II.5.4

Zařízení na ochranu proti podjetí zezadu (dále jen ‚zařízení‘) se obecně skládá z příčníku a spojovacích částí připojených k podélníkům rámu nebo k částem je nahrazujícím. Zařízení musí mít tyto vlastnosti: II.5.4.1 Zařízení musí být upevněno co nejblíže k zádi vozidla. Při nenaloženém vozidle ( 7 ) nesmí být spodní okraj zařízení v žádném bodě výše než 55 cm nad vozovkou. II.5.4.2 Šířka zařízení nesmí být v žádném bodě větší než šířka zadní nápravy vozidla měřená mezi vnějšími okraji kol, nepočítaje vyboulení pneumatik těsně u vozovky, ani nesmí být na obou stranách kratší o více než 10 cm. Je-li zadních náprav více, uvažuje se šířka nejširší nápravy. II.5.4.3 Výška průřezu příčníku nesmí být menší než 10 cm. Boční okraje příčníku nesmějí být zahnuty dozadu nebo mít ostrý vnější okraj; tato podmínka je splněna, jsou-li boční okraje příčníku vně zaobleny s poloměrem zaoblení nejméně 2,5 mm. II.5.4.4 Zařízení může být konstruováno tak, aby se jeho poloha na zádi vozidla mohla měnit. V tomto případě musí být zaručen způsob jeho zajištění v provozní poloze tak, aby byla vyloučena jakákoli nezamýšlená změna polohy. Obsluha musí mít možnost měnit polohu zařízení s použitím síly nepřekračující 40 daN. II.5.4.5 Zařízení musí mít přiměřenou odolnost proti silám působícím rovnoběžně s podélnou osou vozidla a v provozní poloze musí být spojeno s podélníky rámu nebo částmi, které je nahrazují. Tento požadavek je splněn, jestliže se prokáže, že jak během působení sil, tak po něm není vodorovná vzdálenost mezi zadní částí zařízení a zadním okrajem vozidla v bodech P1, P2 a P3 větší než 40 cm. Při měření této vzdálenosti se neuvažují části vozidla, které jsou výše než 3 m nad vozovkou, je-li vozidlo v nenaloženém stavu. II.5.4.5.1 Body P1 jsou umístěny ve vzdálenosti 30 cm od podélných rovin tečných k vnějším okrajům kol na zadní nápravě; body P2 ležící na čáře spojující body P1 jsou v souměrné poloze ke střední podélné rovině vozidla ve vzájemné vzdálenosti 70 až 100 cm, jejich přesnou polohu určí výrobce. Výšku bodů P1 a P2 nad vozovkou stanoví výrobce vozidla v rozmezí přímek, které vodorovně ohraničují zařízení. V nenaloženém stavu však nesmí být tato výška větší než 60 cm. Bod P3 je středem na spojnici bodů P2. II.5.4.5.2 V obou bodech P1 a v bodě P3 se postupně působí vodorovnou silou, která odpovídá 12,5 % maximální technicky přípustné hmotnosti vozidla, avšak není větší než 2,5 · 104 N. II.5.4.5.3 V obou bodech P2 se postupně působí vodorovnou silou, která odpovídá 50 % maximální technicky přípustné hmotnosti vozidla, avšak není vyšší než 10 · 104 N. II.5.4.5.4 Silami podle bodů II.5.4.5.2 a II.5.4.5.3 se působí odděleně. Pořadí, ve kterém se silami působí, může stanovit výrobce. II.5.4.5.5 Při praktických zkouškách, kterými se ověřuje splnění výše uvedených požadavků, musí být splněny tyto podmínky: II.5.4.5.5.1 Zařízení musí být připojeno k podélníkům rámu nebo k částem, které je nahrazují. II.5.4.5.5.2 Předepsanými silami se pomocí zkušebních přípravků, vhodně kloubově uchycených (např. kardanovými klouby), působí rovnoběžně se střední podélnou rovinou vozidla přes plochu o výšce do 25 cm (přesnou výšku určí výrobce) a šířce do 20 cm, s poloměrem zakřivení (5 ± 1) mm na svislých hranách. Střed plochy se postupně umísťuje do bodů P1,P2 a P3.