1994L0057 — CS — 29.11.2002 — 003.001

Tento dokument je třeba brát jako dokumentační nástroj a instituce nenesou jakoukoli odpovědnost za jeho obsah

Ve znění:

▼B

SMĚRNICE RADY 94/57/ES

ze dne 22. listopadu 1994,

kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise ( 1 ),

s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru ( 2 ),

v souladu s postupem, na který odkazuje článek 189c Smlouvy zakládající Evropské společenství ( 3 ),

vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 8. června 1993 o společné politice bezpečnosti na moři ( 4 ) stanovila za cíl odstranit všechna plavidla nesplňující normy z vod Společenství a označila za přednostní činnosti Společenství pro zajištění účinného a jednotného uplatňování mezinárodních pravidel tím, že se vypracují společné normy pro klasifikační společnosti;

vzhledem k tomu, že bezpečnost a zabránění znečištění moří lze účinně posílit přísným dodržováním mezinárodních úmluv, rezolucí a předpisů při sledování cíle volného pohybu služeb;

vzhledem k tomu, že kontrola souladu lodí s mezinárodními normami týkajícími se bezpečnosti a zabránění znečištění moří je v pravomoci států vlajky a států přístavu;

vzhledem k tomu, že členské státy jsou příslušné pro vydávání mezinárodních osvědčení o bezpečnosti a zabránění znečištění na základě úmluv jako například SOLAS 74, Úmluva o nákladové značce (Load Lines 66) a MARPOL 73/78, a pro uplatňování ustanovení těchto úmluv;

vzhledem k tomu, že v souladu s těmito úmluvami mohou všechny členské státy v různém rozsahu pověřit různé technické subjekty ověřováním souladu a mohou na tyto subjekty přenést vydávání odpovídajících bezpečnostních osvědčení;

vzhledem k tomu, že ve světě velké množství klasifikačních společností nezajišťuje dostatečné provádění pravidel ani spolehlivost při jednání jménem správy, neboť nemají vytvořeny příslušné systémy ani dostatek zkušeností, na které by se mohly spolehnout a které by jim umožnily vykonávat povinnosti vysoce profesionálním způsobem;

vzhledem k tomu, že nelze samostatným postupem členských států uspokojivě dosáhnout cíle, aby klasifikační společnosti byly schopny dodržet příslušné normy, a že toho může snáze dosáhnout Společenství;

vzhledem k tomu, že je vhodné postupovat prostřednictvím směrnic Rady, které stanoví minimální kritéria pro uznávání subjektů, přičemž ponechávají vlastní postup uznávání, prováděcí pravidla a uplatňování směrnice na členských státech;

vzhledem k tomu, že normy EN 45004 a EN 29001 ve spojení s normami Mezinárodního sdružení klasifikačních společností (IACS) vytvářejí přiměřenou záruku kvality činnosti těchto subjektů;

vzhledem k tomu, že vydávání osvědčení o bezpečném rádiovém vybavení nákladní lodě lze svěřit soukromým subjektům, které disponují dostatečně zkušeným a kvalifikovaným personálem;

vzhledem k tomu, že subjekty, které si přejí být uznány pro účely této směrnice, musí předložit členským státům úplné informace a důkazy o splnění uvedených minimálních kritérií a členské státy uvědomí Komisi a ostatní členské státy o všech jimi uznaných subjektech;

vzhledem k tomu, že Komise může subjektům, které nesplňují kritéria minimálního počtu a prostornosti klasifikovaných plavidel a minimálního počtu inspektorů stanovená v příloze této směrnice, ale splňují všechna ostatním kritéria, udělit uznání na dobu tří let; že by těmto subjektům mělo být uznání po uplynutí tří let prodlouženo, pokud nadále splňují stejná kritéria; že platnost tříletého uznání by měla být omezena na žádající členský stát a na dané období;

vzhledem k tomu, že vytvoření vnitřního trhu zahrnuje volný pohyb služeb, a tedy subjektům splňujícím soubor společných kritérií zaručujících jejich profesionalitu a spolehlivost nelze bránit v poskytování služeb v rámci Společenství, pokud se některý členský stát rozhodne na ně přenést statutární povinnosti; že však členský stát může omezit počet subjektů, kterým poskytne oprávnění, v souladu se svými objektivně a transparetně vymezenými potřebami, které podléhají kontrole prováděné Komisí prostřednictvím příslušných výborů;

vzhledem k tomu, že zavedení zásady volného pohybu služeb lodní inspekce a dohledu by mohlo být postupné, ale nemělo by přesáhnout stanovené lhůty;

vzhledem k tomu, že pro zajištění úplného souladu s mezinárodními bezpečnostními pravidly je nezbytné těsnější zapojení správy do inspekce lodí a do vydávání odpovídajících osvědčení i tehdy, když členské státy spoléhají na subjekty mimo státní správu vykonávající statutární povinnosti; že je tudíž vhodné vytvořit těsnou spolupráci mezi správami a těmito subjekty, což může vyžadovat místní zastoupení subjektu na území členského státu, jehož jménem jedná;

vzhledem k tomu, že je třeba zřídit výbor regulativní povahy, který bude nápomocen Komisi v úsilí zajistit účinné uplatňování stávajících norem pro bezpečnost na moři a pro ochranu životního prostředí, přičemž zohlední ratifikační postupy členských států;

vzhledem k tomu, že Komise musí jednat postupem podle článku 13, aby řádně zohlednila pokrok na mezinárodním fóru a aktualizovala minimální kritéria;

vzhledem k tomu, že Komise v souladu s článkem 13 rozhodne na základě informací o činnosti subjektů jednajících jménem členských států, jež jí poskytují členské státy v souladu s článkem 11, zda požádá členské státy, aby zrušily uznání subjektů, které již nesplňují soubor společných minimálních kritérií;

vzhledem k tomu, že členským státům musí být nicméně ponechána možnost pozastavit oprávnění udělené určitému subjektu z důvodu vážného ohrožení bezpečnosti nebo životního prostředí; že Komise musí neprodleně rozhodnout uvedeným postupem o nutnosti zrušit opatření členského státu;

vzhledem k tomu, že by každý členský stát měl pravidelně hodnotit činnost subjektů, které jednají jeho jménem, a poskytovat Komisi a ostatním členským státům přesné informace o jejich činnosti;

vzhledem k tomu, že členské státy jako správci přístavů musí zvyšovat bezpečnost a zabránění znečištění ve vodách Společenství pomocí přednostních inspekcí plavidel nesoucích osvědčení od subjektů, které nesplňují společná kritéria, a tím zajišťovaly, že plavidla plující pod vlajkou třetí země nebudou posuzována příznivěji;

vzhledem k tomu, že výbor by měl rozhodovat postupem III A stanoveným v článku 2 rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi ( 5 );

vzhledem k tomu, že klasifikační společnosti musí aktualizovat a prosazovat své technické normy za účelem harmonizace bezpečnostních předpisů a zajišťovat jednotné uplatňování mezinárodních pravidel v rámci Společenství;

vzhledem k tomu, že v současné době neexistují jednotné mezinárodní normy, které by všechny lodi musely ve stadiu stavby a během celé své životnosti splňovat, pokud jde o trup, strojní a elektrická zařízení a řídicí systémy; že tyto normy lze stanovit v souladu s předpisy uznaných klasifikačních společností nebo v souladu s rovnocennými normami, které přijmou správy členských států postupem stanoveným směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů ( 6 ),

PŘIJALA TUTO SMĚRNICI: