02015R2447 — CS — 21.04.2018 — 002.001

Tento dokument slouží výhradně k informačním účelům a nemá žádný právní účinek. Orgány a instituce Evropské unie nenesou za jeho obsah žádnou odpovědnost. Závazná znění příslušných právních předpisů, včetně jejich právních východisek a odůvodnění, jsou zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie a jsou k dispozici v databázi EUR-Lex. Tato úřední znění jsou přímo dostupná přes odkazy uvedené v tomto dokumentu

Ve znění:





Opraveno:









▼B

PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/2447

ze dne 24. listopadu 2015,

kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, kterým se stanoví celní kodex Unie







HLAVA I

OBECNÁ USTANOVENÍ







KAPITOLA 1

Rozsah působnosti celních předpisů, úloha celních orgánů a definice

Článek 1

Definice

1) Pro účely tohoto nařízení se použije článek 1 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 ( 1 ).

2) Pro účely tohoto nařízení se rozumí:

1) „příručním zavazadlem“ v případě cestování letadlem zavazadlo, které si fyzická osoba bere s sebou do kabiny a z kabiny letadla;

2) „celním úřadem předložení“ celní úřad příslušný pro místo, kde je zboží předkládáno;

3) „zapsaným zavazadlem“ v případě cestování letadlem zavazadlo, které bylo odbaveno na letišti odletu a k němuž fyzická osoba během letu ani během případných mezipřistání nemá přístup;

4) „stejným zbožím“ v souvislosti s určováním celní hodnoty zboží vyrobené v téže zemi, které je stejné ve všech ohledech, včetně fyzických znaků, kvality a pověsti. Drobné vzhledové rozdíly nevylučují, aby zboží, které jinak odpovídá tomuto vymezení, bylo považováno za stejné;

5) „mezinárodním letištěm Unie“ jakékoliv letiště Unie, které bylo na základě příslušného povolení celního orgánu schváleno pro letový provoz s územími mimo celní území Unie;

6) „letem uvnitř Unie“ pohyb letadla mezi dvěma letišti Unie bez mezipřistání, který nezačíná ani nekončí na letišti, jež není letištěm Unie;

7) „hlavními zušlechtěnými výrobky“ zušlechtěné výrobky, pro které bylo uděleno povolení aktivního zušlechťovacího styku;

8) „činnostmi spojenými s uváděním zboží na trh“ v souvislosti s určováním celní hodnoty veškeré činnosti spojené s reklamou na určité zboží, jeho uváděním na trh a podporou jeho prodeje, jakož i veškeré činnosti spojené se zárukami na toto zboží;

9) „vedlejšími zušlechtěnými výrobky“ zušlechtěné výrobky, které jsou nutnými vedlejšími produkty dané zušlechťovací operace, jiné než hlavní zušlechtěné výrobky;

10) „obchodním nebo turistickým letadlem“ soukromé letadlo určené k cestám, jejichž trasa závisí na přání uživatele;

11) „veřejným celním skladem typu III“ celní sklad, který provozují celní orgány;

12) „zabudovaným přepravním zařízením“ technické prostředky používané pro kontinuální přenos nebo přepravu zboží jako elektřina, plyn a ropa;

13) „celním úřadem tranzitu“ jeden z těchto úřadů:

a) celní úřad příslušný v místě výstupu z celního území Unie, pokud zboží během tranzitní operace toto území opouští přes hranici s územím mimo celní území Unie jiným než země společného tranzitního režimu;

b) celní úřad příslušný v místě vstupu na celní území Unie, pokud bylo zboží během tranzitní operace dopravováno přes území mimo celní území Unie;

14) „podobným zbožím“ v souvislosti s určováním celní hodnoty zboží vyrobené v téže zemi, které přestože není stejné ve všech ohledech, má obdobné vlastnosti a obdobné materiálové složení, díky nimž může plnit stejné funkce a být obchodně zaměnitelné; při určování, zda se jedná o podobné zboží, se přihlíží mimo jiné ke kvalitě, pověsti a existenci ochranné známky.







KAPITOLA 2

Práva a povinnosti osob v souvislosti s celními předpisy







Oddíl 1

Poskytování informací







Pododdíl 1

Formáty a kódy pro poskytování údajů na základě obecných požadavků, výměna a uchovávání údajů

▼M1

Článek 2

Formáty a kódy pro obecné požadavky týkající se údajů

(čl. 6 odst. 2 kodexu)

1. Formáty a kódy pro obecné požadavky týkající se údajů zmíněné v čl. 6 odst. 2 kodexu a v článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 pro účely výměny a uchovávání informací potřebných pro žádosti a rozhodnutí jsou uvedeny v příloze A tohoto nařízení.

2. Formáty a kódy pro obecné požadavky týkající se údajů zmíněné v čl. 6 odst. 2 kodexu a v článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 pro účely výměny a uchovávání informací potřebných pro prohlášení, oznámení a prokazování celního statusu zboží jsou uvedeny v příloze B tohoto nařízení.

3. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku se až do data uvedení do provozu první fáze modernizace systému závazných informací o sazebním zařazení zboží (ZISZ) a systému Surveillance 2 uvedených v příloze prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/578 ( 2 ) formáty a kódy stanovené v příloze A tohoto nařízení v souvislosti se žádostmi a rozhodnutími ZISZ nepoužijí a použijí se formáty a kódy uvedené v přílohách 2 až 5 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2016/341 ( 3 ).

Odchylně od odstavce 1 tohoto článku se až do data modernizace systému oprávněných hospodářských subjektů (AEO) uvedeného v příloze prováděcího rozhodnutí (EU) 2016/578 formáty a kódy stanovené v příloze A tohoto nařízení v souvislosti se žádostmi o AEO a povoleními AEO nepoužijí a použijí se formáty a kódy uvedené v přílohách 6 a 7 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/341.

4. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku, pokud jde o systémy IT uvedené v příloze 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/341, se až do příslušných dat uvedení do provozu nebo modernizace příslušných systémů IT uvedených v příloze prováděcího rozhodnutí (EU) 2016/578 formáty a kódy pro obecné požadavky týkající se údajů uvedené v příloze B tohoto nařízení nepoužijí.

Pokud jde o systémy IT uvedené v příloze 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/341, až do dat uvedení do provozu nebo modernizace příslušných systémů IT uvedených v příloze prováděcího rozhodnutí (EU) 2016/578 se na výměnu a uchovávání informací potřebných pro prohlášení, oznámení a prokazování celního statusu zboží vztahují formáty a kódy uvedené v příloze 9 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/341.

5. Až do data uvedení do provozu systému rozhodování celních orgánů dle celního kodexu Unie uvedeného v příloze prováděcího rozhodnutí (EU) 2016/578 mohou celní orgány rozhodnout, že se použijí jiné formáty a kódy než formáty a kódy stanovené v příloze A tohoto nařízení pro tyto žádosti a povolení:

a) žádosti a povolení týkající se zjednodušeného stanovení částek, které jsou součástí celní hodnoty zboží;

b) žádosti a povolení týkající se souborných jistot;

c) žádosti a povolení pro odklad platby;

d) žádosti a povolení k provozování dočasného skladu, jak je uvedeno v článku 148 kodexu;

e) žádosti a povolení pro pravidelné linky;

f) žádosti a povolení pro schváleného vydavatele;

g) žádosti a povolení pro status osoby oprávněné k vážení banánů;

h) žádosti a povolení pro samoschvalování;

i) žádosti a povolení pro status schváleného příjemce pro operace TIR;

j) žádosti a povolení pro status schváleného odesílatele v tranzitním režimu Unie;

k) žádosti a povolení pro status schváleného příjemce v tranzitním režimu Unie;

l) žádosti a povolení pro použití zvláštního typu celních závěr;

m) žádosti a povolení pro použití tranzitního prohlášení se sníženými požadavky na údaje;

n) žádosti a povolení pro použití elektronického přepravního dokladu jakožto celního prohlášení.

6. Až do data uvedení do provozu systému rozhodování celních orgánů dle celního kodexu Unie mohou celní orgány povolit, že se místo požadavků na údaje stanovených v příloze A tohoto nařízení použijí formáty a kódy požadavků týkajících se údajů pro žádosti a povolení uvedených v příloze 12 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/341 pro tyto žádosti a povolení:

a) žádosti a povolení pro používání zjednodušeného celního prohlášení;

b) žádosti a povolení pro centralizované celní řízení;

c) žádosti a povolení pro zápis do záznamů deklaranta;

d) žádosti a povolení pro použití aktivního zušlechťovacího styku;

e) žádosti a povolení pro použití pasivního zušlechťovacího styku;

f) žádosti a povolení pro použití konečného použití;

g) žádosti a povolení pro použití dočasného použití;

h) žádosti a povolení pro provozování zařízení k uskladnění zboží v celním skladu.

7. Bez ohledu na odstavec 6 až do dat uvedení do provozu automatizovaného systému vývozu (AES) dle celního kodexu Unie nebo modernizace vnitrostátních systémů pro dovoz uvedených v příloze prováděcího rozhodnutí (EU) 2016/578, jestliže se žádost o povolení zakládá na celním prohlášení podle čl. 163 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446, se v souvislosti s dalšími datovými prvky potřebnými pro tuto žádost použijí formáty a kódy uvedené v příloze 12 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/341.

▼B

Článek 3

Bezpečnost elektronických systémů

(čl. 16 odst. 1 kodexu)

1. V rámci vývoje, údržby a používání elektronických systémů zmíněných v čl. 16 odst. 1 kodexu členské státy zavedou a dodržují odpovídající bezpečnostní opatření pro efektivní, spolehlivý a bezpečný provoz těchto systémů. Rovněž zajistí, aby byla zavedena opatření pro kontrolu zdroje údajů a pro ochranu údajů proti nebezpečí neoprávněného přístupu, ztrátě, změnám nebo zničení.

2. Každé zadání údajů, jejich změna nebo vymazání se zaznamená, přičemž se uvede účel příslušného úkonu, přesný čas jeho provedení a totožnost osoby, která jej učinila.

3. Členské státy informují sebe navzájem, Komisi a případně dotčený hospodářský subjekt o veškerých případech narušení bezpečnosti elektronických systémů nebo podezření na takové narušení.

Článek 4

Uchovávání údajů

(čl. 16 odst. 1 kodexu)

Veškeré údaje validované příslušným elektronickým systémem se uchovávají po dobu alespoň tří let od konce roku, ve kterém byly validovány, není-li určeno jinak.

Článek 5

Dostupnost elektronických systémů

(čl. 16 odst. 1 kodexu)

1. Komise a členské státy uzavřou provozní dohody, ve kterých stanoví praktické požadavky na dostupnost a výkonnost elektronických systémů a na kontinuitu provozu.

2. Provozní dohody zmíněné v odstavci 1 zejména stanoví vhodné lhůty pro odezvu v případě výměny a zpracování informací v příslušných elektronických systémech.

3. Elektronické systémy musí být neustále dostupné. Tato povinnost však neplatí:

a) ve zvláštních případech spojených s používáním elektronických systémů stanovených v dohodách zmíněných v odstavci 1 nebo na vnitrostátní úrovni při neexistenci takových dohod;

b) v případě vyšší moci.







Pododdíl 2

Registrace osob

Článek 6

Příslušný celní orgán

(článek 9 kodexu)

Celní orgány odpovědné za registraci určí členské státy. Členské státy sdělí názvy a adresy těchto orgánů Komisi. Komise tyto údaje zveřejní na internetu.

Článek 7

Elektronický systém týkající se čísla EORI

(článek 16 kodexu)

1. K výměně a uchovávání informací týkajících se EORI se používá elektronický systém zřízený pro tyto účely podle čl. 16 odst. 1 kodexu („systém EORI“).

Pokaždé, když se přidělí nová čísla EORI nebo dojde ke změně uchovávaných údajů týkajících se již vydaných registrací, zpřístupní příslušný celní orgán údaje prostřednictvím tohoto systému.

2. Každé osobě se přidělí pouze jedno číslo EORI.

3. Formát a kódy údajů uchovávaných v systému EORI jsou stanoveny v příloze 12-01.

4. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku se až do data modernizace centrálního systému EORI formáty a kódy stanovené v příloze 12-01 nepoužívají.

Až do data modernizace centrálního systému EORI jsou kódy pro obecné požadavky týkající se údajů pro registraci hospodářských subjektů a jiných osob stanoveny v příloze 9 ►M1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/341 ◄ .

5. Pokud členské státy shromažďují údaje uvedené v bodě 4 přílohy 12-01, zajistí, aby byly použity formáty a kódy stanovené v příloze 12-01.







Oddíl 2

Rozhodnutí související s používáním celních předpisů







Pododdíl 1

Rozhodnutí přijímaná celními orgány

Článek 8

Obecný postup týkající se práva na slyšení

(čl. 22 odst. 6 kodexu)

1. Sdělení zmíněné v čl. 22 odst. 6 prvním pododstavci kodexu:

a) zahrnuje odkaz na dokumenty a informace, na jejichž základě celní orgány hodlají rozhodnout;

b) uvádí lhůtu, během které dotčená osoba může vyjádřit svůj názor, počínající dnem, kdy tato osoba obdržela sdělení nebo se má za to, že je obdržela;

c) obsahuje zmínku o právu dotčené osoby na přístup k dokumentům a informacím zmíněným v písmeni a) v souladu s použitelnými předpisy.

