve vstupu do čerpadla P(a) kW Příkon pomocných zařízení namontovaných pro zkoušku P(b) kW Příkon pomocných zařízení odmontovaných pro zkoušku P(n) kW Netto výkon nekorigovaný P(m) kW Výkon změřený na zkušebním stavu Ω — Besselova konstanta Qs m3/s Objemový průtok CVS q — Ředicí poměr r — Poměr ploch průřezu izokinetické sondy a výfukového potrubí Ra % Relativní vlhkost nasávaného vzduchu Rd % Relativní vlhkost ředicího vzduchu Rf — Faktor odezvy FID ρ kg/m3 Hustota S kW Nastavení dynamometru Si m–1 Okamžitá hodnota kouře Sλ — Faktor posunu λ T K Absolutní teplota Ta K Absolutní teplota nasávaného vzduchu t s Doba měření te s Doba elektrické odezvy tf s Doba odezvy filtru pro Besselovu funkci tp s Doba fyzikální odezvy Δt s Časový interval mezi za sebou následujícími měřenými hodnotami kouře (= 1/frekvence odběru vzorků) Δti s Časový interval pro okamžitý průtok CFV τ % Propustnost kouře V0 m3/ot Objemový průtok PDP za skutečných podmínek W — Wobbeho index Wact kWh Skutečná práce cyklu při zkoušce ETC Wref kWh Práce referenčního cyklu při zkoušce ETC WF — Váhový faktor WFE — Efektivní váhový faktor X0 m3/ot Kalibrační funkce objemového průtoku PDP Yi m–1 Besselova střední hodnota na 1 s pro kouř 2.31.2 Značky chemických složek CH4 Metan C2H6 Etan C2H5OH Etanol C3H8 Propan CO Oxid uhelnatý DOP Dioktylftalát CO2 Oxid uhličitý HC Uhlovodíky NMHC Uhlovodíky jiné než metan NOx Oxidy dusíku NO Oxid dusný NO2 Oxid dusičitý PT Částice 2.31.3 Zkratky CFV Venturiho trubice kritického průtoku CLD Chemoluminiscenční detektor ELR Evropská zkouška se závislostí na zatížení ESC Evropská zkouška s ustáleným cyklem ETC Evropská zkouška s neustáleným cyklem FID Plamenoionizační detektor GC Plynový chromatograf HCLD Vyhřívaný chemoluminiscenční detektor HFID Vyhřívaný plamenoionizační detektor LPG Zkapalněný ropný plyn NDIR Nedisperzní analyzátor s absorpcí v infračerveném Pásmu NG Zemní plyn NMC Separátor uhlovodíků jiných než metan

3. ŽÁDOST O HOMOLOGACI

3.1 Žádost o homologaci motoru jako samostatného technického celku

3.1.1 Žádost o homologaci typu motoru z hlediska emisí plynných škodlivin a škodlivých částic podává výrobce motoru nebo jeho řádně pověřený zástupce.

3.1.2 K žádosti se v trojím vyhotovení přiloží požadované dokumenty. Ty musejí obsahovat alespoň podstatné vlastnosti motoru dle přílohy 1 tohoto předpisu.

3.1.3 Technické zkušebně pro homologační zkoušky předepsané v odstavci 5 musí být předán motor shodných vlastností s „typem motoru“ dle přílohy 1.

3.2 Žádost o homologaci typu vozidla z hlediska jeho motoru

3.2.1 Žádost o homologaci typu vozidla z hlediska emisí plynných škodlivin a škodlivých částic z jeho motoru podává výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.

3.2.2 K žádosti se v trojím vyhotovení přiloží požadované dokumenty. Ty musejí obsahovat nejméně: 3.2.2.1 Podstatné vlastnosti motoru dle přílohy 1; 3.2.2.2 Popis částí motoru dle přílohy 1; 3.2.2.3 Kopii formuláře zprávy o homologaci (příloha 2A) pro motor namontovaný do vozidla.

3.3 Žádost o homologaci typu vozidla s homologovaným motorem

3.3.1 Žádost o homologaci vozidla z hlediska emisí plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z jeho homologovaného vznětového motoru nebo z homologované rodiny motorů a z hlediska emisí plynných znečišťujících látek z jeho homologovaného plynového motoru nebo z homologované rodiny motorů podává výrobce vozidla nebo jeho zplnomocněný zástupce.

3.3.2 K žádosti se v trojím vyhotovení přiloží tyto dokumenty a údaje: 3.3.2.1 popis typu vozidla a částí vozidla spojených s motorem se všemi údaji uvedenými v příloze 1 a výtisk osvědčení o homologaci (příloha 2a) motoru nebo popřípadě rodiny motorů jako samostatného technického celku, který je instalován do typu vozidla.

4. HOMOLOGACE

4.1 Homologace typu s univerzální použitelností paliv

Homologace typu s univerzální použitelností paliv se udělí, jsou-li splněny tyto požadavky:

4.1.1 U motorové nafty: jestliže podle odstavců 3.1, 3.2 nebo 3.3 tohoto předpisu motor nebo vozidlo splňuje požadavky níže uvedených odstavců 5, 6 a 7 na referenční palivo specifikované v příloze 5 tohoto předpisu, udělí se homologace pro takový typ motoru nebo vozidla.

4.1.2 U zemního plynu musí základní motor prokázat schopnost přizpůsobit se jakémukoli složení paliva, které se může nabízet na trhu. U zemního plynu obecně existují dva druhy paliva: palivo s velkou výhřevností (plyn H) a palivo s malou výhřevností (plyn L), avšak s velkým rozptylem v obou rozsazích. Liší se výrazně svým obsahem energie vyjádřeným Wobbeho indexem a svým faktorem Sλ posunu λ. Vzorce pro výpočet Wobbeho indexu a Sλ jsou uvedeny v odstavcích 2.25 a 2.26. Zemní plyny s faktorem posunu λ mezi 0,89 a 1,08 (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,08) se považují za paliva s velkou výhřevností (H-rozsah), zatímco zemní plyny s faktorem Sλ posunu λ mezi 1,08 a 1,19 (1,08 ≤ Sλ ≤ 1,19) se považují za paliva s malou výhřevností (L-rozsah). Složení referenčních paliv odráží extrémní proměnlivost Sλ. Základní motor musí splňovat požadavky tohoto předpisu s referenčními palivy GR (palivo 1) a G25 (palivo 2) uvedenými v příloze 6, aniž by se provedlo jakékoli nové nastavení přívodu paliva mezi oběma zkouškami. Po změně paliva je však přípustný jeden přizpůsobovací průběh jedním cyklem ETC bez měření. Před zkouškou se musí základní motor zaběhnout podle postupu uvedeného v odstavci 3 dodatku 2 přílohy 4. 4.1.2.1 Na žádost výrobce se motor může zkoušet s třetím palivem (palivo 3), jestliže se faktor Sλ posunu λ pohybuje mezi 0,89 (to je nižší rozsah paliva GR) a 1,19 (to je vyšší rozsah paliva G25), například je-li palivo 3 obvyklé na trhu. Výsledky této zkoušky se mohou použít jako základ pro hodnocení shodnosti výroby.

4.1.3 U motoru pracujícího se zemním plynem, který se může samočinně přizpůsobit jednak pro skupinu plynů H a jednak pro skupinu plynů L a u něhož se přepíná mezi skupinou H a skupinou L přepínačem, musí se základní motor zkoušet s odpovídajícím referenčním palivem uvedeným v příloze 6 pro každou skupinu, při všech polohách přepínače. Tato paliva jsou GR (palivo 1) a G23 (palivo 3) pro skupinu plynů H, G25 (palivo 2) a G23 (palivo 3) pro skupinu plynů L. Základní motor musí splňovat požadavky tohoto předpisu v obou polohách přepínače bez jakéhokoli nového nastavení přívodu paliva mezi oběma zkouškami provedenými při jedné a druhé poloze přepínače. Po změně paliva je však přípustný jeden přizpůsobovací průběh jedním cyklem ETC bez měření. Před zkouškou se musí základní motor zaběhnout podle postupu uvedeného v odstavci 3 dodatku 2 přílohy 4. 4.1.3.1 Na žádost výrobce se motor může zkoušet s třetím palivem (palivo 3) místo paliva G23, jestliže se faktor Sλ posunu λ pohybuje mezi 0,89 (tj. nižší rozsah paliva GR) a 1,19 (tj. vyšší rozsah paliva G25), například je-li palivo 3 obvyklé na trhu. Výsledky této zkoušky se mohou použít jako základ pro hodnocení shodnosti výroby.

4.1.4 U motoru pracujícího se zemním plynem se poměr výsledků měření emisí „r“ pro každou znečišťující látku určí takto: nebo a

4.1.5 U LPG musí základní motor prokázat schopnost přizpůsobit se jakémukoli složení paliva, které se může nabízet na trhu. U LPG kolísá složení C3/C4. Tato kolísání se odrážejí v referenčních palivech. Základní motor musí splňovat požadavky na emise s referenčními palivy A a B uvedenými v příloze 7, aniž by se provedlo jakékoli nové nastavení přívodu paliva mezi oběma zkouškami. Po změně paliva je však přípustný jeden přizpůsobovací průběh jedním cyklem ETC bez měření. Před zkouškou se musí základní motor zaběhnout podle postupu uvedeného v odstavci 3 dodatku 2 přílohy 4. 4.1.5.1 Poměr výsledků měření emisí „r“ se určí pro každou znečišťující látku takto:

4.2 Udělení homologace s omezenou použitelností paliv

Homologace s omezenou použitelností paliv je vydána podmíněně za těchto předpokladů:

4.2.1 Homologace z hlediska emisí z výfuku pro motor pracující se zemním plynem a konstruovaný pro provoz buď se skupinou plynů H, nebo se skupinou plynů L. Základní motor se zkouší s odpovídajícím referenčním palivem specifikovaným v příloze 6 pro danou skupinu. Tato paliva jsou GR (palivo 1) a G23 (palivo 3) pro skupinu plynů H, G25 (palivo 2) a G23 (palivo 3) pro skupinu plynů L. Základní motor musí splňovat požadavky tohoto předpisu bez jakéhokoli nového nastavení přívodu paliva mezi oběma zkouškami. Po změně paliva je však přípustný jeden přizpůsobovací průběh jedním cyklem ETC bez měření. Před zkouškou se musí základní motor zaběhnout podle postupu uvedeného v odstavci 3 dodatku 2 přílohy 4. 4.2.1.1 Na žádost výrobce se motor může zkoušet s třetím palivem (palivo 3) místo paliva G23, jestliže se faktor Sλ posunu λ pohybuje mezi 0,89 (tj. nižší rozsah paliva GR) a 1,19 (tj. vyšší rozsah paliva G25), například je-li palivo 3 obvyklé na trhu. Výsledky této zkoušky se mohou použít jako základ pro hodnocení shodnosti výroby. 4.2.1.2 Poměr výsledků měření emisí „r“ se určí pro každou znečišťující látku takto: nebo a 4.2.1.3 Při dodání zákazníkovi musí být na motoru štítek (viz. odstavec 4.11) s údajem, pro kterou skupinu plynů je motor homologován.

4.2.2 Homologace z hlediska emisí z výfuku pro motor pracující se zemním plynem nebo s LPG a konstruovaný pro provoz s jedním specifickým složením paliva. 4.2.2.1 Základní motor musí splňovat požadavky na emise s referenčními palivy GR a G25 v případě zemního plynu nebo s referenčními palivy A a B v případě LPG podle specifikací v příloze 7. Mezi zkouškami je přípustné jemné seřízení palivového systému. Toto jemné seřízení se skládá z překalibrování databáze palivového systému, aniž by přitom došlo ke změně základní strategie řízení nebo základní struktury databáze. Jestliže je to nutné, připouští se výměna částí, které mají přímý vztah k průtočnému množství paliva (jako jsou vstřikovací trysky). 4.2.2.2 Na žádost výrobce se motor může zkoušet s referenčními palivy GR a G23 nebo referenčními palivy G25 a G23, přičemž homologace platí pouze pro skupinu plynů H nebo popřípadě pro skupinu plynů L. 4.2.2.3 Při dodání zákazníkovi musí být na motoru štítek (viz. odstavec 4.11) s údajem, pro které složení paliva byl motor kalibrován.







