02016R0429 — CS — 14.12.2019 — 001.004

Tento dokument slouží výhradně k informačním účelům a nemá žádný právní účinek. Orgány a instituce Evropské unie nenesou za jeho obsah žádnou odpovědnost. Závazná znění příslušných právních předpisů, včetně jejich právních východisek a odůvodnění, jsou zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie a jsou k dispozici v databázi EUR-Lex. Tato úřední znění jsou přímo dostupná přes odkazy uvedené v tomto dokumentu

►B NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2016/429 ze dne 9. března 2016 o nákazách zvířat a o změně a zrušení některých aktů v oblasti zdraví zvířat („právní rámec pro zdraví zvířat“) (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 084 31.3.2016, s. 1)

Ve znění:





Opraveno:









▼B

NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2016/429

ze dne 9. března 2016

o nákazách zvířat a o změně a zrušení některých aktů v oblasti zdraví zvířat („právní rámec pro zdraví zvířat“)

(Text s významem pro EHP)







ČÁST I

VŠEOBECNÁ PRAVIDLA







KAPITOLA 1

Předmět, cíl, oblast působnosti a definice

Článek 1

Předmět a cíl

1. Toto nařízení stanoví pravidla pro prevenci a tlumení nákaz zvířat, které se mohou přenášet na zvířata nebo na člověka.

Tato pravidla stanoví:

a) určení priorit a kategorizaci v oblasti nákaz s významem pro Unii, stanovení oblastí odpovědnosti v oblasti zdraví zvířat v části I (články 1 až 17);

b) včasné zjištění, hlášení a podávání zpráv, pokud jde o nákazy, dozor, eradikační programy a status území prostého nákazy v části II (články 18 až 42);

c) povědomí o nákazách, připravenost a tlumení v části III (články 43 až 83);

d) registraci a schvalování zařízení a dopravců, přemísťování a vysledovatelnost zvířat, zárodečných produktů a produktů živočišného původu v rámci Unie v části IV (články 84 až 228) a v části VI (články 244 až 248 a 252 až 256);

e) vstup zvířat, zárodečných produktů a produktů živočišného původu do Unie a vývoz takových zásilek z Unie v části V (články 229 až 243) a v části VI (články 244 až 246 a 252 až 256);

f) neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu do členského státu z jiného členského státu nebo ze třetí země či území v části VI (články 244 až 256);

g) mimořádná opatření, která mají být přijata v případě mimořádné situace v důsledku nákazy v části VII (články 257 až 262).

2. Pravidla uvedená v odstavci 1: a) mají za cíl zajistit: i) zlepšení zdraví zvířat v zájmu podpory udržitelné zemědělské produkce a produkce akvakultury v Unii; ii) účinné fungování vnitřního trhu; iii) snížení nepříznivých vlivů na zdraví zvířat, veřejné zdraví a životní prostředí v případě: — některých nákaz; — opatření přijatých za účelem prevence a tlumení nákaz; b) zohlední: i) vztah mezi zdravím zvířat a: — veřejným zdravím; — životním prostředím, včetně biologické rozmanitosti a cenných genetických zdrojů, a také dopady změny klimatu; — bezpečností potravin a krmiv; — dobrými životními podmínkami zvířat, včetně zabránění veškeré zbytečné bolesti, úzkosti nebo utrpení; — antimikrobiální rezistencí; — zabezpečením potravin; ii) hospodářské, společenské a kulturní důsledky a důsledky pro životní prostředí, které vyplývají z uplatňování opatření k prevenci a tlumení nákaz; iii) příslušné mezinárodní normy.

Článek 2

Oblast působnosti

1. Toto nařízení se použije na: a) chovaná a volně žijící zvířata; b) zárodečné produkty; c) produkty živočišného původu; d) vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, aniž jsou dotčena pravidla stanovená v nařízení (ES) č. 1069/2009; e) zařízení, dopravní prostředky, vybavení a všechny ostatní cesty infekce a materiál, který přispívá nebo může přispívat k šíření přenosných nákaz zvířat.

2. Toto nařízení se použije na nákazy, včetně zoonóz, aniž jsou dotčena pravidla stanovená v: a) rozhodnutí č. 1082/2013/EU; b) nařízení (ES) č. 999/2001; c) směrnici 2003/99/ES; d) nařízení (ES) č. 2160/2003.

Článek 3

Oblast působnosti částí IV, V a VI

1. Hlava I části IV (články 84 až 171) se použije na: a) suchozemská zvířata a zvířata, která nejsou suchozemskými zvířaty, ale která mohou přenášet nákazy postihující suchozemská zvířata; b) zárodečné produkty ze suchozemských zvířat; c) produkty živočišného původu ze suchozemských zvířat.

2. Hlava II části IV (články 172 až 226) se použije na: a) vodní živočichy a živočichy, kteří nejsou vodními živočichy, ale kteří mohou přenášet nákazy postihující vodní živočichy; b) produkty živočišného původu z vodních živočichů.

3. Hlava III části IV (články 227 a 228) se použije na: a) jiná zvířata; b) zárodečné produkty a produkty živočišného původu z těchto jiných zvířat uvedených v písmeni a).

4. Části IV a V se nepoužijí na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu podle odstavce 6 tohoto článku ani na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu v rámci členského státu.

5. Přemísťování zvířat v zájmovém chovu, jiná než neobchodní přesuny, musejí splňovat veterinární požadavky stanovené v částech IV a V.

Komise přijme v souladu s článkem 264 akty v přenesené pravomoci týkající se úprav, jež jsou nezbytné k zajištění správného uplatňování částí IV a V na zvířata v zájmovém chovu, zejména ke zohlednění skutečnosti, že zvířata v zájmovém chovu chovají chovatelé zvířat v zájmovém chovu v domácnostech.

6. Část VI se použije pouze na neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, které splňují požadavky stanovené v článcích 245 a 246, pokud jde o maximální počet zvířat, která mohou doprovázet svého majitele, a maximální počet dní mezi přesunem majitele a přesunem zvířete.

Článek 4

Definice

Pro účely tohoto nařízení se rozumí:

1) „zvířaty“ obratlovci a bezobratlí;

2) „suchozemskými zvířaty“ ptáci, suchozemští savci, včely a čmeláci;

3) „vodními živočichy“ živočichové těchto druhů, a to ve všech stádiích života, včetně jiker a mlíčí a gamet: a) ryby nadtřídy Agnatha, a tříd Chondrichthyes, Sarcopterygii a Actinopterygii; b) vodní měkkýši kmene Mollusca; c) vodní korýši podkmene Crustacea;

4) „jinými zvířaty“ zvířata jiných druhů, než jsou druhy zahrnuté v definicích suchozemských zvířat a vodních živočichů;

5) „chovanými zvířaty“ zvířata chovaná lidmi včetně, pokud jde o vodní živočichy, živočichů pocházejících z akvakultury;

6) „akvakulturou“ chov vodních živočichů, přičemž tito živočichové zůstávají majetkem jedné nebo více fyzických či právnických osob po celou dobu chovu nebo kultivace až do výlovu a včetně doby výlovu, s výjimkou případů, kdy jsou volně žijící vodní živočichové vytěženi nebo uloveni k lidské spotřebě a následně dočasně drženi před usmrcením, aniž by byli krmeni;

7) „živočichy pocházejícími z akvakultury“ veškeří vodní živočichové, kteří jsou předmětem chovu v oblasti akvakultury;

8) „volně žijícími zvířaty“ zvířata, která nejsou chovanými zvířaty;

9) „drůbeží“ ptáci, kteří jsou chováni nebo drženi v zajetí pro účely: a) produkce: i) masa; ii) konzumních vajec; iii) jiných produktů; b) zazvěření zvěře pernaté; c) šlechtění ptáků používaných pro typy produkce uvedené v písmenech a) a b);

10) „ptáky chovaným v zajetí“ ptáci jiní než drůbež, kteří jsou drženi v zajetí z jiných důvodů, než jsou důvody uvedené v bodě 9, včetně ptáků, kteří jsou drženi za účelem přehlídek, závodů, výstav, soutěží, šlechtění nebo prodeje;

11) „zvířetem v zájmovém chovu“ zvíře druhů uvedených v příloze I, které je chováno pro soukromé nekomerční účely;

12) „chovatelem zvířat v zájmovém chovu“ fyzická osoba, jež chová zvíře v zájmovém chovu, kterou může být i majitel daného zvířete v zájmovém chovu;

13) „majitelem zvířete v zájmovém chovu“ fyzická osoba uvedená v identifikačním dokladu podle čl. 247 písm. c), čl. 248 odst. 2 písm. c), čl. 249 odst. 1 písm. c) a čl. 250 odst. 2 písm. c) jako majitel;

14) „neobchodním přesunem“ jakýkoli přesun zvířete v zájmovém chovu, které doprovází svého majitele, a a) jehož cílem není prodej ani jiná forma převodu vlastnictví zvířete v zájmovém chovu; a b) který je součástí přesunu majitele zvířete v zájmovém chovu; i) za nějž odpovídá buď přímo majitel; nebo ii) za nějž odpovídá oprávněná osoba v případě, že zvíře v zájmovém chovu je fyzicky odděleno od svého majitele;

15) „oprávněnou osobou“ fyzická osoba, kterou majitel zvířete v zájmovém chovu písemně zmocnil, aby jeho jménem provedla neobchodní přesun zvířete v zájmovém chovu;

16) „nákazou“ výskyt infekcí a zamoření u zvířat způsobených jedním či více patogenními původci, ať s klinickými nebo patologickými projevy, či bez nich;

17) „patogenním původcem“ na zvířata či člověka přenosný patogen, který může u zvířat způsobit nákazu;

18) „nákazami uvedenými na seznamu“ se rozumí nákazy uvedené na seznamu v souladu s čl. 5 odst. 1;

19) „profilem nákazy“ kritéria nákazy uvedená v čl. 7 písm. a);

20) „druhy uvedenými na seznamu“ živočišné druhy nebo skupiny živočišných druhů uvedené na seznamu v souladu s čl. 8 odst. 2 nebo, v případě nově se objevujících nákaz, živočišné druhy nebo skupiny živočišných druhů, které splňují kritéria pro druhy uvedené na seznamu stanovená v čl. 8 odst. 2;

21) „nebezpečím“ patogenní původce přítomný ve zvířeti nebo produktu nebo stav zvířete či produktu, které mohou mít nepříznivý účinek na zdraví lidí či zvířat;

22) „rizikem“ pravděpodobnost výskytu a pravděpodobný rozsah biologických a hospodářských důsledků nepříznivého účinku na zdraví zvířat nebo na veřejné zdraví;

23) „biologickou bezpečností“ souhrn řídících a fyzických opatření, jejichž cílem je snížit riziko zavlečení, rozvoje a šíření nákaz do, z a v rámci: a) populace zvířat; nebo b) zařízení, oblasti, jednotky, dopravních prostředků nebo jiných zařízení, prostor či jiného místa;

24) „provozovatelem“ jakákoli fyzická nebo právnická osoba, jež nese odpovědnost za zvířata nebo produkty, a to i po omezenou dobu, avšak s výjimkou chovatelů zvířat v zájmovém chovu a veterinárních lékařů;

25) „dopravcem“ provozovatel, který přepravuje zvířata na svůj vlastní účet nebo pro třetí stranu;

26) „odborníkem pracujícím se zvířaty“ fyzická nebo právnická osoba, jež má profesní vztah ke zvířatům nebo produktům, kromě provozovatelů nebo veterinárních lékařů;

27) „zařízením“ jakékoli prostory, jakákoli stavba nebo v případě zemědělské činnosti ve venkovních podmínkách jakékoli prostředí či místo, kde jsou přechodně či trvale držena zvířata nebo uchovávány zárodečné produkty, s výjimkou: a) domácností, které chovají zvířata v zájmovém chovu; b) veterinárních ordinací nebo klinik;

28) „zárodečnými produkty“: a) spermie, oocyty a embrya určené pro umělou reprodukci; b) násadová vejce;

29) „produkty živočišného původu“: a) potraviny živočišného původu, včetně medu a krve; b) živí mlži, živí ostnokožci, živí pláštěnci a živí mořští plži určení k lidské spotřebě; a c) jiní živočichové než živočichové uvedení v písmeni b), určení k tomu, aby byli připraveni k dodání jako živí konečnému spotřebiteli;

30) „vedlejšími produkty živočišného původu“ celá těla zvířat nebo jejich části, produkty živočišného původu nebo jiné produkty získané ze zvířat, které nejsou určeny k lidské spotřebě, s výjimkou zárodečných produktů;

31) „získanými produkty“ produkty získané z jednoho nebo více ošetření, přeměn nebo fází při zpracování vedlejších produktů živočišného původu;

32) „produkty“: a) zárodečné produkty; b) produkty živočišného původu; c) vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty;

▼M1

33) „úřední kontrolou“ kontrola v jakékoliv formě kontroly provedená v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady ►C2 (EU) 2017/625 ◄ ( 1 );

