2014R1322 — CS — 14.10.2016 — 001.001

Tento dokument slouží výhradně k informačním účelům a nemá žádný právní účinek. Orgány a instituce Evropské unie nenesou za jeho obsah žádnou odpovědnost. Závazná znění příslušných právních předpisů, včetně jejich právních východisek a odůvodnění, jsou zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie a jsou k dispozici v databázi EUR-Lex. Tato úřední znění jsou přímo dostupná přes odkazy uvedené v tomto dokumentu

►B NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1322/2014 ze dne 19. září 2014, kterým se doplňuje a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013, pokud jde o požadavky na konstrukci a obecné požadavky v souvislosti se schvalováním zemědělských a lesnických vozidel (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 364 18.12.2014, s. 1)

Ve znění:









▼B

NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1322/2014

ze dne 19. září 2014,

kterým se doplňuje a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013, pokud jde o požadavky na konstrukci a obecné požadavky v souvislosti se schvalováním zemědělských a lesnických vozidel

(Text s významem pro EHP)







KAPITOLA I

PŘEDMĚT A DEFINICE

Článek 1

Předmět

Toto nařízení stanoví podrobné technické požadavky a zkušební postupy týkající se návrhu, konstrukce a montáže vozidel pro účely schvalování zemědělských a lesnických vozidel a jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, podrobné podmínky a požadavky týkající se postupů schválení typu, zkoušek se simulací a shodnosti výroby, technické specifikace ohledně přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla a výkonnostní normy a kritéria pro posuzování technických zkušeben v souladu s nařízením (EU) č. 167/2013.

Článek 2

Definice

Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:

1) „Vztažným bodem sedadla (S)“ se rozumí bod ve střední podélné rovině sedadla, ve kterém se tečná rovina spodní části čalouněného opěradla protíná s vodorovnou rovinou. Tato vodorovná rovina protíná povrch sedáku ve vzdálenosti 150 mm před vztažným bodem sedadla, jak je stanoven v dodatku 8 k příloze XIV.

2) „Ovládacím zařízením“ se rozumí jakékoliv zařízení, jehož bezprostřední ovládání umožňuje změnit stav nebo fungování traktoru nebo jakéhokoli zařízení připojeného na traktor.

3) „Clonou“ se rozumí ochranné zařízení, které je umístěno bezprostředně před nebezpečným místem a které samo nebo ve spojení s dalšími částmi stroje ze všech stran zabraňuje dosažení nebezpečného místa.

4) „Zábranou“ se rozumí ochranné zařízení, které prostřednictvím mříže, sítě nebo podobného zařízení zajišťuje bezpečnou vzdálenost od nebezpečného místa tak, že s ním nelze přijít do styku.

5) „Kapotou“ se rozumí ochranné zařízení, které je umístěno bezprostředně před nebezpečným místem a které zabraňuje jeho dosažení z kryté strany.

6) „Pevně spojeno“ znamená, že ochranné zařízení lze odstranit pouze s užitím nástrojů.

7) „Horkým povrchem“ se rozumí jakýkoli kovový povrch traktoru, který při běžném použití předpokládaném výrobcem dosahuje teploty vyšší než 85 °C, nebo jakýkoli plastový povrch, který dosahuje teploty vyšší než 100 °C.







KAPITOLA II

POŽADAVKY NA KONSTRUKCI VOZIDLA A OBECNÉ POŽADAVKY NA SCHVÁLENÍ TYPU

Článek 3

Obecné povinnosti výrobce ohledně konstrukce vozidla

1. Výrobci vybaví zemědělská a lesnická vozidla systémy, konstrukčními částmi a samostatnými technickými celky ovlivňujícími bezpečnost osádky, které jsou konstruovány, vyráběny a montovány takovým způsobem, aby vozidlo bylo při běžném provozu a údržbě podle pokynů výrobce v souladu s podrobnými technickými požadavky a zkušebními postupy stanovenými v článcích 4 až 32.

2. Výrobci prokážou schvalovacímu orgánu pomocí fyzické prokazovací zkoušky, že zemědělská a lesnická vozidla dodávaná na trh, registrovaná nebo uváděná do provozu v Unii splňují podrobné technické požadavky a zkušební postupy stanovené v článcích 4 až 32.