HOMOLOGACE MOTORŮ PRACUJÍCÍCH SE ZEMNÍM PLYNEM (NG) Odst. 4.1 Udělení univerzální homologace pro všechna paliva Počet zkušebních kroků Výpočet „r“ Odst. 4.2 Udělení homologace s omezenou použitelností paliv Počet zkušebních kroků Výpočet „r“ odkaz na odst. 4.1.2. motor pracující s NG použitelný pro jakékoli složení paliva GR (1) a G25 (2) Na žádost výrobce se motor může zkoušet s třetím náhradním palivem na trhu (3), jestliže Sλ = 0,89 až 1,19 2 (max. 3) a je-li zkouška s náhradním palivem a odkaz na odst. 4.1.3. motor pracující s NG, který je adaptabilní pomocí přepínače GR (1) a G23 (3) pro plyny skupiny H a G25 (2) a G23 (3) pro plyny skupiny L Na žádost výrobce se motor může zkoušet s třetím náhradním palivem na trhu (3) místo G23, jestliže Sλ = 0,89 až 1,19 2 pro H-rozsah a 2 pro L-rozsah v příslušné poloze přepínače 4 a odkaz na odst. 4.2.1. motor pracující s NG použitelný jednak pro plyny skupiny H a jednak pro plyny skupiny L GR (1) a G23 (3) pro rozsah H nebo G25 (2) a G23 (3) pro rozsah L Na žádost výrobce se motor může zkoušet s náhradním palivem na trhu (3) místo G23, jestliže Sλ = 0,89 až 1,19 2 pro rozsah H nebo 2 pro rozsah L 2 pro rozsah H nebo pro rozsah L odkaz na odst. 4.2.2. motor pracující s NG použitelný pro jedno specifické složení paliva GR (1) a G25 (2), jemné seřízení palivového systému mezi zkouškami povoleno Na žádost výrobce se motor může zkoušet s palivem GR (1) a G23 (3) pro rozsah H nebo G25 (2) a G23 (3) pro rozsah L 2 nebo 2 pro rozsah H nebo 2 pro rozsah L 2







HOMOLOGACE MOTORŮ PRACUJÍCÍCH S LPG Odst. 4.1 Udělení univerzální homologace pro všechna paliva Počet zkušebních kroků Výpočet „r“ Odst. 4.2 Udělení homologace s omezenou použitelností paliv Počet zkušebních kroků Výpočet „r“ odkaz na odst. 4.1.5. motor pracující s LPG použitelný pro jakékoli složení paliva palivo A a palivo B 2 odkaz na odst. 4.2.2. motor pracující s LPG použitelný pro jedno specifické složení paliva palivo A a palivo B, jemné seřízení palivového systému mezi zkouškami povoleno 2

4.3 Homologace z hlediska emisí z výfuku pro člen rodiny motorů

4.3.1 Kromě případu uvedeného v odstavci 4.3.2 se rozšíří homologace základního motoru bez dalšího zkoušení na všechny členy rodiny motorů pro všechna složení paliva ve skupině, pro kterou byl základní motor homologován (v případě motorů popsaných v odstavci 4.2.2), nebo pro tutéž skupinu paliv (v případě motorů popsaných buď v odstavci 4.1, nebo v odstavci 4.2), pro kterou byl základní motor homologován.

4.3.2 Sekundární zkušební motor Jestliže v případě žádosti o homologaci motoru, nebo vozidla z hlediska jeho motoru, který přísluší do rodiny motorů, zjistí homologační orgán, že z hlediska vybraného základního motoru není předložená žádost plně reprezentativní pro rodinu motorů definovanou v předpisu v dodatku 1, může homologační orgán vybrat a zkoušet alternativní referenční zkušební motor, a jestliže je to potřebné, další referenční zkušební motor.

4.4 Každému homologovanému typu se přidělí homologační číslo. Jeho první dvě číslice (v současnosti 04 odpovídající sérii změn 04) označují sérii změn, která obsahuje nejnovější významnější technické změny předpisu v době vydání homologace. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu motoru nebo jinému typu vozidla.

4.5 Zpráva o homologaci nebo o rozšíření nebo o odmítnutí homologace nebo o ukončení výroby typu motoru nebo typu vozidla podle tohoto předpisu musí být na formuláři dle vzoru v příloze 2A nebo 2B tohoto předpisu zaslána stranám Dohody z r. 1958, které používají tento předpis. Hodnoty naměřené při homologační zkoušce typu musí být rovněž uvedeny.

4.6 Každý motor shodný s typem motoru homologovaným dle tohoto předpisu nebo každé vozidlo shodné s typem vozidla homologovaným dle tohoto předpisu se opatří, na nápadném a snadno přístupném místě, mezinárodní homologační značkou skládající se z: 4.6.1 kružnice, v které je písmeno „E“, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která udělila homologaci ( 3 ); 4.6.2 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a homologační číslo, vpravo od kružnice předepsané v odstavci 4.4.1. 4.6.3 Homologační značka však musí obsahovat doplňkový znak za písmenem „R“, jehož účelem je rozlišit, pro které mezní hodnoty emisí byla udělena homologace. U homologací udělených podle mezních hodnot uvedených v řádku A příslušné tabulky (tabulek) v odstavci 5.2.1 následuje za písmenem „R“ římská číslice „I“. U homologací udělených podle mezních hodnot uvedených v řádku B1 příslušné tabulky (tabulek) v odstavci 5.2.1 následuje za písmenem „R“ římská číslice „II“. U homologací udělených podle mezních hodnot uvedených v řádku B2 příslušné tabulky (tabulek) v odstavci 5.2.1 následuje za písmenem „R“ římská číslice „III“. U homologací udělených podle mezních hodnot uvedených v řádku C příslušné tabulky (tabulek) v odstavci 5.2.1 následuje za písmenem „R“ římská číslice „IV“. 4.6.3.1 U motorů pracujících s NG musí homologační značka obsahovat znak připojený za označením státu, jehož účelem je rozlišit, pro kterou skupinu plynů byla udělena homologace. Tento znak je následující: 4.6.3.1.1 H u motoru homologovaného a kalibrovaného pro skupinu plynů H; 4.6.3.1.2 L u motoru homologovaného a kalibrovaného pro skupinu plynů L; 4.6.3.1.3 HL u motoru homologovaného a kalibrovaného jak pro skupinu plynů H, tak pro skupinu plynů L; 4.6.3.1.4 Ht u motoru homologovaného a kalibrovaného pro specifické složení plynu ve skupině plynů H a přestavitelného jemným seřízením palivového systému motoru pro jiný specifický plyn ve skupině plynů H; 4.6.3.1.5 Lt u motoru homologovaného a kalibrovaného pro specifické složení plynu ve skupině plynů L a přestavitelného jemným seřízením palivového systému motoru pro jiný specifický plyn ve skupině plynů L; 4.6.3.1.6 HLt u motoru homologovaného a kalibrovaného pro specifické složení plynu ve skupině plynů H nebo ve skupině plynů L a přestavitelného jemným seřízením palivového systému motoru pro jiný specifický plyn ve skupině plynů H nebo ve skupině plynů L.

4.7 Jsou-li vozidlo nebo motor shodné s typem homologovaným podle jednoho nebo několika jiných předpisů připojených k Dohodě ve státě, který udělil homologaci podle tohoto předpisu, nemusí se symbol předepsaný v odstavci 4.6.1 opakovat. V takovém případě se další čísla předpisu a homologací a doplňkových symbolů všech předpisů, podle nichž byla udělena homologace ve státě, který udělil homologaci podle tohoto předpisu, uvedou ve svislých sloupcích vpravo od symbolu předepsaného v odstavci 4.6.1.

4.8 Homologační značka se umístí v blízkosti štítku výrobce s údaji o homologovaném typu nebo přímo na tomto štítku.

4.9 Příklady uspořádání homologačních značek jsou uvedeny v příloze 3 tohoto předpisu.

4.10 Na motoru homologovaném jako samostatný technický celek se kromě homologační značky musí uvést: 4.10.1 obchodní značka nebo obchodní název výrobce motoru; 4.10.2 obchodní označení výrobce.

4.11 Štítky U motorů pracujících s NG a s LPG s homologací typu s omezenou použitelností paliv se použijí následující štítky: 4.11.1 Obsah Musí být uvedeny následující údaje: V případě odstavce 4.2.1.3 musí být na štítku uvedeno „POUŽÍVAT JEN SE ZEMNÍM PLYNEM SKUPINY H“. V případě potřeby se „H“ nahradí „L“. V případě odstavce 4.2.2.3 musí být na štítku uvedeno „POUŽÍVAT JEN SE ZEMNÍM PLYNEM SPECIFIKACE …“ nebo „POUŽÍVAT JEN SE ZKAPALNĚNÝM ROPNÝM PLYNEM SPECIFIKACE …“. Musí se uvést všechny údaje z příslušné tabulky (tabulek) v příloze 6 nebo 7 spolu s jednotlivými složkami a mezními hodnotami specifikovanými výrobcem motoru. Písmena a číslice musí mít výšku nejméně 4 mm. Poznámka: Jestliže takové označení není možné z důvodu nedostatku místa, může se použít zjednodušený kód. V takovém případě musí být vysvětlení obsahující všechny výše uvedené údaje snadno dostupné každému, kdo plní palivovou nádrž nebo provádí údržbu nebo opravu motoru a jeho příslušenství, a také příslušným správním orgánům. Umístění a obsah tohoto vysvětlení budou stanoveny dohodou mezi výrobcem a homologačním orgánem. 4.11.2 Vlastnosti Štítky musí mít trvanlivost po dobu životnosti motoru. Štítky musí být snadno čitelné a jejich písmena a číslice musí být nesmazatelné. Kromě toho musí být připevnění štítků trvanlivé po dobu životnosti motoru a štítky nesmí být možno odstranit, aniž by byly přitom zničeny nebo se jejich nápis stal nečitelným. 4.11.3 Umístění Štítky musí být umístěny na části motoru, která je nezbytná pro běžný provoz motoru a která obvykle nevyžaduje výměnu v průběhu života motoru. Kromě toho musí být tyto štítky umístěny tak, aby byly dobře viditelné pro osobu průměrné velikosti poté, co na motor byla namontována všechna pomocná zařízení nutná pro provoz motoru.

4.12 Při žádosti o homologaci typu pro typ vozidla z hlediska jeho motoru musí být označení uvedené v odstavci 4.11 umístěno také těsně u otvoru k plnění paliva.

4.13 Při žádosti o homologaci typu pro typ vozidla s homologovaným motorem musí být označení uvedené v odstavci 4.11 umístěno také těsně u otvoru k plnění paliva.

5. POŽADAVKY A ZKOUŠKY

5.1 Všeobecně

5.1.1 Zařízení pro regulaci emisí

5.1.1.1 Konstrukční části schopné ovlivnit emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů a emise plynných znečišťujících látek z motorů pracujících s plyny musí být navrženy, konstruovány, sestaveny a instalovány tak, aby umožnily motoru za běžného používání splnit požadavky tohoto předpisu.

5.1.2 Funkce zařízení pro regulaci emisí

5.1.2.1 Je zakázáno používat odpojovací zařízení a/nebo nenormální strategie pro regulaci emisí.

5.1.2.2 Na motoru nebo na vozidle může být instalováno pomocné řídicí zařízení za podmínky, že toto zařízení: 5.1.2.2.1 je v činnosti jen za podmínek jiných, než jsou uvedeny v odstavci 5.1.2.4 nebo 5.1.2.2.2 je aktivováno jen dočasně za podmínek uvedených v odstavci 5.1.2.4 pro takové účely, jako je ochrana motoru před poškozením, ochrana zařízení pro ovládání proudění vzduchu, zařízení na snižování kouřivosti, zařízení pro studený start nebo zahřívání nebo 5.1.2.2.3 je aktivováno jen palubními signály pro účely, jako je provozní bezpečnost nebo nouzový provoz;

5.1.2.3 Zařízení, funkce, systém nebo opatření k řízení motoru, které pracují za podmínek uvedených v odstavci 5.1.2.4 a výsledkem toho je použití strategie řízení motoru rozdílné nebo změněné proti strategii běžně používané v průběhu odpovídajících zkušebních cyklů emisí, jsou přípustné, jestliže se při plnění požadavků podle odstavců 5.1.3 a/nebo 5.1.4 plně prokáže, že opatření nesnižuje účinnost systému regulace emisí. Ve všech ostatních případech se taková zařízení pokládají za odpojovací zařízení.

5.1.2.4 Pro účely odstavců 5.1.2.2 jsou při ustálených a přechodných režimech definovány následující podmínky provozu: i) nadmořská výška nepřesahuje 1 000 m (nebo odpovídající atmosférický tlak 90 kPa), ii) teplota okolí se pohybuje v rozmezí od 283 do 303 K (10 až 30 °C), iii) teplota chladícího média se pohybuje v rozmezí od 343 do 368 K (70 až 95 °C).

5.1.3 Zvláštní požadavky na elektronické systémy regulace emisí

5.1.3.1 Požadavky na dokumentaci

Výrobce dodá schvalovací dokumentaci, která informuje o základní funkci systému a způsobech řízení proměnných veličin na výstupu, ať se jedná o řízení přímé nebo nepřímé.

Dokumentace se skládá ze dvou částí:

a) z oficiální schvalovací dokumentace dodané technické zkušebně spolu se žádostí o homologaci, která musí obsahovat úplný popis systému. Tato dokumentace může být stručná za předpokladu, že je z ní zřejmé, že všechny výstupy, které připouští matice vytvořená z průběhu (kontrol) signálů jednotlivých vstupních jednotek, byly identifikovány. Tato informace se připojí k dokumentaci, jež je požadována odstavcem 3 tohoto předpisu.

b) z dodatečných podkladů, které zachycují hodnoty, měnící se vlivem jakékoliv pomocné řídící jednotky a mezními podmínkami, za kterých zařízení pracuje. Dodatečné podklady zahrnují popis řídící jednotky palivového systému, způsob měření času a okamžiky sepnutí v obou pracovních režimech. Dodatečné podklady rovněž obsahují oprávnění pro užití jakékoliv pomocné řídící jednotky a obsahují dodatečné podklady a výsledky zkoušek, které dokladují vliv jednotlivých pomocných řídících jednotek, namontovaných na motoru nebo na vozidle, na emise z výfuku. Tyto dodatečné podklady jsou přísně důvěrné a jsou uloženy u výrobce, avšak musí být předloženy k inspekci během homologačního procesu nebo kdykoli v průběhu platnosti homologace.

5.1.4 K ověření, zda by určitá strategie nebo opatření měly být pokládány za odpojovací zařízení nebo za nenormální strategii pro regulaci emisí podle definicí uvedených v odstavcích 2.28 a 2.30, může homologační orgán a/nebo technická zkušebna vyžadovat navíc zkoušku měření NOX podle zkušebního cyklu ETC, která se může vykonat v kombinaci buď s homologační zkouškou, nebo s postupy k ověření shodnosti výroby. 5.1.4.1 Alternativně k požadavkům dodatku 4 přílohy 4 tohoto předpisu je možné odebírat vzorky emisí NOx ze surového výfukového plynu v průběhu měření podle zkušebního cyklu ETC, přičemž se postupuje podle technických požadavků ISO FDIS 16 183 ze dne 15. září 2001. 5.1.4.2 K ověření, zda určitá strategie nebo opatření mají být pokládány za odpojovací zařízení nebo za nenormální strategii pro regulaci emisí podle definicí uvedených v odstavcích 2.28 a 2.30, je přijatelné zvýšení dané mezní hodnoty NOx o 10 procent.

5.2 Pro homologaci typu podle řádku A tabulek v odstavci 5.2.1 se emise musí měřit zkouškami ESC a ELR u konvenčních vznětových motorů včetně motorů s elektronickým zařízením ke vstřikování paliva, s recirkulací výfukových plynů a/nebo s oxidačními katalyzátory. Vznětové motory s moderními systémy následného zpracování výfukových plynů včetně katalyzátorů NOx a/nebo filtrů částic se navíc musí podrobit zkoušce ETC. Pro homologaci typu podle řádku B1 nebo B2 nebo řádku C tabulek v odstavci 5.2.1 se emise musí zjistit zkouškami ESC, ELR a ETC. U plynových motorů se musí plynné emise zjistit zkouškou ETC. Postupy zkoušek ESC a ELR jsou popsány v dodatku 1 přílohy 4, postup zkoušky ETC v dodatcích 2 a 3 přílohy 4. Emise plynných znečišťujících látek a popřípadě znečišťujících částic z motoru předaného ke zkoušení se měří metodami popsanými v příloze 4. Dodatek 4 přílohy 4 popisuje doporučené analytické systémy pro plynné škodliviny a škodlivé částice a doporučené systémy odběru vzorků částic. Jiné systémy nebo analyzátory mohou být schváleny technickou zkušebnou, je-li prokázáno, že poskytují rovnocenné výsledky. Pro jednotlivou laboratoř je rovnocennost definována tak, že výsledky zkoušky spadají do 5 % zkušebních výsledků dle jednoho ze zde popsaných referenčních systémů. Pro emise částic je jako referenční systém uznáván pouze systém s ředěním plného průtoku. Pro uvedení nového systému do předpisu se musí určení rovnocennosti zakládat na výpočtu opakovatelnosti a reprodukovatelnosti pomocí mezilaboratorní zkoušky dle ISO 5725. 5.2.1 Mezní hodnoty Specifická hmotnost oxidu uhelnatého, celkových uhlovodíků, oxidů dusíku a částic určených zkouškou ESC a opacita kouře určená zkouškou ELR nesmějí překročit hodnoty uvedené v tabulce 1. U vznětových motorů, které jsou navíc podrobeny zkoušce ETC, a zvláště u plynových motorů, nesmějí specifické hmotnosti oxidu uhelnatého, uhlovodíků jiných než metan, metanu (tam, kde je to možné použít), oxidů dusíku a částic (tam, kde je to možné použít) překročit hodnoty uvedené v tabulce 2.



Tabulka 1 Mezní hodnoty – zkoušky ESC a ELR Řádek Hmotnost oxidu uhelnatého (CO) g/kWh Hmotnost uhlovodíků (HC) g/kWh Hmotnost oxidů dusíku (NOx)g/kWh Hmotnost částic (PT) g/kWh Kouř m–1 A (2000) 2,1 0,66 5,0 0,10 0,13 () 0,8 B1 (2005) 1,5 0,46 3,5 0,02 0,5 B2 (2008) 1,5 0,46 2,0 0,02 0,5 C (EEV) 1,5 0,25 2,0 0,02 0,15 ( 1 ) Pro motory se zdvihovým objemem menším než 0,75 dm3 na válec a s otáčkami jmenovitého výkonu vyššími než 3 000 min–1.



Tabulka 2 Mezní hodnoty – zkoušky ETC () Řádek Hmotnost oxidu uhelnatého (CO) g/kWh Hmotnost uhlovodíků jiných než metan (NMHC) g/kWh Hmotnost metanu (CH4) () g/kWh Hmotnost oxidů dusíku (NOx) g/kWh Hmotnost částic (PT) () g/kWh) A (2000) 5,45 0,78 1,6 5,0 0,16 0,21 () B1 (2005) 4,0 0,55 1,1 3,5 0,03 B2 (2008) 4,0 0,55 1,1 2,0 0,03 C (EEV) 3,0 0,40 0,65 2,0 0,02 ( 1 ) Pro motory se zdvihovým objemem menším než 0,75 dm3 na válec a s otáčkami jmenovitého výkonu vyššími než 3 000 min–1. ( 2 ) Podmínky pro ověření přijatelnosti zkoušek ETC (viz. odstavec 3.9 dodatku 2 přílohy 4, kterými se měří emise plynových motorů a porovnávají s příslušnými mezními hodnotami stanovenými v řádku A, se znovu přešetří a v případě potřeby změní postupem stanoveným v souhrnné rezoluci R.E.3. ( 3 ) Jen pro motory pracující s NG. ( 4 ) Neplatí pro plynové motory pro stupeň A a stupně B1 a B2. 5.2.2 Měření uhlovodíků u vznětových motorů a plynových motorů 5.2.2.1 Výrobce může zvolit měření hmotnosti celkových uhlovodíků (THC) zkouškou ETC místo měření hmotnosti uhlovodíků jiných než metan. V tomto případě je mezní hodnota hmotnosti celkových uhlovodíků stejná, jako je uvedena v tabulce 2 pro hmotnost uhlovodíků jiných než metan. 5.2.3 Zvláštní požadavky na vznětové motory 5.2.3.1 Specifická hmotnost oxidů dusíku měřená v náhodně zvolených zkušebních bodech v kontrolním rozsahu zkoušky ESC nesmí překročit hodnoty interpolované ze sousedních zkušebních režimů o více než 10 % (viz. odstavce 4.6.2 a 4.6.3 dodatku 1 přílohy 4). 5.2.3.2 Hodnota kouře při náhodně zvolených otáčkách zkoušky ELR nesmí překročit největší hodnotu kouře ze dvou sousedních zkušebních otáček o více než 20 % nebo mezní hodnotu o více než 5 %, podle toho, která je větší.

6. MONTÁŽ NA VOZIDLO

6.1 Montáž motoru do vozidla musí z hlediska homologace motoru splňovat tyto požadavky: 6.1.1 Podtlak v sání nesmí být vyšší než podtlak uvedený pro homologovaný typ motoru v příloze 2A. 6.1.2 Protitlak ve výfuku nesmí být vyšší než protitlak uvedený pro homologovaný typ motoru v příloze 2A. 6.1.3 Výkon absorbovaný pomocnými zařízeními nutnými pro provoz motoru nesmí překročit výkon uvedený pro homologovaný typ motoru v příloze 2A.

7. RODINA MOTORŮ

7.1 Parametry definující rodinu motorů

Rodina motorů určená výrobcem motoru může být definována základními vlastnostmi, které musí být motorům v rodině společné. V některých případech se mohou parametry navzájem ovlivňovat. Tyto vlivy se musí brát v úvahu, aby se zajistilo, že do rodiny motorů jsou včleněny pouze motory, které mají z hlediska emisí znečišťujících látek podobné vlastnosti.

Aby mohly být motory pokládány za motory patřící do téže rodiny motorů, musí mít stejný následující seznam základních parametrů:

7.1.1 Spalovací cyklus: — dvoudobý — čtyřdobý

7.1.2 Chladicí médium: — vzduch — voda — olej

7.1.3 U plynových motorů a u motorů se zařízením k následnému zpracování výfukových plynů — Počet válců (jiné vznětové motory s menším počtem válců, než má základní motor, se mohou pokládat za motory patřící do téže rodiny motorů, pokud systém dodávky paliva odměřuje palivo pro každý jednotlivý válec).

7.1.4 Zdvihový objem jednotlivého válce: — motory musí být v celkovém rozmezí 15 %

7.1.5 Způsob nasávání vzduchu: — atmosférické sání — přeplňování — přeplňování s chladičem přeplňovaného vzduchu

7.1.6 Druh/konstrukce spalovacího prostoru: — předkomůrka — vířivá komůrka — otevřený spalovací prostor

7.1.7 Ventily a kanály – uspořádání, rozměry a počet: — hlava válců — stěna válce — kliková skříň

7.1.8 Systém vstřikování paliva (vznětové motory): — čerpadlo – potrubí – vstřikovací tryska — řadové vstřikovací čerpadlo — čerpadlo s rozdělovačem — jednotlivý prvek — vstřikovací jednotka

7.1.9 Systém přívodu paliva (plynové motory): — směšovací zařízení — přívod/přípusť plynu (jednobodové, vícebodové) — vstřikování kapaliny (jednobodové, vícebodové)

7.1.10 Systém zapalování (plynové motory)

7.1.11 Různé vlastnosti: — recirkulace výfukových plynů — vstřikování vody/emulze — přípusť sekundárního vzduchu — chlazení přeplňovacího vzduchu

7.1.12 Následné zpracování výfukových plynů: — třícestný katalyzátor — oxidační katalyzátor — redukční katalyzátor — tepelný reaktor — filtr částic

7.2 Volba základního motoru

7.2.1 Vznětové motory

Hlavním kritériem při volbě základního motoru rodiny je největší dodávka paliva na jeden zdvih při deklarovaných otáčkách maximálního točivého momentu. V případě, kdy toto hlavní kritérium plní zároveň dva nebo více motorů, užije se jako druhé kritérium pro volbu základního motoru největší dodávka paliva na jeden zdvih při jmenovitých otáčkách. Za určitých okolností může homologační orgán rozhodnout, že nejhorší případ emisí rodiny motorů je možno nejlépe určit zkouškou druhého motoru. Homologační orgán pak může vybrat ke zkoušce další motor, jehož vlastnosti nasvědčují tomu, že pravděpodobně bude mít nejvyšší úroveň emisí v této rodině motorů.

Jestliže motory rodiny mají další proměnné vlastnosti, které by mohly být pokládány za vlastnosti ovlivňující emise z výfuku, musí se tyto vlastnosti také určit a musí se brát v úvahu při volbě základního motoru.

7.2.2 Plynové motory

Hlavním kritériem při volbě základního motoru rodiny je největší zdvihový objem. V případě, kdy toto hlavní kritérium plní zároveň dva nebo více motorů, užije se jako druhé kritérium pro volbu základního motoru v tomto pořadí:

— největší dodávka paliva na zdvih při otáčkách deklarovaného jmenovitého výkonu;

— největší předstih zážehu;

— nejmenší poměr recirkulace výfukových plynů;

— motor nemá žádné čerpadlo vzduchu nebo má čerpadlo s nejmenším skutečným průtokem vzduchu.

Za určitých okolností může homologační orgán dojít k závěru, že nejhorší případ emisí rodiny motorů je možno nejlépe určit zkouškou druhého motoru. Homologační orgán pak může vybrat ke zkoušce další motor, jehož vlastnosti nasvědčují tomu, že pravděpodobně bude mít nejvyšší úroveň emisí v této rodině motorů.

8. SHODNOST VÝROBY

Postupy k zajištění shodnosti výroby se musí shodovat s postupy stanovenými v dodatku 2 k Dohodě (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) a kromě toho musí splňovat tyto požadavky:

8.1 Každý motor nebo vozidlo opatřené homologační značkou předepsanou tímto předpisem musí být vyrobeny tak, aby se shodovaly s homologovaným typem z hlediska popisu uvedeného v osvědčení o homologaci a v jeho přílohách.

8.2. Shodnost výroby z hlediska omezení emisí je zpravidla založena na popisu uvedeném v osvědčení o homologaci a v jeho přílohách.

