2013R0549 — CS — 24.08.2015 — 001.001

Tento dokument je třeba brát jako dokumentační nástroj a instituce nenesou jakoukoli odpovědnost za jeho obsah

►B NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 549/2013 ze dne 21. května 2013 o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 174 26.6.2013, s. 1)

Ve znění:









▼B

NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 549/2013

ze dne 21. května 2013

o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii

(Text s významem pro EHP)







EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 338 odst. 1 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky ( 1 ), v souladu s řádným legislativním postupem ( 2 ), vzhledem k těmto důvodům: (1) Tvorba politik v Unii a sledování národních hospodářství členských států a hospodářské a měnové unie vyžaduje srovnatelné, aktuální a věrohodné informace o hospodářské struktuře a vývoji hospodářské situace každého členského státu nebo regionu. (2) Komise by se měla podílet na sledování národních hospodářství členských států a hospodářské a měnové unie, a zejména podávat Radě pravidelné zprávy o pokroku, kterého členské státy dosáhly při plnění svých závazků týkajících se hospodářské a měnové unie. (3) Občané Unie potřebují hospodářské účty jako základní nástroj pro rozbor hospodářské situace členského státu nebo regionu. V zájmu srovnatelnosti by takové účty měly být sestavovány na základě jednotného souboru zásad, které není možné vykládat různě. Poskytované informace by měly být co nejpřesnější, nejúplnější a nejaktuálnější, aby byla zajištěna maximální transparentnost ve všech sektorech. (4) Komise by měla používat souhrnné ukazatele národních a regionálních účtů pro administrativní účely Unie, a zejména pro rozpočtové výpočty. (5) V roce 1970 byl zveřejněn úřední dokument nazvaný „Evropský systém integrovaných hospodářských účtů“ (ESA) týkající se oblasti upravené tímto nařízením. Tento dokument byl vypracován pouze Statistickým úřadem Evropských společenství na jeho výhradní odpovědnost. Byl výsledkem několikaleté spolupráce tohoto úřadu s národními statistickými úřady členských států na vytvoření systému národních účtů, který by splňoval požadavky hospodářské a sociální politiky Evropských společenství. Byl to systém národních účtů Organizace spojených národů, který do té doby Společenství používala, upravený pro ně. Druhé vydání původního dokumentu bylo zveřejněno v roce 1979 ( 3 ) za účelem jeho aktualizace. (6) Nařízením Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství ( 4 ) byl zaveden systém národních účtů, který splňoval požadavky hospodářské, sociální a regionální politiky Společenství. Tento systém v zásadě odpovídal tehdy novému Systému národních účtů, jejž přijala Statistická komise Organizace spojených národů v únoru 1993 (SNA 1993), aby byla zajištěna mezinárodní srovnatelnost výsledků ve všech členských zemích OSN. (7) Aby byly národní účty více přizpůsobeny novým podmínkám hospodářského prostředí, pokroku v metodickém výzkumu a potřebám uživatelů, byl SNA 1993 aktualizován a v únoru 2009 byl Statistickou komisí OSN přijat jako nový Systém národních účtů (SNA 2008). (8) Aby byl tento vývoj SNA zohledněn, aby evropský systém účtů zavedený tímto nařízením byl verzí SNA 2008 přizpůsobenou struktuře národních hospodářství členských států a aby údaje Unie byly srovnatelné s údaji sestavovanými jejími hlavními mezinárodními partnery, je třeba evropský systém účtů zavedený nařízením (ES) č. 2223/96 (ESA 95) revidovat. (9) Za účelem vytváření environmentálních hospodářských účtů jakožto satelitních účtů systému revidovaného evropského systému účtů stanovilo nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 691/2011 ze dne 6. července 2011 o evropských environmentálních hospodářských účtech ( 5 ) společný rámec pro sběr údajů, sestavování, předávání a vyhodnocování evropských environmentálních hospodářských účtů. (10) V případě environmentálních a sociálních účtů by se rovněž mělo plně zohlednit sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 20. srpna 2009 nazvané „Překročit HDP: Měření pokroku v měnícím se světě“. Je zapotřebí aktivně provádět metodické studie a testy údajů, zejména pokud jde o otázky související s tématem „Překročit HDP“ a se strategií Evropa 2020, a to s cílem vyvinout komplexnější metody měření blahobytu a pokroku, a podpořit tak propagaci inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. V této souvislosti je třeba řešit otázky environmentálních externalit a sociální nerovnosti. Rovněž je třeba vzít v úvahu otázku změn produktivity. To by mělo umožnit co nejdříve získat údaje, které budou doplňovat souhrnné ukazatele HDP. Komise by v roce 2013 měla Evropskému parlamentu a Radě předložit navazující sdělení k tématu „Překročit HDP“ a v případě potřeby by měla v roce 2014 předložit legislativní návrhy. Údaje v národních a regionálních účtech by měly být považovány za jeden prostředek k naplňování uvedených cílů. (11) Mělo by být prozkoumáno případné používání nových, automatizovaných metod sběru údajů v reálném čase. (12) Revidovaný evropský systém účtů zavedený tímto nařízením (ESA 2010) zahrnuje metodiku a program předávání údajů, který vymezuje účty a tabulky, jež mají všechny členské státy předkládat ve stanovených lhůtách. Komise by tyto účty a tabulky měla ve stanovených termínech a v příslušných případech podle předem oznámeného harmonogramu zveřejňování zpřístupňovat uživatelům, a to zejména s ohledem na sledování hospodářského sbližování a dosažení úzké koordinace hospodářských politik členských států. (13) Měl by být přijat uživatelsky orientovaný přístup ke zveřejňování údajů, aby byly občanům Unie a dalším zúčastněným stranám poskytovány přístupné a užitečné informace. (14) ESA 2010 má postupně nahradit všechny ostatní systémy jakožto referenční rámec společných standardů, definic, klasifikací a účetních pravidel pro sestavování účtů členských států pro potřeby Unie tak, aby bylo možné získat výsledky porovnatelné mezi členskými státy. (15) V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 ze dne 26. května 2003 o zavedení společné klasifikace územních statistických jednotek (NUTS) ( 6 ) by měly všechny statistiky členských států předkládané Komisi a členěné podle územních jednotek používat klasifikaci NUTS. Aby tedy bylo možné vypracovávat srovnatelné regionální statistiky, měly by být územní jednotky vymezeny podle klasifikace NUTS. (16) Předávání údajů členskými státy, včetně předávání důvěrných údajů, upravují pravidla stanovená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 223/2009 ze dne 11. března 2009 o evropské statistice ( 7 ). Opatření přijatá v souladu s tímto nařízením by tedy měla rovněž zajistit, aby byly důvěrné údaje chráněny a aby tyto údaje při vypracovávání a šíření evropských statistik nebyly nedovoleně zpřístupňovány ani používány pro jiné než statistické účely. (17) Byla zřízena pracovní skupina, která se má dále zabývat otázkou zachycování nepřímo měřených finančních zprostředkovatelských služeb (FISIM) v národních účtech, včetně zkoumání metody s úpravou o riziko, která z výpočtů FISIM vyloučí riziko, aby byly vyjádřeny očekávané budoucí náklady realizovaného rizika. V závislosti na zjištěních této pracovní skupiny může být nutné prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci pozměnit metodiku výpočtu a rozvržení FISIM s cílem dosáhnout zlepšených výsledků. (18) Výdaje na výzkum a vývoj mají povahu investice, a měly by se proto zaznamenávat jako tvorba hrubého fixního kapitálu. Formát údajů o výdajích na výzkum a vývoj, které se mají zaznamenávat jako tvorba hrubého fixního kapitálu, je však nutné stanovit prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci, jakmile bude pomocí testu založeného na vyvinutí doplňkových tabulek dosaženo dostatečné úrovně spolehlivosti a srovnatelnosti údajů. (19) Směrnice Rady 2011/85/EU ze dne 8. listopadu 2011 o požadavcích na rozpočtové rámce členských států ( 8 ) vyžaduje zveřejňování příslušných informací o podmíněných závazcích s potenciálně velkým dopadem na veřejné rozpočty, což zahrnuje mimo jiné vládní záruky, úvěry v selhání a závazky vyplývající z činnosti veřejných společností, včetně jejich rozsahu. Uvedené požadavky vyžadují dodatečné zveřejňování ve vztahu k požadavkům na zveřejňování podle tohoto nařízení. (20) V červnu 2012 zřídila Komise (Eurostat) pracovní skupinu, která se má zabývat důsledky směrnice 2011/85/EU pro sběr a šíření rozpočtových údajů a která se zaměřila na uskutečňování požadavků souvisejících s podmíněnými závazky a dalšími relevantními informacemi, jež mohou naznačovat potenciálně velký dopad na veřejné rozpočty a jež zahrnují mimo jiné vládní záruky, závazky veřejných společností, partnerství veřejného a soukromého sektoru, úvěry v selhání a kapitálové účasti vládních institucí ve společnostech. Provedení práce této pracovní skupiny v plném rozsahu by přispělo k řádné analýze příslušných hospodářských vztahů, na nichž smlouvy o partnerství veřejného a soukromého sektoru spočívají, včetně v příslušných případech rizika spojená s výstavbou, rizika dostupnosti a rizika poptávky, a mělo by zachytit implicitní dluhy vyplývající z partnerství veřejného a soukromého sektoru nezachycené v rozvaze, a tím podpořit větší transparentnost a spolehlivost dluhové statistiky. (21) Výbor pro hospodářskou politiku, zřízený rozhodnutím Rady 77/122/EHS ( 9 ), se zabývá činností související s udržitelností důchodů a s důchodovými reformami. Činnost statistiků na straně jedné a činnost odborníků na stárnutí obyvatelstva, kteří pracují pod záštitou Výboru pro hospodářskou politiku, na straně druhé by měla být na vnitrostátní i na evropské úrovni úzce koordinována, pokud jde o makroekonomické předpoklady a další pojistněmatematické parametry, aby byla zajištěna soudržnost a srovnatelnost výsledků mezi zeměmi, jakož i účinná komunikace údajů a informací souvisejících s penzemi uživatelům a zainteresovaným osobám. Rovněž je třeba jasně uvést, že nabyté penzijní nároky k danému datu v systému sociálního pojištění nejsou jako takové měřítkem udržitelnosti veřejných financí. (22) Údaje a informace o podmíněných závazcích členských států jsou poskytovány v rámci činnosti související s postupem mnohostranného dohledu v rámci Paktu o stabilitě a růstu. Do července 2018 by Komise měla vydat zprávu, v níž vyhodnotí, zda by tyto údaje měly být zpřístupňovány v rámci ESA 2010. (23) Je nutné zdůraznit význam regionálních účtů členských států pro regionální politiku, hospodářskou politiku a politiku sociální soudržnosti Unie i pro analýzu vzájemné ekonomické závislosti. Rovněž se uznává, že je třeba zvýšit transparentnost účtů na regionální úrovni, včetně účtů vládních institucí. Komise (Eurostat) by měla věnovat zvláštní pozornost rozpočtovým údajům z regionů, kde mají členské státy autonomní oblasti nebo vlády. (24) Za účelem změn přílohy A tohoto nařízení k zajištění jejího souladného výkladu nebo mezinárodní srovnatelnosti by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, včetně konzultací s Výborem pro Evropský statistický systém zřízeným nařízením (ES) č. 223/2009. Kromě toho je podle čl. 127 odst. 4 a čl. 282 odst. 5 Smlouvy o fungování EU důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla v příslušných případech konzultace s Evropskou centrální bankou v oblastech spadajících do její působnosti. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě. (25) Většina statistických souhrnných ukazatelů používaných v unijním rámci pro správu ekonomických záležitostí, zejména v postupu při nadměrném schodku a postupu při makroekonomické nerovnováze, je definována odkazem na ESA. Při poskytování údajů a zpráv v rámci těchto postupů by Komise měla podat příslušné informace o tom, jaký vliv mají na příslušné souhrnné ukazatele metodické změny ESA 2010 zavedené akty v přenesené pravomoci v souladu s tímto nařízením. (26) Komise v úzké spolupráci s členskými státy do konce května 2013 vyhodnotí, zda údaje týkající se výzkumu a vývoje dosáhly uspokojivé úrovně kvality pro účely národních účtů, a to v běžných cenách i v objemovém vyjádření, s cílem zajistit spolehlivost a srovnatelnost těchto údajů v ESA. (27) Jelikož si provádění tohoto nařízení vyžádá větší úpravy národních statistických systémů, Komise povolí členským státům odchylky. Zejména program předávání údajů z národních účtů by měl zohlednit zásadní politické a statistické změny, ke kterým v některých členských státech během vykazovaných období tohoto programu došlo. Odchylky povolené Komisí by měly být dočasné a měly by podléhat přezkumu. Dotčeným členským státům by Komise měla poskytovat podporu v úsilí o zajištění potřebných úprav jejich statistických systémů tak, aby tyto odchylky mohly skončit co nejdříve. (28) Zkrácení lhůt pro předávání údajů by mohlo značně zvýšit tlak na respondenty a národní statistické úřady v Unii a podstatně zvýšit jejich náklady, přičemž by se kvalita vypracovávaných údajů mohla zhoršit. Při stanovování lhůt pro předávání údajů je proto třeba mít na zřeteli vyváženost mezi výhodami a nevýhodami. (29) Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí ( 10 ). (30) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zavedení revidovaného evropského systému účtů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle. (31) Byl konzultován Výbor pro Evropský statistický systém. (32) Byly konzultovány Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, zřízený rozhodnutím Rady 2006/856/ES ze dne 13. listopadu 2006 o zřízení Výboru pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance ( 11 ), a Výbor pro hrubý národní důchod (Výbor pro HND), zřízený nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1287/2003 ze dne 15. července 2003 o harmonizaci hrubého národního důchodu v tržních cenách (nařízení o HND) ( 12 ), vzhledem k těmto důvodům: PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:







Článek 1

Předmět

1. Tímto nařízením se zavádí evropský systém účtů 2010 (dále jen „ESA 2010“ nebo „ESA“).

2. ESA 2010 stanoví:

a) metodiku (příloha A) pro společné standardy, definice, klasifikace a účetní pravidla, která se použije při sestavování účtů a tabulek na srovnatelném základě pro potřeby Unie, spolu s výsledky požadovanými podle článku 3;

b) program (příloha B) určující lhůty, v nichž členské státy předávají Komisi (Eurostatu) účty a tabulky sestavené podle metodiky zmíněné v písmeni a).