3. Výrobci zajistí, aby náhradní díly a zařízení, které jsou dodávány na trh nebo uváděny do provozu v Unii, splňovaly podrobné technické požadavky a zkušební postupy uvedené v tomto nařízení. Schválené zemědělské a lesnické vozidlo vybavené takovým náhradním dílem nebo zařízením musí splňovat tytéž požadavky na zkoušky a tytéž mezní hodnoty výkonnosti jako vozidlo vybavené původním dílem.

4. Výrobci zajistí, aby byly dodrženy postupy schválení typu pro ověření shodnosti výroby, pokud jde o podrobné požadavky na konstrukci vozidla stanovené v tomto nařízení.

Článek 4

Uplatňování předpisů EHK OSN

Předpisy EHK OSN a jejich změny uvedené v příloze I tohoto nařízení se použijí na schválení typu zemědělských a lesnických vozidel podléhajících podmínkám stanoveným v tomto nařízení.

Článek 5

Uznávání protokolů o zkouškách vystavených na základě kodexů OECD pro účely EU schválení typu

V souladu s článkem 50 nařízení (EU) č. 167/2013 se protokoly o zkouškách vystavené na základě kodexů OECD podle přílohy II tohoto nařízení uznají pro účely EU schválení typu jako alternativa k protokolu o zkoušce vystavenému na základě tohoto nařízení.

Článek 6

Uspořádání týkající se postupů schválení typu, včetně požadavků na zkoušky se simulací

Uspořádání týkající se postupů schválení typu podle čl. 20 odst. 8 nařízení (EU) č. 167/2013 a požadavky týkající se zkoušek se simulací podle čl. 27 odst. 6 uvedeného nařízení jsou stanoveny v příloze III tohoto nařízení.

Článek 7

Uspořádání týkající se shodnosti výroby

Uspořádání týkající se shodnosti výroby podle čl. 28 odst. 6 nařízení (EU) č. 167/2013 jsou stanovena v příloze IV tohoto nařízení.

Článek 8

Požadavky týkající se přístupu k informacím o opravách a údržbě

Požadavky týkající se přístupu k informacím o opravách a údržbě podle čl. 53 odst. 12 nařízení (EU) č. 167/2013 jsou stanoveny v příloze V tohoto nařízení.

Článek 9

Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (dynamické zkoušky)

Zkušební postupy a požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení, pokud jde o dynamické zkoušky, pro vozidla kategorií T1, T4.2 a T4.3 podle čl. 18 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VI tohoto nařízení.

Článek 10

Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (pásové traktory)

Zkušební postupy a požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení, pokud jde o pásové traktory, pro vozidla kategorií C1, C4.2 a C4.3 podle čl. 18 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VII tohoto nařízení.

Článek 11

Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (statické zkoušky)

Jako alternativu k požadavkům stanoveným v článku 9 a článku 10 si výrobci mohou zvolit, že splní požadavky tohoto článku, pokud daný typ vozidla spadá do oblasti použitelnosti stanovené v příloze VIII tohoto nařízení. Zkušební postupy a požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení, pokud jde o statické zkoušky, pro vozidla kategorií T1/C1, T4.2/C4.2 a T4.3/C4.3 podle čl. 18 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VIII tohoto nařízení.

Článek 12

Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (přední konstrukce ochrany při převrácení u úzkorozchodných traktorů)

Zkušební postupy a požadavky použitelné na přední konstrukce ochrany při převrácení, pokud jde o úzkorozchodné traktory, pro vozidla kategorií T2, T3 a T4.3 podle čl. 18 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou IX tohoto nařízení.

Článek 13

Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (zadní konstrukce ochrany při převrácení u úzkorozchodných traktorů)

Zkušební postupy a požadavky použitelné na zadní konstrukce ochrany při převrácení, pokud jde o úzkorozchodné traktory, pro vozidla kategorií T2/C2, T3/C3 a T4.3/C4.3 podle čl. 18 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou X tohoto nařízení.

Článek 14

Požadavky použitelné na ochranné konstrukce proti padajícím předmětům

Zkušební postupy a požadavky použitelné na ochranné konstrukce proti padajícím předmětům pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XI tohoto nařízení.

Článek 15

Požadavky použitelné na sedadla spolujezdců

Zkušební postupy a požadavky použitelné na sedadla spolujezdců pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XII tohoto nařízení.

Článek 16

Požadavky použitelné na vystavení řidiče hladině hluku

Zkušební postupy a požadavky použitelné na vystavení řidiče hladině hluku pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XIII tohoto nařízení.

Článek 17

Požadavky použitelné na sedadlo řidiče

Zkušební postupy a požadavky použitelné na sedadlo řidiče pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. e) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XIV tohoto nařízení.

Článek 18

Požadavky použitelné na pracovní prostor a přístup k místu řidiče

Zkušební postupy a požadavky použitelné na pracovní prostor a přístup k místu řidiče pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. f) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XV tohoto nařízení.

Článek 19

Požadavky použitelné na vývodové hřídele

Zkušební postupy a požadavky použitelné na vývodové hřídele pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. g) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XVI tohoto nařízení.

Článek 20

Požadavky použitelné na ochranu konstrukčních částí pohonu

Zkušební postupy a požadavky použitelné na ochranu konstrukčních částí pohonu pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. h) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XVII tohoto nařízení.

Článek 21

Požadavky použitelné na body ukotvení bezpečnostních pásů

Zkušební postupy a požadavky použitelné na body ukotvení bezpečnostních pásů pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. i) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XVIII tohoto nařízení.

Článek 22

Požadavky použitelné na bezpečnostní pásy

Zkušební postupy a požadavky použitelné na bezpečnostní pásy pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. j) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XIX tohoto nařízení.

Článek 23

Požadavky použitelné na ochranu proti pronikajícím předmětům

Zkušební postupy a požadavky použitelné na ochranu proti pronikajícím předmětům pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. k) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XX tohoto nařízení.

Článek 24

Požadavky použitelné na výfukové systémy

Zkušební postupy a požadavky použitelné na výfukové systémy pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. l) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XXI tohoto nařízení.

Článek 25

Požadavky použitelné na návod k obsluze

Požadavky použitelné na návod k obsluze, včetně hledisek souvisejících s ochranou proti nebezpečným látkám a provozem a údržbou vozidla, pro vozidla kategorií T, C, R a S podle čl. 18 odst. 2 písm. l), n) a q) nařízení (EU) č. 167/2013 jsou stanovena v příloze XXII tohoto nařízení.

Článek 26

Požadavky použitelné na ovládací zařízení, včetně bezpečnosti a spolehlivosti ovládacích systémů a zařízení pro nouzové a automatické zastavení

Zkušební postupy a požadavky použitelné na ovládací zařízení, včetně bezpečnosti a spolehlivosti ovládacích systémů a zařízení pro nouzové a automatické zastavení, pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. o) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XXIII tohoto nařízení.

Článek 27

Požadavky použitelné na ochranu proti jinému mechanickému nebezpečí

Zkušební postupy a požadavky použitelné na ochranu proti mechanickému nebezpečí, včetně hledisek souvisejících s ochranou před drsnými povrchy, ostrými hranami a rohy, prasknutím potrubí pro tekutiny a nekontrolovaným pohybem vozidla, jiného druhu, než je uvedeno v článcích 9 až 14, 19 a 23, pro vozidla kategorií T, C, R a S podle čl. 18 odst. 2 písm. p) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XXIV tohoto nařízení.

Článek 28

Požadavky použitelné na kryty a ochranná zařízení

Zkušební postupy a požadavky použitelné na kryty a ochranná zařízení pro vozidla kategorií T, C, R a S podle čl. 18 odst. 2 písm. r) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XXV tohoto nařízení.

Článek 29

Požadavky použitelné na informace, varování a označení

Zkušební postupy a požadavky použitelné na informace, varování a označení, včetně hledisek souvisejících s varovnými signály, pokud jde o brzdění, a provozem a údržbou vozidla, pro vozidla kategorií T, C, R a S podle čl. 18 odst. 2 písm. s) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XXVI tohoto nařízení.

Článek 30

Požadavky použitelné na materiály a produkty

Zkušební postupy a požadavky použitelné na materiály a produkty pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. t) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XXVII tohoto nařízení.

Článek 31

Požadavky použitelné na baterie

Zkušební postupy a požadavky použitelné na baterie pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. u) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XXVIII tohoto nařízení.

Článek 32

Požadavky použitelné na ochranu proti nebezpečným látkám

Zkušební postupy a požadavky použitelné na ochranu proti nebezpečným látkám pro vozidla kategorií T a C podle čl. 18 odst. 2 písm. l) nařízení (EU) č. 167/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XXIX tohoto nařízení.







KAPITOLA III

POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN

Článek 33

Výkonnostní normy a posuzování technických zkušeben

Technické zkušebny musí vyhovět výkonnostním normám a postupu jejich posuzování uvedeným v článku 61 nařízení (EU) č. 167/2013, které musí být ověřeny v souladu s přílohou XXX tohoto nařízení.

Článek 34

Přípustnost vlastního zkoušení

Vlastní zkoušení interními technickými zkušebnami podle čl. 60 odst. 1 nařízení (EU) č. 167/2013 lze provádět pouze v případech povolených podle přílohy III tohoto nařízení.







KAPITOLA IV

VNITROSTÁTNÍ SCHVALOVÁNÍ TYPU VOZIDEL, SYSTÉMŮ, KONSTRUKČNÍCH ČÁSTÍ NEBO SAMOSTATNÝCH TECHNICKÝCH CELKŮ

Článek 35

Vnitrostátní schválení typu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků

Vnitrostátní orgány neodmítnou udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z důvodů týkajících se požadavků na konstrukci, pokud vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňuje požadavky stanovené v tomto nařízení.







KAPITOLA V

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 36

Změny přílohy I nařízení (EU) č. 167/2013

Příloha I nařízení (EU) č. 167/2013 se mění takto:

1) v řádku č. 39 se položky odpovídající kategoriím vozidel Ca a Cb nahrazují výrazem „X“;

2) v řádku č. 41 se položky odpovídající kategoriím vozidel T2a a T2b nahrazují výrazem „X“;

3) v řádku č. 43 se položky odpovídající kategoriím vozidel Ca a Cb nahrazují výrazem „X“;

4) v řádku č. 44 se položky odpovídající kategoriím vozidel Ca a Cb nahrazují výrazem „X“.

Článek 37

Vstup v platnost a použitelnost

Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Použije se ode dne 1. ledna 2016.

Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.









OBSAH







Číslo přílohy Název přílohy Požadavky na konstrukci vozidla a obecné požadavky na schvalování typu I Uplatňování předpisů EHK OSN II Uznávání protokolů o zkouškách vystavených na základě kodexů OECD pro účely EU schválení typu III Uspořádání týkající se postupů schvalování typu, včetně požadavků na zkoušky se simulací IV Uspořádání týkající se shodnosti výroby V Požadavky týkající se přístupu k informacím o opravách a údržbě VI Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (dynamické zkoušky) VII Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (pásové traktory) VIII Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (statické zkoušky) IX Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (přední konstrukce ochrany u úzkorozchodných traktorů) X Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (zadní konstrukce ochrany u úzkorozchodných traktorů) XI Požadavky použitelné na ochranné konstrukce proti padajícím předmětům XII Požadavky použitelné na sedadla spolujezdců XIII Požadavky použitelné na vystavení řidiče hladině hluku XIV Požadavky použitelné na sedadlo řidiče XV Požadavky použitelné na pracovní prostor a přístup k místu řidiče XVI Požadavky použitelné na vývodové hřídele XVII Požadavky použitelné na ochranu konstrukčních částí pohonu XVIII Požadavky použitelné na body ukotvení bezpečnostních pásů XIX Požadavky použitelné na bezpečnostní pásy XX Požadavky použitelné na ochranu proti pronikajícím předmětům XXI Požadavky použitelné na výfukové systémy XXII Požadavky použitelné na návod k obsluze XXIII Požadavky použitelné na ovládací zařízení, včetně bezpečnosti a spolehlivosti ovládacích systémů a zařízení pro nouzové a automatické zastavení XXIV Požadavky použitelné na ochranu proti jinému mechanickému nebezpečí XXV Požadavky použitelné na kryty a ochranná zařízení XXVI Požadavky použitelné na informace, varování a označení XXVII Požadavky použitelné na materiály a produkty XXVIII Požadavky použitelné na baterie XXIX Požadavky použitelné na ochranu proti nebezpečným látkám Požadavky týkající se technických zkušeben XXX Výkonnostní normy a posuzování technických zkušeben









PŘÍLOHA I







Uplatňování předpisů EHK OSN Předpis EHK OSN č. Předmět Série změn Odkaz na Úř. věst. Použitelnost 14 Kotevní úchyty bezpečnostních pásů, systémy kotevních úchytů ISOFIX a kotevní úchyty horního upínání ISOFIX Doplněk 1 k sérii změn 07 Úř. věst. L 109, 28.4.2011, s. 1 T a C 16 Bezpečnostní pásy, zádržné systémy a dětské zádržné systémy Doplněk 1 k sérii změn 06 Úř. věst. L 233, 9.9.2011, s. 1 T a C 43 Bezpečnostní zasklení Doplněk 12 k sérii změn 00 Úř. věst. L 230, 31.8.2010, s. 119 T a C 60 Ovladače ovládané řidičem – označení ovladačů, kontrolek a ukazatelů (mopedy/motocykly) Úř. věst. L 95, 31.3.2004, s. 10 T a C 79 Mechanismus řízení Doplněk 3 k sérii změn 01 a oprava ze dne 20. ledna 2006 Úř. věst. L 137, 27.5.2008, s. 25 T a C

Vysvětlivka:

Skutečnost, že konstrukční část je obsažena v tomto seznamu, neznamená, že je její montáž povinná. Pro některé konstrukční části jsou však povinné požadavky na montáž stanoveny v dalších přílohách tohoto nařízení.









