Kategorie pasiv „emitované oběživo“ je definována jako „bankovky a mince v oběhu, které se běžně používají k provádění plateb“. Tato kategorie zahrnuje bankovky vydané ECB a národními centrálními bankami. Mince v oběhu nejsou závazky měnových finančních institucí v zúčastněných členských státech, nýbrž závazky ústředních vládních institucí. Mince jsou však součástí měnových agregátů a podle dohody se vykazují v kategorii „emitované oběživo“. Protipoložka k tomuto pasivu se zahrnuje do kategorie „ostatní aktiva“.

— Peněžní prostředky (vklady) přijaté na základě správy majetku (viz „úvěry poskytnuté na základě správy majetku“ v kategorii 2).

Výpovědní lhůty pro přeměnu takových akcií na peníze slouží ke klasifikaci těchto akcií při členění podle výpovědní lhůty v rámci kategorie nástrojů „vklady“. Tyto výpovědní lhůty se použijí též při stanovení sazby minimálních rezerv podle článku 4 nařízení (ES) č. 1745/2003 (ECB/2003/9). Jakékoli vyčleněné akcie související s úvěry měnové finanční instituce by se měly klasifikovat jako vklady se stejnou původní splatností jako příslušný úvěr, tj. jako „vklady s dohodnutou splatností“ nebo „vklady s výpovědní lhůtou“, v závislosti na ustanoveních o splatnosti obsažených v příslušné smlouvě o úvěru.

Přijaté zálohy (marže) vzniklé na základě derivátových smluv by měly být klasifikovány jako „vklady“, jestliže představují hotovostní zajištění složené u měnových finančních institucí a zůstávají ve vlastnictví vkladatele a po skončení platnosti smlouvy se mu vyplatí zpět. Na základě současné praxe na trhu se dále doporučuje, aby byly marže, které zpravodajské jednotky obdrží, klasifikovány jako „vklady“ pouze v rozsahu, v jakém může měnová finanční instituce tyto prostředky volně použít k dalšímu poskytování úvěrů. Musí-li být část marže, kterou měnová finanční instituce obdrží, dále poskytnuta jinému účastníkovi derivátového trhu (např. clearingové instituci), měla by být jako „vklady“ v zásadě klasifikována pouze ta část, která zůstává k dispozici měnové finanční instituci. Složitost současné praxe na trhu může komplikovat určení těch marží, které jsou opravdu splatné, neboť různé typy marží se ukládají bez rozlišení na stejný účet, nebo těch marží, které poskytují měnové finanční instituci zdroje na poskytování dalších úvěrů. V těchto případech je přijatelné klasifikovat tyto marže jako „ostatní pasiva“ nebo jako „vklady“; podle vnitrostátní praxe se „účelově vázané zůstatky týkající se např. leasingových smluv“ klasifikují jako vklady pod položkou „vklady s dohodnutou splatností“ nebo „vklady s výpovědní lhůtou“ podle splatnosti / podmínek příslušné smlouvy. Prostředky (vklady) přijaté na základě správy majetku se ve statistické rozvaze měnové finanční instituce nevykazují (viz „úvěry poskytnuté na základě správy majetku“ v rámci kategorie 2);

c) Přijaté zálohy (marže)

Neobchodovatelné dluhové nástroje emitované zpravodajskými jednotkami je třeba obecně klasifikovat jako „vklady“. Příslušné nástroje mohou být „neobchodovatelné“ v tom smyslu, že existují určitá omezení při převodu právního vlastnictví nástroje, tzn. že nemohou být obchodovány na trhu, nebo ačkoliv jsou technicky obchodovatelné, nemohou být obchodovány z důvodu absence organizovaného trhu. Neobchodovatelné nástroje emitované zpravodajskými jednotkami, které se později stanou obchodovatelnými a které mohou být obchodovány na sekundárních trzích, by měly být překlasifikovány na „dluhové cenné papíry“;

„Vklady“ zahrnují rovněž „úvěry“ jako závazky měnových finančních institucí. Z hlediska pojmů představují úvěry částky přijaté měnovými finančními institucemi, které nejsou strukturovány ve formě „vkladů“. ESA 95 rozlišuje „úvěry“ a „vklady“ podle strany přebírající iniciativu (je-li to dlužník, jde o úvěr, v případě iniciativy věřitele se jedná o vklad). Ve výkazech se „úvěry“ nevedou jako zvláštní kategorie na straně pasiv rozvahy. Místo toho se zůstatky považované za „úvěry“ zařazují bez dalšího rozlišení pod položku „vklady“, pokud je netvoří obchodovatelné nástroje. To je v souladu se shora uvedenou definicí „vkladů“. Úvěry poskytnuté měnovým finančním institucím klasifikované jako „vklady“ se člení podle požadavků statistického výkaznictví (tj. podle sektorů, nástrojů, měn a splatnosti); do této kategorie patří syndikované úvěry přijaté měnovými finančními institucemi;

— úvěry splatné do ukončení obchodního dne následujícího po dni, kdy byl úvěr poskytnut.

— zůstatky (úročené nebo neúročené), které jsou okamžitě směnitelné na peníze na požádání nebo do ukončení obchodního dne následujícího po dni, kdy byla žádost podána, bez výrazné sankce nebo omezení, ale které nejsou převoditelné,

Převoditelné vklady jsou ty vklady v kategorii „jednodenní vklady“, jež jsou na žádost o provedení platby přímo převoditelné na jiné hospodářské subjekty pomocí běžně užívaných prostředků, jako jsou úhrady a inkasa, případně též pomocí kreditních či debetních karet, transakcí s elektronickými penězi, šeků nebo obdobných prostředků, a to bez výrazného zpoždění, omezení nebo sankce. Do převoditelných vkladů se nezahrnují vklady, které slouží pouze pro výběr hotovosti nebo vklady, z nichž lze prostředky vybrat nebo převést prostřednictvím jiného účtu téhož majitele.

Nepřevoditelné vklady, které nelze směnit na peníze před dohodnutým pevným termínem nebo které lze převést na peníze před tímto dohodnutým termínem jen tehdy, je-li držitel postižen určitou sankcí. Tato kategorie zahrnuje rovněž administrativně regulované úsporné vklady, u kterých kritérium splatnosti není relevantní (zařazené do pásma splatnosti „nad dva roky“). Finanční produkty s prolongační klauzulí musí být klasifikovány podle nejbližší doby splatnosti. Ačkoliv je možné vklady s dohodnutou splatností vyplatit po předchozím oznámení dříve nebo při zaplacení určitých sankcí na požádání, nejsou tyto znaky pro účely klasifikace považovány za relevantní

9.2a/9.2b/9.2c Vklady s dohodnutou splatností do jednoho roku včetně / nad jeden rok a do dvou let včetně / nad dva roky