2. Pokud dotčená osoba sdělí před uplynutím lhůty zmíněné v odst. 1 písm. b) svůj názor, mohou celní orgány přistoupit k rozhodování, nevyjádří-li dotčená osoba současně záměr dále vyjádřit během stanovené lhůty svůj názor.

Článek 9

Zvláštní postup týkající se práva na slyšení

(čl. 22 odst. 6 kodexu)

1. Celní orgány mohou sdělení zmíněné v čl. 22 odst. 6 prvním pododstavci kodexu učinit v rámci ověřování nebo kontroly, pokud hodlají přijmout rozhodnutí na základě:

a) výsledků ověření po předložení zboží;

b) výsledků ověření celního prohlášení podle článku 191 kodexu;

c) výsledků kontroly po propuštění zboží podle článku 48 kodexu, je-li zboží stále pod celním dohledem;

d) výsledků ověření důkazu o celním statusu zboží Unie nebo případně výsledků ověření žádosti o registraci takového důkazu nebo žádosti o potvrzení takového dokladu;

e) vydání dokladu o původu zboží celními orgány;

f) výsledků kontroly zboží, pro které nebylo podáno žádné souhrnné prohlášení, celní prohlášení pro dočasné uskladnění, prohlášení o zpětném vývozu ani jiné celní prohlášení.

2. Je-li učiněno sdělení v souladu s odstavcem 1, může dotčená osoba:

a) okamžitě vyjádřit svůj názor za použití stejných prostředků, jaké byly použity ke sdělení v souladu s článkem 9 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446; nebo

b) požádat o sdělení v souladu s článkem 8, s výjimkou případů uvedených v odst. 1 písm. f).

Celní orgány dotčenou osobu o těchto dvou možnostech informují.

3. Pokud celní orgány přijmou rozhodnutí, které má pro dotčenou osobu nepříznivý dopad, zaznamenají, zda příslušná osoba vyjádřila svůj názor v souladu s odst. 2 písm. a).







Pododdíl 2

Rozhodnutí přijatá na žádost

Článek 10

Elektronické systémy týkající se rozhodnutí

(čl. 16 odst. 1 kodexu)

1. K výměně a uchovávání informací týkajících se žádostí a rozhodnutí, jež mohou mít důsledky ve více členských státech, a následných událostí, které mohou mít vliv na původní žádost či rozhodnutí, se použije elektronický systém zřízený pro tyto účely podle čl. 16 odst. 1 kodexu.

Příslušný celní orgán bezodkladně zpřístupní informace prostřednictvím tohoto systému, a to nejpozději do sedmi dnů od okamžiku, kdy se o nich dozvěděl.

2. Pro výměnu informací týkajících se žádostí a rozhodnutí, jež mohou mít důsledky ve více členských státech, se použije obchodní rozhraní harmonizované na úrovni EU, které po vzájemné dohodě navrhne Komise a členské státy.

3. Odstavce 1 a 2 tohoto článku jsou použitelné od data uvedení do provozu systému pro rozhodování celních orgánů dle CKU, jak je uvedeno v příloze prováděcího rozhodnutí 2014/255/EU.

Článek 11

Celní orgán určený, aby přijímal žádosti

(čl. 22 odst. 1 třetí pododstavec kodexu)

Členské státy Komisi zašlou seznam celních orgánů zmíněných v čl. 22 odst. 1 třetím pododstavci kodexu, které byly určeny, aby přijímaly žádosti. Členské státy Komisi rovněž sdělí veškeré následné změny tohoto seznamu.

Článek 12

Přijetí žádosti

(čl. 22 odst. 2 kodexu)

1. Pokud celní orgán přijme žádost podle čl. 11 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446, je dnem přijetí žádosti den, kdy daný celní orgán obdržel veškeré nezbytné informace v souladu s ►M1 čl. 22 odst. 2 ◄ druhým pododstavcem kodexu.

2. Pokud celní orgán zjistí, že žádost neobsahuje veškeré nezbytné informace, požádá žadatele, aby příslušné informace poskytl v přiměřené lhůtě nepřesahující 30 dnů.

Pokud žadatel neposkytne informace požadované celními orgány ve lhůtě, kterou pro ten účel stanovily, žádost se nepřijme a žadatel je o tom vyrozuměn.

3. Není-li žadateli sděleno, zda byla žádost přijata, či nikoli, má se za to, že žádost byla přijata. Dnem přijetí je den podání žádosti nebo, v případech, kdy žadatel poskytl další informace na základě žádosti celního orgánu podle odstavce 2, den, kdy byly poskytnuty poslední informace.

Článek 13

Uchovávání informací týkajících se rozhodnutí

(čl. 23 odst. 5 kodexu)

Celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí uchovává veškeré údaje a podklady, z nichž při rozhodování vycházel, po dobu nejméně tří let po skončení platnosti rozhodnutí.

Článek 14

Konzultace mezi celními orgány

(článek 22 kodexu)

1. Pokud se celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí potřebuje poradit s celním orgánem jiného dotčeného členského státu ohledně splnění nezbytných podmínek a kritérií pro přijetí rozhodnutí ve prospěch určité osoby, uskuteční se tato konzultace ve lhůtě stanovené pro dané rozhodnutí. Celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí stanoví pro tuto konzultaci lhůtu, která začíná plynout ode dne, kdy tento celní orgán sdělil celnímu orgánu, s nímž věc konzultuje, které podmínky a kritéria je třeba přezkoumat.

Pokud po přezkoumání uvedeném v prvním pododstavci dotázaný celní orgán shledá, že žadatel nesplňuje jednu či více podmínek a kritérií pro přijetí rozhodnutí v jeho prospěch, předá řádně zdokumentované a zdůvodněné výsledky celnímu orgánu příslušnému k přijetí rozhodnutí.

2. Lhůtu stanovenou pro konzultaci v souladu s odstavcem 1 může celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí prodloužit v některém z těchto případů:

a) pokud kvůli povaze přezkoumání, která mají být provedena, požádá dotázaný orgán o více času;

b) pokud žadatel provede úpravy s cílem zajistit splnění podmínek a kritérií zmíněných v odstavci 1 a informuje o těchto úpravách celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí, který následně vyrozumí dotázaný celní orgán.

3. Pokud dotázaný celní orgán neodpoví ve lhůtě stanovené pro konzultaci v souladu s odstavci 1 a 2, podmínky a kritéria, kterých se konzultace týkala, se považují za splněné.

4. Konzultační postup stanovený v odstavcích 1 a 2 se může použít rovněž pro účely znovuposouzení a sledování rozhodnutí.

Článek 15

Zrušení rozhodnutí přijatých ve prospěch určité osoby

(článek 28 kodexu)

Celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí v případech uvedených v čl. 16 odst. 1 písm. b) a c) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 zruší rozhodnutí, jehož platnost byla pozastavena v souladu s čl. 16 odst. 1 uvedeného nařízení, jestliže držitel rozhodnutí nepřijme ve stanovené lhůtě opatření nezbytná pro splnění podmínek stanovených pro uvedené rozhodnutí nebo nesplní povinnosti uložené podle uvedeného rozhodnutí.







Pododdíl 3

Rozhodnutí týkající se závazných informací

Článek 16

Žádost o rozhodnutí týkající se závazných informací

(čl. 22 odst. 1 kodexu)

1. Pokud je žádost o rozhodnutí týkající se závazných informací podána podle čl. 19 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 v jiném členském státě než v členském státě, v němž je žadatel usazen, oznámí to celní orgán, u něhož byla žádost podána, celnímu orgánu členského státu, v němž je žadatel usazen, do sedmi dnů od přijetí žádosti.

Pokud má celní orgán, který toto oznámení obdrží, k dispozici informace, jež považuje za relevantní pro vyřízení žádosti, předá je celnímu orgánu, u něhož byla žádost podána, co nejdříve, a nejpozději do 30 dnů ode dne oznámení.

2. Žádost o rozhodnutí týkající se závazných informací o sazebním zařazení zboží (dále jen rozhodnutí o „ZISZ“) se smí týkat pouze zboží, které má podobné vlastnosti a rozdíly mezi ním jsou irelevantní pro účely jeho sazebního zařazení.

3. Žádost o rozhodnutí týkající se závazných informací o původu zboží (dále jen „rozhodnutí o ZIPZ“) se smí týkat pouze jednoho druhu zboží a jednoho souboru okolností, které jsou rozhodující pro určení původu.

4. Pro účely zajištění splnění požadavku stanoveného v čl. 33 odst. 1 druhém pododstavci písm. a) kodexu v souvislosti s žádostí o rozhodnutí o ZISZ celní orgán zmíněný v čl. 19 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 nahlíží do elektronického systému zmíněného v článku 21 tohoto nařízení a o těchto konzultacích vede záznamy.

Článek 17

Soulad se stávajícími rozhodnutími o ZISZ

(čl. 22 odst. 3 kodexu)

Celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí nahlíží pro účely zajištění souladu rozhodnutí o ZISZ, které se chystá vydat, s již vydanými rozhodnutími o ZISZ do elektronického systému zmíněného v článku 21 a o těchto konzultacích vede záznamy.

Článek 18

Oznamování rozhodnutí o ZIPZ

(čl. 6 odst. 3 kodexu)

1. Pokud celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí oznámí žadateli rozhodnutí o ZIPZ za použití jiných prostředků, než je elektronické zpracování dat, učiní tak za použití formuláře uvedeného v příloze 12-02.

2. Pokud celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí oznámí žadateli rozhodnutí o ZIPZ za použití elektronického zpracování dat, musí být možné toto rozhodnutí vytisknout ve formátu uvedeném v příloze 12-02.

Článek 19

Výměna údajů týkajících se rozhodnutí o ZIPZ

(čl. 23 odst. 5 kodexu)

1. Celní orgány předávají Komisi příslušné údaje týkající se rozhodnutí o ZIPZ čtvrtletně.

2. Komise údaje, které obdrží v souladu s odstavcem 1, zpřístupní celním orgánům všech členských států.

Článek 20

Sledování rozhodnutí o ZISZ

(čl. 23 odst. 5 kodexu)

▼C2

Když jsou držitelem nebo na účet držitele rozhodnutí o ZISZ plněny v souvislosti se zbožím, na něž se vztahuje příslušné rozhodnutí o ZISZ, celní formality, uvede se tato skutečnost v celním prohlášení prostřednictvím referenčního čísla daného rozhodnutí o ZISZ.

▼B

Článek 21

Elektronický systém týkající se ZISZ

(čl. 16 odst. 1 a čl. 23 odst. 5 kodexu)

1. K výměně a uchovávání informací týkajících se žádostí a rozhodnutí, jež se týkají ZISZ, nebo jakýchkoli následných událostí, které mohou mít vliv na původní žádost či rozhodnutí, se použije elektronický systém zřízený pro tyto účely podle čl. 16 odst. 1 kodexu.

Příslušný celní orgán bezodkladně zpřístupní informace prostřednictvím tohoto systému, a to nejpozději do sedmi dnů od okamžiku, kdy se o nich dozvěděl.

2. Kromě informací zmíněných v odstavci 1:

a) součástí dohledu podle článku 55 tohoto nařízení jsou i údaje relevantní pro sledování používání rozhodnutí o ZISZ;

b) celní orgán, který obdržel žádost a přijal příslušné rozhodnutí o ZISZ, oznámí prostřednictvím systému uvedeného v odstavci 1, zda je poskytnuto období prodlouženého používání daného rozhodnutí o ZISZ, přičemž uvede datum skončení tohoto období prodlouženého používání a množství zboží, na která se toto období vztahuje.

3. Komise pravidelně sděluje výsledky sledování zmíněného v odst. 2 písm. a) členským státům s cílem pomoci celním orgánům při sledování dodržování povinností vyplývajících ze ZISZ.

4. Pro výměnu informací týkajících se žádostí a rozhodnutí, jež se týkají ZISZ, se použije obchodní rozhraní harmonizované na úrovni EU, které po vzájemné dohodě navrhne Komise a členské státy.

5. Při vyřizování žádosti o rozhodnutí o ZISZ celní orgány uvedou stav žádosti v systému uvedeném v odstavci 1.

6. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku použijí členské státy až do data modernizace systému uvedeného ve zmíněném odstavci v souladu s přílohou prováděcího rozhodnutí 2014/255/EU centrální databázi Komise zřízenou čl. 8 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ( 4 ).

7. Až do data uvedení do provozu první fáze modernizace systému uvedeného v odstavci 1 tohoto článku a systému uvedeného v článku 56 tohoto nařízení sledují celní orgány používání rozhodnutí o ZISZ při provádění celních kontrol nebo kontrol po propuštění zboží v souladu s články 46 a 48 kodexu. Odchylně od odstavce 3 tohoto článku není Komise až do tohoto data uvedení do provozu výsledky sledování zmíněného v odst. 2 písm. a) tohoto článku členským státům povinna sdělovat.

Článek 22

Prodloužené používání rozhodnutí týkajících se závazných informací

(čl. 34 odst. 9 kodexu)

1. Jestliže se celní orgány rozhodnou poskytnout období prodlouženého používání v souladu s čl. 34 odst. 9 třetím pododstavcem kodexu, musí stanovit datum, kdy období prodlouženého používání rozhodnutí pozbude platnosti.

2. Jestliže se celní orgány rozhodnou poskytnout období prodlouženého používání rozhodnutí o ZISZ v souladu s čl. 34 odst. 9 třetím pododstavcem kodexu, musí kromě data zmíněného v odstavci 1 stanovit, jaká množství zboží lze v období prodlouženého používání rozhodnutí odbavit.

Používání rozhodnutí, u nějž bylo poskytnuto období prodlouženého používání, skončí, jakmile je těchto množství dosaženo.

Na základě dohledu podle článku 55 Komise informuje členské státy, jakmile je těchto množství dosaženo.

Článek 23

Kroky pro zajištění správného a jednotného sazebního zařazení nebo určení původu

(čl. 34 odst. 10 kodexu)

1. Komise neprodleně vyrozumí celní orgány o pozastavení přijímání rozhodnutí o ZISZ a ZIPZ v souladu s čl. 34 odst. 10 písm. a) kodexu, jestliže:

a) Komise zjistila nesprávná nebo nejednotná rozhodnutí;

b) celní orgány předloží Komisi případy, kdy nedokázaly ve lhůtě nejvýše 90 dnů nalézt shodu, pokud jde o správné a jednotné zařazení nebo určení původu.

Ode dne, kdy Komise vyrozumí celní orgány o takovém pozastavení, nebude v souvislosti se zbožím, na které se vztahuje písm. a) nebo b), vydáno žádné rozhodnutí týkající se závazných informací, dokud nebude zajištěno správné a jednotné zařazení nebo určení původu.

2. Správné a jednotné zařazení nebo určení původu se konzultuje na úrovni Unie co nejdříve, a nejpozději do 120 dnů ode dne vyrozumění Komise podle odstavce 1.

3. Jakmile je pozastavení zrušeno, Komise okamžitě vyrozumí celní orgány.

4. Pro účely použití odstavců 1 až 3 se rozhodnutí o ZIPZ považují za nejednotná, pokud se jimi uděluje rozdílný původ zboží, které:

a) spadá do stejného čísla sazebníku a jehož původ byl určen podle stejných pravidel původu a

b) bylo získáno za stejných podmínek s použitím stejného výrobního postupu a rovnocenných materiálů, zejména pokud jde o jejich původnost či nepůvodnost.







Oddíl 3

Oprávněný hospodářský subjekt

Článek 24

Soulad s předpisy

(čl. 39 písm. a) kodexu)

1. Je-li žadatel fyzická osoba, považuje se kritérium stanovené v čl. 39 písm. a) kodexu za splněné, pokud se za poslední tři roky žadatel a případně zaměstnanec odpovědný za celní záležitosti žadatele nedopustili závažného či opakovaného porušení celních nebo daňových předpisů a nemají žádný záznam, pokud jde o závažné trestné činy související s jejich hospodářskou činností.

Pokud žadatel není fyzická osoba, považuje se kritérium stanovené v čl. 39 písm. a) kodexu za splněné, pokud se za poslední tři roky žádná z níže vyjmenovaných osob nedopustila závažného či opakovaného porušení celních a daňových předpisů, ani nemá žádný záznam, pokud jde o závažné trestné činy související s její hospodářskou činností:

a) žadatel;

b) osoba, která je pověřena vedením žadatele nebo která vykonává kontrolu nad řízením společnosti;

c) zaměstnanec odpovědný za celní záležitosti žadatele.

2. Nicméně kritérium uvedené v čl. 39 písm. a) kodexu může být považováno za splněné, pokud celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí nepovažuje určité porušení za závažné ve vztahu k množství nebo objemu souvisejících operací a pokud nemá pochybnosti o dobré víře žadatele.

3. Pokud je osoba uvedená v odst. 1 písm. b) usazena nebo má bydliště ve třetí zemi, posoudí celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí splnění kritéria uvedeného v čl. 39 písm. a) kodexu na základě záznamů a informací, které má k dispozici.

4. Pokud byl žadatel založen před méně než třemi lety, posoudí celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí splnění kritéria uvedeného v čl. 39 písm. a) kodexu na základě záznamů a informací, které má k dispozici.

Článek 25

Uspokojivý systém správy obchodních a dopravních záznamů

(čl. 39 písm. b) kodexu)

1. Kritérium stanovené v čl. 39 písm. b) kodexu se považuje za splněné, pokud jsou splněny tyto podmínky:

a) žadatel používá účetní systém, který je v souladu s obecně uznávanými účetními zásadami používanými v členském státě, kde je účetnictví vedeno, umožňuje provádění celních kontrol na základě auditu a uchovává historické záznamy údajů, které poskytují auditní stopu od okamžiku, kdy jsou tato data zaznamenána do souboru;

b) záznamy, které žadatel vede pro celní účely, jsou integrovány do účetního systému žadatele, nebo umožňují křížové kontroly informací s účetním systémem;

c) žadatel umožní celnímu orgánu fyzický přístup do svých účetních systémů a případně do svých obchodních a dopravních záznamů;

d) žadatel umožní celnímu orgánu elektronický přístup do svých účetních systémů a případně do svých obchodních a dopravních záznamů, pokud jsou tyto systémy nebo záznamy vedeny elektronicky;

e) žadatel používá logistický systém, který identifikuje zboží jako zboží Unie nebo zboží, které není zbožím Unie, a případně uvádí místo, kde se zboží nachází;

f) žadatel používá správní organizaci, která odpovídá druhu a velikosti podniku a je vhodná pro řízení toku zboží, a provádí vnitřní kontroly umožňující zamezit chybám a odhalovat a opravovat je a zamezit nezákonným nebo nestandardním transakcím a odhalovat je;

g) v potřebných případech má žadatel zavedeny uspokojivé postupy pro nakládání s licencemi a povoleními udělenými v souladu s obchodněpolitickými opatřeními nebo vztahujícími se k obchodu se zemědělskými produkty;

h) žadatel má zavedeny uspokojivé postupy pro archivaci svých záznamů a údajů a pro ochranu proti ztrátě údajů;

i) žadatel zajistí, aby příslušní zaměstnanci měli pokyny informovat celní orgány, vyvstanou-li potíže s dodržováním předpisů, a stanoví postupy, jak o těchto potížích celní orgány informovat;

j) žadatel uplatňuje odpovídající bezpečnostní opatření, která chrání počítačový systém žadatele proti neoprávněnému vniknutí a zabezpečují dokumentaci žadatele;

k) v náležitých případech má žadatel zavedeny uspokojivé postupy pro nakládání s dovozními a vývozními licencemi související se zákazy a omezeními, včetně opatření k odlišení zboží podléhajícího těmto zákazům či omezením od ostatního zboží a opatření k zajištění, že jsou uvedené zákazy a omezení dodržovány.

2. Pokud žadatel žádá pouze o povolení oprávněného hospodářského subjektu pro bezpečnost a zabezpečení podle čl. 38 odst. 2 písm. b) kodexu (AEOS), požadavek stanovený v odst. 1 písm. e) neplatí.

Článek 26

Finanční solventnost

(čl. 39 písm. c) kodexu)

1. Kritérium stanovené v čl. 39 písm. c) kodexu se považuje za splněné, pokud žadatel splňuje následující:

a) proti žadateli není vedeno konkurzní řízení;

b) v průběhu posledních tří let před podáním žádosti žadatel plnil své finanční závazky, pokud jde o platby cla a všech ostatních dávek, daní nebo poplatků, které se vybírají při dovozu nebo vývozu nebo v souvislosti s dovozem a vývozem zboží;

c) žadatel prokáže na základě záznamů a informací dostupných za poslední tři roky předcházející podání žádosti, že má dostatečnou finanční kapacitu plnit své povinnosti a závazky s ohledem na druh a objem obchodní činnosti, včetně toho, že nemá žádná záporná čistá aktiva, ledaže mohou být kryta.

2. Pokud byl žadatel založen před méně než třemi lety, posuzuje se jeho finanční solventnost podle čl. 39 písm. c) kodexu na základě záznamů a informací, které jsou k dispozici.

Článek 27

Praktické normy pro způsobilost nebo odbornou kvalifikaci

(čl. 39 odst. d) kodexu)

1. Kritérium stanovené v čl. 39 písm. d) kodexu se považuje za splněné, pokud je splněna jakákoliv z těchto podmínek:

a) žadatel nebo osoba odpovědná za celní záležitosti žadatele splňuje jednu z těchto praktických norem pro způsobilost:

i) má nejméně tříletou prokázanou praktickou zkušenost v celních záležitostech;

ii) splňuje normu kvality týkající se celních záležitostí přijatou evropským normalizačním orgánem;

b) žadatel nebo osoba odpovědná za celní záležitosti žadatele úspěšně absolvoval/a odbornou přípravu v oblasti celních předpisů, která odpovídá rozsahu jejich činnosti související s celními záležitostmi a je pro tuto činnost relevantní, poskytovanou jedním z těchto subjektů:

i) celním orgánem členského státu;

ii) vzdělávací institucí, kterou celní orgány nebo subjekt členského státu odpovědný za odbornou přípravu uznaly jako oprávněnou poskytovat tuto kvalifikaci;

iii) profesním nebo obchodním sdružením, které celní orgány členského státu uznaly jako oprávněné poskytovat tuto kvalifikaci nebo které je akreditované v Unii jako oprávněné poskytovat tuto kvalifikaci.

2. Pokud je osoba odpovědná za celní záležitosti žadatele najatá, kritérium stanovené v čl. 39 písm. d) kodexu se považuje za splněné, pokud je touto najatou osobou oprávněný hospodářský subjekt pro celní zjednodušení podle čl. 38 odst. 2 písm. a) kodexu (AEOC).

Článek 28

Normy bezpečnosti a zabezpečení

(čl. 39 písm. e) kodexu)

1. Kritérium stanovené v čl. 39 písm. e) kodexu se považuje za splněné, pokud jsou splněny tyto podmínky:

a) budovy, které mají být využívány v souvislosti s činnostmi týkajícími se povolení AEOS, zajišťují ochranu proti neoprávněnému vniknutí a jsou postaveny z materiálů, které jsou odolné proti neoprávněnému vstupu;

b) jsou zavedena vhodná opatření k zabránění neoprávněnému přístupu do kanceláří, prostor pro odeslání, nákladových prostor, přepravních prostor a dalších příslušných míst;

c) byla přijata opatření pro manipulaci se zbožím zahrnující ochranu proti nedovolenému naložení nebo výměně zboží, nesprávné manipulaci se zbožím a proti nedovolené manipulaci s nákladovými jednotkami;

d) žadatel přijal opatření umožňující jasně identifikovat jeho obchodní partnery a prostřednictvím vhodných smluvních ujednání nebo jiných vhodných opatření odpovídajících obchodnímu konceptu žadatele zajistit, aby tito obchodní partneři zajistili bezpečnost své části mezinárodního dodavatelského řetězce;

e) žadatel provádí v rozsahu dovoleném vnitrostátním právem bezpečnostní prověrky potenciálních zaměstnanců pracujících na pozicích, které jsou citlivé z bezpečnostního hlediska, a prověřuje spolehlivost stávajících zaměstnanců na těchto pozicích pravidelně a pokud to vyžadují okolnosti;

f) žadatel má vhodné bezpečnostní postupy pro všechny najaté externí poskytovatele služeb;

g) žadatel zajišťuje, aby se jeho zaměstnanci, kteří plní úkoly související s bezpečnostními otázkami, pravidelně účastnili programů zvyšujících povědomí o těchto bezpečnostních otázkách;

h) žadatel jmenoval kontaktní osobu odpovědnou za otázky související se zabezpečením a bezpečností.

2. Je-li žadatel držitelem bezpečnostního osvědčení vydaného na základě mezinárodní úmluvy nebo na základě mezinárodní normy vydané mezinárodní normalizační organizací či evropské normy vydané evropským normalizačním orgánem, musí být tato osvědčení zohledněna při kontrole splnění kritérií stanovených v čl. 39 písm. e) kodexu.

Kritéria se považují za splněná, pokud je prokázáno, že kritéria pro vydání uvedeného osvědčení jsou shodná s kritérii stanovenými v čl. 39 písm. e) kodexu nebo rovnocenná těmto kritériím.

Kritéria se považují za splněná, pokud je žadatel držitelem bezpečnostního osvědčení vydaného třetí zemí, s níž Unie uzavřela dohodu, ve které se stanoví uznávání daného osvědčení.

3. Je-li žadatel schválený agent nebo známý odesílatel ve smyslu definic v článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008 ( 5 ) a splňuje-li požadavky stanovené v nařízení Komise (EU) č. 185/2010 ( 6 ), považují se kritéria stanovená v odstavci 1 za splněná v souvislosti s místy a operacemi, pro něž žadatel obdržel status schváleného agenta nebo známého odesílatele, pokud jsou kritéria pro udělení statusu schváleného agenta nebo známého odesílatele shodná s kritérii stanovenými v čl. 39 písm. e) kodexu nebo těmto kritériím rovnocenná.

Článek 29

Posuzování kritérií

(článek 22 kodexu)

1. Pro účely posuzování kritérií stanovených v čl. 39 písm. b) a e) kodexu zajistí celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí provedení kontrol na místě ve všech prostorách souvisejících s činnostmi žadatele týkajícími se celních záležitostí.

Má-li žadatel takových prostor velký počet a příslušná lhůta pro přijetí rozhodnutí neumožňuje prověření všech těchto prostor, může se celní orgán rozhodnout prověřit pouze reprezentativní podíl těchto prostor, pokud je přesvědčen, že žadatel uplatňuje stejné normy zabezpečení a bezpečnosti ve všech svých prostorách a že ve všech svých prostorách používá stejné obecné normy a postupy pro vedení záznamů.

2. Celní orgány příslušné k přijetí rozhodnutí mohou vzít v úvahu výsledky posouzení nebo auditů provedených v souladu s právními předpisy Unie v rozsahu, v němž jsou relevantní pro posouzení kritérií uvedených v článku 39 kodexu.

3. Pro účely posuzování, zda jsou kritéria stanovená v čl. 39 písm. b), c) a e) kodexu splněna, mohou celní orgány zohlednit znalecké závěry poskytnuté žadatelem, pokud znalec, který tyto závěry vypracoval, není s žadatelem ve spojení ve smyslu článku 127 tohoto nařízení.

4. Celní orgány při posuzování splnění kritérií stanovených v článku 39 kodexu náležitě přihlédnou ke zvláštní povaze hospodářských subjektů, zejména malých a středních podniků.

5. Celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí posuzování kritérií stanovených v článku 39 kodexu, jakož i jeho výsledky zdokumentuje.

Článek 30

Elektronický systém týkající se statusu AEO

(čl. 16 odst. 1 kodexu)

1. Pro výměnu a uchovávání informací týkajících se žádostí o povolení oprávněného hospodářského subjektu (AEO), jakož i již udělených povolení AEO a jakýchkoli dalších událostí nebo úkonů, které mohou mít následně vliv na původní rozhodnutí, včetně zneplatnění, pozastavení, zrušení či změny, nebo výsledků sledování nebo znovuposouzení, se používá elektronický systém zřízený pro tyto účely podle čl. 16 odst. 1 kodexu. Příslušný celní orgán bezodkladně zpřístupní informace prostřednictvím tohoto systému, a to nejpozději do sedmi dnů.

Pro výměnu informací týkajících se žádostí a rozhodnutí, které se týkají povolení AEO, se použije obchodní rozhraní harmonizované na úrovni EU, které po vzájemné dohodě navrhne Komise a členské státy.

2. V relevantních případech, zejména je-li status AEO základem pro schválení, udělení povolení nebo zjednodušení podle jiných právních předpisů Unie, může příslušný celní orgán poskytnout přístup do elektronického systému uvedeného v odstavci 1 příslušnému vnitrostátnímu orgánu odpovědnému za bezpečnost civilního letectví. Přístup se týká těchto informací:

a) povolení AEOS, včetně jména držitele povolení a případných změn povolení nebo zrušení nebo pozastavení statusu oprávněného hospodářského subjektu, a příslušných důvodů;

b) veškerých znovuposouzení povolení AEOS a jejich výsledků.

Vnitrostátní orgány odpovědné za bezpečnost civilního letectví, které s dotčenými informacemi nakládají, použijí tyto informace pouze pro účely příslušných programů pro schválené agenty nebo známé odesílatele a přijmou vhodná technická a organizační opatření, aby zajistily bezpečnost těchto informací.

3. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku používají členské státy až do data modernizace systému AEO uvedeného v příloze prováděcího rozhodnutí 2014/255/EU systém zřízený článkem 14x nařízení Komise (EHS) č. 2454/93.

Článek 31

Konzultační postup a výměna informací mezi celními orgány

(článek 22 kodexu)

1. Celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí může provádět konzultace s celními orgány jiných členských států, které jsou příslušné pro místo, kde jsou nezbytné informace uchovávány nebo kde musí být provedeny kontroly pro účely posouzení jednoho či více kritérií stanovených v článku 39 kodexu.

2. Konzultace zmíněné v odstavci 1 jsou povinné:

a) pokud se žádost o status AEO předkládá v souladu s čl. 12 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 celnímu orgánům v místě, kde je vedeno hlavní účetnictví žadatele pro celní účely, nebo kde je toto účetnictví přístupné;

b) pokud se žádost o status AEO předkládá v souladu s článkem 27 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 celním orgánům členského státu, kde má žadatel stálou provozovnu a kde jsou uchovávány informace o jeho obecných logistických řídicích činnostech v Unii nebo kde jsou tyto informace přístupné;

c) pokud je část záznamů a dokumentace relevantních pro žádost o status AEO vedena v jiném členském státě, než je stát, kde se nachází celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí;

d) pokud žadatel o status AEO provozuje sklad nebo provádí jiné činnosti spojené s celními záležitostmi v jiném členském státě, než je stát, kde se nachází příslušný celní orgán.

3. Odchylně od lhůty stanovené v čl. 14 odst. 1 prvním pododstavci druhé větě tohoto nařízení celní orgány dokončí konzultační postup do 80 dnů ode dne, kdy celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí sdělí nezbytné podmínky a kritéria, které konzultovaný celní orgán musí posoudit.

4. Má-li celní orgán jiného členského státu informace relevantní pro udělení statusu AEO, sdělí tyto informace celnímu orgánu, který je příslušný k přijetí rozhodnutí, ve lhůtě do 30 dnů ode dne oznámení o žádosti prostřednictvím elektronického systému zmíněného v článku 30 tohoto nařízení.

Článek 32

Zamítnutí žádosti

(článek 22 kodexu)

Zamítnutí žádosti o AEO nemá vliv na stávající příznivá rozhodnutí přijatá ve vztahu k žadateli v souladu s celními předpisy, není-li udělení takových příznivých rozhodnutí založeno na splnění některého z kritérií pro AEO, u něhož se během posuzování žádosti o AEO prokázalo, že není splněno.

Článek 33

Kombinace obou typů povolení

(čl. 38 odst. 3 kodexu)

Může-li být žadateli uděleno jak povolení AEOC, tak povolení AEOS, vydá celní orgán příslušný k přijetí rozhodnutí jedno kombinované povolení.

Článek 34

Zrušení povolení

(článek 28 kodexu)

1. Zrušení povolení AEO nemá vliv na případná příznivá rozhodnutí, která byla přijata ve vztahu k téže osobě, pokud nebyl status AEO podmínkou pro příslušné příznivé rozhodnutí nebo pokud příslušné rozhodnutí nebylo založeno na některém z kritérií uvedených v článku 39 kodexu, které již není splněno.

2. Zrušení nebo změna příznivého rozhodnutí, které bylo přijato ve vztahu k držiteli povolení, nemá automaticky vliv na povolení AEO dané osoby.

3. Je-li tatáž osoba jak AEOC, tak AEOS a je-li z důvodu nesplnění podmínek stanovených v čl. 39 písm. d) kodexu použitelný článek 28 kodexu nebo článek 15 tohoto nařízení, povolení AEOC se zruší, a povolení AEOS zůstane platné.

Je-li tatáž osoba jak AEOS, tak AEOC a je-li z důvodu nesplnění podmínek stanovených v čl. 39 písm. e) kodexu použitelný článek 28 kodexu nebo článek 15 tohoto nařízení, povolení AEOS se zruší, a povolení AEOC zůstane platné.

Článek 35

Sledování

(čl. 23 odst. 5 kodexu)

1. Celní orgány členských států neprodleně uvědomí příslušný celní orgán o všech skutečnostech, které nastanou po udělení statusu AEO a které mohou ovlivnit jeho platnost nebo obsah.

2. Příslušný celní orgán zpřístupní veškeré příslušné informace, které má k dispozici, celním orgánům ostatních členských států, kde daný AEO vykonává činnosti související s celními záležitostmi.

3. Pokud celní orgán zruší příznivé rozhodnutí, které bylo přijato na základě statusu AEO, uvědomí celní orgán, který status udělil.

4. Je-li AEOS schválený agent nebo známý odesílatel podle vymezení v článku 3 nařízení (ES) č. 300/2008 a splňuje-li požadavky stanovené v nařízení (EU) č. 185/2010, zpřístupní příslušný celní orgán okamžitě příslušnému vnitrostátnímu orgánu odpovědnému za bezpečnost civilního letectví alespoň tyto informace související se statusem AEO, které má k dispozici:

a) povolení AEOS, včetně jména držitele povolení a případných změn povolení nebo zrušení nebo pozastavení statusu oprávněného hospodářského subjektu, a příslušných důvodů;

b) informace o tom, zda celní orgány navštívily konkrétní dotčené místo, datum poslední návštěvy a informace o tom, zda se návštěva uskutečnila v souvislosti s plánovaným povolovacím postupem, znovuposouzením nebo sledováním;

c) veškerá znovuposouzení povolení AEOS a jejich výsledky.

Vnitrostátní celní orgány ve shodě s příslušným vnitrostátním orgánem odpovědným za bezpečnost civilního letectví stanoví podrobné postupy pro výměnu veškerých informací, která neprobíhá prostřednictvím elektronického systému uvedeného v článku 30 tohoto nařízení.

Vnitrostátní orgány odpovědné za bezpečnost civilního letectví, které s dotčenými informacemi nakládají, použijí tyto informace pouze pro účely příslušných programů pro schválené agenty nebo známé odesílatele a přijmou vhodná technická a organizační opatření, aby zajistily bezpečnost těchto informací.







Oddíl 4

Kontrola zboží







Pododdíl 1

Celní kontroly a řízení rizik

Článek 36

Elektronický systém týkající se řízení rizik a celních kontrol

(čl. 16 odst. 1 kodexu)

1. Pro výměnu a uchovávání informací týkajících se sdělování informací, které se týkají rizik, mezi celními orgány členských států a Komisí se použije elektronický systém zřízený pro tyto účely podle čl. 16 odst. 1 kodexu (dále jen „celní systém řízení rizik“).

2. Systém zmíněný v odstavci 1 se používá též pro vzájemnou komunikaci mezi celními orgány a pro komunikaci mezi celními orgány a Komisí při uplatňování společných kritérií a norem pro rizika, společných prioritních oblastí kontroly, celního krizového řízení, při výměně informací týkajících se rizik a výsledků analýzy rizik podle čl. 46 odst. 5 kodexu, jakož i výsledků celních kontrol.







Pododdíl 2

Příruční a zapsaná zavazadla přepravovaná letecky

Článek 37

Tranzitní lety

(článek 49 kodexu)

1. Celní kontroly a formality týkající se příručních a zapsaných zavazadel osob, které letí z letiště, jež není letištěm Unie, letadlem, které po mezipřistání na letišti Unie pokračuje na jiné letiště Unie, se provádějí na posledním mezinárodním letišti Unie.

Na příruční a zapsaná zavazadla se vztahují předpisy platné pro zavazadla osob přijíždějících z třetích zemí, pokud osoba, která takové zavazadlo přepravuje, neprokáže, že zboží v něm obsažené je zbožím Unie.

2. Celní kontroly a formality týkající se příručních a zapsaných zavazadel osob, které letí z letiště Unie letadlem, které po mezipřistání na jiném letišti Unie pokračuje na letiště, jež není letištěm Unie, se provádějí na prvním mezinárodním letišti Unie.

Příruční zavazadla mohou být kontrolována na posledním mezinárodním letišti Unie, kde má letadlo mezipřistání, za účelem ověření, zda se jedná o zboží Unie.

Článek 38

Tranzitní lety v obchodních a turistických letadlech

(článek 49 kodexu)

Celní kontroly a formality týkající se zavazadel osob na palubě obchodního nebo turistického letadla se provádějí na těchto letištích:

a) u letů přilétajících z letiště, jež není letištěm Unie, jestliže letadlo po mezipřistání na letišti Unie pokračuje na jiné letiště Unie, na prvním mezinárodním letišti Unie;

b) u letů přilétajících z letiště Unie, jestliže letadlo po mezipřistání na letišti Unie pokračuje na letiště, jež není letištěm Unie, na posledním mezinárodním letišti Unie.

Článek 39

Příchozí transferové lety

(článek 49 kodexu)

1. Jsou-li zavazadla dopravená na letiště Unie na palubě letadla přilétajícího z letiště, jež není letištěm Unie, na uvedeném letišti Unie překládána do jiného letadla pokračujícího v letu uvnitř Unie, použijí se odstavce 2 a 3.

2. Celní kontroly a formality týkající se zapsaných zavazadel se provádějí na posledním mezinárodním letišti příletu příslušného letu uvnitř Unie. Nicméně celní kontroly a formality týkající se zapsaných zavazadel přepravovaných z letiště, jež není letištěm Unie, a překládaných na mezinárodním letišti Unie do letadla mířícího na jiné mezinárodní letiště Unie na území téhož členského státu, smí být provedeny na mezinárodním letišti Unie, kde dochází k překládce zapsaných zavazadel.

Celní kontroly a formality týkající se zapsaných zavazadel smí být ve výjimečných případech a nad rámec kontrol a formalit uvedených v prvním pododstavci provedeny na prvním mezinárodním letišti Unie, pokud se ukáže, že je to nezbytné, na základě kontroly příručních zavazadel.

3. Celní kontroly a formality týkající se příručních zavazadel se provádějí na prvním mezinárodním letišti Unie.

Doplňkové celní kontroly a formality týkající se příručních zavazadel lze provést na letišti příletu letu uvnitř Unie pouze ve výjimečných případech, pokud se ukáže, že je to nezbytné, na základě kontroly zapsaných zavazadel.

Článek 40

Odchozí transferové lety

(článek 49 kodexu)

1. Jsou-li zavazadla nakládána na letišti Unie do letadla pokračujícího v letu uvnitř Unie a následně překládána na jiném letišti Unie do jiného letadla, jehož místem určení je letiště, jež není letištěm Unie, použijí se odstavce 2 a 3.

2. Celní kontroly a formality týkající se zapsaných zavazadel se provádějí na prvním mezinárodním letišti odletu Unie. Nicméně celní kontroly a formality týkající se zapsaných zavazadel, která byla naložena do letadla na mezinárodním letišti Unie a přeložena na jiném mezinárodním letišti Unie na území téhož členského státu do letadla mířícího na letiště, jež není letištěm Unie, smí být provedeny na mezinárodním letišti Unie, kde dochází k překládce zapsaných zavazadel.

Celní kontroly a formality týkající se zapsaných zavazadel smí být ve výjimečných případech a nad rámec kontrol a formalit uvedených v prvním pododstavci provedeny na posledním mezinárodním letišti Unie, pokud se ukáže, že je to nezbytné, na základě kontroly příručních zavazadel.

3. Celní kontroly a formality týkající se příručních zavazadel se provádějí na posledním mezinárodním letišti Unie.

Doplňkové celní kontroly a formality týkající se příručních zavazadel lze provést na letišti odletu letu uvnitř Unie pouze ve výjimečných případech, pokud se ukáže, že je to nezbytné, na základě kontroly zapsaných zavazadel.

Článek 41

Překládka do turistického nebo obchodního letadla

(článek 49 kodexu)

1. Celní kontroly a formality týkající se zavazadel dopravených na letiště Unie na palubě pravidelného nebo charterového letu z letiště, jež není letištěm Unie, a překládaných na uvedeném letišti Unie do turistického nebo obchodního letadla pokračujícího v letu uvnitř Unie, se provádějí na letišti příletu příslušného pravidelného nebo charterového letu.

2. Celní kontroly a formality týkající se zavazadel naložených na letišti Unie do turistického nebo obchodního letadla pokračujícího v letu uvnitř Unie, jež mají být na jiném letišti Unie přeložena na pravidelný nebo charterový let, jehož místem určení je letiště, jež není letištěm Unie, se provádějí na letišti odletu příslušného pravidelného nebo charterového letu.

Článek 42

Překládky mezi letišti na území téhož členského státu

(článek 49 kodexu)

Celní orgány mohou provádět kontroly na mezinárodním letišti Unie, kde se uskutečňuje překládka zapsaných zavazadel:

a) v případě zavazadel dopravovaných z letiště, jež není letištěm Unie, a překládaných na mezinárodním letišti Unie do letadla mířícího na mezinárodní letiště Unie na území téhož státu;

b) v případě zavazadel, která byla naložena do letadla na mezinárodním letišti Unie a jež mají být na jiném mezinárodním letišti Unie na území téhož státu přeložena do letadla mířícího na letiště, jež není letištěm Unie.

Článek 43

Opatření, jež mají zabránit nezákonné překládce

(článek 49 kodexu)

Členské státy zajistí, aby:

a) při příletu na mezinárodní letiště Unie, kde mají být provedeny celní kontroly, byla jakákoliv překládka zboží obsaženého v příručních zavazadlech před provedením těchto kontrol sledována;

b) při odletu z mezinárodního letiště Unie, kde mají být provedeny celní kontroly, byla jakákoliv překládka zboží obsaženého v příručních zavazadlech po provedení těchto kontrol sledována;

c) při příletu na mezinárodní letiště Unie, kde mají být provedeny celní kontroly, byla přijata vhodná opatření k zabránění jakékoliv překládce zboží obsaženého v zapsaných zavazadlech před provedením kontrol těchto zavazadel;

d) při odletu z mezinárodního letiště Unie, kde mají být provedeny celní kontroly, byla přijata vhodná opatření k zabránění jakékoliv překládce zboží obsaženého v zapsaných zavazadlech po provedení kontrol těchto zavazadel.

Článek 44

Přívěsný štítek na zavazadlo

(článek 49 kodexu)

Zapsaná zavazadla podaná na letišti Unie se označí přívěsným štítkem. Vzor visačky a její technické provedení jsou uvedeny v příloze 12-03.

Článek 45

Seznam mezinárodních letišť Unie

(článek 49 kodexu)

Každý členský stát poskytne Komisi seznam svých mezinárodních letišť Unie a informuje Komisi o jakýchkoliv změnách tohoto seznamu.







Pododdíl 3

Zavazadla přepravovaná po moři

Článek 46

Rekreační plavidla

(článek 49 kodexu)

Celní kontroly a formality týkající se zavazadel osob na palubě rekreačního plavidla musí být provedeny ve všech přístavech v Unii, kde loď zastaví, bez ohledu na původ nebo místo určení plavidla. Rekreačními plavidly jsou rekreační plavidla dle vymezení ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES ( 7 ).

Článek 47

Transferové plavby

(článek 49 kodexu)

Celní kontroly a formality týkající se zavazadel osob využívajících námořní přepravu sestávající z navazujících úseků a poskytovanou týmž plavidlem, které vyplouvá, zastavuje nebo končí v přístavu, jenž není přístavem Unie, se provádějí ve všech přístavech Unie, kde jsou zavazadla nakládána nebo vykládána.







KAPITOLA 3

Přepočet měn

Článek 48

Ustanovení o celních směnných kurzech

(článek 53 kodexu)

1. Hodnota eura, je-li to potřeba podle čl. 53 odst. 1 písm. b) kodexu, se stanoví jednou měsíčně.

Používaný směnný kurz je kurz naposledy stanovený Evropskou centrální bankou před předposledním dnem měsíce a používá se po celý následující měsíc.

Liší-li se nicméně kurz platný na začátku měsíce o více než 5 % od kurzu stanoveného Evropskou centrální bankou před 15. dnem téhož měsíce, použije se tento druhý kurz od 15. dne do konce dotyčného měsíce.

2. Je-li převod měny nutný z některého z důvodů uvedených v čl. 53 odst. 2 kodexu, je hodnotou eura v národních měnách, která se použije, kurz stanovený Evropskou centrální bankou první pracovní den měsíce října; tento kurz se použije s účinkem od 1. ledna následujícího roku

3. Členské státy mohou ponechat hodnotu částky stanovené v eurech v národní měně beze změny, pokud se v okamžiku roční úpravy hodnota převodu uvedené částky vyjádřená v národní měně liší o méně než 5 %.

Členské státy mohou částku po převodu zaokrouhlit nahoru nebo dolů na nejbližší desetinné místo.







HLAVA II

FAKTORY, NA JEJICHŽ ZÁKLADĚ SE UPLATNÍ DOVOZNÍ NEBO VÝVOZNÍ CLO A JINÁ OPATŘENÍ PŘI OBCHODU SE ZBOŽÍM







KAPITOLA 1

Společný celní sazebník a sazební zařazení zboží







Oddíl 1

Správa celních kvót

Článek 49

Obecná pravidla pro jednotnou správu celních kvót

(čl. 56 odst. 4 kodexu)

1. Celní kvóty otevřené v souladu s právními předpisy Unie odkazujícími na metodu správy v tomto článku a v článcích 50 až 54 tohoto nařízení se spravují chronologicky podle data přijetí celních prohlášení k propuštění do volného oběhu.

2. Každá celní kvóta je v právních předpisech Unie označena pořadovým číslem, jež usnadňuje její správu.

3. Pro účely tohoto oddílu se celní prohlášení k propuštění do volného oběhu, která celní orgány přijaly dne 1., 2. nebo 3. ledna, považují za přijatá dne 3. ledna téhož roku. Pokud však některý z těchto dnů připadá na sobotu nebo neděli, považují se za přijatá dne 4. ledna uvedeného roku.

4. Pro účely tohoto oddílu se pracovními dny rozumí dny, které nejsou svátky pro instituce Unie v Bruselu.

Článek 50

Povinnosti celních orgánů členských států týkající se jednotné správy celních kvót

(čl. 56 odst. 4 kodexu)

1. Celní orgány posoudí, zda žádost o využití celní kvóty, kterou deklarant podal v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu, je platná v souladu s právními předpisy Unie, kterými se celní kvóta otevírá.

2. Pokud je celní prohlášení k propuštění do volného oběhu obsahující platnou žádost deklaranta o využití celní kvóty přijata a celním orgánům byly poskytnuty všechny podklady požadované pro udělení celní kvóty, celní orgány neprodleně předají danou žádost Komisi, přičemž uvedou datum přijetí celního prohlášení a přesné množství, o které se žádá.

Článek 51

Přidělování množství v rámci celních kvót

(čl. 56 odst. 4 kodexu)

1. Komise provádí příděly každý pracovní den. Komise se však může rozhodnout, že v daný pracovní den množství nepřidělí, jestliže o tom byly příslušné orgány členských států vyrozuměny předem.

2. Množství v rámci celních kvót nelze přidělit dříve než druhý pracovní den po dni přijetí celního prohlášení, ve kterém deklarant požádal o využití celní kvóty.

Komise při přidělování zohlední všechny nezodpovězené žádosti o využití celních kvót na základě celních prohlášení přijatých do druhého pracovního dne včetně přede dnem přidělení, které celní orgány předaly do systému uvedeného v článku 54 tohoto nařízení.

3. Komise pro každou celní kvótu přidělí množství na základě žádostí o využití dané celní kvóty, které obdržela, chronologicky v pořadí podle data přijetí příslušných celních prohlášení a v rozsahu, jejž dovoluje zůstatek dané celní kvóty.

4. Pokud je v den přidělování součet množství všech žádostí o využití celní kvóty, které se vztahují k celním prohlášením přijatým téhož dne, větší než zůstatek celní kvóty, který je k dispozici, Komise přiděluje množství, pokud jde o tyto žádosti, poměrně k požadovaným množstvím.

5. Je-li otevřena nová celní kvóta, Komise nepřidělí žádná množství v rámci uvedené celní kvóty před jedenáctým pracovním dnem po dni zveřejnění aktu Unie, kterým byla celní kvóta otevřena.

Článek 52

Zrušení žádostí a vrácení nepoužitých přidělených množství v rámci celních kvót

(čl. 56 odst. 4 kodexu)

1. Celní orgány neprodleně vrátí do elektronického systému uvedeného v článku 54 tohoto nařízení veškerá množství, která byla chybně přidělena. Povinnost vrácení se však neuplatňuje, pokud je chybný příděl představující celní dluh nižší než 10 EUR zjištěn po prvním měsíci po konci období platnosti dotčené celní kvóty.

2. Pokud celní orgány zruší platnost celního prohlášení týkajícího se zboží, na které se vztahuje žádost o využití celní kvóty, dříve než Komise přidělí požadované množství, celní orgány zruší celou žádost o využití celní kvóty.

Pokud Komise již přidělila požadované množství na základě zneplatněného celního prohlášení, celní orgán přidělené množství neprodleně vrátí do elektronického systému uvedeného v článku 54 tohoto nařízení.

Článek 53

Kritický status celních kvót

(čl. 56 odst. 4 kodexu)

1. Pro účely článku 153 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 se celní kvóta považuje za kritickou, jakmile je použito 90 % z celého objemu celní kvóty.

2. Odchylně od odstavce 1 se celní kvóta považuje za kritickou od data svého otevření v těchto případech:

a) celní kvóta je otevřena po dobu kratší než tři měsíce;

b) celní kvóty zahrnující tytéž produkty, původ a stejné kvótové období jako dotyčná celní kvóta („rovnocenné celní kvóty“) nebyly v předchozích dvou letech otevřeny;

c) rovnocenná celní kvóta otevřená v předchozích dvou letech byla vyčerpána nejpozději poslední den třetího měsíce svého kvótového období nebo měla vyšší počáteční objem než dotyčná celní kvóta.

3. Celní kvóta, jejímž jediným účelem je uplatnění ochranného opatření nebo opatření plynoucího z pozastavení koncesí, jak je stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 654/2014 ( 8 ), se považuje za kritickou, jakmile je použito 90 % z celého objemu bez ohledu na to, zda byly v předchozích dvou letech otevřeny rovnocenné celní kvóty či nikoli.

Článek 54

Elektronický systém související se správou celních kvót

(čl. 16 odst. 1 a čl. 56 odst. 4 kodexu)

1. V rámci správy celních kvót se elektronický systém zřízený pro dané účely podle čl. 16 odst. 1 kodexu se použije pro:

a) výměnu informací mezi celními orgány a Komisí, které se vztahují k žádostem o využití celních kvót a jejich vracení a ke statusu celních kvót, a uchovávání uvedených informací;

b) správu žádostí o využití celních kvót a jejich vracení prováděnou Komisí;

c) výměnu informací mezi celními orgány a Komisí v souvislosti s přidělováním množství v rámci celních kvót a uchovávání uvedených informací;

d) zaznamenávání dalších událostí nebo úkonů, kterou mohou ovlivnit původní čerpání nebo vracení celních kvót nebo jejich přidělování.

2. Komise zpřístupní informace týkající se výsledků přidělování prostřednictvím uvedeného systému.







Oddíl 2

Dohled nad propuštěním zboží do volného oběhu nebo nad jeho vývozem

Článek 55

Obecná pravidla pro dohled nad propuštěním zboží do volného oběhu nebo nad jeho vývozem

(čl. 56 odst. 5 kodexu)

1. Pokud Komise stanoví požadavek, aby určité zboží podléhalo dohledu při propuštění do volného oběhu nebo při vývozu, sdělí celním orgánům kódy KN daného zboží a údaje nezbytné pro účely dohledu v dostatečném předstihu, než se stane požadavek na dohled použitelným.

Seznam údajů, které může Komise pro účely dohledu požadovat, je uveden v příloze 21-01.

2. Pokud zboží při propuštění do volného oběhu nebo při vývozu podléhá dohledu, celní orgány poskytnou Komisi alespoň jednou týdně údaje o celních prohlášeních pro příslušný režim.

Pokud je zboží propuštěno v souladu s čl. 194 odst. 1 kodexu, celní orgány poskytují údaje Komisi neprodleně.