3. Bez ohledu na články 5 a 10 se vztahuje toto nařízení na všechny akty Unie, které odkazují na ESA nebo jeho definice.

4. Toto nařízení nezavazuje žádný členský stát k používání ESA 2010 při sestavování účtů pro jeho vlastní potřeby.

Článek 2

Metodika

1. Metodika ESA 2010 uvedená v čl. 1 odst. 2 písm. a) je stanovena v příloze A.

2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 7 týkající se změn metodiky ESA 2010 s cílem specifikovat a zdokonalovat jeho obsah za účelem zajištění harmonizovaného výkladu nebo zajistit mezinárodní srovnatelnost, a to za podmínky, že nemění jeho základní pojetí, nevyžadují ke svému provedení od sestavovatelů v rámci Evropského statistického systému další zdroje ani nevedou ke změně vlastních zdrojů.

3. Při pochybnostech o správném provádění účetních pravidel ESA 2010 požádá dotčený členský stát Komisi (Eurostat) o objasnění. Komise (Eurostat) žádost neprodleně posoudí a neprodleně sdělí své doporučení ohledně požadovaného objasnění dotčenému členskému státu i všem ostatním členským státům.

4. Členské státy provádějí výpočet a rozvržení nepřímo měřených finančních zprostředkovatelských služeb (FISIM) v národních účtech podle metodiky popsané v příloze A. Komisi je svěřena pravomoc přijímat do 17 září 2013 akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 7, kterým stanoví revidovanou metodiku výpočtu a rozvržení FISIM. Při výkonu pravomoci podle tohoto odstavce Komise zajistí, aby tyto akty v přenesené pravomoci nepředstavovaly pro členské státy ani respondenty další podstatnou administrativní zátěž.

5. Výdaje na výzkum a vývoj zaznamenávají členské státy jako tvorbu hrubého fixního kapitálu. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 7 s cílem zajistit spolehlivost a srovnatelnost údajů ESA 2010 o výzkumu a vývoji poskytovaných členskými státy. Při výkonu své pravomoci podle tohoto odstavce Komise zajistí, aby tyto akty v přenesené pravomoci nepředstavovaly pro členské státy ani respondenty další podstatnou administrativní zátěž.

Článek 3

Předávání údajů Komisi

1. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) účty a tabulky uvedené v příloze B ve lhůtách v ní stanovených pro každou tabulku.

2. Členské státy předávají Komisi údaje a metadata vyžadované tímto nařízením v souladu se stanovenou normou pro výměnu údajů a jinými praktickými opatřeními.

Údaje se předávají nebo nahrávají elektronickými prostředky do jediného kontaktního místa pro údaje v Komisi. Normu pro výměnu údajů a další praktická opatření pro předávání údajů stanoví Komise prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.

Článek 4

Posouzení kvality

1. Pro účely tohoto nařízení se pro údaje, které mají být předány v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 223/2009, použijí kritéria kvality stanovená v čl. 12 odst. 1 tohoto nařízení.

2. Členské státy předkládají Komisi (Eurostatu) zprávu o kvalitě údajů předávaných v souladu s článkem 3.

3. Při uplatňování kritérií kvality uvedených v odstavci 1 na údaje, kterých se týká toto nařízení, stanoví Komise prostřednictvím prováděcích aktů způsob zpracování, strukturu, periodicita a hodnotící ukazatele zpráv o kvalitě. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.

4. Komise (Eurostat) posuzuje kvalitu předaných údajů.

Článek 5

Datum použití a prvního předání údajů

1. ESA 2010 se poprvé použije na údaje zpracované v souladu s přílohou B, které se předávají od 1. září roku 2014.

2. Údaje se předávají Komisi (Eurostatu) ve lhůtách stanovených v příloze B.

3. V souladu s odstavcem 1 členské státy nadále předávají Komisi (Eurostatu) účty a tabulky vypracované podle ESA 95 až do prvního předání údajů vypracovaných na základě ESA 2010.

4. Aniž je dotčen článek 19 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Evropských společenství ( 13 ), kontrolují Komise a dotyčný členský stát správné uplatňování tohoto nařízení a předkládají výsledky této kontroly výboru uvedenému v čl. 8 odst. 1 tohoto nařízení.

Článek 6

Odchylky

1. V případě, že jsou pro uplatňování tohoto nařízení nutné větší úpravy národních statistických systémů, Komise povolí členským státům dočasné odchylky z použití tohoto nařízení prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto odchylky platí nejdéle do 1. ledna 2020. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 8 odst. 2.

2. Komise povolí odchylku podle odstavce 1 pouze na období dostatečně dlouhé k tomu, aby mohl daný členský stát své statistický systém upravit. Podíl HDP členského státu v rámci Unie nebo v rámci eurozóny není sám o sobě důvodem pro povolení odchylky. V případě potřeby Komise poskytne dotčeným členským státům podporu v úsilí o zajištění potřebných úprav jejich statistického systému.

3. Za účely stanovenými v odstavcích 1 a 2 podá příslušný členský stát Komisi řádně zdůvodněnou žádost do 17 října 2013.

Po konzultaci Výboru pro Evropský statistický systém předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do 1. července 2018 zprávu o uplatňování povolených odchylek, aby se zjistilo, zda jsou nadále odůvodněné.

Článek 7

Výkon přenesené pravomoci

1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.

2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 2 odst. 2 a 5 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 16 července 2013. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 2 odst. 4 je svěřena Komisi na dobu dvou měsíců od 16 července 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.

3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 2 odst. 2, 4 a 5 kdykoli zrušit.

Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.

4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.

5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 2 odst. 2, 4 a 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament ani Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.

Článek 8

Výbor

1. Komisi je nápomocen Výbor pro Evropský statistický systém zřízený nařízením (ES) č. 223/2009. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.

2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.

Článek 9

Spolupráce s jinými výbory

1. Ke všem záležitostem, které spadají do působnosti Výboru pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance zřízeného rozhodnutím 2006/856/ES, si Komise od uvedeného výboru vyžádá stanovisko podle článku 2 uvedeného rozhodnutí.

2. Komise poskytne Výboru pro hrubý národní důchod (Výbor pro HND), zřízenému nařízením (ES, Euratom) č. 1287/2003, veškeré informace týkající se provádění tohoto nařízení, které jsou nezbytné pro plnění jeho úkolů.

Článek 10

Přechodná ustanovení

1. Pro účely rozpočtu a vlastních zdrojů se po dobu platnosti rozhodnutí Rady 2007/436/ES, Euratom ze dne 7. června 2007 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství ( 14 ) evropským systémem účtů uvedeným v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES, Euratom) č. 1287/2003 a souvisejících právních předpisech, zejména nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 a nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 ze dne 29. května 1989 o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty ( 15 ), nadále rozumí ESA 95.

2. Pro účely určení vlastních zdrojů založených na DPH mohou členské státy odchylně od odstavce 1 používat po dobu platnosti rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom údaje sestavené na základě ESA 2010, nejsou-li k dispozici požadované podrobné údaje sestavené na základě ESA 95.

Článek 11

Podávání zpráv o implicitních závazcích

Do roku 2014 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, jež bude obsahovat existující informace o partnerství veřejného a soukromého sektoru a dalších implicitních závazcích mimo vládní instituce, včetně podmíněných závazků.

Do roku 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě další zprávu, která zhodnotí, do jaké míry informace o závazcích zveřejňované Komisí (Eurostatem) zachycují implicitní závazky mimo vládní instituce, včetně podmíněných závazků, v jejich úplnosti.

Článek 12

Přezkum

Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 1. července 2018 a poté každých pět let zprávu o uplatňování tohoto nařízení.

Tato zpráva mimo jiné zhodnotí:

a) kvalitu údajů v národních a regionálních účtech;

b) účelnost tohoto nařízení a procesu sledování uplatňovaného u ESA 2010 a

c) pokrok týkající se dostupnosti údajů a podmíněných závazcích a údajů ESA 2010

Článek 13

Vstup v platnost

Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.