8.3 Jestliže se měří emise znečišťujících látek a homologace motoru byla jednou nebo vícekrát rozšířena, provedou se zkoušky na motorech popsaných v homologační dokumentaci, která se týká příslušného rozšíření. 8.3.1 Shodnost motoru, který byl podroben zkoušce emisí znečišťujících látek: Po předání motoru správnímu orgánu nesmí výrobce provádět na vybraných motorech žádná seřízení. 8.3.1.1 Ze série se namátkově odeberou tři motory. Motory, pro jejichž homologaci podle řádku A tabulek v odstavci 5.2.1 jsou předepsány jen zkoušky ESC a ELR nebo jen zkouška ETC, se pro kontrolu shodnosti výroby podrobí vhodným použitelným zkouškám. Se souhlasem správního orgánu se pro kontrolu shodnosti výroby podrobí všechny ostatní motory homologované podle řádku A, B1 nebo B2 nebo C tabulek v odstavci 5.2.1 buď zkouškám ESC a ELR, nebo zkoušce ETC. Mezní hodnoty jsou uvedeny v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu. 8.3.1.2 Pokud příslušný správní orgán souhlasí se směrodatnou odchylkou výroby udanou výrobcem, provedou se zkoušky podle dodatku 1 tohoto předpisu. Pokud příslušný správní orgán nesouhlasí se směrodatnou odchylkou výroby udanou výrobcem, provedou se zkoušky podle dodatku 2 tohoto předpisu. Na žádost výrobce se mohou zkoušky provést podle dodatku 3 tohoto předpisu. 8.3.1.3 Na základě zkoušky odebraných motorů se výrobky určité série pokládají za shodné, pokud se podle zkušebních kritérií v příslušném dodatku dosáhlo kritéria vyhovění pro všechny znečišťující látky, a za neshodné, pokud se dosáhlo kritéria nevyhovění pro jedinou znečišťující látku. Jestliže bylo dosaženo kritéria vyhovění u jedné znečišťující látky, nelze toto rozhodnutí změnit žádnými doplňkovými zkouškami určenými k dosažení určitého kritéria pro ostatní znečišťující látky. Jestliže nebylo dosaženo kritéria vyhovění pro všechny znečišťující látky a jestliže nebylo dosaženo kritéria nevyhovění pro jednu znečišťující látku, podrobí se zkoušce jiný motor (viz. obrázek 2). Výrobce může kdykoli rozhodnout o zastavení zkoušek, jestliže nebylo dosaženo žádného kritéria. V takovém případě se zaznamená kritérium nevyhovění. 8.3.2 Zkoušky se provedou s nově vyrobenými motory. Plynové motory se zaběhnou podle postupu uvedeného v odstavci 3 dodatku 2 přílohy 4. 8.3.2.1 Na žádost výrobce se však mohou zkoušky provést se vznětovými nebo plynovými motory, které byly zaběhnuty po dobu delší, než je uvedena v odstavci 8.4.2.2, avšak nejvýše 100 hodin. V tomto případě záběh provede výrobce, který však nesmí motory seřizovat. 8.3.2.2 Pokud výrobce žádá o souhlas se záběhem podle odstavce 8.4.2.2.1, může se tento záběh provést na: — všech motorech, které se zkoušejí, nebo — na prvním zkoušeném motoru, s určením součinitele vývoje emisí takto: — emise znečišťujících látek se změří při nule hodin a při „x“ hodinách na rvním zkoušeném motoru, — součinitel vývoje emisí mezi nulou hodin a „x“ hodinami se vypočte pro každou znečišťující látku z poměru: Výsledek může být menší než 1. Další motory určené ke zkoušce se nezabíhají, avšak jejich hodnoty emisí při nule hodin se upraví součinitelem vývoje emisí. V tomto případě se uvažují tyto hodnoty: — hodnoty při „x“ hodinách pro první motor, — hodnoty při nule hodin násobené součinitelem vývoje emisí pro ostatní motory. 8.3.2.3 U vznětových motorů a u plynových motorů pracujících s LPG mohou všechny tyto zkoušky proběhnout s palivem obchodní jakosti. Na žádost výrobce lze však použít referenční paliva podle příloh 5 nebo 7. To znamená provedení zkoušek, které jsou popsány v odstavci 4 tohoto předpisu, s nejméně dvěma z referenčních paliv pro každý plynový motor. 8.3.2.4 U motorů pracujících s NG se mohou všechny tyto zkoušky provést s palivem obchodní jakosti takto: i) u motorů označených písmenem H s palivem obchodní jakosti skupiny H s rozsahem (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,00); ii) u motorů označených písmenem L s palivem obchodní jakosti skupiny L s rozsahem (1,00 ≤ Sλ ≤ 1,19); iii) u motorů označených písmeny HL s palivem obchodní jakosti s mimořádným rozsahem faktoru Sλ posunu λ skupiny (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,19). Na žádost výrobce lze však použít referenční palivo podle přílohy 6. To znamená provedení zkoušek, které jsou popsány v odstavci 4 tohoto předpisu. 8.3.2.5 V případě sporu způsobeného nevyhověním plynových motorů při použití paliva obchodní jakosti se musí zkoušky provést s referenčním palivem, s kterým byl zkoušen základní motor, nebo popřípadě s dalším palivem 3 podle odstavců 4.1.3.1 a 4.2.1.1, s kterým mohla být provedena zkouška základního motoru. Výsledky se pak musí přepočítat s použitím příslušného faktoru (faktorů) „r“, „ra“ nebo „rb“ podle odstavců 4.1.3.2, 4.1.5.1 a 4.2.1.2. Jestliže r, ra nebo rb jsou menší než jedna, korekce se neprovádí. Změřené výsledky a vypočtené výsledky musí prokázat, že motor splňuje mezní hodnoty se všemi odpovídajícími palivy (paliva 1, 2 a popřípadě 3 u motorů na zemní plyn a paliva A a B u motorů na LPG). 8.3.2.6 Zkoušky shodnosti výroby plynového motoru konstruovaného pro provoz s jedním specifickým složením paliva se provedou s palivem, pro které byl motor kalibrován. Obrázek 2: Schéma zkoušek shodnosti výroby

9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY

9.1 Homologace udělená typu motoru nebo vozidla podle tohoto předpisu může být odejmuta, nejsou-li splněny požadavky stanovené v odstavci 8.1, nebo jestliže vybraný motor (motory) nebo vozidlo (vozidla) neobstály úspěšně při zkouškách stanovených v odstavci 8.3.

9.2 Pokud strana Dohody z r. 1958, která používá tento předpis, odejme homologaci, kterou dříve udělila, musí o tom ihned informovat formulářem zprávy dle vzoru v příloze 2A nebo 2B k tomuto předpisu.

10. ZMĚNA HOMOLOGOVANÉHO TYPU A ROZŠÍŘENÍ HOMOLOGACE

10.1 Každá změna homologovaného typu se musí oznámit správnímu orgánu, který udělil tomuto typu homologaci. Tento orgán může pak buď: 10.1.1 zvážit, že změny zřejmě nemají hodnotitelný negativní vliv a že změněný typ v každém případě ještě plní požadavky; nebo 10.1.2 požadovat od technické zkušebny pro homologační zkoušky nový technický protokol.

10.2 Potvrzení nebo odmítnutí homologace, které uvádí změny, se postupem dle odstavce 4.5 výše zašle stranám Dohody, které používají tento předpis.

10.3 Příslušný orgán, který vydává rozšíření homologace, přidělí každému formuláři zprávy o takovém rozšíření pořadové číslo a informuje o tom formulářem zprávy dle vzoru v příloze 2A nebo 2B tohoto předpisu ostatní strany Dohody, které používají tento předpis.

11. UKONČENÍ VÝROBY

Pokud držitel homologace zcela zruší výrobu typu homologovaného dle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který homologaci udělil. Po obdržení náležitého sdělení o této skutečnosti uvedený orgán informuje formulářem zprávy dle vzoru v příloze 2A nebo 2B k tomuto předpisu ostatní strany Dohody z r. 1958, které používají tento předpis.

12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ

12.1 Všeobecně

12.1.1 Od data nabytí účinnosti série změn 04 nesmí žádná smluvní strana, která používá tento předpis, odmítnout udělení homologace EHK podle tohoto předpisu ve znění série změn 04.

12.1.2 Od data nabytí účinnosti série změn 04 udělí smluvní strany, které používají tento předpis, homologace EHK jen tehdy, jestliže motor splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 04. Motor se musí podrobit příslušným zkouškám stanoveným v odstavci 5.2 tohoto předpisu a musí podle dále uvedených odstavců 12.2.1, 12.2.2 a 12.2.3 splňovat příslušné mezní hodnoty emisí uvedené v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu.

12.2 Nové homologace typu

12.2.1 S výhradou ustanovení odstavce 12.4.1 udělí smluvní strany, které používají tento předpis, od data nabytí účinnosti série změn 04 homologace EHK pro motor jen tehdy, jestliže tento motor splňuje příslušné mezní hodnoty emisí uvedené v řádcích A, B1, B2 nebo C v tabulkách v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu.

12.2.2 S výhradou ustanovení odstavce 12.4.1 udělí smluvní strany, které používají tento předpis, od 1. října 2005 homologace EHK pro motor jen tehdy, jestliže tento motor splňuje příslušné mezní hodnoty emisí uvedené v řádcích B1, B2 nebo C v tabulkách v odstavci 5.2.1.tohoto předpisu.

12.2.3 S výhradou ustanovení odstavce 12.4.1 udělí smluvní strany, které používají tento předpis, od 1. října 2008 homologace EHK pro motor jen tehdy, jestliže tento motor splňuje příslušné mezní hodnoty emisí uvedené v řádcích B2 nebo C v tabulkách v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu.

12.3 Konec platnosti dřívějších homologací typu

12.3.1 S výjimkou ustanovení odstavců 12.3.2 a 12.3.3 přestanou platit, počínaje oficiálním datem nabytí účinnosti série změn 04, homologace typu udělené podle tohoto předpisu ve znění série změn 03 kromě případů, kdy smluvní strana, která udělila homologaci, oznámí ostatním smluvním stranám, které používají tento předpis, že homologovaný typ motoru splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 04, jak jsou stanoveny výše v odstavci 12.2.1.

12.3.2 Rozšíření homologace 12.3.2.1 Následující odstavce 12.3.2.2 a 12.3.2.3 se použijí na nové vznětové motory a nová vozidla poháněná vznětovým motorem, který byl homologován podle požadavků řádku A tabulek v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu. 12.3.2.2 Alternativně k odstavcům 5.1.3 a 5.1.4 může výrobce předložit technické zkušebně výsledky zkoušky měření NOx podle zkušebního cyklu ETC na motoru majícím charakteristiky základního motoru, jak je definováno v příloze 1, a s přihlédnutím k ustanovením odstavců 5.1.4.1 a 5.1.4.2. Výrobce také předloží písemné prohlášení, že motor nepoužívá žádné odpojovací zařízení nebo nenormální strategii pro regulaci emisí definované v odstavci 2 tohoto předpisu. 12.3.2.3 Výrobce také předloží písemné prohlášení, že výsledky zkoušky měření NOx a prohlášení o základním motoru, které předkládá podle odstavce 5.1.4, jsou rovněž použitelné na všechny typy motorů v rodině popsané v příloze 1.

12.3.3 Plynové motory Od 1. října 2003 zaniká platnost homologace typu vydané na plynové motory podle tohoto předpisu ve znění série změn 03, pokud smluvní strana, která vydala tuto homologaci, neoznámí ostatním smluvním stranám, které používají tento předpis, že typ homologovaného motoru neplní požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 04 podle odstavce 12.2.1.

12.3.4 Od 1. října 2006 zaniká platnost homologace typu vydané podle tohoto předpisu ve znění série změn 04, pokud smluvní strana, která vydala tuto homologaci, neoznámí ostatním smluvním stranám, které používají tento předpis, že typ homologovaného motoru neplní požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 04 podle výše uvedeného odstavce 12.2.2.

12.3.5 Od 1. října 2009 zaniká platnost homologace typu vydané podle tohoto předpisu ve znění série změn 04, pokud smluvní strana, která vydala tuto homologaci, neoznámí ostatním smluvním stranám, které používají tento předpis, že typ homologovaného motoru neplní požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 04 podle odstavce 12.2.3.

12.4 Náhradní díly pro vozidla v provozu

12.4.1 Smluvní strany, které používají tento předpis, mohou nadále udělovat homologace pro motory, které splňují požadavky tohoto předpisu ve znění kterékoli předchozí série změn nebo požadavky podle kteréhokoli stupně mezních hodnot tohoto předpisu ve znění série změn 04, za podmínky, že motor je určen jako náhradní díl pro vozidlo v provozu a že pro tento motor platilo dřívější znění předpisu k datu uvedení tohoto vozidla do provozu.

13. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN PRO HOMOLOGAČNÍ ZKOUŠKY A SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ

Smluvní strany Dohody z r. 1958, které používají tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben pro homologační zkoušky a názvy a adresy správních orgánů, které udělují homologace a kterým se zasílají zprávy o homologaci nebo o rozšíření, odmítnutí nebo odejmutí homologace vydané v jiných státech.









Dodatek 1

POSTUP ZKOUŠEK KONTROLY SHODNOSTI VÝROBY, POKUD JE SMĚRODATNÁ ODCHYLKA VYHOVUJÍCÍ

1. V tomto dodatku je popsán postup, který se použije pro ověření shodnosti výroby z hlediska zkoušky emisí znečišťujících látek, pokud je směrodatná odchylka výroby udaná výrobcem vyhovující.

2. Při vzorku o velikosti nejméně tří motorů je postup výběru vzorku nastaven tak, aby byla pravděpodobnost, že série vyhoví zkoušce, při 40 % vadných motorů rovna 0,95 (riziko výrobce = 5 %), a pravděpodobnost, že série bude přijata, byla při 65 % vadných motorů rovna 0,1 (riziko spotřebitele = 10 %).

3. Pro každou ze znečišťujících látek uvedených v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu se použije tento postup (viz. obrázek 2): Let: L = přirozený logaritmus mezní hodnoty pro znečišťující látku; xi = přirozený logaritmus hodnoty naměřené u i-tého motoru vzorku; s = odhadnutá směrodatná odchylka výroby (po stanovení přirozených logaritmů měřených hodnot); n = velikost vzorku.

4. Pro každý soubor vzorků se vypočte součet směrodatných odchylek od mezní hodnoty podle tohoto vzorce:

5. Pak: — je-li statistický údaj zkoušky větší než hodnota kritéria vyhovění uvedená pro velikost vzorku v tabulce 3, bylo dosaženo kritéria vyhovění pro danou znečišťující látku; — je-li statistický údaj zkoušky menší než hodnota kritéria nevyhovění uvedená pro velikost vzorku v tabulce 3, bylo dosaženo kritéria nevyhovění pro danou znečišťující látku; — nastane-li jiný případ, přezkouší se další motor podle odstavce 8.3.1 tohoto předpisu a výpočet se aplikuje na velikost vzorku o jeden motor větší.



Tabulka 3: Hodnoty kritérií vyhovění a nevyhovění pro plán odběru vzorků podle dodatku 1 Nejmenší velikost vzorku: 3 Kumulativní počet zkoušených motorů (velikost vzorku) Hodnota kritéria vyhověníAn Hodnota kritéria nevyhověníBn 3 3,327 -4,724 4 3,261 -4,790 5 3,195 -4,856 6 3,129 -4,922 7 3,063 -4,988 8 2,997 -5,054 9 2,931 -5,120 10 2,865 -5,185 11 2,799 -5,251 12 2,733 -5,317 13 2,667 -5,383 14 2,601 -5,449 15 2,535 -5,515 16 2,469 -5,581 17 2,403 -5,647 18 2,337 -5,713 19 2,271 -5,779 20 2,205 -5,845 21 2,139 -5,911 22 2,073 -5,977 23 2,007 -6,043 24 1,941 -6,109 25 1,875 -6,175 26 1,809 -6,241 27 1,743 -6,307 28 1,677 -6,373 29 1,611 -6,439 30 1,545 -6,505 31 1,479 -6,571 32 -2,112 -2,112









Dodatek 2

POSTUP ZKOUŠEK KONTROLY SHODNOSTI VÝROBY, POKUD JE SMĚRODATNÁ OCHYLKA NEVYHOVUJÍCÍ NEBO NENÍ K DISPOZICI

1. V tomto dodatku je popsán postup, který se použije pro ověření shodnosti výroby z hlediska zkoušky emisí znečišťujících látek, pokud směrodatná odchylka výroby udaná výrobcem je buď nevyhovující, nebo není k dispozici.