3. Komise zpřístupní údaje uvedené v odstavci 1 poskytnuté celními orgány pouze v souhrnné podobě a pouze uživatelům schváleným v souladu s čl. 56 odst. 2 tohoto nařízení.

4. Pokud je zboží propuštěno do celního režimu na základě zjednodušeného celního prohlášení, jak je uvedeno v článku 166 kodexu, nebo zápisem do záznamů deklaranta, jak je uvedeno v článku 182 kodexu, a údaje požadované Komisí nebyly v době, kdy bylo zboží propuštěno v souladu s čl. 194 odst. 1 kodexu, k dispozici, celní orgány poskytnou Komisi uvedené informace neprodleně po obdržení doplňkového celního prohlášení podaného v souladu s článkem 167 kodexu.

5. Pokud se v souladu s čl. 167 odst. 3 kodexu upustí od požadavku na podání doplňkového celního prohlášení nebo je doplňkové celní prohlášení podáno nebo zpřístupněno v souladu s článkem 225 tohoto nařízení, zasílá držitel povolení celním orgánům alespoň jednou měsíčně údaje požadované Komisí nebo celní orgány uvedené údaje získají ze systému deklaranta.

Celní orgány údaje neprodleně vloží do elektronického systému uvedeného v článku 56 tohoto nařízení.

6. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku je až do data uvedení do provozu první fáze modernizace systému uvedeného v čl. 56 odst. 1 a vnitrostátních systémů dovozu a vývozu uvedených v příloze prováděcího rozhodnutí 2014/255/EU seznam údajů, které může Komise pro účely dohledu požadovat, stanoven v příloze 21-02.

Článek 56

Elektronický systém související s dohledem nad propuštěním zboží do volného oběhu nebo nad jeho vývozem

(čl. 16 odst. 1 a čl. 56 odst. 5 kodexu)

1. V rámci dohledu nad propuštěním zboží do volného oběhu nebo nad jeho vývozem se elektronický systém zřízený podle čl. 16 odst. 1 kodexu použije pro předávání a uchovávání těchto informací:

a) údajů o dohledu nad propuštěním zboží do volného oběhu nebo nad jeho vývozem;

b) informací, které mohou aktualizovat údaje o dohledu vložené a uchovávané v elektronickém systému, které se týkají propuštění zboží do volného oběhu nebo jeho vývozu.

2. Komise může uživatelům povolit přístup do elektronického systému uvedeného v odstavci 1 na základě žádostí členských států.

3. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku se až do data uvedení do provozu první fáze modernizace systému uvedeného v příloze prováděcího rozhodnutí 2014/255/EU pro předávání a uchovávání údajů uvedených v písmenech a) a b) daného odstavce používá systém Komise Surveillance 2.







KAPITOLA 2

Původ zboží







Oddíl 1

Prokazování nepreferenčního původu

Článek 57

Osvědčení o původu zboží pro produkty, na něž se vztahují zvláštní nepreferenční dovozní režimy

(čl. 61 odst. 1 a 2 kodexu)

1. Osvědčení o původu zboží týkající se produktů, které mají původ ve třetí zemi a pro které byly stanoveny zvláštní nepreferenční dovozní režimy, se v případě, že dané režimy odkazují na tento článek, vydává prostřednictvím tiskopisu stanoveného v příloze 22-14 v souladu s technickými specifikacemi, které jsou v ní uvedeny.

▼M1

Odkazy ve zvláštních nepreferenčních dovozních režimech na osvědčení o původu vydaná v souladu s články 55 až 65 nařízení (EHS) č. 2454/93 se považují za odkazy na osvědčení o původu uvedená v tomto článku.

▼B

2. Osvědčení o původu zboží vydávají příslušné orgány třetí země, ze které produkty, na něž se vztahují zvláštní nepreferenční dovozní režimy, pocházejí, nebo spolehlivý subjekt, který je uvedenými orgány k tomuto účelu řádně pověřen (vydávající orgány), za předpokladu, že původ produktů byl určen v souladu s článkem 60 kodexu.

Vydávající orgány si ponechají kopii každého vydaného osvědčení o původu zboží.

3. Osvědčení o původu zboží se vydávají před tím, než jsou produkty, na které se vztahují, navrženy k vývozu ve třetí zemi původu.

4. Odchylně od odstavce 3 mohou být osvědčení o původu zboží výjimečně vydána po vývozu produktů, na něž se vztahují, jestliže nebyla vydána při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností.

Vydávající orgány nemohou osvědčení o původu zboží podle odstavce 1 vydat dodatečně, dokud se neujistí, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s údaji uvedenými v příslušné vývozní dokumentaci.

Článek 58

Poskytování informací o správní spolupráci související se zvláštními nepreferenčními dovozními režimy

(článek 61 kodexu)

1. Pokud zvláštní nepreferenční dovozní režimy vztahující se na některé produkty stanoví použití osvědčení o původu zboží uvedeného v článku 57 tohoto nařízení, je uplatnění takových režimů podmíněno zahájením postupu správní spolupráce, nestanoví-li úprava dotčeného režimu jinak.

Pro účely zahájení postupu správní spolupráce zašlou dotčené třetí země Komisi:

a) názvy a adresy vydávajících orgánů a vzory otisků razítek, která používají;

b) názvy a adresy vládních orgánů, kterým se mají žádosti o následné ověření osvědčení o původu zboží podle článku 59 tohoto nařízení zaslat.

Komise tyto informace předá příslušným orgánům členských států.

2. Pokud třetí země nezašle Komisi informace uvedené v odstavci 1, příslušné orgány v Unii použití zvláštního nepreferenčního dovozního režimu odmítnou.

Článek 59

Následné ověřování osvědčení o původu zboží pro produkty, na něž se vztahují zvláštní nepreferenční dovozní režimy

(článek 61 kodexu)

1. Ověřování osvědčení o původu zboží uvedených v článku 57 tohoto nařízení se provádí v souladu s tímto článkem po přijetí celního prohlášení (následné ověřování).

2. Pokud celní orgány mají odůvodněné pochybnosti o pravosti osvědčení o původu zboží nebo o přesnosti informací v něm obsažených a pokud provedou nahodilé následné ověření, požádají orgán uvedený v čl. 58 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, aby ověřil, zda je dané osvědčení o původu zboží pravé nebo zda byl deklarovaný původ stanoven správně a v souladu s článkem 60 kodexu, nebo oboje.

Pro tyto účely vrátí celní orgány osvědčení o původu zboží nebo jeho kopii orgánu uvedenému v čl. 58 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení. Byla-li k prohlášení připojena faktura, přiloží se originál faktury nebo její kopie k vrácenému osvědčení o původu zboží.

Celní orgány v příslušném případě uvedou důvody následného ověření a poskytnou veškeré informace, které mají a které naznačují, že údaje uvedené v osvědčení o původu zboží jsou nesprávné nebo že osvědčení o původu zboží není pravé.

3. Orgán uvedený v čl. 58 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení sdělí výsledky ověřování celním orgánů co nejdříve.

Pokud do šesti měsíců od odeslání žádosti podle odstavce 2 neobdrží odpověď, celní orgány odmítnou použití zvláštního nepreferenčního dovozního režimu pro dotyčné produkty.







Oddíl 2

Preferenční původ

Článek 60

Pro účely tohoto oddílu se použijí definice uvedené v článku 37 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446.







Pododdíl 1

Postupy usnadňující vydávání nebo vystavování dokladů o původu zboží

Článek 61

Prohlášení dodavatele a jejich použití

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Pokud dodavatel poskytne vývozci nebo obchodníkovi informace nezbytné k určení statusu původu zboží pro účely ustanovení upravujících preferenční obchod mezi Unií a některými zeměmi nebo územími (status preferenčního původu), dodavatel tak učiní prostřednictvím prohlášení dodavatele.

Pro každou zásilku zboží se vyhotoví samostatné prohlášení dodavatele s výjimkou případů stanovených v článku 62 tohoto nařízení.

2. Dodavatel zahrne prohlášení na obchodní fakturu vztahující se na danou zásilku, na dodací list nebo jakýkoli jiný obchodní doklad, ve kterém se popisuje dotčené zboží dostatečně podrobně, aby je bylo možné ztotožnit.

3. Dodavatel může prohlášení poskytnout kdykoli, dokonce i po dodání zboží.

▼M1

Článek 62

Dlouhodobé prohlášení dodavatele

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Pokud dodavatel pravidelně dodává vývozci nebo obchodníkovi zásilky zboží a očekává se, že všechno toto zboží má stejný status původu, dodavatel může poskytnout jediné prohlášení vztahující se na více zásilek uvedeného zboží (dlouhodobé prohlášení dodavatele).

2. Dlouhodobé prohlášení dodavatele se vystavuje pro zásilky odeslané během určitého období a uvedou se v něm tři data:

a) den, kdy bylo prohlášení vystaveno (datum vydání);

b) den začátku období (datum zahájení), který nesmí předcházet datu vydání o více než dvanáct měsíců a nesmí přesahovat datum vydání o více než šest měsíců;

c) den konce období (datum ukončení), který nesmí přesahovat datum zahájení o více než 24 měsíců.

3. Dodavatel okamžitě uvědomí dotčeného vývozce nebo obchodníka, pokud dlouhodobé prohlášení dodavatele není platné ve vztahu k některým nebo všem zásilkám zboží, které byly dodány a které mají být dodány.

▼B

Článek 63

Vystavování prohlášení dodavatele

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Pro produkty, které získaly status preferenčního původu, se prohlášení dodavatele vystavují, jak je stanoveno v příloze 22-15. Dlouhodobá prohlášení dodavatele pro uvedené produkty se však vystavují, jak je stanoveno v příloze 22-16.

2. Pro produkty, které byly opracovány nebo zpracovány v Unii, aniž by získaly status preferenčního původu, se prohlášení dodavatele vystavují, jak je stanoveno v příloze 22-17. Avšak v případě dlouhodobých prohlášení dodavatele se prohlášení dodavatele vystavují, jak je stanoveno v příloze 22-18.

3. Prohlášení dodavatele se opatří vlastnoručním podpisem dodavatele. Pokud však jsou prohlášení dodavatele i faktura vyhotoveny elektronicky, mohou být elektronicky ověřeny nebo může dodavatel dát vývozci nebo obchodníkovi písemný závazek, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení dodavatele, které jej identifikuje, jako by je vlastnoručně podepsal.

Článek 64

Vydávání osvědčení údajů INF 4

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Celní orgány mohou požadovat, aby vývozce nebo obchodník získali od dodavatele osvědčení údajů INF 4, které osvědčuje správnost a pravost prohlášení dodavatele.

2. Na žádost dodavatele vydají celní orgány členského státu, ve kterém bylo vystaveno prohlášení dodavatele, osvědčení údajů INF 4 prostřednictvím tiskopisu stanoveného v příloze 22-02 v souladu s technickými specifikacemi, které jsou v ní uvedeny. Orgány mohou požadovat jakékoli důkazy a mohou provést kontrolu účetnictví dodavatele nebo jiné kontroly, které považují za vhodné.

3. Celní orgány vydají dodavateli osvědčení údajů INF 4 do 90 dnů od obdržení jeho žádosti, přičemž uvedou, zda je prohlášení dodavatele správné a pravé.

4. Celní orgán, kterému byla předložena žádost o vydání osvědčení údajů INF 4, uchovává tiskopis žádosti alespoň tři roky nebo po delší období, je-li třeba, aby se zajistil soulad s ustanoveními upravujícími preferenční obchod mezi Unií a některými zeměmi či územími.

Článek 65

Správní spolupráce mezi členskými státy

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

Celní orgány si jsou navzájem nápomocny při kontrole správnosti informací uvedených v prohlášeních dodavatelů.

Článek 66

Kontrola prohlášení dodavatelů

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Pokud vývozce není schopen předložit osvědčení údajů INF 4 do 120 dnů od žádosti celních orgánů, celní orgány členského státu vývozu mohou požádat celní orgány členského státu, ve kterém bylo vystaveno prohlášení dodavatele, aby potvrdily původ dotčených produktů pro účely ustanovení upravujících preferenční obchod mezi Unií a některými zeměmi.

2. Pro účely odstavce 1 zašlou celní orgány členského státu vývozu celním orgánům členského státu, ve kterém bylo vystaveno prohlášení dodavatele, veškeré dostupné informace a doklady a uvedou důvody své žádosti.

3. Pro účely odstavce 1 mohou celní orgány členského státu, ve kterém bylo vystaveno prohlášení dodavatele, žádat od dodavatele důkazy nebo provést náležitá ověření daného prohlášení.

4. Celní orgány žádající o ověření jsou informovány o výsledcích co nejdříve prostřednictvím osvědčení údajů INF 4.

5. Pokud do 150 dnů ode dne žádosti o ověření neobdrží odpověď nebo pokud odpověď neobsahuje informace postačující k určení původu dotčených produktů, celní orgány země vývozu prohlásí doklad o původu zboží vyhotovený na základě prohlášení dodavatele za neplatný.

Článek 67

Povolení schváleného vývozce

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Pokud má Unie se třetí zemí ujednání o preferenčním režimu, které stanoví, že doklad o původu zboží má mít podobu prohlášení na faktuře nebo prohlášení o původu vystaveného schváleným vývozcem, mohou ►M1 vývozci a přeposílatelé usazení na celním území Unie ◄ požádat o povolení jako schválený vývozce pro účely vystavování a nahrazování uvedených prohlášení.

2. Ustanovení čl. 11 odst. 1 písm. d) a články 16, 17 a 18 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 týkající se podmínek pro přijetí žádostí a pozastavení platnosti rozhodnutí a články 10 a 15 tohoto nařízení týkající se použití elektronických prostředků pro výměnu a uchovávání informací a zrušení rozhodnutí přijatých ve prospěch určité osoby, jež se týkají žádostí a rozhodnutí, se nepoužijí na rozhodnutí související s povoleními schváleného vývozce.

3. Povolení schváleného vývozce lze udělit pouze osobám, které splňují podmínky uvedené v ustanoveních o původu buď dohod, které Unie uzavřela s určitými zeměmi nebo územími mimo celní území Unie, nebo opatření přijatých Unií jednostranně, pokud jde o takové země nebo území.

4. Celní orgány přidělí schválenému vývozci číslo celního povolení, které se uvádí v dokladech o preferenčním původu. ►M1 Číslo celního povolení začíná dvoupísmenným kódem ◄ země podle ISO 3166-1 členského státu vydávajícího povolení.

5. Komise poskytne dotčeným třetím zemím adresy celních orgánů odpovědných za kontrolu dokladů o preferenčním původu zboží vystavených schválenými vývozci.

6. Pokud platné ujednání o preferenčním režimu nestanoví, jakou mají mít prohlášení na faktuře nebo prohlášení o původu zboží podobu, uvedená prohlášení se vyhotoví v souladu s tiskopisem stanoveným ►M1 v příloze 22-13 ◄ .

7. Pokud platné ujednání o preferenčním režimu nestanoví hodnotový práh, do kterého může vývozce, jenž není schváleným vývozcem, vystavovat prohlášení na faktuře nebo prohlášení o původu, hodnotový práh činí 6 000 EUR pro každou zásilku.

▼M1

Článek 68

Registrace vývozců mimo rámec systému GSP Unie

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Pokud má Unie ujednání o preferenčním režimu, jež požaduje, aby vývozce vyhotovil doklad o původu zboží v souladu s příslušnými právními předpisy Unie, může takový doklad vyhotovit pouze vývozce, který je pro uvedený účel registrován celními orgány některého členského státu. Totožnost takových vývozců se zaznamená v systému registrovaných vývozců (REX) uvedeném v příloze prováděcího rozhodnutí (EU) 2016/578. ►M2 Články 80, 82, 83, 84, 86, 87, 89 a 91 tohoto nařízení se použijí obdobně. ◄

2. Pro účely tohoto článku se čl. 11 odst. 1 písm. d) a články 16, 17 a 18 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446, které se týkají podmínek pro přijetí žádostí a pozastavení platnosti rozhodnutí, a ►M2 čl. 10 odst. 1 a článek 15 ◄ tohoto nařízení nepoužijí. Žádosti a rozhodnutí týkající se tohoto článku se nevyměňují a neuchovávají v elektronickém informačním a komunikačním systému, jak je stanoveno v článku 10 tohoto nařízení.

▼M2 —————

▼M1

4. Bez ohledu na odstavec 1, pokud platné ujednání o preferenčním režimu nestanoví hodnotový práh, do kterého může vývozce, jenž není registrovaným vývozcem, vyhotovovat doklad o původu zboží, činí hodnotový práh 6 000 EUR pro každou zásilku.

▼M2 —————

▼M2

6. Pokud ujednání o preferenčním režimu umožňuje, aby Unie osvobodila původní produkty od požadavku poskytnout doklad o původu zboží, použije se toto osvobození za podmínek stanovených v článku 103, pokud tyto podmínky nejsou uvedeny v příslušných ujednáních o preferenčním režimu.

7. Pokud ujednání o preferenčním režimu umožňuje, aby Unie upustila od požadavku, že vývozce podepíše doklad o původu zboží, tento podpis se nevyžaduje.

▼M2

Článek 69

Nahrazení dokladů o původu vydaných nebo vystavených mimo rámec systému GSP Unie

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Pokud původní produkty, na něž se vztahuje doklad o původu zboží vydaný nebo vystavený dříve pro účely preferenčního sazebního opatření uvedeného v čl. 56 odst. 2 písm. d) nebo e) kodexu jiného než GSP Unie, ještě nebyly propuštěny do volného oběhu a jsou umístěny pod dohled celního úřadu v Unii, je možné nahradit původní doklad o původu zboží jedním nebo více náhradními doklady o původu pro účely zaslání všech nebo některých z těchto produktů na jiné místo v Unii.

2. Náhradní doklad o původu uvedený v odstavci 1 může vydat nebo vystavit ve stejné podobě, jakou má původní doklad o původu, nebo v podobě náhradní deklarace o původu vyhotovené obdobně v souladu s článkem 101 a přílohou 22–20 jakýkoli z těchto subjektů:

a) vývozce schválený nebo registrovaný v Unii, který přeposílá dané zboží;

b) přeposílatel zboží v rámci Unie, pokud celková hodnota původních produktů v původní zásilce, která se má rozdělit, nepřevyšuje použitelný hodnotový práh;

c) přeposílatel zboží v rámci Unie, pokud celková hodnota původních produktů v původní zásilce, která se má rozdělit, převyšuje použitelný hodnotový práh a přeposílatel přiloží kopii původního dokladu o původu zboží k náhradnímu dokladu o původu zboží.

Pokud nahrazení původního dokladu o původu zboží není možné v souladu s prvním pododstavcem, náhradní doklad o původu zboží uvedený v odstavci 1 může vydat ve formě průvodního osvědčení EUR.1 celní úřad, pod jehož dohled je zboží umístěno.

3. Je-li náhradním dokladem o původu zboží průvodní osvědčení EUR.1, potvrzení od celního úřadu vydávajícího náhradní průvodní osvědčení EUR.1 se uvede v osvědčení v kolonce 11. Údaje v kolonce 4 osvědčení týkající se země původu musí být totožné s údaji v původním dokladu o původu zboží. Kolonku 12 musí podepsat přeposílatel. Přeposílatel, který kolonku 12 podepsal v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů uvedených v původním dokladu o původu zboží.

Celní úřad, který je požádán o vydání náhradního průvodního osvědčení EUR.1, zaznamená do původního dokladu o původu zboží nebo do přílohy k němu hmotnost, počet, druh odesílaných produktů a jejich zemi určení a uvede v něm sériová čísla odpovídajících náhradních osvědčení. Původní doklad o původu zboží uchovává po dobu nejméně tří let.

▼M2

Článek 69a

Preferenční původ zušlechtěných výrobků získaných ze zboží se statusem preferenčního původu

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Pokud je zboží, které není zbožím Unie a které má v rámci ujednání o preferenčním režimu mezi Unií a třetími zeměmi status preferenčního původu, propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku, považují se zušlechtěné výrobky z něj získané po propuštění do volného oběhu za produkty se stejným preferenčním statusem původu jako uvedené zboží.

2. Odstavec 1 se nepoužije v následujících případech:

a) zpracování zahrnuje také zboží, které není zbožím Unie, jiné než zboží uvedené v odstavci 1, včetně zboží se statusem preferenčního původu v rámci jiného ujednání o preferenčním režimu;

b) zušlechtěné výrobky jsou získány z rovnocenného zboží podle článku 223 kodexu;

c) celní orgány povolily dočasný zpětný vývoz zboží k dalšímu zpracování v souladu s článkem 258 kodexu.

3. Pokud se odstavec 1 použije, považují se doklad o původu zboží vydaný nebo vystavený pro zboží propuštěné do režimu aktivního zušlechťovacího styku za doklad o původu zboží vydaný nebo vystavený pro zušlechtěné výrobky.

▼B







Pododdíl 2

Povinnosti zvýhodněných zemí v rámci systému GSP Unie

Článek 70

Povinnost poskytnout správní spolupráci v rámci systému REX

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Za účelem zajistit řádné uplatňování systému GSP se zvýhodněné země zaváží, že:

a) zavedou a zachovají nezbytné správní struktury a systémy nutné pro provádění a řízení pravidel a postupů stanovených v tomto pododdíle a v pododdílech 3 až 9 tohoto oddílu a pododdílech 2 a 3 oddílu 2 kapitoly 1 hlavy II nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 v dotyčné zemi, včetně případných opatření nezbytných pro uplatňování kumulace;

b) jejich příslušné orgány budou spolupracovat s Komisí a celními orgány členských států.

2. Spolupráce uvedená v odst. 1 písm. b) zahrnuje:

►M1 a) ◄ poskytování veškeré nezbytné podpory v případě žádosti Komise o jí prováděné sledování řádného řízení systému GSP v dotyčné zemi, včetně ověřovacích návštěv na místě prováděných Komisí nebo celními orgány členských států;

►M1 b) ◄ aniž jsou dotčeny články 108 a 109 tohoto nařízení, ověřování statusu původu produktů a dodržování dalších podmínek stanovených v tomto pododdíle, v pododdílech 3 až 9 tohoto oddílu a pododdílech 2 a 3 oddílu 2 kapitoly 1 hlavy II nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446, včetně návštěv na místě, pokud o to Komise nebo celní orgány členských států požádají v souvislosti s prošetřováním původu.

3. Aby byly zvýhodněné země oprávněny uplatňovat systém registrovaných vývozců, předloží Komisi závazek uvedený v odstavci 1 alespoň tři měsíce přede dnem, kdy hodlají zahájit registraci vývozců.

▼M1

4. Jsou-li některá země nebo některé území vyňaty z přílohy II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 978/2012 ( 9 ), pravidla a postupy uvedené v článku 55 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 a povinnosti uvedené v článcích 72, 80 a 108 tohoto nařízení platí pro uvedenou zemi nebo území nadále po dobu tří let ode dne jejich vynětí z uvedené přílohy.

▼B

Článek 71

Postupy a metody správní spolupráce použitelné v případě vývozu za použití osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Každá zvýhodněná země dodrží nebo zajistí, že budou dodržena:

a) pravidla původu vyvážených produktů stanovená v pododdíle 2 oddílu 2 kapitoly 1 hlavy II nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446;

b) pravidla pro vyplňování a vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A;

c) ustanovení týkající se používání prohlášení na faktuře, která mají být vyhotovena v souladu s požadavky stanovenými v příloze 22-09;

d) ustanovení týkající se oznamovacích povinnosti uvedených v článku 73 tohoto nařízení;

e) ustanovení týkající se udělování odchylek uvedených v čl. 64 odst. 6 kodexu.

2. Příslušné orgány zvýhodněných zemí spolupracují s Komisí nebo členskými státy, zejména:

a) poskytováním veškerou nezbytnou podporu v případě žádosti Komise o jí prováděné sledování řádného řízení systému GSP v dotyčné zemi, včetně ověřovacích návštěv na místě prováděných Komisí nebo celními orgány členských států;

b) aniž jsou dotčeny články 73 a 110 tohoto nařízení, ověřování statusu původu produktů a dodržování dalších podmínek stanovených v tomto pododdíle, v pododdílech 3 až 9 tohoto oddílu a pododdílech 2 a 3 oddílu 2 kapitoly 1 hlavy II nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446, včetně návštěv na místě, pokud o to Komise nebo celní orgány členských států požádají v souvislosti s prošetřováním původu.

3. Je-li ve zvýhodněné zemi určen příslušný orgán pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jsou-li zde ověřovány listinné důkazy o původu a vydávána osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro vývoz do Unie, má se za to, že tato zvýhodněná země přijala podmínky stanovené v odstavci 1.

4. Je-li země přijata nebo znovu přijata jako zvýhodněná země s ohledem na produkty uvedené v nařízení (EU) č. 978/2012, na zboží pocházející z této země se vztahuje všeobecný systém preferencí pod podmínkou, že bylo ze zvýhodněné země vyvezeno v den uvedený v čl. 73 odst. 2 tohoto nařízení nebo po tomto dni.

5. Jsou-li některá země nebo některé území vyňaty z přílohy II nařízení (EU) č. 978/2012, povinnost poskytovat správní spolupráci uvedená v článku 55 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 a článcích 110 a 111 tohoto nařízení platí pro uvedenou zemi nebo území nadále po dobu tří let ode dne jejich vynětí z uvedené přílohy.

6. Povinnosti uvedené v odstavci 5 platí pro Singapur po dobu tří let ode dne 1. ledna 2014.

Článek 72

Oznamovací povinnosti použitelné po dni zahájení uplatňování systému registrovaných vývozců (REX)

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Zvýhodněné země oznámí Komisi názvy, adresy a kontaktní údaje orgánů nacházejících se na jejich území, které jsou:

a) součástí vládních orgánů dotyčné země nebo jednají z pověření vlády uvedené země a jsou příslušné k registraci vývozců v systému REX, ke změně a aktualizaci registračních údajů a ke zrušení registrací;

b) součástí vládních orgánů dotyčné země a jsou odpovědné za zajištění správní spolupráce s Komisí a celními orgány členských států, jak je stanoveno v tomto pododdíle, pododdílech 3 až 9 tohoto oddílu a pododdílech 2 a 3 oddílu 2 kapitoly 1 hlavy II nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446.

2. Oznámení se zasílá Komisi nejpozději tři měsíce přede dnem, kdy zvýhodněné země hodlají zahájit registraci vývozců.

3. Zvýhodněné země Komisi neprodleně oznámí veškeré změny informací oznámených podle prvního odstavce.

Článek 73

Oznamovací povinnosti použitelné do dne zahájení uplatňování systému registrovaných vývozců (REX)

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Zvýhodněné země sdělí Komisi názvy a adresy vládních orgánů nacházejících se na jejich území zmocněných k vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, vzory otisků razítek, která tyto orgány používají, a názvy a adresy vládních orgánů odpovědných za kontrolu osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře.