PŘÍLOHA II







Uznávání protokolů o zkouškách vystavených na základě kodexů OECD pro účely EU schválení typu Protokol o zkoušce podle kodexu OECD č. Předmět Edice Použitelnost Alternativa k EU protokolu o zkoušce na základě 3 Úřední zkoušky ochranných konstrukcí u zemědělských a lesnických traktorů (dynamické zkoušky) Edice 2015-červenec 2014- T1, T4.2 a T4.3 přílohy VI a přílohy XVIII (pokud byly zkoušeny body ukotvení bezpečnostních pásů) 4 Úřední zkoušky ochranných konstrukcí u zemědělských a lesnických traktorů (statické zkoušky) Edice 2015-červenec 2014- T1/C1, T4.2/C4.2 a T4.3/C4.3 přílohy VIII a přílohy XVIII (pokud byly zkoušeny body ukotvení bezpečnostních pásů) 5 Úřední měření hluku na místě řidiče u zemědělských a lesnických traktorů Edice 2015-červenec 2014- T a C přílohy XIII 6 Úřední zkoušky předních konstrukcí ochrany při převrácení u úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů Edice 2015-červenec 2014- T2, T3 a T4.3 přílohy IX a přílohy XVIII (pokud byly zkoušeny body ukotvení bezpečnostních pásů) 7 Úřední zkoušky zadních konstrukcí ochrany při převrácení u úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů Edice 2015-červenec 2014- T2/C2, T3/C3 a T4.3/C4.3 přílohy X a přílohy XVIII (pokud byly zkoušeny body ukotvení bezpečnostních pásů) 8 Úřední zkoušky ochranných konstrukcí u zemědělských a lesnických pásových traktorů Edice 2015-červenec 2014- C1, C2, C4.2 a C4.3 přílohy VII a přílohy XVIII (pokud byly zkoušeny body ukotvení bezpečnostních pásů) 10 Úřední zkoušky ochranných konstrukcí proti padajícím předmětům u zemědělských a lesnických traktorů Edice 2015-červenec 2014- T a C přílohy XI části C









PŘÍLOHA III

Uspořádání týkající se postupů schvalování typu, včetně požadavků na zkoušky se simulací

1. Postup schvalování typu

Poté, co schvalovací orgán obdrží žádost o schválení typu vozidla, musí:

1.1 ověřit, že vydané certifikáty EU schválení typu a protokoly o zkouškách udělené podle nařízení (EU) č. 167/2013 a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých podle uvedeného nařízení, které se použijí na schválení typu vozidla, se vztahují na daný typ vozidla a odpovídají předepsaným požadavkům;

1.2 odkazem na dokumentaci zajistit, že specifikace vozidla a údaje obsažené v informačním dokumentu vozidla budou zahrnuty ve schvalovací dokumentaci a v certifikátech EU schválení typu vydaných v souladu s nařízením (EU) č. 167/2013 a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými podle uvedeného nařízení;

1.3 na vybraném vzorku vozidel typu, který má být schválen, provést nebo zajistit provedení kontrol součástí a systémů vozidla, aby ověřil, že vozidlo (vozidla) je vyráběno (jsou vyráběna) v souladu s příslušnými údaji obsaženými v ověřené schvalovací dokumentaci, pokud jde o nařízení (EU) č. 167/2013 a akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty přijaté podle uvedeného nařízení;

1.4 v příslušných případech provést nebo zajistit provedení kontrol instalace, pokud jde o samostatné technické celky;

1.5 provést nebo zajistit provedení nutných kontrol, pokud jde o přítomnost položek stanovených v příloze I nařízení (EU) č. 167/2013;

2. Kombinace technických specifikací

Počet kontrolovaných vozidel musí být takový, aby postačoval pro náležitou kontrolu různých schvalovaných kombinací podle následujících kritérií:

2.1 pohonná jednotka;

2.2 převody;

2.3 hnací nápravy (počet, umístění, propojení);

2.4 řízené nápravy (počet a umístění);

2.5 brzdový systém a brzděné nápravy (počet);

2.6 konstrukce ochrany při převrácení;

2.7 ochrana proti nebezpečným látkám.