2. Při vzorku o velikosti nejméně tří motorů je postup výběru vzorku nastaven tak, aby byla pravděpodobnost, že série vyhoví zkoušce, při 40 % vadných motorů rovna 0,95 (riziko výrobce = 5 %), a pravděpodobnost, že série bude přijata, byla při 65 % vadných motorů rovna 0,1 (riziko spotřebitele = 10 %).

3. Rozdělení měřených hodnot znečišťujících látek uvedených v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu se pokládá za logaritmicko-normální a tyto hodnoty se musí nejdříve transformovat stanovením jejich přirozených logaritmů. Písmenné značky m0 a m značí minimální a maximální velikosti vzorku (m0 = 3 a m = 32) a písmenná značka n značí velikost zpracovávaného vzorku.

4. Jsou-li přirozené logaritmy hodnot měřených v sérii x1, x2, …, xi, a L je přirozený logaritmus mezní hodnoty dané znečišťující látky, pak platí:



a di = xi – L

5. Tabulka 4 udává hodnoty kritéria vyhovění An a nevyhovění Bn v závislosti na velikosti zpracovávaného vzorku. Statistický údaj zkoušek je poměr

a užije se pro rozhodnutí, zda série vyhověla nebo nevyhověla, takto: pro m0 ≤ n ≤ m: — série je vyhovující, jestliže — série je nevyhovující, jestliže — je potřebné další měření, jestliže

6. Poznámky: Pro výpočet následujících hodnot statistického výsledku zkoušek jsou užitečné tyto rekurzivní vzorce:







Tabulka 4 Hodnoty kritérií vyhovění a nevyhovění pro plán odběru vzorků podle dodatku 2 Nejmenší velikost vzorku: 3 Kumulativní počet zkoušených motorů(velikost vzorku) Hodnota kritéria vyhovění An Hodnota kritéria nevyhovění Bn 3 0,80381 16,64743 4 0,76339 7,68627 5 0,72982 4,67136 6 0,69962 3,25573 7 0,67129 2,45431 8 0,64406 1,94369 9 0,61750 1,59105 10 0,59135 1,33295 11 0,56542 1,13566 12 0,53960 0,97970 13 0,51379 0,85307 14 0,48791 0,74801 15 0,46191 0,65928 16 0,43573 0,58321 17 0,40933 0,51718 18 0,38266 0,45922 19 0,35570 0,40788 20 0,32840 0,36203 21 0,30072 0,32078 22 0,27263 0,28343 23 0,24410 0,24943 24 0,21509 0,21831 25 0,18557 0,18970 26 0,15550 0,16328 27 0,12483 0,13880 28 0,09354 0,11603 29 0,06159 0,09480 30 0,02892 0,07493 31 0,00449 0,05629 32 0,03876 0,03876









Dodatek 3

POSTUP ZKOUŠEK KONTROLY SHODNOSTI VÝROBY NA ŽÁDOST VÝROBCE

1. Tento dodatek popisuje postup, který se použije na žádost výrobce k ověření shodnosti výroby z hlediska zkoušky emisí znečišťujících látek.

2. Při vzorku o velikosti nejméně tři motory je postup výběru vzorku nastaven tak, aby byla pravděpodobnost, že série vyhoví zkoušce, při 30 % vadných motorů rovna 0,90 (riziko výrobce = 10 %), a pravděpodobnost, že série bude přijata, byla při 65 % vadných motorů rovna 0,1 (riziko spotřebitele = 10 %).

3. Pro každou ze znečišťujících látek uvedených v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu se použije následující postup (viz. obrázek 2): Let: L = mezní hodnota pro znečišťující látku, xi = měřená hodnota pro i-tý motor ze souboru vzorků, n = velikost vzorku.

4. Pro vzorek se vypočte statistický údaj zkoušek, který kvantifikuje počet nevyhovujících motorů, tj. xi ≥ L:

5. Pak: — je-li statistický údaj zkoušek menší nebo rovný hodnotě kritéria vyhovění uvedeného pro velikost vzorku v tabulce 5, bylo dosaženo kritéria vyhovění pro danou znečišťující látku; — je-li statistický údaj zkoušek větší nebo rovný hodnotě kritéria nevyhovění uvedeného pro velikost vzorku v tabulce 5, bylo dosaženo kritéria nevyhovění pro danou znečišťující látku; — nastane-li jiný případ, přezkouší se další motor podle odstavce 8.3.1 tohoto předpisu a postup výpočtu se aplikuje na velikost vzorku o jeden motor větší. V tabulce 5 jsou hodnoty kritéria vyhovění a kritéria nevyhovění vypočteny podle mezinárodní normy ISO 8422:1991.



Tabulka 5 Hodnoty kritérií vyhovění a nevyhovění pro plán odběru vzorků podle dodatku 3 Nejmenší velikost vzorku: 3 Kumulativní počet zkoušených motorů (velikost vzorku) Hodnota kritéria vyhovění Hodnota kritéria nevyhovění 3 — 3 4 0 4 5 0 4 6 1 5 7 1 5 8 2 6 9 2 6 10 3 7 11 3 7 12 4 8 13 4 8 14 5 9 15 5 9 16 6 10 17 6 10 18 7 11 19 8 9









PŘÍLOHA 1

PODSTATNÉ VLASTNOSTI (ZÁKLADNÍHO) MOTORU A INFORMACE O PROVEDENÍ ZKOUŠEK ( 4 )

1. POPIS MOTORU

1.1 Výrobce: …

1.2 Kód motoru podle výrobce: …

1.4 Počet a uspořádání válců: … 1.4.1 Vrtání: … mm 1.4.2 Zdvih: … mm 1.4.3 Pořadí zapalování: …

1.5 Zdvihový objem motoru: … cm3

1.6 Kompresní objemový poměr ( 6 ): …

1.7 Výkres (výkresy) spalovací komory a dna pístu: …

1.8 Nejmenší průřez sacích a výfukových kanálů: … cm2

1.9 Volnoběžné otáčky: … min–1

1.10 Maximální netto výkon: … kW při … min–1

1.11 Maximální přípustné otáčky motoru: … min–1

1.12 Maximální netto točivý moment: … Nm při … min–1

1.13 Systém spalování: vznětové zapalování/zážehové zapalování (2)

1.15 Systém chlazení 1.15.1 Kapalinou 1.15.1.1 Druh kapaliny: … 1.15.1.2 Oběhové čerpadlo (čerpadla): ano/ne (2) 1.15.1.3 Popřípadě vlastnosti nebo značka (značky) a typ (typy): … 1.15.1.4 Popřípadě převodový poměr: … 1.15.2 Vzduchem 1.15.2.1 Ventilátor: ano/ne (2) 1.15.2.2 Popřípadě vlastnosti nebo značka (značky) a typ (typy): … 1.15.2.3 Popřípadě převodový poměr (poměry): …

1.16 Přípustná teplota podle výrobce 1.16.1 Chlazení kapalinou: maximální teplota na výstupu: … K 1.16.2 Chlazení vzduchem: … vztažný bod: … Maximální teplota ve vztažném bodě: … K 1.16.3 Popřípadě maximální teplota vzduchu ve výstupu mezichladiče sání. … K 1.16.4 Maximální teplota výfukových plynů ve výfukových trubkách u vnějších přírub výfukových potrubí nebo turbokompresorů: … K 1.16.5 Teplota paliva: minimální … K, maximální … K u vznětových motorů na vstupu do vstřikovacího čerpadla, u plynových motorů v koncovém stupni regulátoru tlaku. 1.16.6 Tlak paliva: minimální … kPa, maximální … kPa v koncovém stupni regulátoru tlaku, jen u motorů pracujících s NG 1.16.7 Teplota maziva: minimální … K, maximální. … K

1.17 Přeplňování: ano/ne (2) 1.17.1 Značka: … 1.17.2 Typ: … 1.17.3 Popis systému (např. maximální přeplňovací tlak, popřípadě odpouštěcí zařízení): … 1.17.4 Mezichladič: ano/ne (2)

1.18 Systém sání Maximální přípustný podtlak v sání při jmenovitých otáčkách motoru a při plném zatížení, které jsou specifikovány pro provozní podmínky v předpisu č. 24 … kPa

1.19 Výfukový systém Maximální přípustný protitlak ve výfuku při jmenovitých otáčkách motoru a při plném zatížení, které jsou specifikovány pro provozní podmínky v předpisu č. 24 … kPa Objem výfukového systému: … dm3

2. OPATŘENÍ PROTI ZNEČIŠŤOVÁNÍ OVZDUŠÍ

2.1 Zařízení k recyklaci plynů z klikové skříně (popis a výkresy): … …

2.2 Přídavná zařízení proti znečišťování ovzduší (pokud existují a nejsou uvedena v jiném odstavci): 2.2.1 Katalyzátor: ano/ne (2) 2.2.1.1 Značka (značky): … 2.2.1.2 Typ(typy): … 2.2.1.3 Počet katalyzátorů a částí: … 2.2.1.4 Rozměry, tvar a objem katalyzátoru (katalyzátorů): … 2.2.1.5 Druh katalytické činnosti: … 2.2.1.6 Celková náplň drahých kovů: … 2.2.1.7 Poměrná koncentrace: … 2.2.1.8 Nosič (struktura a materiál): … 2.2.1.9 Hustota komůrek: … 2.2.1.10 Druh pouzdra katalyzátoru (katalyzátorů): … 2.2.1.11 Umístění katalyzátoru (katalyzátorů) (místo a referenční vzdálenost ve výfukovém potrubí): … … 2.2.2 Kyslíková sonda: ano/ne (2) 2.2.2.1 Značka (značky): … 2.2.2.2 Typ: … 2.2.2.3 Umístění: … 2.2.3 Přípusť vzduchu: ano/ne (2) 2.2.3.1 Druh (pulzující vzduch, vzduchové čerpadlo atd.): … 2.2.4 Recirkulace výfukových plynů: ano/ne (2) 2.2.4.1 Vlastnosti (průtok atd.): … 2.2.5 Filtr částic: ano/ne (2) 2.2.5.1 Rozměry, tvar a objem filtru částic: … 2.2.5.2 Druh a konstrukce filtru částic: … 2.2.5.3 Umístění (referenční vzdálenost ve výfukovém potrubí): … 2.2.5.4 Postup nebo systém regenerace, popis a/nebo výkres: … 2.2.6 Jiné systémy: ano/ne (2) 2.2.6.1 Popis a funkce: …

3. DODÁVKA PALIVA

3.1 Vznětové motory 3.1.1 Podávací palivové čerpadlo Tlak (3) : … kPa nebo charakteristický diagram (2) : … 3.1.2 Systém vstřikování 3.1.2.1 Čerpadlo 3.1.2.1.1 Značka (značky): … 3.1.2.1.2 Typ (typy): … 3.1.2.1.3 Dodávka: … mm3 (3) na zdvih při otáčkách motoru … min–1 při plném vstřiku nebo charakteristický diagram (2) (3) : … … Uveďte použitou metodu: na motoru/na zkušebním stavu čerpadla (2) Při regulaci řízené přeplňovacím tlakem uveďte charakteristickou dodávku paliva a přeplňovací tlak v závislosti na otáčkách motoru. 3.1.2.1.4. Předvstřik 3.1.2.1.4.1. Křivka předstřiku (3) : … 3.1.2.1.4.2. Statické časování vstřiku (3) : … 3.1.2.2 Vstřikovací potrubí 3.1.2.2.1 Délka: … mm 3.1.2.2.2 Vnitřní průměr: … mm 3.1.2.3 Vstřikovač (vstřikovače) 3.1.2.3.1 Značka (značky): … 3.1.2.3.2 Typ (typy): … 3.1.2.3.3. „Otevírací tlak“: … kPa (3) nebo charakteristický diagram (2) (3) : … 3.1.2.4 Regulátor 3.1.2.4.1 Značka (značky): … 3.1.2.4.2 Typ (typy): … 3.1.2.4.3 Otáčky, při kterých začíná omezení, při plném zatížení: … min–1 3.1.2.4.4. Maximální otáčky bez zatížení: … min–1 3.1.2.4.5. Volnoběžné otáčky: … min–1 3.1.3. Systém pro studený start 3.1.3.1 Značka (značky): … 3.1.3.2 Typ (typy): … 3.1.3.3 Popis: … 3.1.3.4 Pomocný startovací prostředek: … 3.1.3.4.1 Značka: 3.1.3.4.2 Typ:

3.2. Plynové motory ( 7 ) 3.2.1 Palivo: zemní plyn/LPG (2) 3.2.2. Regulátor (regulátory) tlaku nebo odpařovač/regulátor (regulátory) tlaku (3) 3.2.2.1 Značka (značky): … 3.2.2.2 Typ (typy): … 3.2.2.3 Počet stupňů redukce tlaku: … 3.2.2.4 Tlak v koncovém stupni: min. … kPa, max. … kPa 3.2.2.5 Počet hlavních seřizovacích bodů: … 3.2.2.6 Počet seřizovacích bodů volnoběhu: … 3.2.2.7 Homologační číslo podle předpisu č.: … 3.2.3. Palivový systém: směšovací zařízení/přípusť plynu/vstřik kapaliny/přímý vstřik (2) 3.2.3.1 Regulace směsi: … 3.2.3.2 Popis systému a/nebo schéma a výkresy: … 3.2.3.3 Homologační číslo podle předpisu č. … 3.2.4. Směšovač 3.2.4.1 Číslo: … 3.2.4.2 Značka (značky): … 3.2.4.3 Typ (typy): … 3.2.4.4 Umístění: … 3.2.4.5 Možnosti seřizování: … 3.2.4.6 Homologační číslo podle předpisu č. … 3.2.5. Vstřikování do sběrného sacího potrubí 3.2.5.1 Vstřikování: jednobodové/vícebodové (2) 3.2.5.2 Vstřikování: kontinuální/simultánně časované/postupně časované (2) 3.2.5.3 Vstřikovací zařízení 3.2.5.3.1 Značka (značky): … 3.2.5.3.2 Typ (typy): … 3.2.5.3.3. Možnosti seřizování: … 3.2.5.3.4. Homologační číslo podle předpisu č. … 3.2.5.4 Podávací čerpadlo (pokud je): … 3.2.5.4.1 Značka (značky): … 3.2.5.4.2 Typ (typy): … 3.2.5.4.3. Homologační číslo podle předpisu č. … 3.2.5.5 Vstřikovač (vstřikovače): … 3.2.5.5.1 Značka (značky): … 3.2.5.5.2 Typ (typy): … 3.2.5.5.3. Homologační číslo podle předpisu č. … 3.2.6 Přímé vstřikování 3.2.6.1 Vstřikovací čerpadlo/regulátor tlaku (2) 3.2.6.1.1 Značka (značky): … 3.2.6.1.2 Typ (typy): … 3.2.6.1.3. Časování vstřiku: … 3.2.6.1.4. Homologační číslo podle předpisu č. … 3.2.6.2. Vstřikovač (vstřikovače) 3.2.6.2.1 Značka (značky): … 3.2.6.2.2 Typ (typy): … 3.2.6.2.3 Otevírací tlak nebo charakteristický diagram (3) : … 3.2.6.2.4. Homologační číslo podle předpisu č. … 3.2.7. Elektronické řídicí zařízení (ECU) 3.2.7.1 Značka (značky): … 3.2.7.2 Typ (typy): … 3.2.7.3 Možnosti seřizování: … 3.2.8. Zařízení specifické pro NG 3.2.8.1 Varianta 1 (jen u schvalování motorů pro několik specifických složení paliva) 3.2.8.1.1. Složení paliva:



metan (CH4): základní:… % mol min.… % mol max.… % mol etan (C2H6): základní:… % mol min.… % mol max.… % mol propan (C3H8): základní:… % mol min.… % mol max.… % mol butan (C4H10): základní:… % mol min.… % mol max.… % mol C5/C5+: základní:… % mol min.… % mol max.… % mol kyslík (O2): základní:… % mol min.… % mol max.… % mol inertní plyny (N2, He atd.): základní:… % mol min.… % mol max.… % mol 3.2.8.1.2 Vstřikovač (vstřikovače) 3.2.8.1.2.1 Značka (značky): 3.2.8.1.2.2 Typ (typy): 3.2.8.1.3 Popřípadě jiné 3.2.8.2 Varianta 2 (jen u schvalování pro několik specifických složení paliva)

4. ČASOVÁNÍ VENTILŮ

4.1 Maximální zdvih ventilů a úhly otevření a zavření vzhledem k úvratím nebo rovnocenné údaje:…

4.2 Referenční a/nebo seřizovací rozsahy nastavení (2) : …

5. SYSTÉM ZAPALOVÁNÍ (JEN U ZÁŽEHOVÝCH MOTORŮ)

5.1. Druh systému zapalování: společná cívka a svíčky/jednotlivá cívka a svíčky/cívka na svíčce/jiné (specifikujte) (2)

5.2 Řídicí zařízení zapalování 5.2.1 Značka (značky):… 5.2.2 Typ (typy):…

5.3 Křivka předstihu zapalování/zobrazení pole předstihu (2) (3) : ……

5.4 Časování zážehu (3) : … stupňů před horní úvratí při otáčkách … min–1 a při podtlaku v sání … kPa

5.5 Zapalovací svíčky 5.5.1 Značka (značky): … 5.5.2 Typ (typy): … 5.5.3 Nastavení mezery mezi elektrodami: … mm

5.6 Zapalovací cívka (cívky) 5.6.1 Značka (značky): … 5.6.2 Typ (typy): …

6. ZAŘÍZENÍ POHÁNĚNÁ MOTOREM

Motor se musí předat ke zkouškám se zařízeními potřebnými k provozu motoru (např. s ventilátorem, vodním čerpadlem atd.) specifikovanými pro provozní podmínky v předpisu č. 24.

6.1 Zařízení, která se namontují pro zkoušku Jestliže není možné nebo vhodné namontovat zařízení na zkušební stav, určí se příkon těchto zařízení a odečte se od výkonu motoru, který byl změřen v celém provozním rozsahu zkušebního cyklu (cyklů).

6.2 Zařízení, která se pro zkoušku odmontují Zařízení, která jsou potřebná jen k provozu vozidla (např. vzduchový kompresor, systém klimatizace vzduchu atd.), se musí pro zkoušku odmontovat. Když zařízení není možno odmontovat, může se určit příkon těchto zařízení a připočítat k výkonu motoru, který byl změřen v celém provozním rozsahu zkušebního cyklu (cyklů).

7. DOPLŇKOVÉ INFORMACE O PODMÍNKÁCH ZKOUŠKY

7.1 Užité mazivo 7.1.1 Značka: … 7.1.2 Typ: … (Uveďte procento oleje v palivu, je-li palivo a mazivo smíšeno): …

7.2 Zařízení poháněná motorem (pokud jsou potřebná) Příkon zařízení je nutno určit jen tehdy, — jestliže zařízení potřebné k provozu motoru není namontováno na motoru a/nebo — jestliže zařízení, které není potřebné k provozu motoru, je namontováno na motoru. 7.2.1 Výčet a údaje pro identifikaci: … 7.2.2 Příkon při jednotlivých uvedených otáčkách motoru:



Zařízení Příkon (kW) při různých otáčkách motoru Volno-běh Nízké otáčky Vysoké otáčky Otáčky A (1) Otáčky B (1) Otáčky C (1) Referenční otáčky (2) P(a) Zařízení potřebná k provozu motoru (odečte se od změřeného výkonu motoru), viz. odst. 6.1 P(b) Zařízení nepotřebná k provozu motoru (připočítá se ke změřenému výkonu motoru) viz. odst. 6.2 ( 1 ) Zkouška ESC. ( 2 ) Pouze zkouška ETC.

8 VÝKON MOTORU

8.1 Otáčky motoru ( 8 ) Dolní otáčky (nlo): … min–1 Horní otáčky (nhi): … min–1 pro cykly ESC a ELR Volnoběh: … min–1 Otáčky A: … min–1 Otáčky B: … min–1 Otáčky C: … min–1 pro cyklus ETC Referenční otáčky:…min–1

8.2 Výkon motoru (měřený podle ustanovení předpisu č. 24) v kW



Otáčky motoru Volnoběh Otáčky A (1) Otáčky B (1) Otáčky C (1) Referenční otáčky (2) P(m) Výkon změřený na zkušebním stavu P(a) Příkon pomocných zařízení, která se namontují pro zkoušku (odst. 6.1) — jsou-li namontována — nejsou-li namontována 0 0 0 0 0 P(b) Příkon pomocných zařízení, která se odmontují pro zkoušku (odst. 6.2) — jsou-li namontována — nejsou-li namontována 0 0 0 0 0 P(n) Netto výkon motoru = P(m) – P(a) + P(b) ( 1 ) Zkouška ESC. ( 2 ) Pouze zkouška ETC.

8.3 Nastavení dynamometru (kW) Nastavení dynamometru pro zkoušky ESC a ELR a pro referenční cyklus zkoušky ETC musí být provedena na základě netto výkonu motoru P(n) uvedeného v odstavci 8.2. Doporučuje se instalovat motor na zkušební stav v netto podmínkách. V tomto případě jsou P(m) a P(n) totožné. Jestliže je provoz motoru v netto podmínkách nemožný nebo nevhodný, upraví se nastavení dynamometru na netto podmínky podle výše uvedeného vzorce. 8.3.1 Zkoušky ESC a ELR Nastavení dynamometru se vypočtou podle vzorce v odstavci 1.2 dodatku 1 přílohy 4.



Procento zatížení Otáčky motoru Volnoběh Otáčky A Otáčky B Otáčky C 10 — 25 — 50 — 75 — 100 8.3.2 Zkouška ETC Jestliže se motor nezkouší za netto podmínek, musí výrobce motoru předložit korekční vzorec k přepočítání změřeného výkonu nebo změřené práce cyklu podle odstavce 2 dodatku 2 přílohy 4 na netto výkon nebo práci cyklu pro celý provozní rozsah cyklu a tento vzorec musí schválit technická zkušebna.









PŘÍLOHA 1

Dodatek 1

VLASTNOSTI ČÁSTÍ VOZIDLA MAJÍCÍCH VZTAH K MOTORU

1. Podtlak v systému sání při jmenovitých otáčkách motoru a při zatížení 100 %: … kPa

2. Protitlak ve výfukovém systému při jmenovitých otáčkách motoru a při zatížení 100 %: … kPa

3. Objem výfukového systému: … cm3

4. Příkon pomocných zařízení potřebných k funkci motoru specifikovaný pro určité provozní podmínky v předpisu č. 24.



Zařízení Příkon (kW) při různých otáčkách motoru Volnoběh Dolní otáčky Horní otáčky Otáčky A (1) Otáčky B (1) Otáčky C (1) Referenční otáčky (2) P(a) Pomocná zařízení potřebná k provozu motoru (odečte se od změřeného výkonu motoru), viz. příloha 1 odst. 6.1. ( 1 ) Zkouška ESC ( 2 ) Pouze zkouška ETC.









PŘÍLOHA 1

Dodatek 2

PODSTATNÉ VLASTNOSTI RODINY MOTORŮ

1. SPOLEČNÉ PARAMETRY

1.1 Spalovací cyklus: …

1.2 Chladicí médium: …

1.3 Počet válců ( 9 ) …

1.4 Zdvihový objem jednotlivého válce: …

1.5 Způsob plnění vzduchem: …

1.6 Druh/konstrukce spalovacího prostoru: …

1.7 Uspořádání ventilů a kanálů, rozměr a počet: … …

1.8 Palivový systém: …

1.9 Systém zapalování (plynové motory): …

1.10 Další vybavení: — chlazení přeplňovacího vzduchu (9) : … — recirkulace výfukových plynů (9) : … — vstřik vody/emulze (9) : … — přípusť vzduchu (9) : …

1.11 Následné zpracování výfukových plynů (9) : … Důkaz o identickém poměru (nebo u základního motoru o nejnižším poměru): kapacita systému/dodávka paliva na zdvih podle čísla (čísel) na diagramu: …

2. SEZNAM RODINY MOTORŮ

2.1 Název rodiny vznětových motorů: … 2.1.1. Specifikace motorů v této rodině:



Základní motor Typ motoru Počet válců Jmenovité otáčky (min–1) Dodávka paliva na zdvih(mm3) Jmenovitý netto výkon (kW) Otáčky maximálního točivéhomomentu (min–1) Dodávka paliva na zdvih(mm3) Maximální točivý moment(Nm) Dolní volnoběžné otáčky(min–1) Zdvihový objem (v % základního motoru) 100

2.2 Název rodiny plynových motorů: … 2.2.1 Specifikace motorů v této rodině:



Základní motor Typ motoru Počet válců Jmenovité otáčky (min–1) Dodávka paliva na zdvih (mm3) Jmenovitý netto výkon (kW) Otáčky maximálního točivého momentu (min–1) Dodávka paliva na zdvih (mm3) Maximální točivý moment (Nm) Dolní volnoběžné otáčky(min–1) Zdvihový objem(v % základního motoru) 100 Časování zapalování Průtok recirkulace výfukových plynů Čerpadlo vzduchu ano/ne Skutečný výtlak čerpadla vzduchu









PŘÍLOHA 1

Dodatek 3

PODSTATNÉ VLASTNOSTI TYPU MOTORU V RODINĚ MOTORŮ ( 10 )

1. POPIS MOTORU

1.1. Výrobce: …

1.2 Kód motoru podle výrobce: …

1.4 Počet a uspořádání válců: 1.4.1. Vrtání: … mm 1.4.2 Zdvih: … mm 1.4.3 Pořadí zapalování: …

1.5 Zdvihový objem motoru: … cm3

1.6 Objemový kompresní poměr ( 12 ): …

1.7. Výkresy spalovacího prostoru a hlavy pístu: … …

1.8 Nejmenší průřez sacích a výfukových kanálů: …cm2

1.9 Otáčky volnoběhu: … min–1

1.10 Maximální netto výkon: … kW při … min–1

1.11 Maximální přípustné otáčky motoru: … min–1

1.12 Maximální netto točivý moment: … Nm při … min–1

1.15 Systém chlazení 1.15.1 Kapalinou 1.15.1.1 Druh kapaliny: … 1.15.1.2 Oběhové čerpadlo (čerpadla): ano/ne (11) 1.15.1.3. Popřípadě vlastnosti nebo značka (značky) a typ (typy): … … 1.15.1.4 Popřípadě převodový poměr (poměry) pohonu: … 1.15.2 Vzduchem 1.15.2.1 Ventilátor: ano/ne (11) 1.15.2.2. Popřípadě vlastnosti nebo značka (značky) a typ (typy): … … 1.15.2.3 Popřípadě převodový poměr (poměry) pohonu: …

1.16 Teplota přípustná podle výrobce 1.16.1 Chlazení kapalinou: maximální teplota na výstupu: … K 1.16.2 Chlazení vzduchem: referenční bod: … Maximální teplota v referenčním bodě: … K 1.16.3 Popřípadě maximální teplota vzduchu ve výstupu mezichladiče sání: … K 1.16.4 Maximální teplota výfukových plynů ve výfukovém potrubí (potrubích) v blízkosti výstupní příruby (přírub) sběrného výfukového potrubí nebo přeplňovacího turbokompresoru (turbokompresorů): … K 1.16.5 Teplota paliva: minimální … K, maximální … K u vznětových motorů ve vstupu do vstřikovacího čerpadla, u plynových motorů pracujících s NG v koncovém stupni regulátoru tlaku 1.16.6 Tlak paliva: minimální … kPa, maximální … kPa v koncovém stupni regulátoru tlaku, jen u plynových motorů pracujících s NG 1.16.7 Teplota maziva: minimální … K, maximální … K

1.17 Přeplňování: ano/ne (11) 1.17.1 Značka: … 1.17.2 Typ: … 1.17.3 Popis systému (např. maximální přeplňovací tlak, popřípadě odlehčovací ventil): … 1.17.4 Mezichladič: ano/ne (11)

1.18 Systém sání Maximální přípustný podtlak v sání při jmenovitých otáčkách motoru a při 100 % zatížení podle provozních podmínek stanovených v předpisu č. 24: … kPa

1.19 Výfukový systém Maximální přípustný protitlak výfuku při jmenovitých otáčkách motoru a při 100 % zatížení podle provozních podmínek stanovených v předpisu č. 24: … kPa Objem výfukového systému: … cm3

2. OPATŘENÍ PROTI ZNEČIŠŤOVÁNÍ OVZDUŠÍ

2.1 Zařízení pro recyklaci plynů z klikové skříně (popis a výkresy): …

2.2 Přídavná zařízení proti znečišťování (pokud existují a nejsou uvedena v jiných bodech): … 2.2.1 Katalyzátor: ano/ne (11) 2.2.1.1 Počet katalyzátorů a částí: … 2.2.1.2. Rozměry, tvar a objem katalyzátoru (katalyzátorů): … … 2.2.1.3 Druh katalytické činnosti: … 2.2.1.4 Celková náplň drahých kovů: … 2.2.1.5 Poměrná koncentrace: … 2.2.1.6 Nosič (struktura a materiál): … 2.2.1.7 Hustota komůrek: … 2.2.1.8 Druh pouzdra katalyzátoru (katalyzátorů): … 2.2.1.9. Umístění katalyzátoru (katalyzátorů) a referenční vzdálenost ve výfukovém potrubí): … … 2.2.2 Kyslíková sonda: ano/ne (11) 2.2.2.1 Typ: … 2.2.3 Přípusť vzduchu: ano/ne (11) 2.2.3.1 Druh (pulzující vzduch, vzduchové čerpadlo atd.): … 2.2.4 Recirkulace výfukových plynů: ano/ne (11) 2.2.4.1 Vlastnosti (průtok atd.): … 2.2.5 Filtr částic: ano/ne (11) 2.2.5.1 Rozměry, tvar a objem filtru částic: … … 2.2.5.2 Druh a konstrukce filtru částic: … 2.2.5.3 Umístění (referenční vzdálenost ve výfukovém potrubí): … 2.2.5.4. Postup nebo systém regenerace, popis a/nebo výkres: … … 2.2.6 Ostatní systémy: ano/ne (11) 2.2.6.1 Popis a funkce: …

3. DODÁVKA PALIVA

3.1 Vznětové motory 3.1.1 Podávací palivové čerpadlo Tlak (12) : … kPa nebo charakteristický diagram (11) : … … 3.1.2 Vstřikovací systém 3.1.2.1 Čerpadlo 3.1.2.1.1 Značka (značky): … 3.1.2.1.2 Typ (typy): … 3.1.2.1.3. Dodávka paliva: … mm3 (12) na zdvih při otáčkách motoru … min–1 při plném vstřiku nebo charakteristický diagram (11) (12) : … … Uveďte použitou metodu: na motoru/na zkušebním stavu čerpadel (11) Jestliže se použije regulace přeplňovacího tlaku, uvede se charakteristická dodávka paliva a přeplňovací tlak v závislosti na otáčkách motoru. 3.1.2.1.4 Předvstřik 3.1.2.1.4.1 Křivka předvstřiku (12) : … 3.1.2.1.4.2 Statické časování vstřiku (12) : … 3.1.2.2 Vstřikovací potrubí 3.1.2.2.1 Délka: … mm 3.1.2.2.2 Vnitřní průměr: … mm 3.1.2.3 Vstřikovač (vstřikovače) 3.1.2.3.1 Značka (značky): … 3.1.2.3.2 Typ (typy): … 3.1.2.3.3 „Otevírací tlak“: … kPa (12) nebo charakteristický diagram (11) (12) : … 3.1.2.4 Regulátor otáček/výkonu 3.1.2.4.1 Značka (značky): … 3.1.2.4.2 Typ (typy): … 3.1.2.4.3 Otáčky, při kterých začíná omezení při plném zatížení: … min–1 3.1.2.4.4 Nejvyšší otáčky bez zatížení: … min–1 3.1.2.4.5 Otáčky volnoběhu: … min–1 3.1.3 Systém pro studený start 3.1.3.1 Značka (značky): … 3.1.3.2 Typ (typy): … 3.1.3.3 Popis: … 3.1.3.4 Pomocný startovací prostředek: … 3.1.3.4.1 Značka: … 3.1.3.4.2 Typ: …

3.2 Plynové motory 3.2.1 Palivo: zemní plyn/LPG (11) 3.2.2. Regulátor (regulátory) tlaku nebo odpařovač/regulátor (regulátory) tlaku (11) 3.2.2.1 Značka (značky): … 3.2.2.2 Typ(typy): … 3.2.2.3 Počet stupňů redukce tlaku: … 3.2.2.4 Tlak v koncovém stupni: minimální … kPa, maximální … kPa 3.2.2.5 Počet hlavních seřizovacích bodů: … 3.2.2.6 Počet seřizovacích bodů volnoběhu: … 3.2.2.7 Číslo homologace: … 3.2.3 Palivový systém: směšovací zařízení/přípusť plynu/vstřik kapaliny/přímý vstřik (11) 3.2.3.1 Regulace poměru ve směsi: … 3.2.3.2. Popis systému a/nebo schéma a výkresy: … … 3.2.3.3 Číslo homologace: … 3.2.4 Směšovací zařízení 3.2.4.1 Počet: … 3.2.4.2 Značka (značky): … 3.2.4.3 Typ (typy): … 3.2.4.4 Umístění: … 3.2.4.5 Možnosti seřizování: … 3.2.4.6 Číslo homologace: … 3.2.5 Vstřik do sacího potrubí 3.2.5.1 Vstřik: jednobodový/vícebodový (11) 3.2.5.2 Vstřik: trvalý/simultánně časovaný/sekvenčně časovaný (11) 3.2.5.3 Vstřikovací zařízení 3.2.5.3.1 Značka (značky): … 3.2.5.3.2 Typ (typy): … 3.2.5.3.3 Možnosti seřizování: … 3.2.5.3.4 Číslo homologace: … 3.2.5.4 Podávací čerpadlo (pokud je): … 3.2.5.4.1 Značka (značky): … 3.2.5.4.2 Typ (typy): … 3.2.5.4.3 Číslo homologace: … 3.2.5.5 Vstřikovač (vstřikovače): … 3.2.5.5.1 Značka (značky): … 3.2.5.5.2 Typ (typy): … 3.2.5.5.3 Číslo homologace: … 3.2.6 Přímý vstřik 3.2.6.1 Vstřikovací čerpadlo/regulátor tlaku (11) 3.2.6.1.1 Značka (značky): … 3.2.6.1.2 Typ (typy): … 3.2.6.1.3 Časování vstřiku: … 3.2.6.1.4 Číslo homologace: … 3.2.6.2 Vstřikovač (vstřikovače) 3.2.6.2.1 Značka (značky): … 3.2.6.2.2 Typ (typy): … 3.2.6.2.3. Otevírací tlak nebo charakteristický diagram (12) : … … 3.2.6.2.4 Číslo homologace: … 3.2.7 Elektronické řídicí zařízení (ECU) 3.2.7.1 Značka (značky): … 3.2.7.2 Typ (typy): … 3.2.7.3 Možnosti seřizování: … 3.2.8 Zařízení specifické pro zemní plyn 3.2.8.1 Varianta 1 (jen u schvalování motorů pro několik specifických složení paliva) 3.2.8.1.1 Složení paliva:



metan (CH4): základní: … % mol min. … % mol max. … % mol etan (C2H6): základní: … % mol min. … % mol max. … % mol propan (C3H8): základní: … % mol min. … % mol max. … % mol butan (C4H10): základní: … % mol min. … % mol max. … % mol C5/C5+: základní: … % mol min. … % mol max. … % mol kyslík (O2): základní: … % mol min. … % mol max. … % mol inertní plyny (N2, He atd.) základní: … % mol min. … % mol max. … % mol 3.2.8.1.2 Vstřikovač (vstřikovače) 3.2.8.1.2.1 Značka (značky): … 3.2.8.1.2.2 Typ (typy): … 3.2.8.1.3 Popřípadě jiné 3.2.8.2 Varianta 2 (jen u schvalování pro několik specifických složení paliva)

4. ČASOVÁNÍ VENTILŮ

4.1 Maximální zdvih ventilů a úhly otevření a zavření vzhledem k úvratím nebo rovnocenné údaje: … …

4.2 Referenční hodnoty a/nebo rozsahy seřízení (2) : … …

5. SYSTÉM ZAPALOVÁNÍ (JEN U ZÁŽEHOVÝCH MOTORŮ)

5.1 Druh systému zapalování: společná cívka a svíčky/jednotlivá cívka a svíčky/cívka na svíčce/jiné (specifikujte) (2)

5.2 Řídicí zařízení zapalování 5.2.1 Značka (značky): … 5.2.2 Typ (typy): …

5.3. Křivka předstihu zapalování/charakteristické pole předstihu zapalování (2) : … …

5.4 Časování zážehu (3) : … stupňů před horní úvratí při otáčkách … min–1 a při absolutním tlaku v sacím potrubí … kPa

5.5 Zapalovací svíčky 5.5.1 Značka (značky): … 5.5.2 Typ (typy): … 5.5.3 Nastavení mezery: … mm

5.6 Zapalovací cívka (cívky) 5.6.1 Značka (značky): … 5.6.2 Typ (typy): …









PŘÍLOHA 2A









PŘÍLOHA 2B









PŘÍLOHA 3

USPOŘÁDÁNÍ HOMOLOGAČNÍCH ZNAČEK

(viz. odstavec 4.6 tohoto předpisu)

I. HOMOLOGACE „I“ (Řádek A) (Viz. odstavec 4.6.3 tohoto předpisu) Vzor A Motory homologované podle mezních hodnot emisí uvedených v řádku A a pracující s motorovou naftou nebo zkapalněným ropným plynem (LPG). Vzor B Motory homologované podle mezních hodnot emisí uvedených v řádku A a pracující se zemním plynem (NG). Znak připojený za kružnici, v které je označení státu, jenž udělil homologaci, udává určenou skupinu paliva stanovenou podle odstavce 4.6.3.1 tohoto předpisu. Výše uvedené homologační značky, kterými je opatřen motor/vozidlo, udávají, že tento typ motoru/vozidla byl homologován ve Spojeném království (E11) podle předpisu č. 49 a pod homologačním číslem 042439. Tato homologační značka udává, že homologace byla udělena podle požadavků předpisu č. 49 ve znění série změn 04 a byly splněny příslušné mezní hodnoty stanovené v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu.

II. HOMOLOGACE „II“ (Řádek B1) (Viz. odstavec 4.6.3 tohoto předpisu) Vzor C Motory homologované podle mezních hodnot emisí uvedených v řádku B1 a pracující s motorovou naftou nebo zkapalněným ropným plynem (LPG). Vzor D Motory homologované podle mezních hodnot emisí uvedených v řádku B1 a pracující se zemním plynem (NG). Znak připojený za kružnici, v které je označení státu, jenž udělil homologaci, udává určenou skupinu paliva stanovenou podle odstavce 4.6.3.1 tohoto předpisu. Výše uvedená homologační značka, kterou je opatřen motor/vozidlo, udává, že tento typ motoru/vozidla byl homologován ve Spojeném království (E11) podle předpisu č. 49 a pod homologačním číslem 042 439. Tato homologační značka udává, že homologace byla udělena podle požadavků předpisu č. 49 ve znění série změn 04 a byly splněny příslušné mezní hodnoty stanovené v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu.

III. HOMOLOGACE „III“ (Řádek B2) (Viz. odstavec 4.6.3 tohoto předpisu) Vzor E Motory homologované podle mezních hodnot emisí uvedených v řádku B2 a pracující s motorovou naftou nebo zkapalněným ropným plynem (LPG). Vzor F Motory homologované podle mezních hodnot emisí uvedených v řádku B2 a pracující se zemní plynem (NG). Znak připojený za kružnici, v které je označení státu, jenž udělil homologaci, udává určenou skupinu paliva stanovenou podle odstavce 4.6.3.1 tohoto předpisu. Výše uvedená homologační značka, kterou je opatřen motor/vozidlo, udává, že tento typ motoru/vozidla byl homologován ve Spojeném království (E11) podle předpisu č. 49 a pod homologačním číslem 042 439. Tato homologační značka udává, že homologace byla udělena podle požadavků předpisu č. 49 ve znění série změn 04 a byly splněny příslušné mezní hodnoty stanovené v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu.