Komise tyto informace předá celním orgánům členských států. Jsou-li tyto informace sdělovány v rámci aktualizace předchozích sdělení, uvede Komise datum začátku platnosti používání nových razítek v souladu s údaji poskytnutými příslušnými vládními orgány zvýhodněných zemí. Tyto informace jsou určeny pro úřední účely; má-li však být zboží propuštěno do volného oběhu, mohou dotyčné celní orgány dovozci umožnit, aby se s otisky vzorů razítek seznámil.

Zvýhodněné země, které již poskytly informace vyžadované v prvním pododstavci, nemají povinnost tyto informace poskytnout znovu, pokud nedošlo ke změně.

2. Pro účely čl. 71 odst. 4 tohoto nařízení zveřejní Komise na svých internetových stránkách datum, ke kterému země přijatá nebo znovu přijatá jako zvýhodněná země s ohledem na produkty uvedené v nařízení (EU) č. 978/2012 splnila povinnosti uvedené v odstavci 1 tohoto článku.

▼M1

3. Komise na žádost zvýhodněné země zašle této zvýhodněné zemi vzory otisků razítek, která používají celní orgány členských států při vydávání průvodních osvědčení EUR. 1.

▼B







Pododdíl 3

Postupy při vývozu ve zvýhodněných zemích a v Unii použitelné v rámci systému GSP Unie do zahájení uplatňování systému registrovaných vývozců

Článek 74

Postup pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A se vydávají na základě písemné žádosti vývozce nebo jeho zástupce s přiložením veškerých dalších příslušných podkladů, které prokazují, že produkty, jež mají být vyvezeny, jsou způsobilé k vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A se vydávají prostřednictvím tiskopisu stanoveného v příloze 22-08.

2. Příslušné orgány zvýhodněných zemí dají osvědčení o původu zboží na tiskopise A vývozci k dispozici, jakmile je vývoz uskutečněn nebo zajištěn. Příslušné orgány zvýhodněných zemí však mohou osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydat také po vývozu produktů, na které se vztahuje, jestliže:

a) nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylů, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností; nebo

b) bylo příslušným orgánům uspokojivě prokázáno, že osvědčení o původu zboží na tiskopise A bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických příčin; nebo

c) o konečném místě určení dotčených produktů bylo rozhodnuto během jejich přepravy či skladování a po možném rozdělení zásilky v souladu s článkem 43 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446.

3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí mohou vydat osvědčení dodatečně pouze v případě, že bylo ověřeno, že informace uvedené v žádosti vývozce o dodatečně vydané osvědčení o původu zboží na tiskopise A jsou v souladu s informacemi v odpovídající vývozní dokumentaci a že osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebylo vydáno již při vývozu dotyčných produktů s výjimkou případů, kdy osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebylo přijato z technických důvodů. V kolonce 4 osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaného dodatečně se uvedou slova „Issued retrospectively“, „Délivré a posteriori“ nebo „emitido a posteriori“.

4. V případě krádeže, ztráty nebo zničení osvědčení o původu zboží na tiskopise A může vývozce požádat příslušné orgány, které je vydaly, o vydání duplikátu na základě vývozních dokladů, které mají v držení. V kolonce 4 duplikátu osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvedou slova „Duplicate“, „Duplicata“ nebo „Duplicado“, datum vydání a sériové číslo původního osvědčení. Duplikát nabývá účinku od data původního osvědčení.

5. Pro účely ověření, zda produkt, pro který je vyžádáno osvědčení o původu zboží na tiskopise A, splňuje příslušná pravidla původu, mají příslušné vládní orgány právo požádat o veškeré listinné důkazy nebo provést jakoukoli kontrolu, kterou považují za vhodnou.

6. Vyplnění kolonek 2 a 10 osvědčení o původu zboží na tiskopise A není povinné. V kolonce 12 se uvede „Unie“ nebo název jednoho z členských států. Datum vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvádí v kolonce 11. Podpis uváděný v této kolonce, který je vyhrazen příslušným vládním orgánům, jež osvědčení vydávají, a rovněž podpis osoby zmocněné vývozcem k podpisu, který se uvádí v kolonce 12, musí být vlastnoruční.

Článek 75

Podmínky pro vystavování prohlášení na faktuře

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Prohlášení na faktuře může vystavit kterýkoli vývozce působící ve zvýhodněné zemi pro jakoukoli zásilku sestávající z jednoho nebo více nákladových kusů obsahujících původní produkty, jejichž celková hodnota nepřesahuje 6 000 EUR, pokud se na tento postup vztahuje správní spolupráce uvedená v ►M1 čl. 71 odst. 2 ◄ .

2. Vývozce vystavující prohlášení na faktuře musí být připraven kdykoli na žádost celních orgánů nebo jiných příslušných vládních orgánů země vývozu předložit všechny příslušné doklady prokazující status původu dotčených produktů.

3. Prohlášení na faktuře, jehož znění je uvedeno v příloze 22-09, vystavuje vývozce buď ve francouzštině, angličtině nebo španělštině, strojopisem, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu, nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu. Je-li prohlášení psáno rukou, musí být napsáno inkoustem a hůlkovým písmem. Prohlášení na faktuře musí být opatřeno originálem vlastnoručního podpisu vývozce.

4. Prohlášení na faktuře se použije za následujících podmínek:

a) pro každou zásilku se vystavuje jedno prohlášení na faktuře;

b) bylo-li zboží obsažené v zásilce již ověřováno v zemi vývozu s ohledem na definici „původních produktů“, může vývozce v prohlášení na faktuře na toto ověření odkázat.

Článek 76

Podmínky pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A v případě kumulace

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

Pokud se uplatňuje kumulace podle článků 53, 54, 55 nebo 56 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446, příslušné vládní orgány zvýhodněné země požádané o vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro produkty, při jejichž výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhají na následující:

a) v případě dvoustranné kumulace na doklad o původu zboží poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s ustanoveními článku 77 tohoto nařízení;

b) v případě kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem na doklad o původu zboží poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s příslušnými pravidly původu Norska, Švýcarska nebo Turecka, podle okolností;

c) v případě regionální kumulace na doklad o původu zboží poskytnutý dodavatelem vývozce, jmenovitě na osvědčení o původu zboží na tiskopise A, vydané prostřednictvím tiskopisu stanoveného v příloze 22-08, nebo případně na prohlášení na faktuře, jehož znění je uvedeno v příloze 22-09;

d) v případě rozšířené kumulace na doklad o původu zboží poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s ustanoveními příslušné dohody o volném obchodu mezi Unií a dotyčnou zemí.

V případech uvedených v prvním pododstavci písm. a), b), c) a d) obsahuje kolonka 4 osvědčení o původu zboží na tiskopise A podle okolností označení:

— „EU cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“, „regional cumulation“, „extended cumulation with country x“, nebo

— „Cumul UE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“, „cumul régional“, „cumul étendu avec le pays x“, nebo

— „Acumulación UE“, „Acumulación Noruega“, „Acumulación Suiza“, „Acumulación Turquía“, „Acumulación regional“, „Acumulación ampliada con el país x“.

Článek 77

Prokazování statusu původu v Unii pro účely dvoustranné kumulace a schváleného vývozce

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Status původu produktů Unie se prokazuje buď:

a) předložením průvodního osvědčení EUR.1 vydaného prostřednictvím tiskopisu stanoveného v příloze 22-10 nebo

b) předložením prohlášení na faktuře, jehož znění je uvedeno v příloze 22-09 ►M1 ————— ◄ . Prohlášení na faktuře může vyhotovit kterýkoli vývozce pro zásilky obsahující původní produkty, jejichž celková hodnota nepřesahuje 6 000 EUR, nebo schválený vývozce Unie.

2. Vývozce nebo jeho zástupce uvede v kolonce 2 průvodního osvědčení EUR.1 slova „GSP beneficiary countries“ a „EU“ nebo „Pays bénéficaires du SPG“ a „UE“.

3. Ustanovení tohoto pododdílu, pododdílů 3 až 9 tohoto oddílu a pododdílů 2 a 3 oddílu 2 kapitoly 1 hlavy II nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 týkající se vydávání, používání a následného ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A se použijí obdobně na průvodní osvědčení EUR.1 a s výjimkou ustanovení o jejich vydávání i na prohlášení na faktuře.

4. Celní orgány členského státu mohou povolit kterémukoli vývozci usazenému na celním území Unie (dále jen „schválený vývozce“), který často odesílá produkty pocházející z Unie v rámci dvoustranné kumulace, aby vystavoval prohlášení na faktuře bez ohledu na hodnotu dotčených produktů, pokud tento vývozce celním orgánům uspokojivým způsobem poskytne veškeré záruky nezbytné k ověření:

a) statusu původu produktů;

b) splnění ostatních požadavků platných v dotyčném členském státě.

5. Celní orgány mohou udělení statusu schváleného vývozce podmínit splněním jakýchkoli podmínek, které považují za vhodné. Celní orgány přidělí schválenému vývozci číslo celního povolení, které se uvede v prohlášení na faktuře.

6. Celní orgány sledují, jakým způsobem schválený vývozce povolení využívá. Celní orgány mohou povolení kdykoli odejmout.

Povolení odejmou ve všech těchto případech:

a) schválený vývozce již neposkytuje záruky uvedené v odstavci 4;

b) schválený vývozce nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 5;

c) schválený vývozce jakýmkoli jiným způsobem udělené povolení zneužívá.

7. Schválený vývozce není povinen podepisovat prohlášení na faktuře, jestliže se celním orgánům písemně zaváže, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení na faktuře, které schváleného vývozce identifikuje, jako by je schválený vývozce vlastnoručně podepsal.







Pododdíl 4

Postupy při vývozu ve zvýhodněných zemích a v Unii použitelné v rámci systému GSP Unie ode dne zahájení uplatňování systému registrovaných vývozců

Článek 78

Povinnost registrace vývozců a upuštění od této povinnosti

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Systém GSP se použije v těchto případech:

a) v případě zboží splňujícího požadavky tohoto pododdílu, pododdílů 3 až 9 tohoto oddílu a pododdílů 2 a 3 oddílu 2 kapitoly 1 hlavy II nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 vyváženého registrovaným vývozcem;

b) v případě zásilky sestávající z jednoho nebo více nákladových kusů obsahujících původní produkty vyvezené kterýmkoli vývozcem, pokud celková hodnota zasílaných původních produktů nepřesahuje 6 000 EUR.

2. Hodnotou původních produktů v zásilce se rozumí hodnota všech původních produktů v jedné zásilce, na niž se vztahuje deklarace o původu vystavená v zemi vývozu.

Článek 79

Postup registrace ve zvýhodněných zemích a postupy při vývozu použitelné během přechodného období pro uplatňování systému registrovaných vývozců

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Zvýhodněné země zahájí registraci vývozců dne 1. ledna 2017.

Pokud však zvýhodněná země není v situaci, kdy by mohla registraci zahájit k uvedenému datu, Komisi do 1. července 2016 písemně vyrozumí, že registraci vývozců odkládá na 1. ledna 2018 nebo 1. ledna 2019.

2. Po dobu dvanácti měsíců ode dne, kdy zvýhodněná země zahájí registraci vývozců, vydávají příslušné orgány dané zvýhodněné země nadále osvědčení o původu zboží na tiskopise A na žádost vývozců, kteří v době, kdy žádají o osvědčení, nejsou dosud registrováni.

Aniž je dotčen čl. 94 odst. 2 tohoto nařízení, osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaná v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce se v Unii připouští jako doklad o původu zboží, jsou-li vydána přede dnem registrace dotyčného vývozce.

Příslušné orgány zvýhodněné země, které mají potíže s dokončením registračního procesu během výše uvedeného dvanáctiměsíčního období, mohou Komisi požádat o prodloužení lhůty. Toto prodloužení lhůty nesmí přesáhnout šest měsíců.

3. Vývozci ve zvýhodněné zemi, registrovaní i neregistrovaní, vystavují u zasílaných původních produktů ode dne, kdy zvýhodněná země hodlá zahájit registraci vývozců, deklarace o původu, jestliže celková hodnota produktů nepřesahuje 6 000 EUR.

Jakmile jsou registrováni, vystavují vývozci u zasílaných původních produktů ode dne, kdy začne platit jejich registrace v souladu s čl. 86 odst. 4 tohoto nařízení, deklarace o původu, jestliže celková hodnota produktů přesahuje 6 000 EUR.

4. Všechny zvýhodněné země uplatňují systém registrovaných vývozců nejpozději od 30. června 2020.







Pododdíl 5

Článek 80

Databáze registrovaných vývozců: povinnosti orgánů

(čl. 64 odst. 1 kodexu)

1. Komise zřídí systém pro registraci vývozců oprávněných k osvědčování původu zboží (systém REX) a do 1. ledna 2017 ho zpřístupní.

▼M2

2. Příslušné orgány zvýhodněných zemí po obdržení vyplněného tiskopisu žádosti uvedené v příloze 22-06 vývozci neprodleně přiřadí číslo registrovaného vývozce a toto číslo spolu s registračními údaji a s datem, od něhož je registrace v souladu s čl. 86 odst. 4 platná, vloží do systému REX.

Celní orgány členských států po obdržení úplné žádosti uvedené v příloze 22-06 A vývozci, popřípadě přeposílateli zboží neprodleně přiřadí číslo registrovaného výv