3. Zvláštní ustanovení

Pokud nejsou k dispozici žádné certifikáty schválení typu nebo protokoly o zkoušce, pokud jde o jakýkoli předmět, na nějž se vztahuje nařízení (EU) č. 167/2013 nebo akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty přijaté podle uvedeného nařízení, musí schvalovací orgán:

3.1 zajistit provedení nezbytných zkoušek a kontrol, jak požaduje nařízení (EU) č. 167/2013 a akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty přijaté podle uvedeného nařízení;

3.2 ověřit, že vozidlo odpovídá údajům v dokumentaci vozidla a že splňuje technické požadavky požadované nařízením (EU) č. 167/2013 akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými podle uvedeného nařízení;

3.3 v příslušných případech provést nebo zajistit provedení kontrol instalace, pokud jde o konstrukční části a samostatné technické celky.

4. Postupy, které se použijí během vícestupňového EU schvalování typu

4.1 Obecné požadavky

4.1.1 Uspokojivé fungování postupu vícestupňového EU schvalování typu vyžaduje, aby všichni dotčení výrobci jednali společně. Za tímto účelem zajistí schvalovací orgány před udělením schválení v prvním stupni a následujících stupních, aby mezi příslušnými výrobci existovalo vhodné ujednání ohledně předávání a výměny dokumentů a informací o tom, že dokončený typ vozidla splňuje technické požadavky nařízení (EU) č. 167/2013 a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých podle uvedeného nařízení. Tyto informace musí zahrnovat podrobné údaje o příslušných schváleních systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků a o částech vozidla, které jsou součástí neúplného vozidla, ale ještě nejsou schváleny.

4.1.2 EU schválení typu podle bodu 4 se udělují na základě stávajícího stupně dokončení typu vozidla a musí zahrnovat všechna schválení udělená v předcházejících stupních.

4.1.3 U postupu vícestupňového EU schvalování typu odpovídá každý výrobce za schválení a shodnost výroby všech systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, které vyrobil nebo které doplnil k předcházejícímu stupni. Není odpovědný za položky, které byly schváleny v předcházejícím stupni, s výjimkou případů, kdy mění příslušné části v takovém rozsahu, že dříve udělené schválení pozbude platnosti.

4.2 Postupy

Schvalovací orgán musí:

4.2.1 ověřit, že vydané certifikáty EU schválení typu a protokoly o zkouškách udělené podle nařízení (EU) č. 167/2013 a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých podle uvedeného nařízení, které se použijí na schválení typu vozidla, se vztahují na daný typ vozidla v jeho stavu rozpracovanosti a odpovídají předepsaným požadavkům;

4.2.2 zajistit, aby dokumentace obsahovala všechny příslušné údaje s ohledem na stav rozpracovanosti vozidla;

4.2.3 odkazem na dokumentaci zajistit, že specifikace vozidla a údaje obsažené v dokumentaci vozidla budou zahrnuty ve schvalovací dokumentaci a v certifikátech EU schválení typu v souladu s nařízením (EU) č. 167/2013 nebo s akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými podle uvedeného nařízení a v případě dokončeného vozidla, pokud nějaké číslo bodu v dokumentaci není obsaženo v žádné schvalovací dokumentaci, potvrdit, že příslušná součást nebo vlastnost odpovídá údajům v dokumentaci;

4.2.4 na vybraném vzorku vozidel typu, který má být schválen, provést nebo zajistit provedení kontrol součástí a systémů vozidla, aby ověřil, že vozidlo (vozidla) je vyrobeno (jsou vyrobena) v souladu s příslušnými údaji obsaženými v ověřené schvalovací dokumentaci, pokud jde o nařízení (EU) č. 167/2013 a akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty přijaté podle uvedeného nařízení;

4.2.5 v příslušných případech provést nebo zajistit provedení kontrol instalace, pokud jde o samostatné technické celky.

4.3 Počet vozidel kontrolovaných pro účely bodu 4.2.4 musí být takový, aby postačoval pro náležitou kontrolu různých kombinací, které mají získat EU schválení typu podle stupně rozpracovanosti vozidla a podle kritérií stanovených v bodě 2.