▼B

34) „nákazovým statusem“ nákazový status, pokud jde o nákazy uvedené na seznamu týkající se konkrétního druhu uvedeného na seznamu, s ohledem na: a) zvíře; b) zvířata v rámci: i) epizootologické jednotky; ii) zařízení; iii) oblasti; iv) jednotky; v) členského státu; vi) třetí země nebo území;

35) „oblastí“: a) u suchozemských zvířat oblast členského státu, třetí země nebo území s přesným zeměpisným vymezením, kde se nachází subpopulace zvířat s jednoznačným nákazovým statusem, pokud jde o konkrétní nákazu nebo konkrétní nákazy, na něž se vztahují odpovídající opatření týkající se dozoru, tlumení nákaz a biologické bezpečnosti; b) u vodních živočichů souvislý hydrologický systém s jednoznačným nákazovým statusem, pokud jde o konkrétní nákazu nebo konkrétní nákazy, jenž tvoří oblast, která představuje: i) celé povodí od pramene vodního toku po jeho ústí nebo jezero; ii) více než jedno povodí; iii) část povodí od pramene vodního toku k překážce, která brání zavlečení konkrétní nákazy nebo nákaz; iv) část pobřežní oblasti, která je přesně zeměpisně vymezena; v) ústí, které je přesně zeměpisně vymezeno;

36) „povodím“ oblast nebo území ohraničené přírodními prvky, jako jsou kopce nebo hory, do nějž směřuje veškerý odtok vody;

37) „jednotkou“ subpopulace zvířat držená v jednom nebo více zařízeních a v případě vodních živočichů v jednom nebo více zařízeních akvakultury, jež spadají pod společný systém řízení biologické bezpečnosti a mají jednoznačný nákazový status, pokud jde o konkrétní nákazu nebo konkrétní nákazy, na níž se vztahují odpovídající opatření týkající se dozoru, tlumení nákaz a biologické bezpečnosti;

38) „karanténou“ držení zvířat v izolaci bez jakéhokoli přímého či nepřímého kontaktu se zvířaty mimo epizootologickou jednotku s cílem zajistit, aby v době, kdy jsou zvířata v izolaci po stanovené časové období sledována, a případně během testování a léčby, nedocházelo k šíření jedné nebo více konkrétních nákaz;

39) „epizootologickou jednotkou“ skupina zvířat se stejnou pravděpodobností vystavení patogennímu původci;

40) „ohniskem“ úředně potvrzený výskyt nákazy uvedené na seznamu nebo nově se objevující nákazy u jednoho nebo více zvířat v zařízení nebo na jiném místě, kde jsou zvířata držena nebo kde se nacházejí;

41) „uzavřeným pásmem“ oblast, v níž jsou uplatňována omezení týkající se přemísťování některých zvířat nebo produktů a jiná opatření k tlumení nákaz s cílem zabránit šíření konkrétní nákazy do oblastí, kde se žádná omezení neuplatňují; uzavřené pásmo může případně zahrnovat ochranné pásmo a pásmo dozoru;

42) „ochranným pásmem“ oblast místa výskytu ohniska a kolem něj, v níž jsou uplatňována opatření k tlumení nákazy s cílem zamezit šíření nákazy z této oblasti;

43) „pásmem dozoru“ oblast zřízená kolem ochranného pásma, v níž jsou uplatňována opatření k tlumení nákazy s cílem zamezit šíření nákazy z ochranného pásma;

44) „násadovými vejci“ vejce pocházející od drůbeže nebo ptáků chovaných v zajetí, určená k líhnutí;

45) „kopytníky“ zvířata uvedená v příloze III;

46) „zařízením zacházejícím se zárodečnými produkty“: a) pokud jde o sperma, zařízení, kde je sperma odebíráno, produkováno, zpracováváno nebo skladováno; b) pokud jde o oocyty a embrya, skupina odporníků nebo struktura pod dozorem týmového veterinárního lékaře, která je způsobilá provádět odběr, produkci, zpracování a skladování oocytů a embryí; c) pokud jde o násadová vejce, líheň;

47) „líhní“ zařízení, jehož činnost spočívá v odběru, skladování, uložení násadových vajec do líhně a jejich líhnutí za účelem zajištění dodávek: a) násadových vajec; b) jednodenních kuřat nebo čerstvě vylíhnutých ptáků jiných druhů;

48) „uzavřeným zařízením“ stálé, zeměpisně ohraničené zařízení vytvořené na dobrovolném základě a schválené pro účely přemísťování, v němž jsou zvířata: a) chována nebo šlechtěna pro účely výstav, vzdělávání, zachování druhů nebo výzkumu; b) uzavřena a oddělena od okolního prostředí; a c) podrobena veterinárnímu dozoru a opatřením biologické bezpečnosti;

49) „svodem“ shromažďování chovaných suchozemských zvířat z více než jednoho zařízení po dobu kratší, než je doba pobytu požadovaná pro dotyčný druh zvířat;

50) „dobou pobytu“ minimální doba nezbytná k tomu, aby se zajistilo, že zvíře umístěné do zařízení nemá nižší nákazový status než uvedené zařízení;

▼M1

51) „systémem Traces“ systémový komponent začleněný do Systému pro správu informací o úředních kontrolách (IMSOC) uvedeného v článcích 131 až 136 nařízení ►C2 (EU) 2017/625 ◄ ;

▼B

52) „zařízením pro potraviny z vodních organismů schváleným k tlumení nákaz“ potravinářský podnik schválený v souladu s článkem 179;

▼M1

53) „úředním veterinárním lékařem“ úřední veterinární lékař ve smyslu čl. 3 bodu 32 nařízení ►C2 (EU) 2017/625 ◄ ;

▼B

54) „úředním veterinárním lékařem ve třetí zemi či území“ úřední veterinární lékař ve třetí zemi či území odpovídající úřednímu veterinárnímu lékaři uvedenému v bodě 53;

▼M1

55) „příslušným orgánem“ ústřední veterinární orgán členského státu odpovědný za organizování úředních kontrol a veškerých dalších úředních činností v souladu s tímto nařízením a s nařízením ►C2 (EU) 2017/625 ◄ , nebo jakýkoliv jiný orgán, jemuž byla uvedená odpovědnost svěřena;

▼B

56) „příslušným orgánem třetí země či území“ orgán ve třetí zemi či na území odpovídající příslušnému orgánu uvedenému v bodě 55.







KAPITOLA 2

Nákazy uvedené na seznamu a nově se objevující nákazy a druhy uvedené na seznamu

Článek 5

Seznam nákaz

1. Pravidla pro prevenci a tlumení konkrétních nákaz stanovená v tomto nařízení se použijí na: a) tyto nákazy uvedené na seznamu: i) slintavka a kulhavka; ii) klasický mor prasat; iii) africký mor prasat; iv) vysoce patogenní influenza ptáků; v) mor koní; a b) nákazy uvedené na seznamu uvedeném v příloze II.

2. Komise přijme v souladu s článkem 264 akty v přenesené pravomoci, které se týkají změn seznamu uvedeného v odst. 1 písm. b) tohoto článku.

3. Nákaza se zařadí na seznam uvedený v odst. 1 písm. b) tohoto článku, pokud byla posouzena v souladu s článkem 7 a splňuje: a) všechna tato kritéria: i) z vědeckých důkazů vyplývá, že je nákaza přenosná; ii) v Unii se vyskytují živočišné druhy, které jsou k dané nákaze vnímavé nebo jsou jejími vektory a rezervoáry; iii) nákaza má nepříznivé dopady na zdraví zvířat nebo v důsledku své zoonotické povahy představuje riziko pro veřejné zdraví; iv) pro danou nákazu jsou dostupné diagnostické nástroje; a v) opatření ke zmírnění rizika a případně dozor nad nákazou jsou účinná a přiměřená rizikům, které nákaza v Unii představuje; a b) alespoň jedno z těchto kritérií: i) nákaza má nebo by mohla mít významné nepříznivé dopady na zdraví zvířat v Unii nebo představuje nebo by mohla představovat významné riziko pro veřejné zdraví, neboť se jedná o zoonózu; ii) u patogenního původce se vyvinula rezistence vůči léčbě, což představuje významné nebezpečí pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat v Unii.; iii) nákaza má nebo by mohla mít významný nepříznivý hospodářský dopad, který by ovlivnil zemědělskou produkci nebo produkci akvakultury v Unii; iv) nákaza má potenciál vyvolat krizi nebo by patogenní původce mohl být použit pro účely bioterorismu; nebo v) nákaza má nebo by mohla mít významný nepříznivý dopad na životní prostředí včetně biologické rozmanitosti v Unii.

4. V případě, že nákaza již nesplňuje kritéria stanovená v odstavci 3 tohoto článku, přijme Komise v souladu s článkem 264 akty v přenesené pravomoci týkající vyjmutí nákazy ze seznamu uvedeného v odst. 1 písm. b) tohoto článku.

5. Komise přezkoumá zařazení každé nákazy na seznam s ohledem na nově dostupné významné vědecké údaje.

Článek 6

Nově se objevující nákazy

1. V případě nově se objevujících nákaz se použijí pravidla prevence a kontroly nákaz podle tohoto nařízení.

2. Nákaza, která není uvedena na seznamu, se považuje za nově se objevující nákazu (dále jen „nově se objevující nákaza“), pokud může splňovat kritéria pro zařazení nákazy na seznam stanovená v čl. 5 odst. 3 a pokud: a) vznikla v důsledku vývoje nebo změny existujícího patogenního původce; b) se jedná o známou nákazu šířící se do nové zeměpisné oblasti, zasahující nové druhy, či nové populace; c) je v Unii diagnostikována poprvé; nebo d) ji způsobil neznámý nebo dříve nepoznaný patogenní původce.

3. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů nezbytná opatření týkající se nově se objevujících nákaz splňujících kritéria uvedená v odstavci 2 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

4. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech souvisejících s nákazou, jež představuje nově se objevující riziko s velmi významným dopadem, přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty postupem podle čl. 266 odst. 3.

5. Jakákoli povinnost pro provozovatele v souvislosti s nově se objevující nákazou stanovená v tomto nařízení se použije pouze tehdy, pokud Komise přijme v souladu s odstavcem 3 tohoto článku prováděcí akt týkající se této nákazy nebo pokud se na nákazu vztahuje pohotovostní plán podle článku 43.

Článek 7

Parametry pro posuzování za účelem zařazení nákazy na seznam

S cílem určit, zda nákaza splňuje podmínky pro zařazení na seznam podle čl. 5 odst. 2, použije Komise tyto parametry pro posuzování:

a) profil nákazy, který zahrnuje: i) živočišný druh dotčený nákazou; ii) míru nemocnosti a úhyny související s nákazou v populacích zvířat; iii) zoonotickou povahu nákazy; iv) rezistenci vůči léčbě, včetně antimikrobiální rezistence; v) přetrvávání nákazy v populaci zvířat nebo v životním prostředí; vi) cesty a rychlost přenosu nákaz mezi zvířaty a případně mezi zvířaty a lidmi; vii) nepřítomnost nebo přítomnost a rozšíření nákazy v Unii a v případě, že nákaza není v Unii přítomna, riziko jejího zavlečení do Unie; viii) existenci diagnostických nástrojů a nástrojů pro tlumení nákaz;

b) dopad nákazy na: i) zemědělskou produkci nebo produkci akvakultury a ostatní části hospodářství, pokud jde o: — úroveň výskytu nákazy v Unii; — ztrátu produkce v důsledku nákazy; — ostatní ztráty; ii) lidské zdraví, pokud jde o: — přenosnost mezi zvířaty a lidmi; — přenosnost mezi lidmi; — závažnost lidských forem nákazy; — dostupnost účinné prevence nebo léčby u člověka; iii) dobré životní podmínky zvířat; iv) biologickou rozmanitost a životní prostředí;

c) potenciál nákazy vyvolat krizovou situaci a její možné použití v oblasti bioterorismu;

d) proveditelnost, dostupnost a účinnost těchto opatření v oblasti prevence a tlumení nákaz: i) diagnostických nástrojů a kapacit; ii) vakcinace; iii) léčby; iv) opatření biologické bezpečnosti; v) omezení přemísťování zvířat a produktů; vi) usmrcení zvířat; vii) likvidace těl zvířat a jiných příslušných vedlejších produktů živočišného původu;

e) dopad opatření v oblasti prevence a tlumení nákaz, pokud jde o: i) přímé a nepřímé náklady pro postižená odvětví a hospodářství jako celek; ii) jejich přijetí společností; iii) dobré životní podmínky postižených subpopulací chovaných i volně žijících zvířat; iv) životní prostředí a biologickou rozmanitost.

Článek 8

Seznam druhů

1. Pravidla týkající se konkrétních nákaz uvedených na seznamu stanovená v tomto nařízení a pravidla přijatá na základě tohoto nařízení se použijí na druhy uvedené na seznamu.

2. Komise prostřednictvím prováděcích aktů vytvoří seznam druhů podle odstavce 1 tohoto článku, které splňují podmínky stanovené v odstavci 3 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

Tento seznam zahrnuje živočišné druhy nebo skupiny živočišných druhů, jež představují značné riziko šíření konkrétních nákaz uvedených na seznamu, na základě těchto kritérií:

a) vnímavost rizikové populace zvířat;

b) délka inkubační doby a období nakažlivosti u dotčených zvířat;

c) schopnost těchto zvířat tyto konkrétní nákazy přenášet.