PŘÍLOHA A

KAPITOLA 1 OBECNÉ RYSY A ZÁKLADNÍ PRINCIPY OBECNÉ RYSY Globalizace MOŽNOSTI VYUŽITÍ SYSTÉMU ESA 2010 Rámec pro analýzu a politiku Charakteristické rysy pojetí ESA 2010 Klasifikace podle sektorů Satelitní účty ESA 2010 a SNA 2008 ESA 2010 a ESA 95 ZÁKLADNÍ ZÁSADY ESA 2010 JAKO SYSTÉMU Statistické jednotky a jejich seskupení Institucionální jednotky a sektory Místní činnostní jednotky a odvětví Rezidentské a nerezidentské jednotky; celkové hospodářství a nerezidenti Toky a stavy Toky Transakce Vlastnosti transakcí Transakce mezi jednotkami versus transakce uvnitř jednotek Peněžní versus nepeněžní transakce Transakce s protipoložkami a bez protipoložek Přeskupené transakce Přesměrování Štěpení Rozpoznání hlavního účastníka transakce Mezní případy Ostatní změny aktiv Ostatní změny objemu aktiv a závazků Zisky a ztráty z držby Stavy Soustava účtů a souhrnné ukazatele Pravidla účtování Terminologie pro dvě strany účtů Podvojné zápisy / čtverné zápisy Ocenění Zvláštní ocenění týkající se produktů Ocenění ve stálých cenách Doba zachycení Konsolidace a očišťování Konsolidace Očišťování Účty, vyrovnávací položky a souhrnné ukazatele Posloupnost účtů Účet výrobků a služeb Účet nerezidentů Vyrovnávací položky Souhrnné ukazatele HDP: klíčový souhrnný ukazatel Soustava input-output tabulek Tabulky dodávek a užití Symetrické input-output tabulky KAPITOLA 2 JEDNOTKY A SESKUPENÍ JEDNOTEK HRANICE NÁRODNÍHO HOSPODÁŘSTVÍ INSTITUCIONÁLNÍ JEDNOTKY Vedení podniků a holdingové společnosti Skupiny korporací Jednotky pro speciální účel Kaptivní finanční instituce Umělé dceřiné společnosti Jednotky pro speciální účel vládních institucí INSTITUCIONÁLNÍ SEKTORY Nefinanční podniky (S.11) Subsektor veřejných nefinančních podniků (S.11001) Subsektor národních soukromých nefinančních podniků (S.11002) Subsektor nefinančních podniků pod zahraniční kontrolou (S.11003) Finanční instituce (S.12) Finanční zprostředkovatelé Pomocné finanční instituce Jiné finanční instituce než finanční zprostředkovatelé a pomocné finanční instituce Institucionální jednotky patřící do sektoru finančních institucí Subsektory finančních institucí Spojování subsektorů finančních institucí Další členění subsektorů finančních institucí na veřejné finanční instituce, národní soukromé finanční instituce a finanční instituce pod zahraniční kontrolou Centrální banka (S.121) Instituce přijímající vklady kromě centrální banky (S.122) Fondy peněžního trhu (S.123) Fondy kolektivního investování jiné než fondy peněžního trhu (S.124) Ostatní finanční zprostředkovatelé kromě pojišťovacích společností a penzijních fondů (S.125) Účelové finanční společnosti pro sekuritizaci Obchodníci s cennými papíry a deriváty, finanční instituce poskytující úvěry a specializované finanční instituce Pomocné finanční instituce (S.126) Kaptivní finanční instituce a půjčovatelé peněz (s.127) Pojišťovací společnosti (s.128) Penzijní fondy (s.129) Vládní instituce (S.13) Ústřední vládní instituce (kromě fondů sociálního zabezpečení) (S.1311) Národní vládní instituce (kromě fondů sociálního zabezpečení) (S.1312) Místní vládní instituce (kromě fondů sociálního zabezpečení) (S.1313) Fondy sociálního zabezpečení (S.1314) Domácnosti (S.14) Zaměstnavatelé a osoby samostatně výdělečně činné (S.141 a S.142) Zaměstnanci (S.143) Příjemci důchodů z vlastnictví (S.1441) Příjemci penzí (S.1442) Příjemci ostatních transferů (S.1443) Neziskové instituce sloužící domácnostem (S.15) Nerezidenti (S.2) Sektorová klasifikace jednotek výrobců pro hlavní standardní právní formy vlastnictví MÍSTNÍ ČINNOSTNÍ JEDNOTKY A ODVĚTVÍ Místní činnostní jednotka Odvětví Klasifikace odvětví JEDNOTKY S HOMOGENNÍ VÝROBOU A HOMOGENNÍ ODVĚTVÍ Jednotka s homogenní výrobou Homogenní odvětví KAPITOLA 3 TRANSAKCE S PRODUKTY A S NEVYRÁBĚNÝMI AKTIVY TRANSAKCE S PRODUKTY OBECNĚ VÝROBA A PRODUKCE Hlavní, vedlejší a pomocné činnosti Produkce (P.1) Institucionální jednotky: rozlišení na tržní, pro vlastní konečné užití a netržní Doba zachycení a ocenění produkce Produkty zemědělství, lesnictví a rybářství (oddíl A) Produkty zpracovatelského průmyslu (oddíl C); Stavební práce (oddíl F) Velkoobchod a maloobchod; opravy motorových vozidel a motocyklů (oddíl G) Doprava a skladování (oddíl H) Ubytovací a stravovací služby (oddíl I) Finanční a pojišťovací služby (oddíl K): Produkce centrální banky Finanční a pojišťovací služby (oddíl K): Finanční služby obecně Finanční služby poskytované za přímou platbu Finanční služby placené prostřednictvím zvýšení účtovaných úroků Finanční služby spočívající v pořizování a prodeji finančních aktiv a závazků na finančních trzích Finanční služby poskytované v rámci pojistných a penzijních programů, kde je daná činnost financována prostřednictvím zvýšeného pojistného a z výnosů z úspor Služby v oblasti nemovitostí (oddíl L) Odborné, vědecké a technické služby (oddíl M); Administrativní a podpůrné služby (oddíl N) Veřejná správa a obrana, povinné sociální zabezpečení (oddíl O) Vzdělávání (oddíl P); Zdravotní a sociální péče (oddíl Q) Kulturní, zábavní a rekreační služby (oddíl R); Ostatní služby (oddíl S) Soukromé domácnosti jako zaměstnavatelé (oddíl T) MEZISPOTŘEBA (P.2) Doba zachycení a ocenění mezispotřeby KONEČNÁ SPOTŘEBA (P.3, P.4) Výdaje na konečnou spotřebu (P.3) Skutečná konečná spotřeba (P.4) Doba zachycení a ocenění výdajů na konečnou spotřebu Doba zachycení a ocenění skutečné konečné spotřeby TVORBA HRUBÉHO KAPITÁLU (P.5) Tvorba hrubého fixního kapitálu (P.51g) Doba zachycení a ocenění tvorby hrubého fixního kapitálu Spotřeba fixního kapitálu (P.51c) Změny zásob (P.52) Doba zachycení a ocenění změn zásob Čisté pořízení cenností (P.53) VÝVOZ A DOVOZ ZBOŽÍ A SLUŽEB (P.6 A P.7) Vývoz a dovoz zboží (P.61 a P.71) Vývoz a dovoz služeb (P.62 a P.72) TRANSAKCE S POUŽITÝMI VÝROBKY ČISTÉ POŘÍZENÍ NEVYRÁBĚNÝCH AKTIV (NP) KAPITOLA 4 ROZDĚLOVACÍ TRANSAKCE NÁHRADY ZAMĚSTNANCŮM (D.1) Mzdy a platy (D.11) Mzdy a platy peněžní Mzdy a platy naturální Sociální příspěvky zaměstnavatelů (D.12) Skutečné sociální příspěvky zaměstnavatelů (D.121) Imputované sociální příspěvky zaměstnavatelů (D.122) DANĚ Z VÝROBY A Z DOVOZU (D.2) Daně z produktů (D.21) Daně typu daně z přidané hodnoty (DPH) (D.211) Daně z dovozu a dovozní cla kromě DPH (D.212) Daně z produktů kromě DPH a dovozních daní (D.214) Ostatní daně z výroby (D.29) Daně z výroby a z dovozu placené institucím Evropské unie Daně z výroby a z dovozu: doba zachycení a zaznamenávané částky DOTACE (D.3) Dotace na produkty (D.31) Dovozní dotace (D.311) Ostatní dotace na produkty (D.319) Ostatní dotace na výrobu (D.39) DŮCHOD Z VLASTNICTVÍ (D.4) Úroky (D.41) Úroky z vkladů a půjček Úroky z dluhových cenných papírů Úroky ze směnek a podobných krátkodobých nástrojů Úroky z obligací a dluhopisů Úrokové swapy a dohody o budoucích úrokových sazbách Úroky z finančního pronájmu (leasingu) Ostatní úroky Doba zaznamenání Rozdělované důchody korporací (D.42) Dividendy (D.421) Čerpání z důchodu kvazikorporací (D.422) Reinvestované zisky z přímých zahraničních investic (D.43) Ostatní důchody z investic (D.44) Důchody z investic přisouditelné pojistníkům (D.441) Důchody z investic na základě penzijních nároků (D.442) Důchody z investic přisouditelné podílníkům fondů kolektivního investování (D.443) Renta (D.45) Pachtovné z půdy Renta z podzemních zdrojů BĚŽNÉ DANĚ Z DŮCHODŮ, JMĚNÍ A JINÉ (D.5) Daně z důchodů (D.51) Ostatní běžné daně (D.59) SOCIÁLNÍ PŘÍSPĚVKY A DÁVKY (D.6) Čisté sociální příspěvky (D.61) Skutečné sociální příspěvky zaměstnavatelů (D.611) Imputované sociální příspěvky zaměstnavatelů (D.612) Skutečné sociální příspěvky domácností (D.613) Doplňkové sociální příspěvky domácností (D.614) Sociální dávky jiné než naturální sociální transfery (D.62) Peněžité dávky sociálního zabezpečení (D.621) Ostatní dávky sociálního pojištění (D.622) Peněžité dávky sociální pomoci (D.623) Naturální sociální transfery (D.63) Naturální sociální transfery – netržní produkce vládních institucí a NISD (D.631) Naturální sociální transfery – tržní produkce nakoupená vládními institucemi a NISD (D.632) OSTATNÍ BĚŽNÉ TRANSFERY (D.7) Čisté pojistné na neživotní pojištění (D.71) Náhrady z neživotního pojištění (D.72) Běžné transfery uvnitř sektoru vládních institucí (D.73) Běžná mezinárodní spolupráce (D.74) Jiné běžné transfery (D.75) Běžné transfery pro NISD (D.751) Běžné transfery mezi domácnostmi (D.752) Ostatní různé běžné transfery (D.759) Pokuty a penále Loterie a sázkové hry Platby odškodného Vlastní zdroje EU odvozené z DPH a HND (D.76) ÚPRAVY O ZMĚNY PENZIJNÍCH NÁROKŮ (D.8) KAPITÁLOVÉ TRANSFERY (D.9) Kapitálové daně (D.91) Investiční dotace (D.92) Ostatní kapitálové transfery (D.99) ZAMĚSTNANECKÉ OPCE NA AKCIE KAPITOLA 5 FINANČNÍ TRANSAKCE OBECNÉ RYSY FINANČNÍCH TRANSAKCÍ Finanční aktiva, finanční pohledávky a závazky Podmíněná aktiva a podmíněné závazky Kategorie finančních aktiv a závazků Rozvahy, finanční účet a ostatní toky Ocenění Čisté a hrubé zaznamenávání Konsolidace Očišťování Účetní pravidla pro finanční transakce Finanční transakce, jejíž souvztažnou transakcí je běžný nebo kapitálový transfer Finanční transakce, jejíž souvztažnou transakcí je důchod z vlastnictví Doba zachycení Finanční účet podle dlužníků a věřitelů PODROBNÁ KLASIFIKACE FINANČNÍCH TRANSAKCÍ PODLE KATEGORIÍ Měnové zlato a zvláštní práva čerpání (F.1) Měnové zlato (F.11) Zvláštní práva čerpání (F.12) Oběživo a vklady (F.2) Oběživo (F.21) Vklady (F.22 a F.29) Převoditelné vklady (F.22) Ostatní vklady (F.29) Dluhové cenné papíry (F.3) Hlavní vlastnosti dluhových cenných papírů: Klasifikace podle původní doby splatnosti a měny Klasifikace podle typu úrokové sazby Dluhové cenné papíry s pevnou úrokovou sazbou Dluhové cenné papíry s pohyblivou úrokovou sazbou Dluhové cenné papíry se smíšenou úrokovou sazbou Soukromé nabídky Sekuritizace Kryté dluhopisy Půjčky (F.4) Hlavní vlastnosti půjček Klasifikace půjček podle původní doby splatnosti, měny a účelu Rozdíl mezi transakcemi s půjčkami a transakcemi s vklady Rozdíl mezi transakcemi s půjčkami a transakcemi s dluhovými cennými papíry Rozdíl mezi transakcemi s půjčkami, obchodními úvěry a obchodními směnkami Půjčky cenných papírů a dohody o zpětném odkupu Finanční pronájem (finanční leasing) Další druhy půjček Finanční aktiva, která nepatří do kategorie půjček Účasti a akcie / podílové listy investičních fondů (F.5) Akcie a ostatní účasti (F.51) Depozitní poukázky Kótované akcie (F.511) Nekótované akcie (F.512) Prvotní veřejná nabídka akcií, kotace, zrušení kotace a zpětný odkup akcií Finanční aktiva, která nepatří k majetkovým cenným papírům Ostatní účasti (F.519) Oceňování transakcí s účastmi Akcie / podílové listy investičních fondů (F.52) Akcie / podílové listy fondů peněžního trhu (F.521) Akcie / podílové listy investičních fondů jiných než fondů peněžního trhu Oceňování transakcí s akciemi nebo podílovými listy investičních fondů Pojistné, penzijní a standardizované záruční programy (F.6) Technické rezervy neživotního pojištění (F.61) Životní pojištění a nároky na anuitu (F.62) Penzijní nároky (F.63) Podmíněné penzijní nároky Nároky penzijních fondů na penzijní správce (F.64) Nároky na dávky jiné než penzijní (F.65) Rezervy na uplatnění standardizovaných záruk (F.66) Standardizované záruky a jednorázové záruky Finanční deriváty a zaměstnanecké opce na akcie (F.7) Finanční deriváty (F.71) Opce Forwardy Opce v porovnání s forwardy Swapy Dohody o budoucích úrokových sazbách (FRA) Úvěrové deriváty Swapy úvěrového selhání Finanční nástroje, které nepatří k finančním derivátům Zaměstnanecké opce na akcie (F.72) Oceňování transakcí s finančními deriváty a zaměstnaneckými opcemi na akcie Ostatní pohledávky/závazky (F.8) Obchodní úvěry a zálohy (F.81) Ostatní pohledávky a závazky jiné než obchodní úvěry a zálohy (F.89) PŘÍLOHA 5.1 – KLASIFIKACE FINANČNÍCH TRANSAKCÍ Klasifikace finančních transakcí podle kategorií Klasifikace finančních transakcí podle převoditelnosti Strukturované cenné papíry Klasifikace finančních transakcí podle typu důchodu Klasifikace finančních transakcí podle typu úrokové sazby Klasifikace finančních transakcí podle splatnosti Krátkodobá a dlouhodobá splatnost Původní doba splatnosti a zbytková doba splatnosti Klasifikace finančních transakcí podle měny Míry peněz KAPITOLA 6 OSTATNÍ TOKY ÚVOD OSTATNÍ ZMĚNY AKTIV A ZÁVAZKŮ Ostatní změny objemu aktiv a závazků (K.1 až K.6) Ekonomický vznik aktiv (K.1) Ekonomický zánik nevyráběných aktiv (K.2) Ztráty z katastrof (K.3) Konfiskace bez náhrady (K.4) Ostatní změny objemu jinde neuvedené (K.5) Změny v klasifikaci (K.6) Změny v sektorové klasifikaci a ve struktuře institucionálních jednotek (K.61) Změny v klasifikaci aktiv a závazků (K.62) Nominální zisky a ztráty z držby (K.7) Neutrální zisky a ztráty z držby (K.71) Reálné zisky a ztráty z držby (K.72) Zisky a ztráty z držby podle typů finančních aktiv a závazků Měnové zlato a zvláštní práva čerpání (AF.1) Oběživo a vklady (AF.2) Dluhové cenné papíry (AF.3) Půjčky (AF.4) Účasti a akcie / podílové listy investičních fondů (AF.5) Pojistné, penzijní a standardizované záruční programy (AF.6) Finanční deriváty a zaměstnanecké opce na akcie (AF.7) Ostatní pohledávky/závazky (AF.8) Aktiva vedená v cizí měně KAPITOLA 7 ROZVAHY TYPY AKTIV A ZÁVAZKŮ Definice aktiva VYLOUČENÍ MIMO HRANICE AKTIV A ZÁVAZKŮ KATEGORIE AKTIV A ZÁVAZKŮ Vyrobená nefinanční aktiva (AN.1) Nevyráběná nefinanční aktiva (AN.2) Finanční aktiva a závazky (AF) OCENĚNÍ POLOŽEK ROZVAHY Obecné zásady pro oceňování NEFINANČNÍ AKTIVA (AN) Vyrobená nefinanční aktiva (AN.1) Fixní aktiva (AN.11) Produkty duševního vlastnictví (AN.117) Náklady na převod vlastnictví nevyráběných aktiv (AN.116) Zásoby (AN.12) Cennosti (AN.13) Nevyráběná nefinanční aktiva (AN.2) Přírodní zdroje (AN.21) Půda (AN.211) Nerostné a energetické rezervy (AN.212) Ostatní přírodní zdroje (AN.213, AN.214 a AN.215) Smlouvy, pronájmy a licence (AN.22) Čistý nákup goodwillu a marketingových aktiv (AN.23) FINANČNÍ AKTIVA A ZÁVAZKY (AF) Měnové zlato a zvláštní práva čerpání (AF.1) Oběživo a vklady (AF.2) Dluhové cenné papíry (AF.3) Půjčky (AF.4) Účasti a akcie nebo podílové listy investičních fondů (AF.5) Pojistné, penzijní a standardizované záruční programy (AF.6) Finanční deriváty a zaměstnanecké opce na akcie (AF.7) Ostatní pohledávky/závazky (AF.8) FINANČNÍ ROZVAHY POZNÁMKOVÉ POLOŽKY Předměty dlouhodobé spotřeby (AN.m) Přímé zahraniční investice (AF.m1) Ohrožené půjčky (AF.m2) Zaznamenávání ohrožených půjček PŘÍLOHA 7.1 POPIS JEDNOTLIVÝCH KATEGORIÍ AKTIV PŘÍLOHA 7.2 PŘEHLED ZÁPISŮ OD POČÁTEČNÍ ROZVAHY PO KONEČNOU ROZVAHU KAPITOLA 8 POSLOUPNOST ÚČTŮ ÚVOD Posloupnost účtů POSLOUPNOST ÚČTŮ Běžné účty Účet výroby (I) Účty rozdělení a užití důchodů (II) Účty prvotního rozdělení důchodů (II.1) Účet tvorby důchodů (II.1.1) Účet rozdělení prvotních důchodů (II.1.2) Účet podnikatelských důchodů (II.1.2.1) Účet rozdělení ostatních prvotních