5. Podmínky, za nichž musí být provedeno zkoušení se simulací, a požadavky, na něž se může zkoušení se simulací vztahovat

5.1 Cíle a oblast působnosti

V bodě 5 jsou stanovena vhodná ustanovení týkající se zkoušek se simulací v souladu s čl. 27 odst. 6 nařízení (EU) č. 167/2013. Bod 5 se nepoužije na čl. 27 odst. 3 druhý pododstavec uvedeného nařízení.

5.2 Seznam požadavků, na něž se může vztahovat zkoušení se simulací

▼M1







Tabulka 1 Seznam požadavků, na něž se může vztahovat zkoušení se simulací Odkaz na akt v přenesené pravomoci Příloha č. Požadavky Omezení/poznámky Nařízení (EU) č. 1322/2014 IX Opakované nebo přerušované převracení v případě bočního převrácení úzkorozchodného traktoru s konstrukcí ochrany při převrácení umístěnou před sedadlem řidiče Oddíl B4 Nařízení (EU) č. 1322/2014 XV Požadavky použitelné na pracovní prostor a přístup k místu řidiče Pouze požadavky týkající se rozměrů a umístění Nařízení (EU) 2015/208 VII Požadavky na pole výhledu a stírače čelního skla Pouze požadavky týkající se rozměrů, umístění a viditelnosti Nařízení (EU) 2015/208 IX Požadavky na zpětná zrcátka Pouze požadavky týkající se rozměrů, umístění a viditelnosti Nařízení (EU) 2015/208 XII Požadavky na zařízení pro osvětlení Pouze požadavky týkající se rozměrů, umístění a viditelnosti uvedené v bodech 5 a 6 (s výjimkou kolorimetrických nebo fotometrických požadavků) Nařízení (EU) 2015/208 XIII Požadavky na ochranu cestujících ve vozidle, včetně vnitřní výbavy, opěrky hlavy, bezpečnostních pásů, dveří vozidla Část 2 Pouze požadavky týkající se rozměrů, včetně podrobného popisu tvaru, a umístění Nařízení (EU) 2015/208 XIV Požadavky na vnějšek vozidla a příslušenství Pouze požadavky týkající se rozměrů, včetně podrobného popisu tvaru, a umístění

▼B

6. Podmínky, za nichž musí být provedeno zkoušení se simulací

6.1 Vzor zkoušky se simulací

Pro popis a provádění zkoušky se simulací se jako základní struktura použije toto schéma:

6.1.1 cíl;

6.1.2 model konstrukce;

6.1.3 mezní podmínky;

6.1.4 předpokládané zatížení;

6.1.5 výpočet;

6.1.6 vyhodnocení;

6.1.7 dokumentace.

6.2 Základní prvky počítačové simulace a výpočtu

6.2.1 Matematický model

Matematický model poskytne výrobce. Model musí odpovídat složitosti konstrukce zkoušeného vozidla, systému a konstrukčních částí s ohledem na požadavky. Tatáž ustanovení se použijí obdobně na zkoušení konstrukčních částí nebo technických celků nezávisle na vozidle.

▼M1

6.2.2 Postup ověřování matematického modelu

Matematický model se ověří v porovnání se skutečnými podmínkami zkoušky. Za tímto účelem se provede fyzická zkouška, jejíž výsledky se porovnají s výsledky získanými pomocí matematického modelu. Musí se prokázat srovnatelnost výsledků zkoušek. Za tímto účelem výrobci předloží technické zkušebně srovnávací zprávu obsahující informace týkající se matematického modelu pro srovnání výsledků získaných s tímto modelem a výsledků získaných na základě fyzických zkoušek v souladu se schématem stanoveným v bodě 6.1. Výrobce nebo technická zkušebna vypracuje zprávu o ověření, která potvrzuje soulad matematického modelu, a předloží ji schvalovacímu orgánu. Jakákoli změna matematického modelu nebo softwaru, která by mohla způsobit neplatnost zprávy o ověření, se oznámí schvalovacímu orgánu, jenž může požadovat provedení nového ověření. Vývojový diagram postupu ověřování je uveden na obrázku 1 v bodě 7.

▼B

6.2.3 Dokumentace

Výrobce musí poskytnout údaje a pomocné nástroje použité pro simulaci a výpočet, které musí být vhodným způsobem zdokumentovány.

6.2.4 Nástroje a podpora

Výrobce na žádost technické zkušebny poskytne potřebné nástroje, včetně příslušného softwaru, nebo k nim zajistí přístup.