3. Živočišné druhy nebo skupiny živočišných druhů se na tento seznam doplní, pokud jsou postiženy konkrétní nákazou uvedenou na seznamu nebo pokud představují riziko jejího šíření, neboť: a) jsou ke konkrétní nákaze uvedené na seznamu vnímavé nebo z vědeckých důkazů vyplývá, že je taková vnímavost pravděpodobná; nebo b) se jedná o druhy vektorů nebo rezervoáry této nákazy nebo z vědeckých důkazů vyplývá, že je taková úloha pravděpodobná.

4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů vyjme živočišný druh nebo skupiny živočišných druhů ze seznamu, jakmile: a) byla ze seznamu nákaz vyjmuta příslušná nákaza v něm uvedená, v souvislosti s níž byl na seznam zařazen daný živočišný druh nebo skupina živočišných druhů; nebo b) z vědeckých důkazů vyplývá, že daný druh nebo skupina druhů již nesplňují kritéria stanovená v odstavci 3.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

Článek 9

Pravidla pro prevenci a tlumení nákaz, která se použijí na různé kategorie nákaz uvedených na seznamu

1. V případě nákaz uvedených na seznamu se použijí tato pravidla pro prevenci a tlumení nákaz: a) Pokud jde o nákazy uvedené na seznamu, které se běžně v Unii nevyskytují a v souvislosti s nimiž je nutné přijmout okamžitá opatření k eradikaci, jakmile jsou zjištěny, použijí se podle potřeby tato pravidla: i) pravidla týkající se povědomí o nákazách a připravenosti stanovená v části III hlavě I (články 43 až 52); ii) opatření k tlumení nákaz stanovená v části III hlavě II kapitole 1 (články 53 až 71); a iii) pravidla pro rozdělení do jednotek stanovená v čl. 37 odst. 1. V souvislosti s těmito nákazami uvedenými na seznamu se rovněž případně použijí opatření uvedená v písmeni b) a podle potřeby i opatření uvedená v písmenech d) a e). b) Pokud jde o nákazy uvedené na seznamu, jež je za účelem eradikace v celé Unii nutné tlumit ve všech členských státech, použijí se podle potřeby tato pravidla: i) pravidla pro povinné eradikační programy stanovená v čl. 31 odst. 1; ii) pravidla pro členské státy a oblasti prosté nákazy stanovená v článku 36; iii) pravidla pro rozdělení do jednotek stanovená v čl. 37 odst. 2; a iv) opatření k tlumení nákaz stanovená v článcích 72 až 75, článcích 77 až 79 a článcích 81 a 83. V souvislosti s těmito nákazami uvedenými na seznamu se rovněž použijí podle potřeby opatření uvedená v písmenech d) a e). c) Pokud jde o nákazy uvedené na seznamu, které se týkají některých členských států a v souvislosti s nimiž je třeba přijmout opatření s cílem zamezit jejich šíření do oblastí Unie, jež jsou nákazy úředně prosté nebo které mají proti dané nákaze uvedené na seznamu eradikační programy, použijí se podle potřeby tato pravidla: i) pravidla pro volitelnou eradikaci stanovená v čl. 31 odst. 2; ii) pravidla pro členské státy a oblasti prosté nákazy stanovená v článku 36; iii) pravidla pro rozdělení do jednotek stanovená v čl. 37 odst. 2; a iv) pravidla pro opatření k tlumení nákaz stanovená v článcích 76, 77, 78, 80, 82 a 83. V souvislosti s těmito nákazami uvedenými na seznamu se rovněž použijí podle potřeby opatření uvedená v písmenech d) a e). d) Pokud jde o nákazy uvedené na seznamu, v souvislosti s nimiž je třeba přijmout opatření s cílem zabránit jejich šíření v důsledku jejich zavlečení do Unie nebo přemísťování zvířat mezi členskými státy, použijí se podle potřeby tato pravidla: i) pravidla pro přemísťování v rámci Unie stanovená v hlavě I kapitolách 3 až 6 (články 124 až 169), v části IV hlavě II kapitolách 2 a 3 (články 191 až 225) a v části VI kapitolách 2 a 3 (články 247 až 251); a ii) pravidla pro vstup do Unie a vývoz z Unie stanovená v části V (články 229 až 243). Nákazy uvedené na seznamu zmíněné v písmenech a), b) a c) se rovněž považují za nákazy uvedené na seznamu podle tohoto písmene a podle písmene e), je-li možno riziko dané nákazy účinně a přiměřeně zmírnit pomocí opatření týkajících se přemísťování zvířat a produktů. e) Pokud jde o nákazy uvedené na seznamu, v souvislosti s nimiž je zapotřebí dozoru v rámci Unie, použijí se podle potřeby tato pravidla: i) pravidla pro hlášení a podávání zpráv stanovená v části II kapitole 1 (články 18 až 23); a ii) pravidla pro dozor stanovená v části II kapitole 2 (články 24 až 30). Nákazy uvedené na seznamu zmíněné v písmenech a), b) a c) se rovněž považují za nákazy uvedené na seznamu podle tohoto písmene.

2. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví použití pravidel pro prevenci a tlumení nákaz uvedených v odstavci 1 u jednotlivých nákaz uvedených na seznamu na základě kritérií stanovených v příloze IV a rovněž s ohledem na nově dostupné významné vědecké údaje.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

3. Komise prostřednictvím prováděcích aktů změní použití pravidel pro prevenci a tlumení nákaz uvedených v odstavci 2 u jednotlivých nákaz uvedených na seznamu, pokud již daná nákaza nesplňuje kritéria stanovená v příslušné části přílohy IV, rovněž s ohledem na nově dostupné významné vědecké údaje.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

4. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech souvisejících s nákazou uvedenou na seznamu, jež představuje nově se objevující riziko s velmi významným dopadem, přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty postupem podle čl. 266 odst. 3.







KAPITOLA 3

Oblasti odpovědnosti, pokud jde o zdraví zvířat







Oddíl 1

Provozovatelé, odborníci pracující se zvířaty a chovatelé zvířat v zájmovém chovu

Článek 10

Oblasti odpovědnosti, pokud jde o zdraví zvířat a opatření biologické bezpečnosti

1. Provozovatelé: a) pokud jde o chovaná zvířata a produkty spadající pod jejich odpovědnost, odpovídají za: i) zdraví chovaných zvířat; ii) obezřetné a odpovědné používání veterinárních přípravků, aniž je dotčena úloha a odpovědnost veterinárních lékařů; iii) minimalizaci rizika šíření nákaz; iv) správnou chovatelskou praxi; b) přijímají případně taková opatření biologické bezpečnosti týkající se chovaných zvířat a produktů spadajících pod jejich odpovědnost, která jsou vhodná pro: i) druhy a kategorie chovaných zvířat a produktů; ii) typ produkce; a iii) související rizika, se zohledněním: — zeměpisné polohy a klimatických podmínek; a — místních podmínek a postupů; c) případně přijímají opatření biologické bezpečnosti týkající se volně žijících zvířat.

2. Odborníci pracující se zvířaty přijmou v souvislosti se svým profesním vztahem ke zvířatům a produktům opatření k minimalizaci rizika šíření nákaz.

3. Ustanovení odst. 1 písm. a) se použije též na chovatele zvířat v zájmovém chovu.

4. Opatření biologické bezpečnosti uvedená v odst. 1 písm. b) se provádějí podle potřeby prostřednictvím: a) opatření fyzické ochrany, jež mohou zahrnovat: i) podle potřeby ohrazení, oplocení, zastřešení, opatření síťovinou; ii) čištění, dezinfekci a dezinsekci a deratizaci; iii) u vodních živočichů, pokud je to vhodné: — opatření týkající se zdroje a vypouštění vody; — přirozené nebo umělé překážky mezi okolními vodními toky a dotčeným zařízením bránící vniknutí nebo úniku vodních živočichů, včetně opatření proti zaplavení nebo infiltraci vody z okolních vodních toků; b) opatření pro řízení, jež mohou zahrnovat: i) postupy pro vstup zvířat, produktů, vozidel a osob do zařízení a pro opuštění tohoto podniku; ii) postupy pro používání vybavení; iii) podmínky pro přemísťování založené na souvisejících rizicích; iv) podmínky pro uvádění zvířat nebo produktů do zařízení; v) karanténu, izolaci nebo oddělení nově příchozích či nemocných zvířat; vi) systém pro bezpečné odstraňování mrtvých zvířat a jiných vedlejších produktů živočišného původu.

5. Provozovatelé, odborníci pracující se zvířaty a chovatelé zvířat v zájmovém chovu spolupracují při uplatňování opatření k prevenci a tlumení nákaz stanovených v tomto nařízení s příslušným orgánem a veterinárními lékaři.

6. Komise může prostřednictvím prováděcích aktů stanovit minimální požadavky nezbytné pro jednotné uplatňování tohoto článku.

Tyto prováděcí akty zohledňují záležitosti uvedené v odst. 1 písm. b).

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

Článek 11

Znalosti o zdraví zvířat

1. Provozovatelé a odborníci pracující se zvířaty mají odpovídající znalosti o: a) nákazách zvířat, včetně těch, jež jsou přenosné na člověka; b) zásadách biologické bezpečnosti; c) vzájemných vztazích mezi zdravím zvířat, dobrými životními podmínkami zvířat a lidským zdravím; d) správné chovatelské praxi pro živočišné druhy, o něž pečují; e) rezistenci vůči léčbě, včetně antimikrobiální rezistence, a jejích dopadech.

2. Obsah a úroveň znalostí požadovaných podle odstavce 1 závisí na: a) druzích a kategoriích chovaných zvířat nebo produktů, spadajících pod odpovědnost dotyčných provozovatelů a odborníků pracujících se zvířaty, a povaze jejich profesního vztahu k těmto zvířatům a produktům; b) typu produkce; c) prováděných úkolech.

3. Znalosti uvedené v odstavci 1 se získávají jedním z těchto způsobů: a) odbornou praxí či odbornou přípravou; b) stávajícími programy v odvětví zemědělství či akvakultury, jež jsou relevantní z hlediska zdraví zvířat; c) formálním vzděláváním; d) na základě jiných zkušeností nebo jiné přípravy, jež vedou ke stejné úrovni znalostí jako v případě písmen a), b) nebo c).

4. Provozovatelé prodávající budoucí zvířata v zájmovém chovu nebo jinak převádějící vlastnictví těchto zvířat poskytnou budoucímu chovateli zvířat v zájmovém chovu základní informace o záležitostech uvedených v odstavci 1, které se týkají dotyčného zvířete v zájmovém chovu.







Oddíl 2

Veterinární lékaři a odborníci zabývající se zdravím vodních živočichů

Článek 12

Oblasti odpovědnosti veterinárních lékařů a odborníků zabývajících se zdravím vodních živočichů

1. Veterinární lékaři při své činnosti spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení: a) přijímají veškerá vhodná opatření, jež zamezí zavlečení, rozvoji a šíření nákaz; b) přijímají opatření k zajištění včasného zjištění nákaz prováděním řádné diagnostiky a diferenciální diagnostiky za účelem vyloučení nebo potvrzení nákazy; c) hrají aktivní úlohu při: i) zvyšování povědomí v oblasti zdraví zvířat a povědomí o interakci mezi zdravím zvířat, dobrými životními podmínkami zvířat a lidským zdravím; ii) prevenci nákaz; iii) včasném zjišťování nákaz a rychlé reakci na nákazy; iv) zvyšování povědomí o rezistenci vůči léčbě, včetně antimikrobiální rezistence, a jejích dopadech; d) spolupracují při uplatňování opatření k prevenci a tlumení nákaz stanovených v tomto nařízení s příslušným orgánem, provozovateli, odborníky pracujícími se zvířaty a chovateli zvířat v zájmovém chovu.

2. Odborníci zabývající se zdravím vodních živočichů mohou v souvislosti s vodními živočichy provádět činnosti přiřazené na základě tohoto nařízení veterinárním lékařům, jsou-li k tomu oprávněni vnitrostátním právem dotyčného členského státu. V tomto případě se odstavec 1 vztahuje i na dané odborníky zabývající se zdravím vodních živočichů.

3. Veterinární lékaři a odborníci zabývající se zdravím vodních živočichů udržují a rozvíjejí své odborné schopnosti související s oblastmi činností, které spadají do oblasti působnosti tohoto nařízení.







Oddíl 3

Členské státy

Článek 13

Oblasti odpovědnosti členských států

1. S cílem zajistit způsobilost příslušného orgánu pro zdraví zvířat přijímat nezbytná a vhodná opatření a provádět činnosti, které vyžaduje toto nařízení, každý členský stát na vhodné správní úrovni zajistí, aby tento příslušný orgán měl: a) kvalifikovaný personál, zařízení, vybavení, finanční zdroje a účinnou organizaci pokrývající celé území daného členského státu; b) přístup k laboratořím s kvalifikovaným personálem, zařízením, vybavením a finančními zdroji, potřebným k zajištění rychlé a přesné diagnostiky a diferenciální diagnostiky nákaz uvedených na seznamu a nově se objevujících nákaz; c) dostatečně odborně připravené veterinární lékaře, kteří se podílejí na plnění činností uvedených v článku 12.

2. Členské státy motivují provozovatele a odborníky pracující se zvířaty k tomu, aby si prostřednictvím příslušných programů v odvětví zemědělství či akvakultury nebo prostřednictvím formálního vzdělávání osvojovali, udržovali a rozvíjeli odpovídající znalosti v oblasti zdraví zvířat stanovené v článku 11.

Článek 14

Pověření úředními činnostmi příslušným orgánem

1. Příslušný orgán může jiné než úřední veterinární lékaře pověřit jednou nebo více z těchto činností: a) praktickým uplatňování opatření v rámci eradikačních programů stanovených v článku 32; b) podporou příslušného orgánu při provádění dozoru stanoveného v článku 26 nebo v souvislosti s programy dozoru stanovenými v článku 28; c) činnostmi souvisejícími s: i) povědomím o nákaze, připraveností a tlumením podle části III, pokud jde o: — odběr vzorků a provádění šetření a epizootologických šetření v rámci článku 54, čl. 55 odst. 1 písm. b) až g) a článků 57, 73, 74, 79 a 80 v případě podezření na výskyt nákazy a prováděcích aktů a aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě uvedených článků; ▼C1 — provádění činností týkajících se opatření k tlumení nákaz v případě výskytu ohniska nákazy, pokud jde o činnosti uvedené v článcích 61, čl. 65 odst. 1 písm. a), b), e), f) a i), čl. 70 odst. 1, článcích 79, 80, 81 a 82 a v prováděcích aktech a aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě uvedených článků; ▼B — provádění nouzové vakcinace v souladu s článkem 69; ii) registrací, schvalováním, vysledovatelností a přemísťováním podle části IV; iii) vydáváním a vyplňováním identifikačních dokladů pro zvířata v zájmovém chovu podle čl. 247 písm. c), čl. 248 odst. 2 písm. c), čl. 249 odst. 1 písm. c) a čl. 250 odst. 2 písm. c); iv) uplatňováním a použitím identifikačních značek podle čl. 252 odst. 1 písm. a) bodu ii).

2. Členské státy mohou zavést pro fyzické a právnické osoby oprávnění k výkonu činností uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c) bodech i), ii) a iv) u konkrétně určených úkolů, k nimž mají tyto osoby dostatečné specifické znalosti. V takovém případě se na uvedené osoby vztahuje odstavec 1 tohoto článku a oblasti odpovědnosti stanovené v článku 12.

3. Komise je v souladu s článkem 264 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které se týkají dalších činností, jimiž mohou být pověřeni veterinární lékaři vedle povinností uvedených v odstavci 1, a případně ke stanovení nezbytných okolností a podmínek pro takové pověření.

Komise při přijímání těchto aktů v přenesené pravomoci zohlední povahu těchto činností a příslušné mezinárodní normy.

Článek 15

Informování veřejnosti

Existuje-li důvodné podezření, že zvířata nebo produkty pocházející z Unie nebo ze zemí mimo Unii mohou představovat riziko, učiní příslušný orgán vhodné kroky k informování veřejnosti o povaze rizika a o opatřeních, která byla nebo budou přijata za účelem zamezení nebo tlumení daného rizika, přičemž se zohlední povaha, závažnost a rozsah daného rizika a veřejný zájem na získání informací.







Oddíl 4

Laboratoře, zařízení a jiné fyzické a právnické osoby pracující s patogenními původci, očkovacími látkami a dalšími biologickými produkty

Článek 16

Povinnosti laboratoří, zařízení a dalších subjektů pracujících s patogenními původci, očkovacími látkami a dalšími biologickými produkty

1. Laboratoře, zařízení a jiné fyzické nebo právnické osoby pracující s patogenními původci za účelem výzkumu, vzdělávání, diagnostiky nebo výroby očkovacích látek a jiných biologických produktů při zohlednění jakýchkoli případných mezinárodních norem: a) přijmou vhodná opatření biologické bezpečnosti, biologické ochrany a opatření v oblasti uzavřeného nakládání s biologickými původci s cílem zabránit úniku patogenních původců a jejich následnému kontaktu se zvířaty mimo laboratoř nebo jiné zařízení pracující s patogenními původci za uvedeným účelem; b) zajistí, aby přemísťování patogenních původců, očkovacích látek a dalších biologických produktů mezi laboratořemi nebo jinými zařízeními nevedlo k riziku šíření nákaz uvedených na seznamu ani nově se objevujících nákaz.

2. Komise je v souladu s článkem 264 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které se týkají bezpečnostních opatření k prevenci a tlumení nákaz uvedených na seznamu a nově se objevujících nákaz, pokud jde o laboratoře, zařízení a jiné fyzické nebo právnické osoby pracující s patogenními původci, očkovacími látkami a dalšími biologickými produkty v souvislosti s: a) opatřeními biologické bezpečnosti, biologické ochrany a opatřeními v oblasti uzavřeného nakládání s biologickými původci; b) požadavky na přemísťování patogenních původců, očkovacích látek a dalších biologických produktů.

Článek 17

Veterinární laboratoře

1. Úřední veterinární laboratoře, které jsou tvořeny referenčními laboratořemi Unie, vnitrostátními referenčními laboratořemi a úředními veterinárními laboratořemi, při plnění svých úkolů a povinností spolupracují v rámci sítě unijních veterinárních laboratoří.

2. Laboratoře uvedené v odstavci 1 spolupracují za koordinace referenčních laboratoří Unie s cílem zajistit, aby dozor, hlášení a podávání zpráv, pokud jde o nákazy, eradikační programy, definice statusu území prostého nákazy a přemísťování zvířat a produktů v rámci Unie, jejich vstup do Unie a vývozy do třetích zemí či území stanovené v tomto nařízení jsou založeny na nejnovějších poznatcích, důkladných a spolehlivých laboratorních analýzách, testech a diagnózách.

3. Na výsledky a zprávy poskytované úředními laboratořemi se vztahují zásady profesního tajemství a důvěrnosti a povinnost podávat hlášení příslušným orgánům, které je určily, nezávisle na fyzické či právnické osobě, jež požádala o laboratorní analýzy, testy nebo diagnózy.

4. V případě, že úřední laboratoř v jednom členském státě provádí diagnostické analýzy vzorků ze zvířat pocházejících z jiného členského státu, ohlásí tato úřední laboratoř příslušnému orgánu členského státu, z něhož vzorky pocházejí: a) okamžitě veškeré výsledky naznačující podezření na některou z nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) nebo zjištění této nákazy; b) bez zbytečného prodlení veškeré výsledky naznačující podezření na některou z nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. e) jiných než nákazy v čl. 9 odst. 1 písm. a) nebo zjištění této nákazy.







ČÁST II

HLÁŠENÍ NÁKAZ A PODÁVÁNÍ ZPRÁV, DOZOR, ERADIKAČNÍ PROGRAMY, STATUS OBLASTI PROSTÉ NÁKAZY







KAPITOLA 1

Hlášení nákaz a podávání zpráv

Článek 18

Hlášení v rámci členských států

1. Členské státy zajistí, aby provozovatelé a další příslušné fyzické nebo právnické osoby: a) okamžitě uvědomili příslušný orgán, pokud zvířat existuje jakýkoli důvod k podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) nebo je u zvířat výskyt takové nákazy zjištěn; b) jakmile to bude možné uvědomili příslušný orgán, pokud u zvířat existuje jakýkoli důvod k podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. e) jiné, než jsou nákazy v čl. 9 odst. 1 písm. a), nebo je u zvířat výskyt takové nákazy zjištěn; c) ohlásili veterinárnímu lékaři mimořádné úhyny a další příznaky závažných nákaz nebo výrazný pokles objemu produkce s neurčenou příčinou za účelem dalšího šetření, včetně odběru vzorků pro laboratorní vyšetření, vyžaduje-li to situace.

2. Členské státy mohou rozhodnout, že hlášení uvedená v odst. 1 písm. c) mohou být určena příslušnému orgánu.

3. Komise je v souladu s článkem 264 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které se týkají: a) kritérií pro stanovení, zda nastaly okolnosti vyžadující hlášení uvedené v odst. 1 písm. c); b) podrobných pravidel pro další šetření podle odst. 1 písm. c).

Článek 19

Hlášení v rámci Unie

1. Členské státy okamžitě ohlásí Komisi a ostatním členským státům všechna ohniska nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. e), u nichž je vyžadováno okamžité hlášení pro zajištění včasného provedení nezbytných opatření k řízení rizik, a to s přihlédnutím k profilu nákazy.

2. Hlášení podle odstavce 1 obsahuje tyto informace o ohnisku: a) patogenní původce a případně jeho podtyp; b) příslušná data, zejména datum podezření na výskyt ohniska a jeho potvrzení; c) typ a umístění ohniska; d) jakákoli související ohniska; e) zvířata spojená s ohniskem; f) veškerá opatření k tlumení nákazy přijatá v souvislosti s ohniskem; g) možný nebo známý původ nákazy uvedené na seznamu; h) použité diagnostické metody.

Článek 20

Podávání zpráv v rámci Unie

1. Členské státy podají Komisi a ostatním členským státům zprávu o nákazách uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. e), u nichž: a) se nevyžaduje okamžité hlášení ohnisek podle čl. 19 odst. 1; b) se okamžité hlášení ohniska podle čl. 19 odst. 1 vyžaduje, ale je nutné Komisi a ostatním členským státům oznámit i dodatečné informace o: i) dozoru v souladu s pravidly stanovenými v prováděcím aktu přijatém podle článku 30; ii) eradikačním programu v souladu s pravidly stanovenými v prováděcím aktu přijatém podle článku 35.

2. Ve zprávách podle odstavce 1 jsou zahrnuty informace o: a) zjištění nákaz uvedených na seznamu podle odstavce 1; b) výsledcích dozoru, je-li to vyžadováno v souladu s pravidly přijatými podle čl. 29 písm. d) bodu ii) nebo čl. 30 odst.1; c) výsledcích programů dozoru, je-li to vyžadováno v souladu s čl. 28 odst. 3 a pravidly přijatými podle čl. 29 písm. d) bodu ii) nebo čl. 30 odst. 1 písm. b) bodu ii); d) eradikačních programech, je-li to vyžadováno v souladu s článkem 34 a pravidly stanovenými v prováděcím aktu přijatém podle článku 35.

3. Komise je v souladu s článkem 264 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které se týkají doplnění požadavků odstavce 2 a podávání zpráv o jiných záležitostech týkajících dozoru a eradikačních programů, je-li to nezbytné pro zajištění účinného používání pravidel tohoto nařízení pro prevenci a tlumení nákaz.

Článek 21

Regiony pro účely hlášení a podávání zpráv

Členské státy stanoví regiony pro účely hlášení a podávání zpráv podle článků 19 a 20.

Článek 22

Počítačový informační systém pro hlášení nákaz a podávání zpráv v rámci Unie

Komise zřídí a spravuje počítačový informační systém pro činnost mechanismů a nástrojů pro požadavky na hlášení a podávání zpráv podle článků 19, 20 a 21.

Článek 23

Prováděcí pravomoci týkající se hlášení v rámci Unie a podávání zpráv v rámci Unie a počítačového informačního systému

Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví pravidla pro požadavky na hlášení a podávání zpráv a pro počítačový informační systém uvedené v článcích 19 až 22, pokud jde o:

a) nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. e), na něž se má vztahovat povinnost okamžitého ohlášení členskými státy, jakož i nezbytná opatření týkající se hlášení v souladu s článkem 19;

b) informace, které mají členské státy poskytnout v rámci podávání zpráv podle článku 20;

c) postupy pro zřízení a užívání počítačového informačního systému stanoveného v článku 22 a přechodná opatření pro migraci údajů a informací ze stávajících systémů do nového systému a jeho fungování v plném rozsahu;

d) formát a strukturu údajů zanášených do počítačového informačního systému stanoveného v článku 22;

e) lhůty a četnost hlášení a podávání zpráv podle článků 19 a 20, které se uskuteční v časech a s četností, jež zajistí transparentnost a včasné používání nezbytných opatření k řízení rizik, a to na základě profilu nákazy a typu ohniska;

f) seznam regionů pro účely hlášení a podávání zpráv podle článku 21.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.







KAPITOLA 2

Dozor

Článek 24

Povinnosti provozovatelů týkající se dozoru

Za účelem zjištění přítomnosti nákaz uvedených na seznamu a nově se objevujících nákaz provozovatelé:

a) sledují zdraví a chování zvířat spadajících pod jejich odpovědnost;

b) sledují jakékoli změny běžných ukazatelů produkce v zařízeních, u zvířat nebo zárodečných produktů spadajících pod jejich odpovědnost, které mohou vést k podezření, že byly způsobeny nákazami uvedenými na seznamu nebo nově se objevujícími nákazami;

c) všímají si mimořádných úhynů a dalších příznaků závažných nákaz u zvířat spadajících pod jejich odpovědnost.

Článek 25

Veterinární kontroly

1. Provozovatelé zajistí, aby v zařízeních, za něž jsou odpovědní, uskutečňovali veterinární lékaři veterinární kontroly, je-li to vzhledem k rizikům, která dané zařízení představuje, vhodné, a to s přihlédnutím k: a) typu zařízení; b) druhům a kategoriím chovaných zvířat v zařízení; c) epizootologické situaci v oblasti nebo regionu, pokud jde o nákazy uvedené na seznamu a nově se objevující nákazy, k nimž jsou zvířata v zařízení vnímavá; d) jinému příslušnému dozoru nebo úředním kontrolám, jimž chovaná zvířata a typ zařízení podléhají.

Uvedené veterinární kontroly se uskutečňují s četností, jež je úměrná rizikům, která dané zařízení představuje.

Lze je kombinovat s kontrolami pro jiné účely.

2. Veterinární kontroly stanovené v odstavci 1 se uskutečňují pro účely prevence nákaz zejména prostřednictvím: a) poskytování poradenství dotčeným provozovatelům v oblasti biologické bezpečnosti a jiných veterinárních záležitostí podle typu zařízení a druhů a kategorií chovaných zvířat v zařízení. b) zjištění jakýchkoli znaků poukazujících na výskyt nákaz uvedených na seznamu nebo nově se objevujících nákaz a informací o těchto znacích;

3. Komise může prostřednictvím prováděcích aktů stanovit minimální požadavky nezbytné pro jednotné uplatňování tohoto článku.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

Článek 26

Povinnosti příslušného orgánu týkající se dozoru

1. Příslušný orgán provádí dozor s cílem zjistit přítomnost nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. e) a významných nově se objevujících nákaz.

2. Dozor je koncipován tak, aby zajistil včasné zjištění přítomnosti nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. e) a nově se objevujících nákaz, a to prostřednictvím shromažďování, třídění a analýzy příslušných informací vztahujících se k nákazové situaci.

3. Pokud je to možné a vhodné, využívá příslušný orgán výsledky dozoru prováděného provozovateli v souladu s článkem 24 a informace získané prostřednictvím veterinárních kontrol v souladu s článkem 25.

4. Příslušný orgán zajistí, aby dozor splňoval požadavky stanovené v článku 27 a pravidla přijatá podle čl. 29 písm. a).

5. Příslušný orgán zajistí, aby informace získané prostřednictvím dozoru podle odstavce 1 byly shromažďovány a používány účelným a účinným způsobem.

Článek 27

Metody, četnost a intenzita dozoru

Koncepce, prostředky, diagnostické metody, četnost, intenzita, cílená populace zvířat a postupy odběru vzorků v souvislosti s dozorem podle článku 26 jsou vhodné a přiměřené cílům dozoru, přičemž se zohlední:

a) profil nákazy;

b) příslušné rizikové faktory;

c) nákazový status v: i) členském státě, jeho oblasti nebo jednotce, jež podléhají dozoru; ii) členských státech a třetích zemích nebo územích, které s tímto členským státem, jeho oblastí nebo jednotkou buď hraničí, nebo z kterých zvířata a produkty do tohoto členského státu, jeho oblasti nebo jednotky vstupují;

d) dozor prováděný provozovateli v souladu s článkem 24, včetně veterinárních kontrol podle článku 25, nebo jinými veřejnými orgány.

Článek 28

Programy dozoru v rámci Unie

1. Příslušný orgán provádí dozor stanovený v čl. 26 odst. 1 v rámci programu dozoru, pokud je nákaza významná z hlediska Unie ve smyslu čl. 29 písm. c).

2. Členské státy, které zavádějí program dozoru podle odstavce 1, předloží tento program Komisi.

3. Členské státy, které provádějí program dozoru podle odstavce 1, předkládají Komisi pravidelné zprávy o výsledcích provádění tohoto programu.

Článek 29

Přenesení pravomocí

Komise je v souladu s článkem 264 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které se týkají:

a) koncepce, prostředků, diagnostických metod, četnosti, intenzity, cílené populace zvířat a postupů odběru vzorků v souvislosti s dozorem podle článku 27;

b) kritérií pro úřední potvrzení a definic případů nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. e) a případně nově se objevujících nákaz;

c) kritérií pro stanovení závažnosti nákazy, která má být předmětem programu dozoru významného z hlediska Unie pro účely čl. 30 odst. 1 písm. a), s přihlédnutím k příslušnému profilu nákazy a rizikovým faktorům;

d) požadavků na programy dozoru stanovených v čl. 28 odst. 1, pokud jde o: i) obsah programů dozoru; ii) informace, které mají být zahrnuty při předkládání programů dozoru v souladu s čl. 28 odst. 2 a pravidelných zpráv v souladu s čl. 28 odst. 3; iii) období použitelnosti programů dozoru.

Článek 30

Prováděcí pravomoci

1. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví požadavky týkající se dozoru a programů dozoru stanovených v článcích 26 a 28 a pravidla přijatá podle článku 29 týkající se: a) určení, které z nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. e) podléhají programům dozoru v souladu s článkem 28, včetně zeměpisné působnosti těchto programů; b) formátu a postupu pro: i) předkládání uvedených programů dozoru pro informaci Komisi a ostatním členským státům; ii) podávání zpráv o výsledcích dozoru Komisi.

2. Komise může prostřednictvím prováděcích aktů stanovit kritéria použitelná pro hodnocení programů dozoru podle článku 28.

3. Prováděcí akty uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.







KAPITOLA 3

Eradikační programy

Článek 31

Povinné a volitelné eradikační programy

1. Členské státy, jež nejsou prosté jedné nebo více nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. b) na celém svém území nebo v jejich oblastech či jednotkách či o kterých se neví, zda jsou takové nákazy nebo nákaz prosté: a) zavedou eradikační program nebo program k prokázání statusu území prostého nákazy v souvislosti s danou nákazou uvedenou na seznamu, který se má provádět u populací zvířat dotčených danou nákazou a na příslušných částech jejich území nebo v jejich příslušných oblastech či jednotkách (dále jen „povinný eradikační program“), který se provádí, dokud nejsou splněny podmínky pro udělení statusu území prostého nákazy na dotyčném území členského státu nebo v dotyčné oblasti podle čl. 36 odst. 1 či jednotce podle čl. 37 odst. 2; b) předloží návrh povinného eradikačního programu Komisi ke schválení.

2. Členské státy, které nejsou prosté jedné nebo více nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. c) nebo o kterých se neví, zda jsou takové nákazy nebo nákaz prosté, a které se rozhodnou vypracovat eradikační program pro danou nákazu uvedenou na seznamu, jenž se má provádět u populací zvířat touto nákazou postižených a na příslušné části jejich území nebo v jejich oblastech či jednotkách (dále jen „volitelný eradikační program“), předloží Komisi návrh tohoto programu ke schválení v případě, že daný členský stát žádá o uznání veterinárních záruk v rámci Unie z hlediska této nákazy, pokud jde o přemísťování zvířat nebo produktů.

Takový volitelný eradikační program se provádí:

a) dokud nejsou splněny podmínky pro udělení statusu území prostého nákazy na dotyčném území členského státu nebo v dotyčné oblasti podle čl. 36 odst. 1 či jednotce podle čl. 37 odst. 2, nebo

b) dokud není zjištěno, že podmínky pro udělení statusu území prostého nákazy nelze splnit a uvedený program již neplní svůj účel, nebo

c) dokud dotyčný členský stát program nezruší.

3. Komise prostřednictvím prováděcích aktů schválí: a) návrhy povinných eradikačních programů, které jí byly předloženy ke schválení v souladu s odstavcem 1; b) návrhy volitelných eradikačních programů, které jí byly předloženy ke schválení v souladu s odstavcem 2, pokud jsou splněny podmínky stanovené v této kapitole.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

4. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech souvisejících s nákazou uvedenou na seznamu, jež představuje riziko s velmi významným dopadem, přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty podle odst. 3 písm. a) tohoto článku postupem podle čl. 266 odst. 3.

V řádně odůvodněných případech může Komise prostřednictvím prováděcích aktů schválit změnu eradikačních programů navrženou dotyčným členským státem nebo odejmout schválení eradikačních programů udělené v souladu s odst. 3 písm. a) a b) tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

5. Komise přijme v souladu s článkem 264 akty v přenesené pravomoci, které se týkají: a) strategií pro tlumení nákaz, průběžných a konečných cílů pro konkrétní nákazy a období použitelnosti eradikačních programů; b) odchylek od požadavku na předkládání eradikačních programů stanovených v odst. 1 písm. b) a v odstavci 2 tohoto článku ke schválení, není-li takové schválení nezbytné s ohledem na přijetí pravidel týkajících se těchto programů v souladu s čl. 32 odst. 2 a článku 35; c) informací, které mají členské státy poskytnout Komisi a ostatním členským státům, pokud jde o odchylky od požadavku na schvalování eradikačních programů stanovené v písmeni b) tohoto odstavce.

Komise je v souladu s článkem 264 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, kterými se mění nebo ukončují pravidla přijatá podle písmene b) tohoto odstavce.

Článek 32

Opatření v rámci povinných a volitelných eradikačních programů

1. Eradikační programy sestávají alespoň z těchto opatření: a) opatření k tlumení nákazy za účelem eradikace patogenního původce ze zařízení, jednotek a oblastí, v nichž se nákaza vyskytuje, a zabránění opakované infekci; b) dozor uskutečňovaný v souladu s pravidly stanovenými v článcích 26 až 30 s cílem prokázat: i) účinnost opatření k tlumení nákazy stanovených v písmeni a); ii) status oblasti prosté nákazy uvedené na seznamu; c) opatření k tlumení nákazy, která mají být přijata v případě pozitivních výsledků dozoru.

2. Komise přijme v souladu s článkem 264 akty v přenesené pravomoci, které se týkají těchto prvků k zajištění účinnosti eradikačních programů: a) opatření k tlumení nákazy podle odst. 1 písm. a); b) opatření k tlumení nákazy, která mají být přijata s cílem zabránit opakované infekci cílové populace zvířat danou nákazou v zařízeních, oblastech a jednotkách; c) koncepce, prostředků, diagnostických metod, četnosti a intenzity dozoru, cílené populace zvířat a postupů odběru vzorků v souvislosti s dozorem; d) opatření k tlumení nákazy, která mají být přijata v případě pozitivních výsledků dozoru v souvislosti s danou nákazou uvedenou na seznamu podle odst. 1 písm. c); e) kritérií vakcinace, je-li to náležité a vhodné v souvislosti s danou nákazou nebo druhem.

Článek 33

Obsah povinných a volitelných eradikačních programů předkládaných ke schválení Komisi

Členské státy do žádostí o schválení povinných a volitelných eradikačních programů předkládaných Komisi v souladu s čl. 31 odst. 1 a 2 zahrnou tyto informace:

a) popis epizootologické situace nákazy uvedené na seznamu, které se daný povinný nebo volitelný eradikační program týká;

b) popis a vymezení zeměpisné a správní oblasti či jednotky, které se eradikační program týká;

c) popis opatření k tlumení nákazy v rámci eradikačního programu podle čl. 32 odst. 1 a pravidel přijatých podle čl. 32 odst. 2;

d) popis organizace, dohledu a úloh stran, které jsou do eradikačního programu zapojeny;

e) předpokládaná doba trvání eradikačního programu;

f) průběžné cíle a strategie pro tlumení nákaz k provádění eradikačního programu.

Článek 34

Podávání zpráv

Členské státy, které provádějí eradikační programy, předkládají Komisi:

a) zprávy umožňující Komisi sledovat dosahování průběžných cílů probíhajících eradikačních programů podle čl. 33 písm. f);

b) závěrečnou zprávu po dokončení programu daného eradikačního programu.

Článek 35

Prováděcí pravomoci

Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví pravidla týkající se požadavků na informace, formát a postupy podle článku 31 až 34, pokud jde o:

a) předkládání návrhů povinných a návrhů volitelných eradikačních programů ke schválení;

b) ukazatele výkonnosti;

c) podávání zpráv Komisi a ostatním členským státům o výsledcích provádění povinných nebo volitelných eradikačních programů.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.







KAPITOLA 4

Status území prostého nákazy

Článek 36

Členské státy a oblasti prosté nákazy

1. Členský stát může požádat Komisi o schválení statusu území prostého nákazy pro jednu či více nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. b) a c), v případě jednoho nebo více příslušných živočišných druhů, pro celé své území nebo jednu či více jeho oblastí, je-li splněna jedna nebo více z těchto podmínek: a) nikde na území dotyčného členského státu ani v příslušné oblasti či oblastech, na něž se daná žádost vztahuje, se nevyskytuje žádný z druhů uvedených na seznamu v souvislosti s nákazou, na niž se vztahuje žádost o status území prostého nákazy; b) je známo, že patogenní původce nemůže přežít nikde na území členského státu ani v příslušné oblasti či oblastech, na něž se v souladu s kritérii uvedenými v čl. 39 písm. a) bod ii) vztahuje daná žádost; c) v případě nákaz uvedených na seznamu, jež se přenášejí pouze vektory, nejsou žádné vektory přítomny nebo je o nich známo, že nemohou přežít nikde na území členského státu ani v příslušné oblasti či oblastech, na něž se v souladu s kritérii uvedenými v čl. 39 písm. a) bod ii) vztahuje daná žádost; d) status oblasti prosté nákazy uvedené na seznamu byl prokázán: i) eradikačním programem splňujícím pravidla stanovená v čl. 32 odst. 1 a pravidla přijatá podle odstavce 2 uvedeného článku; nebo ii) historickými údaji a údaji z dozoru.

2. Žádosti členských států o status území prostého nákazy musejí obsahovat důkazy dokládající, že jsou splněny podmínky pro status území prostého nákazy podle odstavce 1.

3. Členský stát může v určitých konkrétních případech požádat Komisi o schválení statusu území prostého nákazy pro jednu či více nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a), a zejména pokud jde o schválení statusu území, kde se neprovádí vakcinace, pro celé své území nebo jednu či více jeho oblastí, jsou-li splněny tyto podmínky: a) status oblasti prosté nákazy uvedené na seznamu byl prokázán: i) eradikačním programem splňujícím pravidla stanovená v čl. 32 odst. 1 a pravidla přijatá podle odstavce 2 uvedeného článku; nebo ii) historickými údaji a údaji z dozoru; b) bylo prokázáno, že vakcinace vůči dané nákaze by vedla k nákladům, které jsou vyšší než náklady na udržení statusu území prostého nákazy bez vakcinace.

4. Jsou-li podmínky uvedené v odstavci 1 a 2 a případně v odstavci 3 splněny, Komise prostřednictvím prováděcího aktu schválí žádosti členských států o status území prostého nákazy nebo o status území, kde se neprovádí vakcinace, v případě potřeby s výhradou změn.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

Článek 37

Jednotky

1. Členský stát může požádat Komisi o uznání statusu území prostého nákazy u jednotek pro nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) a o ochranu statusu území prostého nákazy dané jednotky v případě výskytu ohniska jedné nebo více těchto nákaz uvedených na seznamu na svém území, jestliže: a) lze účinně zabránit zavlečení nákazy nebo nákaz uvedených na seznamu, na něž se žádost vztahuje, na úrovni jednotky, a to s přihlédnutím k profilu nákazy; b) jednotka, na niž se žádost vztahuje, spadá pod společný systém řízení biologické bezpečnosti k zajištění statusu území prostého nákazy všech zařízení, která jsou její součástí; a c) jednotka, na niž se žádost vztahuje, byla schválena příslušným orgánem pro účely přemísťování zvířat a produktů z nich získaných v souladu s: i) články 99 a 100 pro jednotky, kde se chovají suchozemská zvířata a uchovávají produkty z nich; ii) články 183 a 184 pro jednotky, kde se chovají živočichové pocházející z akvakultury a uchovávají produkty z nich.

2. Členský stát může požádat Komisi o uznání statusu území prostého nákazy u jednotek pro jednu nebo více nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. b) a c), jestliže: a) lze účinně zabránit zavlečení nákazy nebo nákaz uvedených na seznamu, na něž se žádost vztahuje, na úrovni jednotky, a to s přihlédnutím k profilu nákazy; b) je splněna jedna nebo více z těchto podmínek: i) jsou dodrženy podmínky stanovené v čl. 36 odst. 1; ii) zařízení jednotky, na něž se žádost vztahuje, zahajují nebo obnovují svoji činnost a zavedla společný systém řízení biologické bezpečnosti k zajištění statusu území prostého nákazy dané jednotky; c) jednotka, na niž se žádost vztahuje, spadá pod jediný společný systém řízení biologické bezpečnosti k zajištění statusu území prostého nákazy všech zařízení, která jsou její součástí; a d) jednotka, na niž se žádost vztahuje, byla schválena příslušným orgánem pro účely přemísťování zvířat a produktů z nich získaných v souladu s: i) články 99 a 100 pro jednotky, kde se chovají suchozemská zvířata a uchovávají produkty z nich; ii) články 183 a 184 pro jednotky, kde se chovají živočichové pocházející z akvakultury a uchovávají produkty z nich.

3. Žádosti členských států o uznání statusu území prostého nákazy u jednotek v souladu s odstavci 1 a 2 musejí obsahovat důkazy dokládající, že jsou podmínky stanovené v uvedených odstavcích splněny.

4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů: a) jsou-li podmínky stanovené v odstavci 1 nebo 2 a v odstavci 3 splněny, uzná status území prostého nákazy jednotek, v případě potřeby s výhradou změn; b) stanoví, pro které nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a), b) a c) lze určit jednotky prosté nákazy.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

5. Komise je v souladu s článkem 264 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, pokud jde o ustanovení doplňující ustanovení tohoto článku, která se týkají: a) požadavků na uznání statusu území prostého nákazy u jednotek podle odstavců 1 a 2 tohoto článku, a to na základě profilu nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a), b) a c), jež se týkají alespoň: i) výsledků dozoru a jiných důkazů potřebných k doložení statusu území prostého nákazy; ii) opatření biologické bezpečnosti; b) podrobných pravidel pro schvalování statusu území prostého nákazy u jednotek podle odstavců 1 a 2 příslušným orgánem; a c) pravidel pro jednotky, které se nacházejí na území více než jednoho členského státu.

Článek 38

Seznamy členských států, oblastí nebo jednotek prostých nákazy

Každý členský stát v případě potřeby vypracuje a vede aktualizovaný seznam svých území nebo oblastí se statusem území prostého nákazy podle čl. 36 odst. 1 a 3 a jednotek se statusem území prostého nákazy podle čl. 37 odst. 1 a 2.

Členské státy tyto seznamy zpřístupní veřejnosti. Komise členským státům pomůže zpřístupnit informace obsažené v uvedených seznamech veřejnosti tím, že na svých internetových stránkách uvede odkazy na internetové informační stránky členských států.

Článek 39

Přenesení pravomocí týkající se statusu území prostého nákazy u členských států a oblastí

Komise přijme v souladu s článkem 264 akty v přenesené pravomoci, které se týkají:

a) podrobných pravidel pro status území prostého nákazy u členských států a jejich oblastí, a to na základě různých profilů nákazy, pokud jde o: i) kritéria, jež se použijí k doložení tvrzení členských států, že žádné druhy uvedené na seznamu se na jejich území nevyskytují nebo nemohou přežít, a důkazy nezbytné k doložení těchto tvrzení podle čl. 36 odst. 1 písm. a); ii) kritéria, jež se použijí k doložení tvrzení o neschopnosti patogenního původce nebo vektoru přežít, a vyžadované důkazy podle čl. 36 odst. 1 písm. b) a c); iii) kritéria a podmínky, jež se použijí ke stanovení statusu území prostého dané nákazy podle čl. 36 odst. 1 písm. d); iv) výsledky dozoru a jiné důkazy potřebné k doložení statusu území prostého nákazy; v) opatření biologické bezpečnosti; vi) omezení a podmínky pro vakcinaci v členských státech a jejich oblastech prostých nákazy; vii) zřízení pásem oddělujících oblasti prosté nákazy nebo oblasti, na které se vztahuje eradikační program, od uzavřených pásem (dále jen „nárazníkové zóny“); viii) oblasti, které se nacházejí na území více než jednoho členského státu;

b) odchylek od požadavku na schválení statusu území prostého nákazy Komisí pro jednu nebo více nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. b) a c), jak je stanoveno v čl. 36 odst. 1, není-li toto schválení třeba vzhledem k podrobným pravidlům pro status území prostého nákazy, stanoveným v pravidlech přijatých v souladu s písmenem a) tohoto článku;

c) informací, které mají členské státy poskytnout Komisi a ostatním členským státům s cílem doložit prohlášení o statusu území prostého nákazy bez přijetí prováděcího aktu v souladu s čl. 36 odst. 4 podle písmene b) tohoto článku.

Článek 40

Prováděcí pravomoci

Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví podrobné požadavky týkající se informací, které mají členské státy poskytnout Komisi a ostatním členským státům s cílem doložit prohlášení o územích, oblastech a jednotkách se statusem území prostého nákazy v souladu s články 36 až 39, jakož i formát a postupy pro:

a) žádosti o uznání statusu území prostého nákazy u celého území dotčeného členského státu nebo jeho oblastí a jednotek;

b) výměnu informací o členských státech nebo jejich oblastech a jednotkách prostých nákazy mezi členskými státy a Komisí.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

Článek 41

Zachování statusu území prostého nákazy

1. Členské státy si zachovají status území prostého nákazy svých území nebo jejich oblastí nebo jednotek, pouze pokud: a) jsou i nadále splněny podmínky pro status území prostého nákazy stanovené v čl. 36 odst. 1 a čl. 37 odst. 1 a 2 a pravidla stanovená v souladu s odstavcem 3 tohoto článku a článku 39; b) probíhá dozor s přihlédnutím k požadavkům stanoveným v článku 27 s cílem ověřit, že dotčené území, oblast nebo jednotka zůstávají prosté nákazy uvedené na seznamu, pro niž byl schválen nebo uznán status území prostého nákazy; c) jsou uplatňována omezení týkající se přemísťování zvířat druhů uvedených na seznamu, a případně produktů z nich získaných, v souvislosti s nákazou uvedenou na seznamu, pro niž byl schválen nebo uznán status území prostého nákazy, na dotčené území, do dotčené oblasti nebo jednotky v souladu s pravidly stanovenými v částech IV a V; d) jsou uplatňována další opatření biologické bezpečnosti s cílem zamezit zavlečení nákazy uvedené na seznamu, v souvislosti s níž byl schválen nebo uznán status území prostého nákazy.

2. V případě, že podmínky pro zachování statusu území prostého nákazy uvedené v odstavci 1 již nejsou splněny, členský stát o této skutečnosti neprodleně uvědomí Komisi.

3. Komise přijme v souladu s článkem 264 akty v přenesené pravomoci, které se týkají těchto podmínek pro zachování statusu území prostého nákazy: a) dozoru podle odst. 1 písm. b); b) opatření biologické bezpečnosti podle odst. 1 písm. d).

Článek 42

Pozastavení, odejmutí a obnovení statusu území prostého nákazy

1. Jestliže se členský stát dozví nebo má důvod se domnívat, že jakákoli z podmínek pro zachování statusu území prostého nákazy členského státu nebo jeho oblasti či jednotky byla porušena, neprodleně: a) v případě potřeby v závislosti na riziku pozastaví nebo omezí přemísťování druhů uvedených na seznamu v souvislosti s nákazou uvedenou na seznamu, pro niž byl schválen nebo uznán status území prostého nákazy, do jiných členských států, oblastí nebo jednotek s vyšším nákazovým statusem pro danou nákazu uvedenou na seznamu; b) uplatní opatření k tlumení nákaz stanovená v hlavě II části III, je-li to potřebné k prevenci šíření nákazy uvedené na seznamu, pro niž byl schválen nebo uznán status území prostého nákazy.

2. Opatření uvedená v odstavci 1 se zruší, jestliže se dalším šetřením potvrdí, že: a) k domnělému porušení podmínek nedošlo; nebo b) domnělé porušení nemělo významný dopad a dotčený členský stát může poskytnout záruky, že podmínky pro zachování jeho statusu území prostého nákazy jsou opět splněny.

3. Jestliže se dalším šetřením dotčeného členského státu potvrdí, že se v něm objevilo ohnisko nákazy uvedené na seznamu, pro niž členský stát získal status území prostého nákazy, nebo v něm došlo k jinému významnému porušení podmínek pro zachování statusu území prostého nákazy uvedených v čl. 41 odst. 1, nebo že existuje vysoká pravděpodobnost, že tato situace nastala, členský stát o této skutečnosti neprodleně informuje Komisi.

4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů odejme bez zbytečného prodlení schválení statusu území prostého nákazy členského státu nebo oblasti, kterým bylo přiznáno v souladu s čl. 36 odst. 4, nebo uznání statusu území prostého nákazy u jednotky, které bylo přiznáno v souladu s čl. 37 odst. 4, po získání informací od dotčeného členského státu o tom, že podmínky pro zachování statusu území prostého nákazy již nejsou splněny.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

5. V řádně odůvodněných případech ze závažných mimořádně naléhavých důvodů, kdy se nákaza uvedená na seznamu uvedená v odstavci 3 tohoto článku rychle šíří a nese sebou riziko s velmi významným dopadem na zdraví zvířat nebo na veřejné zdraví, hospodářství nebo společnost, přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty postupem podle čl. 266 odst. 3.

6. Komise je v souladu s článkem 264 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které se týkají ustanovení doplňujících pravidla pro pozastavení, odejmutí a obnovení statusu území prostého nákazy stanovená v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.







ČÁST III

POVĚDOMÍ O NÁKAZÁCH, PŘIPRAVENOST A TLUMENÍ







HLAVA I

POVĚDOMÍ O NÁKAZÁCH A PŘIPRAVENOST







KAPITOLA 1

Pohotovostní plány a simulační cvičení

Článek 43

Pohotovostní plány

1. V zájmu zajištění vysoké úrovně povědomí o nákazách a připravenosti a schopnosti zahájit rychlou reakci členské státy po náležité konzultaci s odborníky a příslušnými zúčastněnými stranami vypracují a aktualizují pohotovostní plány a v případě potřeby podrobné pokyny, kterými se stanoví opatření, jež se přijmou v dotčeném členském státě v případě výskytu nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) nebo případně nově se objevující nákazy.

2. Tyto pohotovostní plány a případně podrobné pokyny musejí zahrnovat alespoň toto: a) stanovení struktury řízení v rámci příslušného orgánu a ve vztahu k jiným veřejným orgánům, aby byl zajištěn rychlý a účinný rozhodovací proces na úrovni členských států i na regionální a místní úrovni; b) rámec pro spolupráci mezi příslušným orgánem a ostatními zúčastněnými veřejnými orgány a příslušnými zúčastněnými stranami s cílem zajistit jednotné a koordinované přijímání opatření; c) přístup k: i) zařízením; ii) laboratořím; iii) vybavení; iv) personálu; v) finančním prostředkům na mimořádné události; vi) veškerým dalším vhodným materiálům a zdrojům nezbytným pro rychlou a účinnou eradikaci nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) nebo nově se objevujících nákaz; d) dostupnost těchto středisek a skupin s potřebnými odbornými znalostmi, jež pomáhají příslušnému orgánu: i) funkčního ústředního střediska pro tlumení nákaz; ii) regionálních a místních středisek pro tlumení nákaz, podle správní a zeměpisné situace dotyčného členského státu; iii) operativních skupin odborníků; e) provádění opatření k tlumení nákaz stanovených v hlavě II kapitole 1 pro nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) a nově se objevující nákazy; f) ustanovení o případné nouzové vakcinace; g) zásady pro zeměpisné vymezení uzavřených pásem zřízených příslušným orgánem v souladu s čl. 64 odst. 1; h) spolupráce se sousedními členskými státy a s případnými sousedními třetími zeměmi a územími.

Článek 44

Prováděcí pravomoci týkající se pohotovostních plánů

Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví nezbytná opatření týkající se provádění pohotovostních plánů stanovených v čl. 43 odst. 1 v členských státech.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

Článek 45

Simulační cvičení

1. Příslušný orgán zajistí, aby byla pravidelně nebo ve vhodných intervalech prováděna simulační cvičení týkající se pohotovostních plánů stanovených v čl. 43 odst. 1: a) s cílem zajistit vysokou úroveň povědomí o nákazách a připravenosti a schopnosti zahájit rychlou reakci v dotyčném členském státě; b) s cílem ověřit funkčnost těchto pohotovostních plánů.

2. Je-li to uskutečnitelné a vhodné, simulační cvičení se provádějí v úzké spolupráci s příslušnými orgány sousedních členských států a sousedních třetích zemí a území.

3. Členské státy na požádání Komisi a ostatním členským státům zpřístupní zprávu o hlavních výsledcích provedených simulačních cvičení.

4. Je-li to vhodné a nezbytné, Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví pravidla pro praktické provádění simulačních cvičení v členských státech týkající se: a) četnosti simulačních cvičení; b) simulačních cvičení, jež se vztahují na více než jednu nákazu uvedenou na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a).

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.







KAPITOLA 2

Používání veterinárních léčivých přípravků pro prevenci a tlumení nákaz

Článek 46

Používání veterinárních léčivých přípravků pro prevenci a tlumení nákaz

1. Členské státy mohou přijmout opatření týkající se používání veterinárních léčivých přípravků v případě nákaz uvedených na seznamu s cílem zajistit účinnější prevenci nebo tlumení těchto nákaz, jsou-li tato opatření vhodná nebo nezbytná.

Tato opatření mohou zahrnovat:

a) zákazy a omezení používání veterinárních léčivých přípravků;

b) povinné používání veterinárních léčivých přípravků.

2. Při rozhodování o tom, zda jako opatření k prevenci a tlumení konkrétní nákazy uvedené na seznamu použijí, či nepoužijí veterinární léčivé přípravky a jak je použijí, členské státy zohlední tato kritéria: a) profil nákazy; b) rozšíření nákazy uvedené na seznamu: i) v dotčeném členském státě; ii) v Unii; iii) případně v sousedních třetích zemích a územích; iv) ve třetích zemích a územích, z nichž se zvířata a produkty dovážejí do Unie; c) dostupnost, účinnost a rizika dotyčných veterinárních léčivých přípravků; d) dostupnost diagnostických testů pro zjištění infekcí u zvířat ošetřených dotyčnými veterinárními léčivými přípravky; e) dopad používání dotyčných veterinárních léčivých přípravků na hospodářství, společnost, dobré životní podmínky zvířat a na životní prostředí ve srovnání s jinými dostupnými strategiemi pro prevenci a tlumení nákaz.

3. Členské státy přijmou vhodná preventivní opatření týkající se používání veterinárních léčivých přípravků pro vědecké studie nebo pro účely jejich vývoje a testování v kontrolovaných podmínkách v zájmu ochrany zdraví zvířat a veřejného zdraví.

Článek 47

Přenesení pravomocí týkající se používání veterinárních léčivých přípravků

1. Komise je v souladu s článkem 264 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci ohledně toho, co může představovat vhodná a nezbytná opatření podle článku 46, pokud jde o: a) zákazy a omezení používání veterinárních léčivých přípravků; b) zvláštní podmínky pro používání veterinárních léčivých přípravků v případě konkrétních nákaz uvedených na seznamu; c) opatření ke zmírnění rizika s cílem zabránit šíření nákaz uvedených na seznamu prostřednictvím zvířat ošetřených veterinárními léčivými přípravky nebo produktů z těchto zvířat; d) dozor nad konkrétními nákazami uvedenými na seznamu po použití očkovacích látek a jiných veterinárních léčivých přípravků.

2. Při stanovování pravidel uvedených v odstavci 1 tohoto článku vezme Komise v úvahu kritéria stanovená v čl. 46 odst. 2.

3. Je-li to v závažných a naléhavých případech nově se objevujících rizik nutné, vztahuje se na pravidla přijatá podle odstavce 1 tohoto článku postup stanovený v článku 265.







KAPITOLA 3

Banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel

Článek 48

Zřízení bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie

1. Pro nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a), proti kterým není aktem v přenesené pravomoci přijatým podle článku 47 zakázána vakcinace, může Komise zřídit banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie, přičemž odpovídá za jejich řízení, a to pro účely skladování a obnovování zásob jednoho nebo více z těchto biologických produktů: a) antigenů; b) očkovacích látek; c) matečných kultur očkovacích látek; d) diagnostických činidel.

2. Komise zajistí, aby banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie uvedené v odstavci 1: a) skladovaly dostatečné zásoby vhodného typu antigenů, očkovacích látek, matečných kultur očkovacích látek a diagnostických činidel pro konkrétní nákazu uvedenou na seznamu, a to s ohledem na potřeby členských států odhadované v rámci pohotovostních plánů stanovených v čl. 43 odst. 1; b) získávaly pravidelné dodávky antigenů, očkovacích látek, matečných kultur očkovacích látek a diagnostických činidel a včas je obnovovaly; c) byly udržovány a přemísťovány v souladu s příslušnými požadavky biologické bezpečnosti, biologické ochrany a uzavřeného nakládání s biologickými původci stanovenými v čl. 16 odst. 1 a v souladu s akty v přenesené pravomoci přijatými podle čl. 16 odst. 2.

3. Komise je v souladu s článkem 264 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které se týkají: a) řízení, skladování a obnovování zásob bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie podle odstavců 1 a 2 tohoto článku; b) požadavků na biologickou bezpečnost, biologickou ochranu a uzavřené nakládání s biologickými původci nezbytných k provozu uvedených bank, a to při dodržování požadavků stanovených v čl. 16 odst. 1 a s ohledem na akty v přenesené pravomoci přijaté podle čl. 16 odst. 2.

Článek 49

Přístup k bankám antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie

1. Komise na žádost, v závislosti na dostupnosti zásob, zajistí dodání biologických produktů uvedených v čl. 48 odst. 1 z bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie, a to: a) v první řadě členským státům; a b) třetím zemím nebo územím, pod podmínkou, že tyto dodávky jsou primárně určeny k zabránění rozšíření nákazy do Unie.

2. Komise v případě omezené dostupnosti zásob určí priority pro přístup k zásobám, jež mají být dodány podle odstavce 1, na základě: a) okolností nákazy, za kterých je žádost podána; b) existence vnitrostátní banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel v žádajícím členském státě nebo třetí zemi nebo území; c) existence opatření Unie pro povinnou vakcinaci stanovených v aktech v přenesené pravomoci přijatých v souladu s článkem 47.

Článek 50

Prováděcí pravomoci týkající se bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie

1. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví pravidla týkající se bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie, přičemž u biologických produktů uvedených v čl. 48 odst. 1 určí: a) které z těchto biologických produktů mají být obsaženy v bankách antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie a pro které nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a); b) typy těchto biologických produktů, které mají být obsaženy v bankách antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie, a v jakých množstvích pro každou konkrétní nákazu uvedenou na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a), pro niž existuje daná banka; c) požadavky týkající se dodávek, skladování a obnovování těchto biologických produktů; d) dodání těchto biologických produktů z bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie do členských států a třetích zemí a území; e) procesní a technické požadavky týkající se začlenění těchto biologických produktů do bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie a žádostí o přístup k nim.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.

2. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech souvisejících s nákazou uvedenou na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a), jež představuje riziko s velmi významným dopadem, přijme Komise okamžitě použitelné prováděcí akty postupem podle čl. 266 odst. 3.

Článek 51

Důvěrnost informací týkajících se bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie

S informacemi o množstvích a podtypech biologických produktů uvedených v čl. 48 odst. 1, jež jsou skladovány v bankách antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie, Komise nakládá jako s důvěrnými a nesmějí být zveřejňovány.

Článek 52

Vnitrostátní banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel

1. Členské státy, které zřídily vnitrostátní banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel pro nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a), pro něž existují banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie, zajistí, aby jejich vnitrostátní banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel splňovaly požadavky na biologickou bezpečnost, biologickou ochranu a uzavřené nakládání s biologickými původci stanovené v čl. 16 odst. 1 písm. a) a v aktech v přenesené pravomoci přijatých v souladu s čl. 16 odst. 2 a čl. 48 odst. 3 písm. b).

2. Členské státy poskytují Komisi aktuální informace o: a) existenci nebo zřízení vnitrostátních bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel uvedených v odstavci 1; b) typech antigenů, očkovacích látek, matečných kultur očkovacích látek a diagnostických činidel a jejich množstvích v těchto bankách; c) veškerých změnách fungování těchto bank.

S těmito informace Komise nakládá jako s důvěrnými informacemi a nezveřejňují se.

3. Komise může prostřednictvím prováděcích aktů stanovit pravidla upřesňující obsah, četnost a formát pro předkládání informací uvedených v odstavci 2.

Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 266 odst. 2.







HLAVA II

OPATŘENÍ K TLUMENÍ NÁKAZ







KAPITOLA 1

Opatření k tlumení nákaz v případě nákaz uvedených na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a)







Oddíl 1

Opatření k tlumení nákaz v případě podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu u chovaných zvířat

Článek 53

Povinnosti provozovatelů a dalších dotčených fyzických a právnických osob

1. V případě podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) u chovaných zvířat členské státy kromě splnění ohlašovací povinnosti podle čl. 18 odst. 1 a před přijetím jakýchkoli opatření k tlumení nákaz příslušným orgánem v souladu s čl. 54 odst. 1 a čl. 55 odst. 1 učiní opatření, která zajistí, aby provozovatelé a další dotčené fyzické a právnické osoby přijaly vhodná opatření k tlumení nákaz stanovená v čl. 55 odst. 1 písm. c), d) a e) s cílem zabránit šíření dané nákazy uvedené na seznamu z postižených zvířat, zařízení a míst spadajících pod jejich odpovědnost na jiná, nepostižená zvířata nebo na člověka.

2. Komise je v souladu s článkem 264 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, které se týkají podrobných pravidel doplňujících opatření k tlumení nákaz podle odstavce 1 tohoto článku.

Článek 54

Šetření prováděné příslušným orgánem v případě podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu

1. V případě podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) u chovaných zvířat provede příslušný orgán neprodleně šetření, kterým potvrdí nebo vyloučí přítomnost dané nákazy uvedené na seznamu.

2. Pro účely šetření podle odstavce 1 příslušný orgán v případě potřeby zajistí, aby: a) úřední veterinární lékaři provedli klinické vyšetření reprezentativního vzorku chovaných zvířat druhů uvedených na seznamu v souvislosti s danou nákazu uvedenou na seznamu; b) úřední veterinární lékaři odebrali vhodné vzorky od příslušných chovaných zvířat druhů uvedených na seznamu a další vzorky pro vyšetření v laboratořích určených k tomuto účelu příslušným orgánem; c) se v takových určených laboratořích provedla laboratorní vyšetření s cílem potvrdit nebo vyloučit přítomnost dané nákazy uvedené na seznamu.