důchodů (II.1.2.2) Účet druhotného rozdělení důchodů (II.2) Účet přerozdělení naturálních důchodů (II.3) Účet užití důchodů (II.4) Účet užití disponibilního důchodu (II.4.1) Účet užití upraveného disponibilního důchodu (II.4.2) Účty akumulace (III) Kapitálový účet (III.1) Účet změn čistého jmění vlivem úspor a kapitálových transferů (III.1.1) Účet pořízení nefinančních aktiv (III.1.2) Finanční účet (III.2) Účet ostatních změn aktiv (III.3) Účet ostatních změn objemu akti (III.3.1) Účet přecenění (III.3.2) Účet neutrálních zisků a ztrát z držby (III.3.2.1) Účet reálných zisků a ztrát z držby (III.3.2.2) Rozvahy (IV) Počáteční rozvaha (IV.1) Změny v rozvaze (IV.2) Konečná rozvaha (IV.3) ÚČTY NEREZIDENTŮ (V) Běžné účty Účet výrobků a služeb nerezidentů (V.I) Účet prvotních důchodů a běžných transferů nerezidentů (V.II) Účty akumulace nerezidentů (V.III) Kapitálový účet (V.III.1) Finanční účet (V.III.2) Účet ostatních změn aktiv (V.III.3) Rozvahy (V.IV) ÚČET VÝROBKŮ A SLUŽEB (0) SOUHRNNÉ HOSPODÁŘSKÉ ÚČTY SOUHRNNÉ UKAZATELE Hrubý domácí produkt v tržních cenách (HDP) Provozní přebytek za celkové hospodářství Smíšený důchod za celkové hospodářství Podnikatelský důchod za celkové hospodářství Národní důchod (v tržních cenách) Národní disponibilní důchod Úspory Saldo běžných transakcí nerezidentů s rezidenty Čisté půjčky (+) nebo výpůjčky (-) za celkové hospodářství Čisté jmění celkové hospodářství Výdaje a příjmy vládních institucí KAPITOLA 9 TABULKY DODÁVEK A UŽITÍ A SOUSTAVA INPUT-OUTPUT TABULEK ÚVOD POPIS STATISTICKÝ NÁSTROJ NÁSTROJ PRO ANALÝZU TABULKY DODÁVEK A UŽITÍ PODROBNĚJI Klasifikace Zásady oceňování Obchodní rozpětí a dopravní přirážky Daně z výroby a z dovozu minus dotace na výrobu a na dovoz Další základní pojetí Doplňkové informace ZDROJE ÚDAJŮ A BILANCOVÁNÍ NÁSTROJ PRO ANALÝZU A ROZŠÍŘENÍ KAPITOLA 10 CENOVÉ A OBJEMOVÉ MÍRY POUŽITÍ CENOVÝCH A OBJEMOVÝCH INDEXŮ V NÁRODNÍCH ÚČTECH Integrovaná soustava cenových a objemových indexů Další cenové a objemové indexy VŠEOBECNÉ ZÁSADY MĚŘENÍ CENOVÝCH A OBJEMOVÝCH INDEXŮ Definice cen a objemu tržních produktů Kvalita, cena a homogenní produkty Ceny a objem Nové produkty Zásady pro netržní služby Zásady pro přidanou hodnotu a HDP SPECIFICKÉ PROBLÉMY PŘI POUŽÍVÁNÍ ZÁSAD Daně a dotace na produkty a na dovoz Ostatní daně z výroby a ostatní dotace na výrobu Spotřeba fixního kapitálu Náhrady zaměstnancům Stavy vyrobených fixních aktiv a zásob MÍRY REÁLNÉHO DŮCHODU ZA CELKOVÉ HOSPODÁŘSTVÍ CENOVÉ A OBJEMOVÉ INDEXY PRO PROSTOROVÉ SROVNÁNÍ KAPITOLA 11 OBYVATELSTVO A VKLADY PRÁCE CELKOVÝ POČET OBYVATEL EKONOMICKY AKTIVNÍ OBYVATELSTVO ZAMĚSTNANOST Zaměstnanci Osoby samostatně výdělečně činné Zaměstnanost a sídlo NEZAMĚSTNANOST ZAMĚSTNÁNÍ Zaměstnání a sídlo HOSPODÁŘSTVÍ, KTERÉ SE PŘÍMO NESLEDUJE CELKOVÝ POČET ODPRACOVANÝCH HODIN Podrobné vymezení skutečně odpracovaných hodin EKVIVALENCE DÉLKY PLNÉ PRACOVNÍ DOBY VKLAD PRÁCE ZAMĚSTNANCŮ VYJÁDŘENÝ VE STÁLÝCH NÁHRADÁCH MÍRY PRODUKTIVITY KAPITOLA 12 ČTVRTLETNÍ NÁRODNÍ ÚČTY ÚVOD ZVLÁŠTNÍ ZNAKY ČTVRTLETNÍCH NÁRODNÍCH ÚČTŮ Doba zachycení Nedokončená produkce Činnosti soustředěné v určitých obdobích roku Platby s nízkou četností Bleskové odhady Bilancování a zajištění souladu čtvrtletních národních účtů Bilancování Soulad mezi čtvrtletními a ročními účty – zajištění souladu Zřetězené míry cenových a objemových změn Očištění od sezónních a kalendářních vlivů Posloupnost sestavování zřetězených objemových měr očištěných od sezónních vlivů KAPITOLA 13 REGIONÁLNÍ ÚČTY ÚVOD REGIONÁLNÍ ÚZEMÍ JEDNOTKY A REGIONÁLNÍ ÚČTY Institucionální jednotky Místní činnostní jednotky a regionální výrobní činnosti v členění podle odvětví METODY REGIONALIZACE SOUHRNNÉ ÚDAJE ZA VÝROBNÍ ČINNOSTI Hrubá přidaná hodnota a hrubý domácí produkt v členění podle regionů Rozvržení FISIM do uživatelských odvětví Zaměstnanost Náhrady zaměstnancům Přenos z regionální hrubé přidané hodnoty do regionálního HDP Tempa růstu objemu regionální hrubé přidané hodnoty REGIONÁLNÍ ÚČTY DŮCHODŮ DOMÁCNOSTÍ KAPITOLA 14 FINANČNÍ ZPROSTŘEDKOVATELSKÉ SLUŽBY NEPŘÍMO MĚŘENÉ (FISIM) POJETÍ FISIM A DOPAD JEJICH ROZVRŽENÍ MEZI UŽIVATELE NA HLAVNÍ SOUHRNNÉ UKAZATELE VÝPOČET PRODUKCE FISIM SEKTORY S.122 A S.125 Požadované statistické údaje Referenční sazby Interní referenční sazba Externí referenční sazby Podrobné členění FISIM podle institucionálních sektorů Rozčlenění na mezispotřebu a konečnou spotřebu FISIM rozvržených k domácnostem VÝPOČET DOVOZU FISIM FISIM V OBJEMOVÉM VYJÁDŘENÍ VÝPOČET FISIM V ČLENĚNÍ PODLE JEDNOTLIVÝCH ODVĚTVÍ PRODUKCE CENTRÁLNÍ BANKY KAPITOLA 15 SMLOUVY, PRONÁJMY A LICENCE ÚVOD ROZLIŠENÍ MEZI OPERATIVNÍM LEASINGEM, LEASINGEM, JEHOŽ PŘEDMĚTEM JE PRŮZKUM NEBO VYUŽÍVÁNÍ PŘÍRODNÍCH ZDROJŮ, A FINANČNÍM LEASINGEM Operativní leasing Finanční leasing Leasing, jehož předmětem je průzkum nebo využívání přírodních zdrojů Povolení k využívání přírodního zdroje Povolení k provádění specifických činností Partnerství veřejného a soukromého sektoru Koncesní smlouvy o poskytování služeb Obchodovatelný operativní leasing (AN.221) Výhradní právo na budoucí výrobky a služby (AN.224) KAPITOLA 16 POJIŠTĚNÍ ÚVOD Přímé pojištění Zajištění Zúčastněné jednotky PRODUKCE PŘÍMÉHO POJIŠTĚNÍ Zasloužené pojistné Doplňkové pojistné Upravené náhrady, na které vznikl nárok, a splatné dávky Upravené náhrady, na které vznikl nárok, v neživotním pojištění Splatné dávky z životního pojištění Pojistné technické rezervy Vymezení produkce pojištění Neživotní pojištění Životní pojištění Zajištění TRANSAKCE SPOJENÉ S NEŽIVOTNÍM POJIŠTĚNÍM Rozvržení produkce pojištění mezi uživatele Pojišťovací služby poskytované nerezidentům a nerezidenty Účetní zápisy TRANSAKCE ŽIVOTNÍHO POJIŠTĚNÍ TRANSAKCE SPOJENÉ SE ZAJIŠTĚNÍM TRANSAKCE SPOJENÉ S POMOCNÝMI POJIŠŤOVACÍMI INSTITUCEMI ANUITY ZAZNAMENÁVÁNÍ NÁHRAD Z NEŽIVOTNÍHO POJIŠTĚNÍ Zacházení s upravenými náhradami Zacházení se ztrátami z katastrof KAPITOLA 17 SOCIÁLNÍ POJIŠTĚNÍ VČETNĚ PENZÍ ÚVOD Programy sociálního pojištění, sociální pomoc a individuální pojistné smlouvy Sociální dávky Sociální dávky poskytované vládními institucemi Sociální dávky poskytované jinými institucionálními jednotkami Penze a další formy dávek DÁVKY SOCIÁLNÍHO POJIŠTĚNÍ JINÉ NEŽ PENZE Programy sociálního zabezpečení jiné než penzijní programy Ostatní programy zaměstnaneckého sociálního pojištění Vykazování stavů a toků podle druhu nepenzijního programu sociálního pojištění Programy sociálního zabezpečení Ostatní nepenzijní programy zaměstnaneckého sociálního pojištění PENZE Druhy penzijních programů Penzijní programy sociálního zabezpečení Ostatní zaměstnanecké penzijní programy Příspěvkově definované programy Dávkově definované programy Pomyslné příspěvkově definované programy a hybridní programy Srovnání dávkově definovaných a příspěvkově definovaných programů Penzijní administrátor, penzijní správce, penzijní fond a penzijní program více zaměstnavatelů Vykazování stavů a toků podle druhu penzijního programu sociálního pojištění Transakce u penzijních fondů sociálního zabezpečení Transakce u ostatních penzijních zaměstnaneckých programů Transakce u příspěvkově definovaných penzijních programů Ostatní toky související s příspěvkově definovanými penzijními programy Transakce u dávkově definovaných penzijních programů DOPLŇKOVÁ TABULKA NABYTÝCH PENZIJNÍCH NÁROKŮ K DANÉMU DATU V SYSTÉMU SOCIÁLNÍHO POJIŠTĚNÍ Struktura doplňkové tabulky Sloupce tabulky Řádky tabulky Počáteční a konečné rozvahy Změny penzijních nároků v důsledku transakcí Změny penzijních nároků v důsledku ostatních hospodářských toků Související ukazatele Pojistněmatematické předpoklady Nároky narostlé k danému datu Diskontní sazba Růst mezd Demografické předpoklady KAPITOLA 18 ÚČTY NEREZIDENTŮ ÚVOD EKONOMICKÉ ÚZEMÍ Sídlo INSTITUCIONÁLNÍ JEDNOTKY POBOČKY, JAK SE POUŽÍVAJÍ V MEZINÁRODNÍCH ÚČTECH PLATEBNÍ BILANCE FIKTIVNÍ REZIDENTSKÉ JEDNOTKY PODNIKY PŮSOBÍCÍ NA VÍCE ÚZEMÍCH ZEMĚPISNÉ ČLENĚNÍ MEZINÁRODNÍ ÚČTY PLATEBNÍ BILANCE VYROVNÁVACÍ POLOŽKY V BĚŽNÝCH ÚČTECH SYSTÉMU MEZINÁRODNÍCH ÚČTŮ ÚČTY SEKTORU NEREZIDENTŮ A JEJICH VZTAH K MEZINÁRODNÍM ÚČTŮM PLATEBNÍ BILANCE Účet výrobků a služeb nerezidentů Ocenění Zboží ke zpracování Merchanting Zboží, které je předmětem merchantingu Dovoz a vývoz FISIM Účet prvotních a druhotných důchodů nerezidentů Účet prvotních důchodů Důchody z přímých investic Účet druhotných důchodů (běžných transferů) podle příručky BPM6 Externí kapitálový účet Finanční účet nerezidentů a investiční pozice vůči zahraničí (IIP) ROZVAHY SEKTORU NEREZIDENTŮ KAPITOLA 19 EVROPSKÉ ÚČTY ÚVOD OD NÁRODNÍCH K EVROPSKÝM ÚČTŮM Převod údajů v různých měnách Evropské instituce Účet nerezidentů Vyrovnávání transakcí Cenové a objemové míry Rozvahy Matice „od koho komu“ PŘÍLOHA 19.1 — ÚČTY EVROPSKÝCH INSTITUCÍ Zdroje Užití Konsolidace KAPITOLA 20 ÚČTY VLÁDNÍCH INSTITUCÍ ÚVOD VYMEZENÍ SEKTORU VLÁDNÍCH INSTITUCÍ Identifikace jednotek v rámci vládních institucí Jednotky vládních institucí Neziskové instituce zatříděné do sektoru vládních institucí Jiné jednotky sektoru vládních institucí Veřejná kontrola Vymezení tržní/netržní povahy Pojem ekonomicky významných cen Kritéria subjektu nakupujícího produkci veřejného výrobce Produkce se prodává především korporacím a domácnostem Produkce se prodává jen vládním institucím Produkce se prodává vládním institucím i jiným odběratelům Test tržní/netržní povahy Finanční zprostředkování a hranice vládních institucí Mezní případy Správní ústředí Penzijní fondy Kvazikorporace Restrukturalizační agentury Privatizační agentury Anulační struktury Jednotky pro speciální účel Společné podniky Orgány tržní regulace Nadnárodní orgány Subsektory vládních institucí Ústřední vládní instituce Národní vládní instituce Místní vládní instituce Fondy sociálního zabezpečení PREZENTACE VLÁDNÍ FINANČNÍ STATISTIKY Rámec Příjmy Daně a sociální příspěvky Prodej Ostatní příjmy Výdaje Náhrady zaměstnancům a mezispotřeba Výdaje na sociální dávky Úroky Ostatní běžné výdaje Kapitálové výdaje Souvislost s výdaji na konečnou spotřebu vládních institucí (P.3) Výdaje vládních institucí v členění podle funkcí Vyrovnávací položky Čisté půjčky / čisté výpůjčky (B.9) Změny čistého jmění vlivem úspor a kapitálových transferů (B.101) Financování Transakce s aktivy Transakce se závazky Ostatní ekonomické toky Účet přecenění Účet ostatních změn objemu aktiv Rozvahy Konsolidace ÚČETNÍ PROBLÉMY SOUVISEJÍCÍ S VLÁDNÍMI INSTITUCEMI Daňové příjmy Povaha daňových příjmů Daňové dobropisy Částky, které se mají zaznamenat Nedobytné částky Doba zachycení Zachycení časového rozlišení Zachycení časového rozlišení daní Úroky Diskontované obligace a obligace s nulovým kuponem Indexované cenné papíry Finanční deriváty Soudní rozhodnutí Vojenské výdaje Vztahy vládních institucí s veřejnými korporacemi Kapitálové investice ve veřejných korporacích a rozdělování výnosů Kapitálové investice Kapitálové injekce Dotace a kapitálové injekce Pravidla použitelná za určitých okolností Fiskální operace Rozdělování výnosů veřejných korporací Dividendy versus čerpání účastí Daně versus čerpání účastí Privatizace a znárodnění Privatizace Nepřímá privatizace Znárodnění Transakce s centrální bankou Restrukturalizace, fúze a změny v klasifikaci Dluhové operace Převzetí dluhů, zrušení dluhů a odpisy dluhů Převzetí a zrušení dluhu Převzetí dluhu zahrnující převod nefinančních aktiv Odpisy nebo snížení dluhu Jiná restrukturalizace dluhu Odkoupení dluhu za vyšší než tržní hodnotu Anulování a finanční výpomoc Záruky za dluhy Záruky v podobě finančních derivátů Standardizované záruky Jednorázové záruky Sekuritizace Definice Kritéria pro určení prodeje Zachycení toků Další záležitosti Penzijní závazky Paušální platby Partnerství veřejného a soukromého sektoru Rozsah partnerství veřejného a soukromého sektoru Ekonomické vlastnictví a zatřídění aktiva Účetní problémy Transakce s mezinárodními a nadnárodními organizacemi Rozvojová pomoc VEŘEJNÝ SEKTOR Kontrola veřejného sektoru Centrální banky Veřejné kvazikorporace Jednotky pro speciální účel a nerezidenti Společné podniky KAPITOLA 21 VAZBY MEZI PODNIKOVÝMI ÚČTY A NÁRODNÍMI ÚČTY A MĚŘENÍ ČINNOSTI KORPORACÍ NĚKTERÁ ZVLÁŠTNÍ PRAVIDLA A METODY PODNIKOVÉHO ÚČETNICTVÍ Doba zachycení Účetnictví s podvojnými zápisy a čtvernými zápisy Ocenění Výsledovka a rozvaha NÁRODNÍ ÚČTY A PODNIKOVÉ ÚČTY: PRAKTICKÉ ZÁLEŽITOSTI PŘENOS Z PODNIKOVÝCH ÚČTŮ DO NÁRODNÍCH ÚČTŮ: PŘÍKLAD NEFINANČNÍCH PODNIKŮ Úpravy pojetí Úpravy k dosažení souladu s účty jiných sektorů Příklady úprav za účelem úplnosti údajů SPECIFICKÉ ZÁLEŽITOSTI Zisky a ztráty z držby Globalizace Fúze a akvizice KAPITOLA 22 SATELITNÍ ÚČTY ÚVOD Funkční klasifikace HLAVNÍ CHARAKTERISTICKÉ RYSY SATELITNÍCH ÚČTŮ Funkční satelitní účty Zvláštní sektorové účty Začlenění nepeněžních údajů Mimořádná úroveň podrobnosti a doplňková pojetí Odlišná základní pojetí Použití modelování a začlenění experimentálních výsledků Navrhování a sestavování satelitních účtů DEVĚT ZVLÁŠTNÍCH SATELITNÍCH ÚČTŮ Zemědělské účty Účty životního prostředí Zdravotnické účty Účty výroby v domácnostech Účty práce a matice sociálního účetnictví Účty produktivity a růstu Účty výzkumu a vývoje Účty sociální ochrany Satelitní účty cestovního ruchu KAPITOLA 23 KLASIFIKACE ÚVOD KLASIFIKACE INSTITUCIONÁLNÍCH SEKTORŮ (S) KLASIFIKACE TRANSAKCÍ A OSTATNÍCH TOKŮ Transakce s produkty (P) Transakce s nevyráběnými nefinančními aktivy (kódy NP) Rozdělovací transakce (D) Běžné transfery peněžní a naturální (D.5–D.8) Transakce s finančními aktivy a závazky (F) Ostatní toky (K) KLASIFIKACE VYROVNÁVACÍCH POLOŽEK A ČISTÉHO JMĚNÍ (B) KLASIFIKACE ROZVAHOVÝCH POLOŽEK (L) KLASIFIKACE AKTIV (A) Nefinanční aktiva (AN) Finanční aktiva (AF) KLASIFIKACE DOPLŇKOVÝCH POLOŽEK Ohrožené půjčky Kapitálové služby Penzijní tabulka Předměty dlouhodobé spotřeby Přímé zahraniční investice Podmíněné pozice Oběživo a vklady Klasifikace dluhových cenných papírů podle zbytkové splatnosti Kótované a nekótované dluhové cenné papíry Dlouhodobé půjčky se zbytkovou splatností kratší než jeden rok a dlouhodobé půjčky zajištěné zástavním právem k nemovitosti Kótované a nekótované akcie / podílové listy investičních fondů Nedoplatky úroků a splátek Osobní a celkové remitence SESKUPENÍ A KÓDOVÁNÍ ODVĚTVÍ (A) A PRODUKCE (P) KLASIFIKACE FUNKCÍ VLÁDNÍCH INSTITUCÍ (COFOG) KLASIFIKACE INDIVIDUÁLNÍ SPOTŘEBY PODLE ÚČELU (COICOP) KLASIFIKACE SLUŽEB NEZISKOVÝCH INSTITUCÍ SLOUŽÍCÍCH DOMÁCNOSTEM (COPNI) KLASIFIKACE VÝDAJŮ VÝROBCŮ PODLE ÚČELU (COPP) KAPITOLA 24 ÚČTY Tabulka 24.1 Účet 0: Účet výrobků a služeb Tabulka 24.2 Úplná posloupnost účtů za celkové hospodářství Tabulka 24.3 Úplná posloupnost účtů za nefinanční podniky Tabulka 24.4 Úplná posloupnost účtů za finanční instituce Tabulka 24.5 Úplná posloupnost účtů za vládní instituce Tabulka 24.6 Úplná posloupnost účtů za domácnosti Tabulka 24.7 Úplná posloupnost účtů za neziskové instituce sloužící domácnostem









KAPITOLA 1

OBECNÉ RYSY A ZÁKLADNÍ PRINCIPY

OBECNÉ RYSY

1.01 Evropský systém účtů (dále jen „ESA 2010“ nebo „ESA“) je mezinárodně porovnatelný účetní rámec pro systematický a podrobný popis celkového hospodářství (tj. regionu, země nebo skupiny zemí), jeho jednotlivých složek a jeho vztahů s ostatními hospodářskými celky.

1.02 Předchůdce systému ESA 2010, Evropský systém účtů (systém ESA 95) byl zveřejněn v roce 1996 ( 16 ). Metodika ESA 2010 tak, jak je uvedená v této příloze, má stejnou strukturu jako publikace ESA 95, co se týče prvních třinácti kapitol, ale kromě toho obsahuje jedenáct nových kapitol podrobně rozebírajících ty aspekty systému, které odrážejí poslední vývoj v oblasti měření moderních ekonomik nebo při používání systému ESA 95 v Evropské unii (EU).

1.03 Struktura této příručky je tato: Kapitola 1 pojednává o základních rysech systému, pokud jde o pojetí, stanovuje zásady systému ESA a popisuje základní statistické jednotky a jejich seskupení. Poskytuje přehled o posloupnosti účtů a podává stručný popis klíčových souhrnných ukazatelů a úlohy tabulek dodávek a užití a soustavy tabulek vstupů a výstupů (tzv. „input-output tabulek“). Kapitola 2 popisuje institucionální jednotky používané při měření hospodářství a vysvětluje, jak se tyto jednotky zatřiďují do sektorů a jiných skupin, aby bylo možno provádět analýzu. Kapitola 3 popisuje všechny transakce, pokud jde o produkty (výrobky a služby) i nevyráběná aktiva v systému. Kapitola 4 popisuje všechny transakce v hospodářství, které slouží k rozdělování a přerozdělování důchodů a majetku v hospodářství. Kapitola 5 popisuje finanční transakce v hospodářství. Kapitola 6 popisuje změny, kterým může podléhat hodnota aktiv v důsledku mimohospodářských událostí nebo změn cen. Kapitola 7 popisuje rozvahy a schéma klasifikace aktiv a závazků. Kapitola 8 stanovuje posloupnost účtů a vyrovnávací položky související s každým účtem. Kapitola 9 popisuje tabulky dodávek a užití a jejich úlohu při slaďování měr důchodů, produkce a výdajů v hospodářství. Popisuje rovněž input-output tabulky, které lze odvodit z tabulek dodávek a užití. Kapitola 10 popisuje koncepční základ pro cenové a objemové míry v souvislosti s nominálními hodnotami uváděnými v účtech. Kapitola 11 popisuje míry týkající se obyvatelstva a trhu práce, jež lze používat spolu s mírami národních účtů při ekonomické analýze. Kapitola 12 stručně popisuje čtvrtletní národní účty a vysvětluje, jak se liší od ročních účtů v tom, na co kladou důraz.

1.04 Kapitola 13 popisuje účely, pojetí a problémy související se sestavováním souboru regionálních účtů. Kapitola 14 se zabývá měřením finančních služeb poskytovaných finančními zprostředkovateli a financovaných prostřednictvím čistých úrokových příjmů a odráží dlouholetý výzkum a vývoj členských států, jehož cílem je získat míru, která je dostatečně robustní a harmonizovaná ve všech členských státech. Kapitola 15 o smlouvách, pronájmech a licencích je nezbytná k popisu oblasti, která získává v národních účtech stále větší význam. Kapitoly 16 a 17, věnované pojištění, sociálnímu pojištění a penzím, popisují, jak je tato problematika ošetřena v národních účtech, jelikož otázkám přerozdělování se s postupným stárnutím obyvatelstva věnuje stále větší pozornost. Kapitola 18 se zabývá účty nerezidentů, které v systému národních účtů odpovídají účtům systému měření u platební bilance. Kapitola 19 o evropských účtech je také nová a věnuje se těm aspektům národních účtů, kde evropská institucionální a obchodní uspořádání vyvolávají otázky, jejichž řešení vyžaduje harmonizovaný přístup. Kapitola 20 popisuje účty sektoru vládních institucí, což je oblast, jíž je věnována zvláštní pozornost, jelikož otázky fiskální obezřetnosti ze strany členských států jsou i nadále rozhodující při provádění hospodářské politiky v EU. Kapitola 21 popisuje vazby mezi podnikovým účetnictvím a národními účty, což je oblast, která nabývá na významu, neboť nadnárodní korporace zaujímají ve všech zemích stále vyšší podíl na hrubém domácím produktu (HDP). Kapitola 22 popisuje vztah mezi satelitními účty a hlavními národními účty. Kapitoly 23 a 24 mají orientační účel; kapitola 23 uvádí klasifikace používané pro sektory, činnosti a produkty v ESA 2010, zatímco kapitola 24 uvádí úplnou posloupnost účtů pro každý sektor.

1.05 Struktura ESA 2010 je v souladu s celosvětovými platnými zásadami národního účetnictví, Systémem národních účtů z roku 2008 (SNA 2008), kromě určitých rozdílů ve způsobu popisu a větší přesnosti určitých pojetí uvedených v ESA 2010 užívaných pro zvláštní účely EU. Tyto zásady byly vypracovány v rámci společné odpovědnosti a spolupráce Organizace spojených národů (OSN), Mezinárodního měnového fondu (MMF), Statistického úřadu Evropské unie (Eurostat), Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) a Světové banky. Systém ESA 2010 je zaměřen na situaci a potřeby údajů v EU. Stejně jako SNA 2008 je i systém ESA 2010 sladěn s pojetím a klasifikacemi používanými v mnoha jiných společenských a ekonomických statistikách (například ve statistice zaměstnanosti, statistice zpracovatelského průmyslu a statistice zahraničního obchodu). ESA 2010 tudíž slouží jako ústřední rámec pro společenské a ekonomické statistiky EU a jejích členských států.

1.06 Rámec ESA obsahuje dva hlavní soubory tabulek: a) účty institucionálních sektorů; b) soustavu input-output tabulek a účty podle odvětví.

1.07 Sektorové účty poskytují systematický popis různých etap ekonomického procesu, jako je výroba, tvorba důchodů, rozdělování a přerozdělování důchodů, užití důchodů a finanční a nefinanční akumulace, a to v členění podle institucionálních sektorů. Sektorové účty rovněž zahrnují rozvahy, které popisují stavy aktiv, závazků a čistého jmění k začátku a ke konci účetního období.

1.08 Soustava input-output tabulek prostřednictvím tabulek dodávek a užití podrobněji popisuje výrobní proces (strukturu nákladů, vytvořený důchod a zaměstnanost) a toky výrobků a služeb (produkci, dovoz, vývoz, konečnou spotřebu, mezispotřebu a tvorbu kapitálu podle skupin produktů). V této soustavě se odrážejí dvě důležitá účetní pravidla: součet důchodů vytvořených v určitém odvětví se rovná přidané hodnotě vytvořené tímto odvětvím a u každého produktu nebo skupiny produktů se nabídka rovná poptávce.

1.09 ESA 2010 zahrnuje rovněž i pojetí obyvatelstva a zaměstnanosti. Tato pojetí jsou důležitá pro sektorové účty, účty podle odvětví a soustavu tabulek dodávek a užití.

1.10 ESA 2010 se neomezuje jen na roční národní účetnictví, nýbrž se používá i pro čtvrtletní účty nebo účty za kratší či delší období. Používá se i pro regionální účty.