IV. HOMOLOGACE „IV“ (Řádek C) (Viz. odstavec 4.6.3 tohoto předpisu) Vzor G Motory homologované podle mezních hodnot emisí uvedených v řádku C a pracující s motorovou naftou nebo zkapalněným ropným plynem (LPG). Vzor H Motory homologované podle mezních hodnot emisí uvedených v řádku C a pracující se zemním plynem (NG). Znak připojený za kružnici, v které je označení státu, jenž udělil homologaci, udává určenou skupinu paliva stanovenou podle odstavce 4.6.3.1 tohoto předpisu. Výše uvedená homologační značka, kterou je opatřen motor/vozidlo, udává, že tento typ motoru/vozidla byl homologován ve Spojeném království (E11) podle předpisu č. 49 a pod homologačním číslem 042 439. Tato homologační značka udává, že homologace byla udělena podle požadavků předpisu č. 49 ve znění série změn 04 a byly splněny příslušné mezní hodnoty stanovené v odstavci 5.2.1 tohoto předpisu.

V. MOTOR/VOZIDLO HOMOLOGOVANÉ PODLE JEDNOHO NEBO VÍCE PŘEDPISŮ (Viz. odstavec 4.7 tohoto předpisu) Vzor I Výše uvedená homologační značka, kterou je opatřen motor/vozidlo, udává, že tento typ motoru/vozidla byl homologován ve Spojeném království (E11) podle předpisu č. 49 (úroveň emisí IV) a podle předpisu č. 24 ( 13 ). První dvě číslice homologačních čísel udávají, že v době udělení příslušných homologací předpis č. 49 zahrnoval sérii změn 04 a předpis č. 24 sérii změn 03









PŘÍLOHA 4

POSTUP ZKOUŠKY

1. ÚVOD

1.1 Tato příloha popisuje způsoby stanovení emisí plynných znečišťujících látek, znečišťujících částic a kouře z motoru, který se bude zkoušet. Jsou popsány tři zkušební cykly, které se použijí podle ustanovení odstavce 6.2 tohoto předpisu: 1.1.1 ESC, který se skládá z 13 režimů ustáleného stavu, 1.1.2 ELR, který se skládá ze sledu stupňů neustáleného zatížení při různých otáčkách a tyto stupně jsou nedílnou součástí postupu zkoušky a provádějí se postupně za sebou, 1.1.3 ETC, který se skládá z neustálených, každou sekundu se střídajících režimů.

1.2 Ke zkoušce se motor namontuje na zkušební stav a připojí se k dynamometru.

1.3 Princip měření Emise znečišťujících látek z výfuku motoru, které se měří, obsahují plynné složky (oxid uhelnatý, celkové uhlovodíky u vznětových motorů jen při zkoušce ESC; uhlovodíky jiné než metan u vznětových a plynových motorů jen při zkoušce ETC; metan u plynových motorů jen při zkoušce ETC a oxidy dusíku), částice (jen u vznětových motorů, u plynových motorů pouze ve stupni C) a kouř (u vznětových motorů jen při zkoušce ELR). Kromě toho se oxid uhličitý často používá jako indikační plyn ke stanovení poměru ředění u systémů s ředěním části toku a u systémů s ředěním plného toku. Podle osvědčené technické praxe se doporučuje, aby se obecně měřil oxid uhličitý jako výborný prostředek k rozpoznání problémů měření v průběhu zkoušky. 1.3.1 Zkouška ESC V průběhu předepsaného sledu provozních stavů zahřátého motoru se kontinuálně analyzují emise z výfuku na vzorku surových výfukových plynů. Zkušební cyklus se skládá z většího počtu režimů otáček a výkonu, které odpovídají typickému provoznímu rozsahu vznětových motorů. V průběhu každého režimu se měří koncentrace všech plynných znečišťujících látek, průtok výfukových plynů a výkon a změřené hodnoty se zváží. Vzorek částic se zředí stabilizovaným okolním vzduchem. V průběhu celého postupu zkoušky se odebere jeden vzorek a zachytí se na vhodných filtrech. Pro každou znečišťující látku se vypočtou gramy emitované na kilowatthodinu (kWh), jak je popsáno v dodatku 1 k této příloze. Kromě toho se změří NOx ve třech zkušebních bodech v oblasti kontroly, které vybere technická zkušebna ( 14 ), a změřené hodnoty se porovnají s hodnotami vypočtenými z režimů zkušebního cyklu, které zahrnují vybrané zkušební body. Kontrolou NOx se zajišťuje účinnost zařízení motoru k omezení emisí v typickém provozním rozsahu motoru. 1.3.2 Zkouška ELR V průběhu předepsané zatěžovací zkoušky se určuje kouř zahřátého motoru opacimetrem. Zkouška se skládá ze zatěžování motoru při konstantních otáčkách z 10 % na 100 % zatížení, a to při třech různých otáčkách motoru. Kromě toho se provede čtvrtý zatěžovací stupeň vybraný technickou zkušebnou (14) a hodnota se porovná s hodnotami předcházejících zatěžovacích stupňů. Nejvyšší hodnota kouře se určí průměrovacím algoritmem, jak je popsáno v dodatku 1 k této příloze. 1.3.3 Zkouška ETC S motorem zahřátým na provozní teplotu se v průběhu předepsaného neustáleného cyklu, který vystihuje s velmi dobrou přibližností silniční jízdní režimy specifické pro motory velkého výkonu instalované v nákladních automobilech a autobusech, analyzují výše uvedené znečišťující látky po zředění celkového množství výfukových plynů stabilizovaným okolním vzduchem. S použitím signálů zpětné vazby pro točivý moment a otáčky motoru přicházejících z dynamometru se integruje výkon v čase trvání cyklu a výsledkem je práce vykonaná motorem za cyklus. Koncentrace NOx a HC za cyklus se určí integrací signálu analyzátoru. Koncentrace CO, CO2 a NMHC se může určit integrací signálu analyzátoru nebo odběrem vzorku do vaku. Pokud jde o částice, zachytí se proporcionální vzorek na vhodných filtrech. K výpočtu hodnot hmotnosti emisí znečišťujících látek se určí průtok zředěných výfukových plynů za cyklus. Z hodnot hmotnosti emisí ve vztahu k práci motoru se určí gramy každé znečišťující látky emitované na kilowatthodinu (kWh), jak je popsáno v dodatku 2 k této příloze.

2. PODMÍNKY ZKOUŠEK

2.1 Podmínky zkoušky motoru

2.1.1 Změří se absolutní teplota Ta v sání vzduchu pro motor vyjádřená v kelvinech a suchý atmosférický tlak ps vyjádřený v kPa a podle následujících ustanovení se určí parametr F: a) pro vznětové motory: Motory s atmosférickým sáním a motory mechanicky přeplňované: Motory přeplňované turbokompresorem s chlazením nasávaného vzduchu nebo bez tohoto chlazení: b) pro plynové motory:

2.1.2 Platnost zkoušky Aby byla zkouška uznána za platnou, musí být parametr F takový, aby: 0,96 ≤ F ≤ 1,06

2.2 Motory s chlazením přeplňovacího vzduchu

Musí se zaznamenávat teplota přeplňovacího vzduchu, která se smí lišit při otáčkách deklarovaného maximálního výkonu a při plném zatížení o ± 5 K od maximální teploty přeplňovacího vzduchu uvedené v odstavci 1.16.3 dodatku 1 přílohy 1. Teplota chladicího média musí být nejméně 293 K (20 °C).

Jestliže se použije systém ve zkušebně nebo vnější dmychadlo, smí se teplota přeplňovacího vzduchu lišit o ± 5 K od maximální teploty přeplňovacího vzduchu uvedené v odstavci 1.16.3 přílohy 1 při otáčkách deklarovaného maximálního výkonu a při plném zatížení. Nastavení chladiče přeplňovacího vzduchu, kterým se splňují výše uvedené podmínky, se musí použít pro celý zkušební cyklus.

2.3 Systém sání motoru

Musí se použít systém sání motoru, který má vstupní odpor vzduchu lišící se nejvýše o ± 100 Pa od horní hranice u motoru pracujícího při otáčkách maximálního deklarovaného výkonu a s plným zatížením.

2.4 Výfukový systém motoru

Musí se použít výfukový systém, který má protitlak ve výfuku lišící se nejvýše o ±1 000 Pa od horní hranice u motoru pracujícího při otáčkách maximálního deklarovaného výkonu a s plným zatížením a který má objem nelišící se o více než ±40 % od objemu specifikovaného výrobcem. Může se použít systém zkušebny, pokud reprodukuje skutečné provozní podmínky motoru. Výfukový systém musí splňovat požadavky pro odběr vzorků výfukového plynu stanovené v odstavci 3.4 dodatku 4 přílohy 4 a v odstavci 2.2.1 dodatku 6 přílohy 4, EP.

Jestliže je motor vybaven zařízením k následnému zpracování výfukových plynů, musí mít výfuková trubka stejný průměr, jako se používá v praxi, v místě vzdáleném proti směru proudění o nejméně 4 průměry trubky od vstupu v začátku expanzní části, která obsahuje zařízení k následnému zpracování výfukových plynů. Vzdálenost mezi přírubou sběrného výfukového potrubí nebo výstupem z turbokompresoru a zařízením k následnému zpracování výfukových plynů musí být stejná jako v uspořádání na vozidle nebo musí mít hodnotu uvedenou výrobcem. Protitlak ve výfuku, popřípadě odpor, musí splňovat stejná kritéria, jak je uvedeno výše, a mohou být seřízeny ventilem. Nádrž obsahující zařízení k následnému zpracování výfukových plynů se může vyjmout pro orientační zkoušky a pro mapování vlastností motoru a nahradit rovnocennou nádrží s neaktivním nosičem katalyzátoru.

2.5 Systém chlazení

Musí se použít systém chlazení motoru s dostatečnou kapacitou k udržení běžných pracovních teplot motoru předepsaných výrobcem.

2.6 Mazací olej

Údaje mazacího oleje použitého při zkoušce musí být zapsány a předloženy zároveň s výsledky zkoušky podle odstavce 7.1 přílohy 1.

2.7 Palivo

Musí se použít referenční palivo stanovené v přílohách 5, 6 nebo 7.

Teplotu paliva a měřicí bod vymezí výrobce v rámci mezních hodnot stanovených v odstavci 1.16.5 přílohy 1. Teplota paliva nesmí být nižší než 306 K (33 °C). Jestliže není určena, musí mít na vstupu systému dodávky paliva hodnotu 311 K ± 5 K (38 °C ± 5 °C).

U motorů pracujících s NG a LPG musí být teplota paliva a měřicí bod v rozmezí mezních hodnot stanovených v odstavci 1.16.5 přílohy 1 nebo u motorů, které nejsou základními motory, v odstavci 1.16.5 dodatku 3 přílohy 1.

2.8 Zkouška zařízení k následnému zpracování výfukových plynů

Jestliže je motor vybaven zařízením k následnému zpracování výfukových plynů, musí být emise změřené za zkušební cyklus (cykly) reprezentativní pro emise ve skutečném provozu. Jestliže toho nelze dosáhnout v jednom zkušebním cyklu (např. u filtrů částic s periodickou regenerací), provede se více zkušebních cyklů a z výsledků zkoušek se určí průměr a/nebo se výsledky zváží. Přesný postup se dohodne mezi výrobcem motoru a technickou zkušebnou na základě osvědčeného technického úsudku.









PŘÍLOHA 4

Dodatek 1

ZKUŠEBNÍ CYKLY ESC A ELR

1. SEŘÍZENÍ MOTORU A DYNAMOMETRU

1.1 Určení otáček motoru A, B a C

Otáčky motoru A, B a C udá výrobce podle těchto ustanovení:

Horní otáčky nhi se určí výpočtem 70 % deklarovaného maximálního netto výkonu P(n), jak je stanoveno v odstavci 8.2 dodatku 1 přílohy 1. Nejvyšší otáčky, při kterých má motor tuto hodnotu výkonu na křivce výkonu, jsou otáčky nhi.

Dolní otáčky nlo se určí výpočtem 50 % deklarovaného maximálního netto výkonu P(n), jak je stanoveno v odstavci 8.2 dodatku 1 přílohy 1. Nejnižší otáčky, při kterých má motor tuto hodnotu výkonu na křivce výkonu, jsou otáčky nlo.

Otáčky motoru A, B a C se vypočtou takto:

Otáčky A = nlo + 25 % (nhi – nlo)

Otáčky B = nlo + 50 % (nhi – nlo)

Otáčky C = nlo + 75 % (nhi – nlo)

Otáčky motoru A, B a C lze ověřit jednou z následujících metod:

a) V průběhu homologace výkonu motoru podle předpisu č. 24 se měří v doplňkových zkušebních bodech, aby se zajistilo přesné určení nhi a nlo. Maximální výkon, nhi a nlo, se určí z křivky výkonu a otáčky motoru A, B a C se vypočtou podle výše uvedených ustanovení.

b) Zmapují se vlastnosti motoru podél křivky plného zatížení z nejvyšších otáček bez zatížení do volnoběžných otáček, přičemž se použije nejméně 5 měřicích bodů na interval 1 000 min–1 a měřicích bodů v rozmezí ± 50 min–1 otáček deklarovaného maximálního výkonu. Maximální výkon, nhi a nlo, se určí z této mapovací křivky vlastností a otáčky motoru A, B a C se vypočtou podle výše uvedených ustanovení.

Jestliže změřené otáčky motoru A, B a C jsou v rozmezí ± 3 % otáček motoru deklarovaných výrobcem, použijí se pro zkoušku emisí deklarované otáčky motoru. Jestliže kterékoli otáčky motoru překračují tuto mezní odchylku, použijí se pro zkoušku emisí změřené otáčky motoru.

1.2 Určení seřízení dynamometru

Křivka točivého momentu při plném zatížení se určí experimentálně, aby se mohly vypočítat hodnoty točivého momentu pro vymezené zkušební režimy za netto podmínek, které jsou uvedeny v od