3. Komise přijme v souladu s článkem 264 akty v přenesené pravomoci, které se týkají podrobných pravidel doplňujících pravidla pro šetření prováděná příslušnými orgány podle odstavce 1 tohoto článku.

Článek 55

Předběžná opatření k tlumení nákaz ze strany příslušných orgánů

1. Pokud má příslušný orgán podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) u chovaných zvířat, provede, než budou k dispozici výsledky šetření podle čl. 54 odst. 1 a uskutečněna opatření k tlumení nákaz uvedená v čl. 61 odst. 1, tato předběžná opatření k tlumení nákaz, s výhradou vnitrostátních požadavků na získání přístupu do soukromých obydlí: a) umístí dotčené zařízení, potravinářský a krmivářský podnik nebo zařízení nakládající s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jakékoli jiné místo, kde vyvstane podezření na výskyt nákazy, včetně míst, odkud domnělá nákaza může pocházet, pod úřední dozor; b) vypracuje soupis: i) zvířat chovaných v dotčeném zařízení, potravinářském a krmivářském podniku nebo zařízení nakládajícím s vedlejšími produkty živočišného původu nebo v jakémkoli jiném místě; ii) produktů v uvedeném zařízení, potravinářském a krmivářském podniku nebo zařízení nakládajícím s vedlejšími produkty živočišného původu nebo v jakémkoli jiném místě, je-li to z hlediska šíření dané nákazy uvedené na seznamu relevantní; c) zajistí, aby byla použita vhodná opatření biologické bezpečnosti s cílem zabránit šíření patogenního původce nákazy uvedené na seznamu na jiná zvířata nebo na člověka; d) pokud je třeba zabránit dalšímu šíření patogenního původce, zajistí, aby chovaná zvířata druhů uvedených na seznamu v souvislosti s příslušnou nákazou uvedenou na seznamu byla držena v izolaci a aby se zabránilo jejich styku s volně žijícími zvířaty; e) omezí přemísťování chovaných zvířat, produktů a případně osob, vozidel a veškerého materiálu či jiných prostředků, kterými by se patogenní původce mohl rozšířit do nebo ze zařízení, potravinářských a krmivářských podniků, zařízení zacházejících s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jakéhokoli jiného místa, kde existuje podezření na výskyt dané nákazy uvedené na seznamu, a to v rozsahu nezbytném k tomu, aby se zabránilo jejím šíření; f) přijme další nezbytná opatření k tlumení nákaz, přičemž zohlední opatření k tlumení nákaz stanovená v oddíle 4 této kapitoly, jež se týkají: i) uplatňování šetření prováděného příslušným orgánem stanoveného v čl. 54 odst. 1 a opatření k tlumení nákaz stanovených v písmenech a) až d) tohoto odstavce na jiná zařízení, potravinářské a krmivářské podniky nebo zařízení nakládající s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jakákoli jiná místa; ii) zřízení dočasných uzavřených pásem, která jsou vhodná s ohledem na profil nákazy; g) zahájí epizootologické šetření stanovené v čl. 57 odst. 1.

2. Komise přijme v souladu s článkem 264 akty v přenesené pravomoci, které se týkají podrobných pravidel doplňujících pravidla stanovená v odstavci 1 tohoto článku, pokud jde o zvláštní a podrobná opatření k tlumení nákaz, jež mají být přijata v závislosti na nákaze uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a), na základě souvisejících rizik pro: a) dotčený druh nebo dotčenou kategorii zvířat; b) dotčený typ produkce.

Článek 56

Přezkum a rozšíření předběžných opatření k tlumení nákaz

Opatření k tlumení nákaz stanovená v čl. 55 odst. 1:

a) v případě potřeby přezkoumává příslušný orgán v návaznosti na zjištění: i) šetření stanoveného v čl. 54 odst. 1; ii) epizootologického šetření stanoveného v čl. 57 odst. 1;

b) se v případě potřeby dále rozšíří na další místa podle čl. 55 odst. 1 písm. a).







Oddíl 2

Epizootologické šetření

Článek 57

Epizootologické šetření

1. V případě potvrzení výskytu nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) u zvířat provede příslušný orgán epizootologické šetření.

2. Cílem epizootologického šetření stanoveného v odstavci 1 je: a) určit pravděpodobný původ dotyčné nákazy uvedené na seznamu a způsob jejího šíření; b) vypočítat pravděpodobnou délku období výskytu dané nákazy uvedené na seznamu; c) určit zařízení a jejich epizootologické jednotky, potravinářské a krmivářské podniky nebo zařízení nakládající s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jiná místa, kde zvířata druhů uvedených na seznamu v souvislosti s nákazou uvedenou na seznamu, na jejíž výskyt existuje podezření, mohla být infikována, zamořena nebo kontaminována; d) získat informace o přemísťování chovaných zvířat, osob, produktů, vozidel, veškerých materiálů nebo dalších prostředků, jimiž se patogenní původce mohl šířit během příslušného období předcházejícího nahlášení podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu nebo jejímu potvrzení; e) získat informace o pravděpodobném šíření nákazy uvedené na seznamu v okolním prostředí, včetně přítomnosti a rozšíření vektorů nákazy.







Oddíl 3

Potvrzení nákazy u chovaných zvířat

Článek 58

Úřední potvrzení nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) příslušným orgánem

1. Příslušný orgán založí úřední potvrzení nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) na těchto informacích: a) výsledky klinických a laboratorních vyšetření stanovených v čl. 54 odst. 2; b) předběžné nebo konečné výsledky epizootologického šetření stanoveného v čl. 57 odst. 1; c) další dostupné epizootologické údaje.

2. Komise přijme v souladu s článkem 264 akty v přenesené pravomoci, pokud jde o požadavky, které mají být splněny pro úřední potvrzení podle odstavce 1 tohoto článku.

Článek 59

Zrušení předběžných opatření k tlumení nákaz v případě vyloučení výskytu nákazy uvedené na seznamu

Příslušný orgán nadále uplatňuje předběžná opatření k tlumení nákaz stanovená v čl. 55 odst. 1 a článku 56, dokud není přítomnost dotyčné nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) vyloučena na základě informací podle čl. 58 odst. 1 nebo pravidel přijatých podle čl. 58 odst. 2.







Oddíl 4

Opatření k tlumení nákaz v případě potvrzení nákazy u chovaných zvířat

Článek 60

Okamžitá opatření k tlumení nákaz přijímaná příslušným orgánem

V případě úředního potvrzení ohniska nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) u chovaných zvířat v souladu s čl. 58 odst. 1 příslušný orgán neprodleně:

a) prohlásí postižené zařízení, potravinářský nebo krmivářský podnik, zařízení nakládající s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jiné místo za úředně zasažené danou nákazou uvedenou na seznamu;

b) vytvoří uzavřené pásmo příslušné pro danou nákazu uvedenou na seznamu;

c) provede pohotovostní plán stanovený v čl. 43 odst. 1 s cílem zajistit plnou koordinaci opatření k tlumení nákaz.

Článek 61

Postižená zařízení a jiná místa

1. V případě výskytu ohniska nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) u chovaných zvířat přijme příslušný orgán neprodleně jedno nebo více z těchto opatření k tlumení nákaz, s výhradou vnitrostátních požadavků na získání přístupu do soukromých obydlí, do zařízení, potravinářského nebo krmivářského podniku, zařízení nakládajícího s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jiného místa podle čl. 60 písm. a), s cílem zabránit dalšímu šíření této nákazy uvedené na seznamu: a) omezení týkající se přemísťování osob, zvířat, produktů, vozidel nebo veškerých jiných materiálů či látek, které mohou být kontaminovány a přispět k šíření nákazy uvedené na seznamu; b) usmrcení a likvidace nebo porážka zvířat, která mohou být kontaminována nebo mohou přispět k šíření nákazy uvedené na seznamu; c) likvidace, zpracování, přeměna nebo ošetření produktů, krmiv nebo jakýchkoli jiných látek nebo ošetření zařízení, dopravních prostředků, rostlin nebo rostlinných produktů či vody, které mohou být kontaminovány, jak je zapotřebí k tomu, aby se zajistila likvidace jakéhokoli patogenního původce nebo vektoru patogenního původce; d) vakcinace nebo ošetření chovaných zvířat jinými veterinárními léčivými přípravky v souladu s čl. 46 odst. 1 a článkem 69 a veškerými akty v přenesené pravomoci přijatými podle článku 47; e) izolace, karanténa, ošetření zvířat a produktů, které by mohly být kontaminovány a přispět k šíření nákazy uvedené na seznamu; f) čištění, dezinfekce, dezinsekce a deratizace nebo jiná nezbytná opatření biologické bezpečnosti, která se použijí pro postižené zařízení, potravinářský nebo krmivářský podnik, zařízení nakládající s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jiná místa, aby se minimalizovalo riziko šíření nákazy uvedené na seznamu; g) odebrání dostatečného počtu vhodných vzorků potřebných k dokončení epizootologického šetření podle čl. 57 odst. 1; h) laboratorní vyšetření vzorků; i) jakákoli jiná vhodná opatření.

2. Při rozhodování o tom, která z opatření k tlumení nákaz stanovených v odstavci 1 je vhodné přijmout, příslušný orgán přihlíží k: a) profil nákazy; b) typu produkce a epizootologickým jednotkám v rámci postiženého zařízení, potravinářského nebo krmivářského podniku, zařízení nakládajícího s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jakéhokoli jiného místa.

3. Příslušný orgán povolí obnovení populace dotčeného zařízení nebo jakéhokoli jiného místa, pouze pokud: a) byla úspěšně ukončena veškerá příslušná opatření k tlumení nákaz a laboratorní vyšetření stanovená v odstavci 1; b) uplynula dostatečná doba na to, aby se zabránilo opětovné kontaminaci postiženého zařízení, potravinářského nebo krmivářského podniku, zařízení nakládajícího s vedlejšími produkty živočišného původu nebo jiného místa nákazou uvedenou na seznamu, která způsobila ohnisko uvedené v odstavci 1.

Článek 62

Epizootologicky související zařízení a místa

1. Příslušný orgán rozšíří opatření k tlumení nákaz stanovená v čl. 61 odst. 1 na jiná zařízení, jejich epizootologické jednotky, potravinářské nebo krmivářské podniky nebo zařízení nakládající s vedlejšími produkty živočišného původu nebo na jakákoli jiná místa či dopravní prostředky, jestliže je na základě epizootologického šetření podle čl. 57 odst. 1 nebo výsledků klinických nebo laboratorních vyšetření nebo jiných epizootologických údajů důvod k podezření, že se do nich, z nich nebo jejich prostřednictvím šíří nákaza uvedená na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a), v souvislostí s níž byla tato opatření přijata.

2. Ukáže-li epizootologické šetření podle čl. 57 odst. 1, že pravděpodobný původ nákazy uvedené na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a) je v jiném členském státě nebo že je pravděpodobné, že se tato nákaza uvedená na seznamu rozšířila do jiného členského státu, příslušný orgán o této skutečnosti neprodleně informuje daný členský stát a Komisi.

3. Vyskytnou-li se okolnosti uvedené v odstavci 2, spolupracují příslušné orgány různých členských států v dalším epizootologickém šetření a v uplatňování opatření k tlumení nákaz.

Článek 63

Přenesení pravomoci týkající se opatření k tlumení nákaz v postižených a epizootologicky souvisejících zařízeních a jiných místech

Komise přijme v souladu s článkem 264 akty v přenesené pravomoci týkající se podrobných pravidel pro opatření k tlumení nákaz, která má přijmout příslušný orgán v souladu s články 61 a 62 v postižených a epizootologicky souvisejících zařízeních, potravinářských nebo krmivářských podnicích nebo zařízeních nakládajících s vedlejšími produkty živočišného původu a jiných místech v souvislosti s jakoukoli nákazou uvedenou na seznamu podle čl. 9 odst. 1 písm. a), včetně pravidel ohledně toho, jaká opatření k tlumení nákazy uvedená v čl. 61 odst. 1 se mají použít ve vztahu k jednotlivým nákazám uvedeným na seznamu.

Uvedená podrobná pravidla se týkají:

a) podmínek a požadavků na opatření k tlumení nákaz stanovených v čl. 61 odst. 1 písm. a) až e);

b) postupů pro čištění, dezinfekci, dezinsekci a deratizaci nebo dalších nezbytných opatření biologické bezpečnosti stanovených v čl. 61 odst. 1 písm. f) a v případě potřeby stanovení použití biocidních přípravků k těmto účelům;

c) podmínek a požadavků na odběr vzorků a laboratorní vyšetření stanovených v čl. 61 odst. 1 písm. g) až h);

d) podrobných podmínek a požadavků týkajících se obnovení populace stanovených v čl. 61 odst. 3;

e) provedení nezbytných opatření k tlumení nákaz stanovených v článku 62 v epizootologicky souvisejících zařízeních, jiných místech a dopravních prostředcích.

Článek 64

Vytváření uzavřených pásem příslušným orgánem

1. Příslušný orgán vytvoří uzavřené pásmo podle čl. 60 písm. b) kolem postiženého zařízení, potravinářského nebo krmivářského podniku, zařízení nakládajícího s vedlejšími produkty živočišného původu ne