1.11 ESA 2010 existuje vedle SNA 2008 kvůli možnostem využití měr z národních účtů v EU. Členské státy odpovídají za shromažďování údajů a předložení svých národních účtů za účelem popisu hospodářské situace své země. Členské státy také sestavují soubor účtů, které jsou předkládány Komisi (Eurostatu) v rámci programu předávání regulačních údajů pro klíčové účely v oblasti sociální, hospodářské a fiskální politiky v Unii. Mezi tyto účely patří určení peněžních příspěvků členských států do rozpočtu EU prostřednictvím „čtvrtého zdroje“, podpora regionů EU prostřednictvím programu strukturálních fondů a dohled nad hospodářskou výkonností členských států v rámci postupu při nadměrném schodku a Paktu o stabilitě a růstu.

1.12 Aby se odvody a dávky rozdělovaly podle měr sestavených a předkládaných zcela jednotným způsobem, musí se hospodářské statistiky používané k těmto účelům sestavovat podle stejných pojetí a pravidel. ESA 2010 je nařízení stanovující pravidla, konvence, definice a klasifikace, jež se mají používat při vypracovávání národních účtů v členských státech, které mají být součástí programu předávání údajů, jak je uvedeno v příloze B tohoto nařízení.

1.13 Vzhledem k velmi vysokým částkám, o které se v rámci systému příspěvků a dávek používaného v EU jedná, je nezbytné, aby se systém měření používal ve všech členských státech jednotně. Za těchto okolností je důležité uplatňovat obezřetný přístup k odhadům částek, jež nelze zjistit přímo na trhu, a vyhnout se při odhadu měr v národních účtech používání postupů založených na modelech.

1.14 Pojetí ESA 2010 je v některých případech konkrétnější a přesnější než v SNA 2008, aby byl zajištěn co největší soulad mezi mírami v členských státech odvozenými od národních účtů. Tento rozhodující požadavek robustních jednotných odhadů vedl k určení základního souboru národních účtů v EU. V případech, kdy je úroveň jednotnosti měření v různých členských státech nedostatečná, zahrnují se takové odhady obvykle do takzvaných vedlejších účtů, mezi něž patří doplňkové tabulky a satelitní účty.

1.15 Příkladem oblasti, kde se považovala za nutnou obezřetnost při vypracovávání ESA 2010, jsou penzijní závazky. Důvod pro měření těchto položek v rámci ekonomických analýz je velmi pádný, avšak rozhodující požadavek, aby byly v rámci EU sestavovány účty, které jsou soudržné v čase i prostoru, si vyžádal obezřetný přístup.

Globalizace

1.16 V důsledku stále globálnější povahy hospodářské činnosti se rozšířil rozsah mezinárodního obchodu ve všech jeho formách a zvětšily se rovněž problémy, s nimiž se jednotlivé země potýkají při zaznamenávání výsledků svých tuzemských hospodářství v národních účtech. Globalizace je dynamický a mnohorozměrný proces, v jehož rámci se zvyšuje mobilita národních zdrojů v mezinárodním měřítku, zatímco se stále více zvyšuje vzájemná provázanost národních hospodářství jednotlivých zemí. Charakteristickým rysem globalizace, která může u národních účtů způsobovat většinu problémů s měřením, je rostoucí podíl mezinárodních transakcí uskutečňovaných nadnárodními korporacemi, kde k přeshraničním transakcím dochází mezi mateřskou firmou, dceřinými společnostmi a pobočkami. Existují však i jiné výzvy; úplnější přehled problémů týkajících se údajů následuje: 1) tvorba cen u transferů mezi sesterskými korporacemi (oceňování dovozu a vývozu); 2) větší využívání zpracování za poplatek, kdy se se zbožím obchoduje přes mezinárodní hranice, aniž došlo ke změně vlastnictví (zboží ke zpracování), a tzv. merchantingu; 3) mezinárodní obchodování prostřednictvím internetu, a to jak pro korporace, tak pro domácnosti; 4) obchodování s aktivy v podobě duševního vlastnictví a jejich využívání po celém světě; 5) pracovníci, kteří pracují v zahraničí a značné částky posílají rodině v tuzemsku (remitence pracovníků jako součást osobních transferů); 6) nadnárodní korporace provozující svou činnost přes státní hranice, aby maximalizovaly efektivitu výroby a minimalizovaly celkové daňové zatížení. To může vést k vytvoření umělých firemních struktur, které nemusí odrážet ekonomickou realitu; 7) využívání tzv. off-shore prostředků financování (jednotek pro speciální účel a jiných forem) k zajištění financí na globální aktivity; 8) zpětný vývoz zboží a v EU přeprava zboží mezi členskými státy po vstupu do Unie (kvazipřeprava); 9) zvýšení množství vztahů týkajících se přímých zahraničních investic a potřeba identifikovat a účtovat toky přímých investic.

1.17 Všechny tyto stále častější aspekty globalizace způsobují, že zachycování a přesné měření přeshraničních toků představuje pro národní statistiky čím dál větší problém. I při komplexním a robustním systému sběru údajů a měření pro položky v sektoru nerezidentů (a tudíž i v mezinárodních účtech, které se vyskytují v platební bilanci) bude globalizace zvyšovat potřebu zvláštního úsilí k zachování kvality národních účtů za všechna hospodářství a jejich seskupení.

MOŽNOSTI VYUŽITÍ SYSTÉMU ESA 2010

Rámec pro analýzu a politiku

1.18 Rámec ESA lze používat pro analýzu a hodnocení: a) struktury celkového hospodářství. Příklady použitých typů měr jsou: 1) přidaná hodnota a zaměstnanost podle odvětví; 2) přidaná hodnota a zaměstnanost podle regionů; 3) rozdělení důchodů podle sektorů; 4) dovoz a vývoz podle skupin produktů; 5) výdaje na konečnou spotřebu v členění podle jednotlivých funkcí a skupin produktů; 6) tvorba fixního kapitálu a stav fixního kapitálu podle odvětví; 7) skladba stavů a toků finančních aktiv podle druhů aktiv a podle sektorů; b) určitých úseků nebo aspektů hospodářství. Mezi příklady patří: 1) bankovnictví a finance v národním hospodářství; 2) úloha vládních institucí a jejich finanční pozice; 3) hospodářství určitého regionu (ve srovnání s celým národním hospodářstvím); 4) úrovně úspor a dluhů domácností; c) vývoje hospodářství v čase. Mezi příklady patří: 1) analýza temp růstu HDP; 2) analýza inflace; 3) analýza sezónnosti ve výdajích domácností na základě čtvrtletních účtů; 4) analýza změn významnosti jednotlivých druhů finančních nástrojů v čase, například zvýšeného významu finančních derivátů; 5) srovnání odvětvové struktury národního hospodářství v delším období; d) celkového hospodářství ve vztahu k hospodářstvím jiných zemí. Mezi příklady patří: 1) porovnání úlohy a velikosti vládních institucí v jednotlivých členských státech EU; 2) rozbor vzájemných vztahů mezi národními hospodářstvími EU při zohlednění členských států a jejich regionů; 3) rozbor skladby a určení vývozu v EU; 4) porovnání temp růstu HDP a disponibilního důchodu na jednoho obyvatele v EU a v jiných vyspělých ekonomikách.

1.19 Pro EU a její členské státy hrají údaje z ESA významnou úlohu při formulování a sledování jejich sociálních a hospodářských politik. Možnosti využití rámce ESA dokládají tyto příklady: a) sledování a řízení tvorby makroekonomické a měnové politiky v eurozóně a definování kritérií sbližování pro hospodářskou a měnovou unii z hlediska údajů národních účtů (např. temp růstu HDP); b) definování kritérií pro postup při nadměrném schodku: míry vládního deficitu a dluhu; c) poskytování finanční podpory regionům v EU: přidělování výdajových prostředků regionům využívá statistické údaje z regionálních účtů; d) určování vlastních zdrojů v rozpočtu EU. Ty závisí na údajích z národních účtů třemi způsoby: 1) celkové zdroje EU se určují jako procentní podíl ze součtu hrubých národních důchodů (HND) členských států; 2) třetím vlastním zdrojem EU jsou vlastní zdroje pocházející z DPH. Příspěvky členských států do tohoto zdroje jsou ve velké míře určeny údaji z národních účtů, protože tyto údaje se používají k výpočtu průměrné sazby DPH; 3) relativní výše příspěvků členských států pro čtvrtý vlastní zdroj EU je založena na odhadech jejich hrubého národního důchodu. Tyto odhady jsou základem pro většinu plateb členských států.

Charakteristické rysy pojetí ESA 2010

1.20 Pro zajištění rovnováhy mezi potřebami údajů a možnostmi poskytování údajů má pojetí ESA 2010 několik důležitých vlastností. Systém ESA se vyznačuje tím, že účty jsou: a) mezinárodně porovnatelné; b) sladěné s ostatními sociálními a hospodářskými statistickými systémy; c) souladné; d) sestavitelné, což znamená, že je lze v praxi měřit; e) odlišné od většiny případů administrativního pojetí; f) dlouhodobě zavedené a ustálené; g) zaměřené na popis ekonomického procesu v peněžním vyjádření a za použití snadno pozorovatelných pojmů; h) použitelné v různých situacích a pro různé účely.

1.21 Pojetí v ESA 2010 je mezinárodně porovnatelné, neboť: a) pojetí v ESA 2010 je v souladu s pojetím v celosvětově užívaných pravidlech pro národní účetnictví, tj. SNA 2008; b) pro členské státy je ESA 2010 normou pro poskytování údajů z národních účtů všem mezinárodním organizacím; c) mezinárodní porovnatelnost pojetí je rozhodující při porovnávání statistik za různé země.

1.22 Pojetí v ESA 2010 je harmonizováno s pojetím v jiných sociálních a hospodářských statistikách, neboť ESA 2010 používá pojetí a klasifikace (např. Statistická klasifikace ekonomických aktivit v Evropské unii NACE Rev. 2 ( 17 )), které se rovněž používají pro jiné sociální a hospodářské statistiky členských států, např. ve statistice zpracovatelského průmyslu, statistice zahraničního obchodu a statistice zaměstnanosti, přičemž pojmové rozdíly byly omezeny na minimum. Dále jsou toto pojetí v ESA 2010 a klasifikace používané v EU sladěny s pojetími a klasifikacemi používanými v rámci OSN. Toto sladění se sociálními a hospodářskými statistikami napomáhá vzájemnému propojení a porovnatelnosti údajů, takže může být zajištěna kvalita údajů v národních účtech. Kromě toho lze informace obsažené v těchto zvláštních statistikách lépe vztahovat k celkovým statistickým údajům za národní hospodářství.

1.23 Společné pojetí používané v celém rámci národního účetnictví a v ostatních sociálních a ekonomických statistických systémech umožňuje odvození sourodých měr. Lze vypočítat například tyto poměrové ukazatele: a) údaje o produktivitě, jako je přidaná hodnota připadající na odpracovanou hodinu (tyto údaje vyžadují sourodost pojetí přidané hodnoty a odpracovaných hodin); b) disponibilní národní důchod na obyvatele (tento poměr vyžaduje sourodost pojetí disponibilního národního důchodu a měr týkajících se obyvatelstva); c) tvorba fixního kapitálu jako procentní podíl ze stavu fixního kapitálu (tento poměr vyžaduje sourodost definic uvedených toků a stavů); d) deficit vládních institucí a dluh v procentech hrubého domácího produktu (tyto údaje vyžadují sourodost pojetí vládního deficitu, vládního dluhu a hrubého domácího produktu). Vnitřní sourodost pojetí umožňuje odvodit odhady jako reziduální položky, např. úspory lze odhadnout jako rozdíl mezi disponibilním důchodem a výdaji na konečnou spotřebu.

1.24 Pojetí v ESA 2010 se používá s ohledem na shromažďování údajů a měření. Sestavitelnost se v pokynech k sestavování účtů projevuje několika způsoby: a) činnosti nebo položky jsou popisovány pouze v případě, že je jejich velikost významná. Například výroba výrobků ve vlastní režii domácnostmi, jako je tkaní látek a hrnčířská výroba, se nezaznamenává jako výroba, protože pro země EU jsou tyto činnosti nevýznamné; b) u některých pojetí jsou dány pokyny, jak je odhadovat. Například při vymezení spotřeby fixního kapitálu se hovoří o lineárních odpisech. Pro odhad stavu fixního kapitálu se má používat metoda průběžné inventarizace, pokud chybí přímé informace o stavu fixních aktiv. Jiným příkladem je ocenění produkce ve vlastní režii: v zásadě se oceňuje v základních cenách, ale pokud je to nutné, lze základní ceny odhadnout sečtením příslušných jednotlivých nákladů; c) byly přijaty některé konvence. Například všechny kolektivní služby poskytované vládními institucemi se klasifikují jako výdaje na konečnou spotřebu.

1.25 Údaje potřebné pro statistiky národních účtů však nemusí být snadné shromažďovat přímo, jelikož základní pojetí se obvykle liší od pojetí, z nichž vycházejí administrativní zdroje údajů. Mezi příklady administrativních zdrojů údajů patří podnikové účty, záznamy o různých druzích daní (DPH, dani z příjmů fyzických osob, dovozních dávkách apod.), údaje o sociálním zabezpečení a údaje z bankovního dohledu a dozoru nad pojišťovnami. Tyto administrativní údaje často slouží jako vstupy pro sestavování národních účtů. Obvykle se přetvářejí tak, aby byly v souladu s ESA. Pojetí ESA se obvykle liší od svých administrativních protějšků, a to takto: a) administrativní pojetí je v různých zemích odlišné. Za použití administrativního pojetí tudíž nelze dosáhnout mezinárodní porovnatelnosti; b) administrativní pojetí se v průběhu času mění. Za použití administrativního pojetí tudíž nelze provádět srovnání v čase; c) pojetí, na nichž jsou založeny administrativní zdroje údajů, nejsou obvykle v různých administrativních systémech ve vzájemném souladu. Vzájemné propojení a srovnávání údajů, které je rozhodující při sestavování údajů národních účtů, je však možné pouze tehdy, jsou-li jednotlivá pojetí sourodá; d) administrativní pojetí není obvykle nejvhodnější pro ekonomickou analýzu a hodnocení hospodářské politiky.

1.26 Administrativní zdroje údajů nicméně vyhovují potřebám údajů národních účtů a jiných statistik velmi dobře, neboť: a) pojetí a klasifikace původně určené pro statistické účely lze rovněž přijmout pro administrativní účely, například klasifikaci vládních výdajů podle jejich druhu; b) administrativní zdroje údajů explicitně zohledňují (jednotlivé) potřeby údajů statistik; to platí například pro systém Intrastat pro poskytování informací o dodávkách zboží mezi členskými státy.

1.27 Hlavní pojetí v ESA jsou dlouhodobě zavedená a ustálená, neboť: a) jsou již mnoho let schváleny jako mezinárodní norma; b) v jednotlivých po sobě jdoucích vydáních mezinárodních pravidel národního účetnictví se mění jen velmi málo základních pojetí. Tato koncepční návaznost omezuje potřebu přepočítávat časové řady. Dále omezuje zranitelnost pojetí národními a mezinárodními politickými tlaky. Z těchto důvodů mohou údaje z národních účtů sloužit jako objektivní databáze pro hospodářskou politiku a analýzu.

1.28 Pojetí ESA 2010 se soustřeďuje na popis ekonomického procesu v peněžním a snadno pozorovatelném vyjádření. Stavy a toky, které nelze snadno pozorovat v peněžním vyjádření nebo které nemají jasně stanovené peněžní protipoložky, se v systému ESA nezaznamenávají. Tato zásada se neuplatňuje striktně, protože je nutno přihlížet rovněž k požadavku souladnosti a k potřebám uživatelů. Souladnost například vyžaduje, aby se hodnota kolektivních služeb poskytovaných vládními institucemi zaznamenávala jako produkce, protože placení náhrad zaměstnancům a nákupy všech druhů výrobků a služeb vládními institucemi jsou snadno pozorovatelné v peněžním vyjádření. Pro účely ekonomické analýzy a politiky navíc sledování kolektivních služeb vládních institucí ve vztahu k ostatním částem národního hospodářství zvyšuje užitečnost národních účtů jako celku.

1.29 Rozsah pojetí ESA lze doložit zvážením některých důležitých mezních případů. Do rámce výroby v ESA se zaznamenávají tyto případy (viz odstavce 3.07 až 3.09): a) poskytování individuálních a kolektivních služeb vládními institucemi; b) poskytování služeb bydlení ve vlastní režii vlastníky domů a bytů; c) výroba zboží pro vlastní konečnou spotřebu, např. zemědělských výrobků; d) stavební práce ve vlastní režii včetně individuální bytové výstavby; e) poskytování služeb placeným domácím personálem; f) chov ryb v rybářských farmách; g) nelegální výroba, pokud se všechny zúčastněné jednotky na transakci podílejí dobrovolně; h) výroba, z níž výnosy nejsou plně přiznány daňovým úřadům, například pokoutní výroba textilu.

1.30 Do rámce výroby nepatří a v ESA se nezaznamenávají: a) domácí a osobní služby poskytované a spotřebovávané v téže domácnosti, například úklid, příprava jídel nebo péče o nemocné či staré osoby; b) dobrovolnické služby, jejichž výsledkem nejsou výrobky, například bezplatné pečování nebo úklid; c) přirozený přírůstek ryb na otevřených mořích.

1.31 ESA zaznamenává veškerou produkci, která je výsledkem výroby v rámci vymezení výroby. Produkce pomocných činností se však nezaznamenává. Všechny vstupy spotřebovávané v rámci pomocné činnosti se považují za vstupy do hlavní činnosti, jíž tato pomocná činnost slouží. Pokud závod, který vykonává pouze pomocné činnosti, je statisticky sledovatelný, tzn. že jsou snadno dostupné samostatné účty za jeho výrobu, nebo pokud se nachází v zeměpisně odlišném místě než závod, kterému poskytuje své služby, musí se zaznamenat jako samostatná jednotka a účetně zařadit do odvětvové klasifikace, která odpovídá jeho hlavní činnosti, a to jak v národních, tak v regionálních účtech. Pokud nejsou k dispozici vhodné základní údaje, lze produkci pomocné činnosti odhadnout sečtením nákladů.

1.32 Pokud se činnosti považují za výrobu a jejich produkce se zaznamenává, pak se zaznamenává rovněž odpovídající důchod, zaměstnanost, konečná spotřeba atd. Jelikož se například poskytování služeb bydlení ve vlastní režii vlastníky domů a bytů zaznamenává jako výroba, zaznamenává se i důchod a výdaje na konečnou spotřebu, které pro tyto vlastníky produkuje. Jelikož do služeb obydlí poskytovaných jimi jejich vlastníkům z povahy věci nevstupuje práce, zaměstnanost se nezaznamenává. Tento postup zachovává soulad se systémem statistiky práce, ve kterém se u vlastnictví domů a bytů nezaznamenává žádná zaměstnanost. Jestliže se činnosti nezaznamenávají jako výroba, platí to opačně: domácí služby poskytované a spotřebované v téže domácnosti nevytvářejí důchod ani výdaje na konečnou spotřebu a nesouvisí s nimi žádná zaměstnanost.

1.33 ESA rovněž stanoví konvence týkající se: a) oceňování produkce vládních institucí; b) oceňování produkce pojišťovacích služeb a finančních zprostředkovatelských služeb nepřímo měřených (FISIM); c) zaznamenávání všech kolektivních služeb poskytovaných vládními institucemi jako výdaje na konečnou spotřebu, a nikoli jako mezispotřeba.

Klasifikace podle sektorů

1.34 Sektorové účty se vytvářejí zařazením jednotek do sektorů, což umožňuje popisovat transakce a vyrovnávací položky účtů v členění podle sektorů. Popis podle sektorů odhaluje mnoho klíčových ukazatelů pro účely hospodářské a fiskální politiky. Hlavními sektory jsou domácnosti, vládní instituce, korporace (finanční podniky a nefinanční instituce), neziskové instituce sloužící domácnostem (NISD) a nerezidenti. Důležité je rozlišení mezi tržní a netržní činností. Subjekt kontrolovaný vládními institucemi, u něhož se ukáže, že se jedná o tržní korporaci, se zatřídí do sektoru korporací, mimo sektor vládních institucí. Úrovně schodku a zadlužení korporace tudíž nebudou součástí vládního deficitu a dluhu.

1.35 Je důležité stanovit jasná a jednoznačná kritéria pro zatříďování subjektů do jednotlivých sektorů. Veřejný sektor je tvořen všemi institucionálními jednotkami, které jsou rezidenty v daném hospodářství a které jsou kontrolovány vládními institucemi. Soukromý sektor je tvořen všemi ostatními rezidentskými jednotkami. Tabulka 1.1 uvádí kritéria používaná k rozlišení mezi veřejným a soukromým sektorem a dále v rámci veřejného sektoru mezi sektorem vládních institucí a sektorem veřejných korporací a v rámci soukromého sektoru mezi sektorem neziskových institucí sloužících domácnostem a sektorem soukromých korporací.



Tabulka 1.1 Kritérium Pod kontrolou vládních institucí (veřejný sektor) Pod soukromou kontrolou (soukromý sektor) Netržní produkce Vládní instituce NISD Tržní produkce Veřejné korporace Soukromé korporace

1.36 Kontrola je definována jako schopnost určovat obecnou politiku nebo program institucionální jednotky. Podrobnosti k definici kontroly je uvedena v odstavcích 2.35 až 2.39.

1.37 Rozlišení mezi tržními a netržními subjekty, a tudíž u subjektů veřejného sektoru jejich klasifikace do sektoru vládních institucí nebo do sektoru korporací, se provádí podle následujícího pravidla: Činnost se považuje za tržní, pokud se s příslušnými výrobky a službami obchoduje za těchto podmínek: 1) prodávající postupují tak, aby v dlouhodobém horizontu maximalizovali svůj zisk, čehož dosahují tím, že své výrobky a služby prodávají volně na trhu komukoli, kdo je připraven zaplatit požadovanou cenu; 2) kupující postupují tak, aby maximalizovali užitnou hodnotu, kterou získávají, vzhledem ke svým omezeným zdrojům, a to tím, že nakupují produkty podle toho, které z nich nejlépe splňují jejich potřeby při nabízené ceně; 3) efektivní trhy existují tam, kde prodávající a kupující mají přístup na trh a k informacím o něm. Efektivní trh může fungovat, i když tyto podmínky nejsou dokonale splněny.

1.38 Úroveň podrobnosti koncepčního rámce ESA umožňuje pružnost: některá pojetí se v systému ESA explicitně nevyskytují, ale přesto z něho mohou být snadno odvozena. Příkladem je vytvoření nových sektorů přeskupením subsektorů definovaných v rámci ESA.

1.39 Pružnost je dána také možností zavádět doplňková kritéria, která nejsou v rozporu s logikou systému. Tato kritéria mohou například umožnit sestavení účtů jednotlivých subsektorů podle stupně zaměstnanosti u výrobních jednotek nebo velikosti důchodů u domácností. U zaměstnanosti lze zavést ještě dílčí klasifikaci podle úrovně vzdělání, podle věku a podle pohlaví.

Satelitní účty

1.40 Pro některé potřeby údajů by se měly sestavovat samostatné satelitní účty. Mezi příklady patří: a) matice sociálního účetnictví; b) úloha cestovního ruchu v národním hospodářství; c) analýza nákladů a financování zdravotní péče; d) výzkum a vývoj uznaný za tvorbu kapitálu v podobě duševního vlastnictví; e) vykazování lidského kapitálu jako aktiva v národním hospodářství; f) analýza důchodů a výdajů domácností na základě mikroekonomicky orientovaného pojetí důchodů a výdajů; g) vzájemné vztahy mezi životním prostředím a hospodářstvím; h) výroba v domácnostech; i) analýza změn blahobytu; j) analýza rozdílů mezi národními účty a údaji z podnikového účetnictví a jejich vlivu na trh cenných papírů a devizový trh; k) odhady daňových výnosů.

1.41 Satelitní účty slouží pro tyto potřeby údajů tím, že: a) zobrazují větší podrobnosti tam, kde je to nutné, a vynechávají nadbytečné podrobnosti; b) rozšiřují rozsah účetního rámce připojením nepeněžních informací, například údajů o znečišťování a o aktivech pro ochranu životního prostředí; c) mění některá základní pojetí, například rozšířením pojetí tvorby kapitálu o výdaje na vzdělávání.

1.42 Matice sociálního účetnictví je maticové zobrazení, které vytváří vazby mezi tabulkami dodávek a užití a sektorovými účty. Matice sociálního účetnictví poskytuje doplňkové informace o úrovni a struktuře zaměstnanosti pomocí dalšího rozčlenění náhrad zaměstnancům podle druhů zaměstnaných osob. Toto další členění se používá jednak u využití práce podle odvětví, jak je zobrazeno v tabulkách užití, a jednak u nabídky práce podle sociálněekonomických podskupin, která je zachycena na účtu rozdělení prvotních důchodů pro jednotlivé subsektory sektoru domácností. Tímto způsobem se systematicky zobrazuje nabídka a užití různých kategorií práce.

1.43 V satelitních účtech musí být zachována všechna základní pojetí a klasifikace ústředního rámce ESA 2010. Změny v pojetí se zavádějí pouze tehdy, pokud je to účelem daného satelitního účtu. V takových případech musí satelitní účet zahrnovat rovněž tabulku zobrazující vazbu mezi hlavními souhrnnými ukazateli satelitního účtu a odpovídajícími ukazateli ústředního rámce. Tímto způsobem si ústřední rámec zachovává úlohu doporučeného rámce a současně jsou řádně zohledněny konkrétnější potřeby.

1.44 Obecně ústřední rámec nezahrnuje míry stavů a toků, které nejsou snadno pozorovatelné v peněžním vyjádření (nebo které nemají jasně stanovenou peněžní protipoložku). Vzhledem k jejich povaze také k analýze takových stavů a toků obvykle dobře slouží sestavování statistik v nepeněžním vyjádření, např.: a) výrobu v domácnostech lze popsat pomocí doby v hodinách rozvržené na alternativní užití; b) vzdělávání lze popsat pomocí druhu vzdělání, počtu žáků, průměrného počtu let nutných k dosažení ukončeného vzdělání atd.; c) vliv znečišťování životního prostředí lze popsat pomocí změn počtu žijících biologických druhů, zdravotního stavu stromů v lese, objemu odpadu, množství oxidu uhelnatého a radiace apod.

1.45 Satelitní účty umožňují provázat tyto statistiky v nepeněžním vyjádření s ústředním rámcem národních účtů. Toto provázání je umožněno tím, že se na tyto nepeněžní statistiky aplikuje klasifikace používaná v ústředním rámci, například klasifikace podle druhu domácnosti nebo klasifikace podle odvětví. Tímto způsobem lze sestavit soudržný rozšířený rámec. Tento rámec pak může sloužit jako databáze pro analýzu a vyhodnocení všech druhů vzájemného působení mezi proměnnými v ústředním rámci a odpovídajícími proměnnými v rozšířené části.

1.46 Ústřední rámec a jeho hlavní souhrnné ukazatele nepopisují změny blahobytu. Rozšířené účty mohou být navrženy tak, aby zahrnovaly také imputované peněžní hodnoty, jako například: a) domácí a osobní služby vytvářené a spotřebovávané v téže domácnosti; b) změny rozsahu volného času; c) výhody a nevýhody života ve městě; d) nerovnosti v rozdělení důchodů mezi lidmi.

1.47 Rozšířené účty mohou rovněž překlasifikovat konečné výdaje na některé politováníhodné potřeby (například výdaje na obranu) do mezispotřeby, tj. do výdajů, které nepřispívají k blahobytu. Podobně škody způsobené povodněmi a jinými přírodními pohromami lze klasifikovat jako mezispotřebu, tj. jako snížení (absolutního) blahobytu. Tímto způsobem lze zkonstruovat velmi hrubý a velmi nedokonalý ukazatel změn blahobytu. Avšak blahobyt má mnoho rozměrů, z nichž pro většinu není peněžní vyjádření nejvhodnější. Lepším řešením pro měření blahobytu je proto použít pro každý rozměr samostatné ukazatele a jednotky měření. Ukazatelem může být například dětská úmrtnost, naděje dožití, gramotnost dospělých a národní důchod na obyvatele. Tyto ukazatele by mohly být zahrnuty do satelitního účtu.

1.48 Za účelem získání soudržného, mezinárodně slučitelného rámce se v ESA nepoužívají administrativní pojetí. Nicméně pro všechny účely národních účtů může být získávání údajů založených na administrativním pojetí velmi užitečné. Například pro odhady daňových výnosů jsou nezbytné statistiky zdanitelných důchodů. Tyto statistiky lze vytvořit provedením určitých úprav ve statistice národních účtů.

1.49 Podobný přístup lze zvolit u pojmů používaných v národohospodářské politice, například u: a) pojetí inflace používaného pro zvyšování penzí, dávek v nezaměstnanosti nebo platů státních zaměstnanců; b) pojetí daní, sociálních příspěvků, vládních institucí a kolektivního sektoru používaného v diskusi o optimální velikosti kolektivního sektoru; c) pojetí „strategických“ sektorů či odvětví používaného v národohospodářské politice nebo v hospodářské politice EU; d) pojetí „podnikatelských investic“ používaného v národohospodářské politice; e) tabulky znázorňující úplné zaznamenávání penzí. Satelitní účty nebo doplňkové tabulky mohou takové potřeby údajů uspokojovat.

ESA 2010 a SNA 2008

1.50 ESA 2010 vychází z pojetí SNA 2008, který stanoví pravidla pro sestavování národních účtů pro všechny země světa. Přesto však mezi ESA 2010 a SNA 2008 existuje několik rozdílů: a) rozdíly v prezentaci: 1) v ESA 2010 jsou některé samostatné kapitoly o transakcích s produkty, rozdělovacích transakcích a finančních transakcích. Naopak v SNA 2008 jsou tyto transakce vysvětleny v kapitolách uspořádaných podle účtů, například v kapitolách o účtu výroby, o účtu prvotního rozdělení důchodů, o kapitálovém účtu a o účtu nerezidentů; 2) ESA 2010 popisuje určité pojetí uvedením definice a výčtem toho, co je zahrnuto a co vyloučeno. SNA 2008 obvykle popisuje jednotlivá pojetí obecněji a vysvětluje důvody přijatých konvencí; b) pojetí ESA 2010 je v některých případech konkrétnější a přesnější než v SNA 2008: 1) SNA 2008 neobsahuje zvláštní kritéria pro rozlišování mezi tržní produkcí, produkcí pro vlastní konečnou spotřebu a netržní produkcí. V ESA jsou proto uvedeny podrobnější pokyny k zajištění jednotného přístupu; 2) ESA 2010 předpokládá, že některé druhy výroby výrobků domácnostmi, například tkaní látek a výroba nábytku, nejsou v členských státech významné, a tudíž nemusí být zaznamenávány; 3) ESA 2010 odkazuje na institucionální opatření v EU, jako je například systém Intrastat pro záznam toků zboží uvnitř EU a pro stanovení příspěvků, jež členské státy odvádějí Evropské unii; 4) ESA 2010 obsahuje zvláštní klasifikace EU, například klasifikace produkce podle činností (CPA) ( 18 ) pro produkty a NACE Rev. 2 pro odvětví (obě tyto klasifikace jsou v souladu s odpovídajícími klasifikacemi OSN); 5) ESA 2010 obsahuje doplňkovou klasifikaci pro všechny vnější transakce: ty se dělí na transakce mezi rezidenty EU a transakce s rezidenty zemí mimo EU; 6) ESA 2010 obsahuje přeuspořádání subsektorů SNA 2008 u sektoru finančních institucí, aby vyhovovaly potřebám evropské měnové unie. Systém ESA 2010 může být specifičtější než systém SNA 2008, protože ESA 2010 se vztahuje v prvé řadě na členské státy. Pro potřeby údajů v Unii by systém ESA také specifičtější být měl.

ESA 2010 a ESA 95

1.51 ESA 2010 se od ESA 95 liší svým rozsahem i pojetím. Většina rozdílů odpovídá rozdílům mezi SNA 1993 a SNA 2008. Mezi hlavní rozdíly patří: a) uznání výzkumu a vývoje jako tvorby kapitálu, jež vede ke vzniku aktiv v podobě duševního vlastnictví. Tato změna se zaznamená do satelitního účtu a zahrne do základních účtů, až bude pozorovatelná dostatečná robustnost a harmonizace měr mezi členskými státy; b) výdaje na zbraňové systémy, které vyhovují obecné definici aktiv, byly klasifikovány jako tvorba fixního kapitálu, a nikoli jako výdaje na mezispotřebu; c) pro tržní produkci bylo zavedeno analytické pojetí kapitálových služeb, takže lze vytvořit doplňkovou tabulku, ve které jsou tyto služby zobrazeny jako součást přidané hodnoty; d) bylo rozšířeno vymezení finančních aktiv, aby zahrnovalo větší škálu smluv o finančních derivátech; e) nová pravidla pro zaznamenávání nároků na penzi. Do účetnictví byla zavedena doplňková tabulka, která umožňuje zaznamenávat odhady u všech fondových i nefondových nároků v sociálním pojištění. V této tabulce, která ukazuje nároky a související toky u všech soukromých a veřejných fondových i nefondových penzijních programů, včetně penzijních programů sociálního zabezpečení, jsou v plném rozsahu uvedeny informace potřebné pro komplexní analýzu; f) uplatňování pravidel o změně vlastnictví zboží se stalo univerzálním, což vedlo ke změnám v zaznamenávání merchantingu a výrobků odeslaných ke zpracování, a to jak v zahraničí, tak v tuzemském hospodářství. To má za následek, že se výrobky zasílané ke zpracování do zahraničí zaznamenávají na základě čisté výše, na rozdíl od zaznamenávání v hrubé výši, jak tomu bylo v SNA 1993 a v ESA 95. Tato změna má významné důsledky pro zaznamenávání těchto činností v rámci dodávek a užití; g) je poskytnuto více pokynů ohledně finančních institucí obecně, a zejména ohledně jednotek pro speciální účel. Účtování vládními institucemi kontrolovaných jednotek pro speciální účel se sídlem v zahraničí bylo změněno tak, aby bylo zajištěno, že závazky přijaté jednotkami pro speciální účel budou uváděny v účtech vládních institucí; h) bylo upřesněno účtování superdividend vyplácených veřejnými korporacemi, tj. tyto platby je nutno považovat za výjimečné platby a čerpání vlastního jmění; i) byly stanoveny zásady účtování partnerství veřejného sektoru a soukromého sektoru a bylo rozšířeno účtování restrukturalizačních agentur; j) byly upřesněny transakce mezi vládními institucemi a veřejnými korporacemi za použití sekuritizačních prostředků, aby se zlepšilo zaznamenávání položek, které by mohly významně ovlivňovat vládní dluh; k) bylo upřesněno účtování záruk za půjčky a bylo zavedeno nové účtování standardizovaných záruk za půjčky, jako jsou záruky za vývozní úvěry a záruky za studentské půjčky. Nový způsob účtování spočívá v tom, že v rozsahu, v jakém je pravděpodobná aktivace záruk, se mají v účtech zaznamenávat příslušná finanční aktiva a závazky.

1.52 Změny v ESA 2010 oproti ESA 95 se neomezují jen na koncepční úpravy. Velké rozdíly jsou v rozsahu, jaký systém pokrývá: byly do něj doplněny nové kapitoly o satelitních účtech, účtech vládních institucí a účtech nerezidentů. Došlo také k významnému rozšíření kapitol o čtvrtletních účtech a regionálních účtech.

ZÁKLADNÍ ZÁSADY ESA 2010 JAKO SYSTÉMU

1.53 Hlavními charakteristickými rysy systému jsou: a) statistické jednotky a jejich seskupení; b) toky a stavy; c) soustava účtů a souhrnných ukazatelů; d) soustava input-output tabulek.

Statistické jednotky a jejich seskupení

1.54 Systém ESA 2010 využívá dva druhy jednotek a dva odpovídající způsoby členění hospodářství, které jsou zcela rozdílné a slouží k odlišným analytickým účelům.

1.55 První účel, který spočívá v popisu důchodů, výdajů, finančních toků a rozvah, je splněn tím, že jsou institucionální jednotky seskupeny do sektorů na základě svých hlavních funkcí, chování a cílů.

1.56 Druhý účel, který spočívá v popisu výrobních procesů a poskytování údajů pro analýzu vstupů a výstupů, je splněn tím, že systém seskupuje místní činnostní jednotky do odvětví podle druhů jejich činnosti. Činnost je charakterizována vstupem produktů, výrobním procesem a výstupem produktů.

Institucionální jednotky a sektory

1.57 Institucionální jednotky jsou ekonomické celky, které jsou schopné vlastnit výrobky a aktiva, vstupovat do závazků a samostatně se na svůj účet zapojovat do hospodářských činností a transakcí s ostatními jednotkami. Pro účely systému ESA 2010 jsou institucionální jednotky seskupeny do pěti vzájemně se vylučujících tuzemských institucionálních sektorů, jimiž jsou: a) nefinanční podniky; b) finanční instituce; c) vládní instituce; d) domácnosti; e) neziskové instituce sloužící domácnostem. Těchto pět sektorů dohromady představuje celé tuzemské hospodářství. Každý sektor je také rozdělen do subsektorů. Systém ESA 2010 umožňuje sestavit úplnou soustavu tokových účtů a rozvah za každý sektor a subsektor i za celkové hospodářství. Nerezidentské jednotky mohou s těmito pěti tuzemských sektory vstupovat do kontaktu a jejich vzájemné vztahy se uvádějí jako interakce mezi pěti tuzemských sektory a šestým institucionálním sektorem, kterým je sektor nerezidentů.

Místní činnostní jednotky a odvětví

1.58 Provádějí-li institucionální jednotky více než jednu činnost, je nutno je rozdělit s ohledem na druh činnosti. To umožňují tzv. místní činnostní jednotky. Místní činnostní jednotka seskupuje v případě institucionální jednotky jakožto výrobce všechny její části, které se nacházejí na jednom místě nebo na několika sousedících místech a které přispívají k výkonu činnosti na úrovni třídy (čtyřmístné číslo) klasifikace NACE Rev. 2.

1.59 Místní činnostní jednotky jsou evidovány pro každou vedlejší činnost; pokud však nejsou k dispozici účetní doklady nezbytné k tomu, aby bylo možno popisovat tyto činnosti zvlášť, zkombinuje se v rámci místní činnostní jednotky několik vedlejších činností. Skupina všech místních činnostních jednotek provozujících stejný nebo podobný druh činnosti tvoří odvětví. Institucionální jednotka zahrnuje jednu nebo více místních činnostních jednotek; každá místní činnostní jednotka patří pouze do jedné institucionální jednotky.

1.60 Pro analýzu výrobního procesu se používá analytická výrobní jednotka. Tato jednotka je pozorovatelná pouze tehdy, když místní činnostní jednotka vyrábí jeden druh produktu bez jakýchkoli vedlejších činností. Tato jednotka se označuje jako jednotka se stejnorodou produkcí. Seskupení těchto jednotek tvoří homogenní odvětví.

Rezidentské a nerezidentské jednotky; celkové hospodářství a nerezidenti

1.61 Celkové hospodářství je vymezeno pomocí rezidentských jednotek. Jednotka je rezidentskou jednotkou země, pokud je její převažující ekonomický zájem soustředěn na ekonomickém území této země, tzn. pokud se po delší dobu (jeden rok nebo déle) zabývá hospodářskými činnostmi na tomto území. Institucionální sektory zmíněné v odstavci 1.57 jsou skupinami rezidentských institucionálních jednotek.

1.62 Rezidentské jednotky se účastní transakcí s nerezidentskými jednotkami (tj. s jednotkami, které jsou rezidenty v jiných hospodářstvích). Tyto transakce jsou vnějšími transakcemi hospodářství a jsou seskupeny v účtu nerezidentů. Nerezidenti tak hrají podobnou úlohu jako institucionální sektor, ačkoliv jsou nerezidentské jednotky začleněny pouze do té míry, v jaké se účastní transakcí s rezidentskými institucionálními jednotkami.

1.63 Fiktivní rezidentské jednotky, uvažované v systému ESA 2010 jako institucionální jednotky, jsou vymezeny jako: a) ty části nerezidentských jednotek, jejichž převažující ekonomický zájem je soustředěn na ekonomickém území dané země (obvykle tehdy, pokud se účastní hospodářských transakcí po dobu nejméně jednoho roku); b) nerezidentské jednotky v postavení vlastníků půdy nebo budov na ekonomickém území dané země, ale pouze pokud jde o transakce týkající se této půdy nebo budov.

Toky a stavy

1.64 Zaznamenávají se dva základní druhy informací: toky a stavy. Toky se týkají působení a následků událostí, k nimž došlo v daném období, zatímco stavy se týkají situace v určitém okamžiku.

Toky

1.65 Toky odrážejí tvorbu, přeměnu, výměnu, převod nebo zánik ekonomické hodnoty. Týkají se změn hodnoty aktiv nebo závazků institucionální jednotky. Ekonomické toky jsou dvojího druhu: transakce a ostatní změny aktiv. Transakce se objevují ve všech účtech a tabulkách, kde se toky vyskytují, kromě účtu ostatních změn objemu aktiv a účtu přecenění. Ostatní změny aktiv se zaznamenávají pouze na těchto dvou účtech. Základní transakce a ostatní toky jsou podle své povahy seskupeny do poměrně malého počtu druhů.

1.66 Transakce je ekonomický tok, který představuje vzájemné působení mezi institucionálními jednotkami na základě vzájemné dohody nebo úkon v rámci institucionální jednotky, který je užitečné považovat za transakci, protože jednotka působí ve dvou rozdílných funkcích. Transakce se dělí do čtyř hlavních skupin: a) transakce s produkty: popisují původ produktů (tuzemská produkce nebo dovoz) a jejich užití (mezispotřeba, konečná spotřeba, tvorba kapitálu – pokrývající