6.2.5 Kromě toho poskytne technické zkušebně odpovídající podporu.

6.2.6 Technická zkušebna je i v případě, kdy je jí zajištěn přístup k příslušným nástrojům a poskytnuta podpora, vázána povinnostmi ohledně kvalifikace svých pracovníků, platby poplatků za licenční práva a zachovávání důvěrnosti.

▼M1

6.2.7 Schvalovací postup při zkoušení se simulací Soulad s požadavky stanovenými v tabulce 1 v bodě 5.2 lze prokázat postupy zkoušení se simulací pouze tehdy, pokud jsou tyto postupy prováděny v souladu s matematickým modelem ověřeným v souladu s požadavky stanovenými v bodě 6.2.2. Použitelnost a omezení tohoto modelu se dohodnou s technickou zkušebnou a podléhají schválení schvalovacím orgánem.

6.2.8 Protokol o zkoušce se simulací Protokol s výsledky zkoušek se simulací poskytne technická zkušebna. Protokol o zkoušce by měl odpovídat srovnávací zprávě a zprávě o ověření a musí obsahovat alespoň tyto prvky: výroba virtuálního prototypu, vstupy simulace a výsledky simulace týkající se technických požadavků.

▼B

7. Postup ověřování zkoušek se simulací

Obrázek 1

Vývojový diagram postupu ověřování zkoušek se simulací









PŘÍLOHA IV

Uspořádání týkající se shodnosti výroby

1. Definice

Pro účely této přílohy se použijí tyto definice:

1.1 „systémem řízení jakosti“ se rozumí soubor vzájemně propojených a vzájemně se ovlivňujících prvků, které organizace používají k řízení a kontrole toho, jak jsou uskutečňovány politiky jakosti a dosahovány cíle jakosti;

1.2 „auditem“ se rozumí postup shromažďování důkazů k hodnocení toho, zda jsou kritéria auditu správně uplatňována; měl by být objektivní, nestranný a nezávislý a auditní postup by měl být systematický a řádně zdokumentovaný;

1.3 „nápravnými kroky“ se rozumí postup řešení problému s návaznými kroky, kterými dojde k odstranění příčin neshody nebo nežádoucí situace a které mají zabránit jejich opakování;

2. Účel

2.1 Cílem postupu zajištění shodnosti výroby je zajistit shodu každého vyrobeného vozidla, systému, konstrukční části a samostatného technického celku s požadavky na specifikace, výkonnost a označování schváleného typu.

2.2 Nedílnou součástí těchto postupů je posouzení systémů řízení jakosti (dále jen „úvodní posouzení“) stanovené v bodě 3 a ověření a kontroly týkající se výroby (dále jen „opatření pro shodnost výrobků“) stanovené v bodě 4.

3. Úvodní posouzení

3.1 Před udělením schválení typu schvalovací orgán ověří, zda výrobce při výrobě uplatňuje uspokojivá opatření a postupy k zajištění účinné kontroly shodnosti vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se schváleným typem.

3.2 Na úvodní posouzení se použijí směrnice pro auditování systémů managementu jakosti a/nebo systémů environmentálního managementu stanovené v normě EN ISO 19011:2011.

3.3 Požadavky uvedené v bodě 3.1 ověřuje schvalovací orgán udělující schválení typu. Schvalovací orgán musí vyjádřit spokojenost s úvodním posouzením a s opatřeními pro shodnost výrobku podle bodu 4 níže, přičemž vezme podle potřeby v úvahu jedno z opatření popsaných v bodech 3.3.1 až 3.3.3 nebo popřípadě úplnou nebo částečnou kombinaci takových opatření.

3.3.1 Úvodní posouzení a/nebo ověření opatření pro shodnost výroby provádí schvalovací orgán udělující schválení nebo určený orgán z pověření schvalovacího orgánu.

3.3.1.1 Při zvažování rozsahu úvodního posouzení může schvalovací orgán vzít v úvahu: 3.3.1.1.1 dostupné informace o certifikaci výrobce podle popisu v bodě 3.3.3, která nebyla podle uvedeného bodu posouzena nebo uznána; 3.3.1.1.2 v případě schvalování typu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků dostupné informace o posouzení systému řízení jakosti provedeného výrobcem/výrobci vozidla v prostorách výrobce konstrukční části nebo samostatného technického celku podle jedné nebo více specifikací průmyslového odvětví, které vyhovují požadavkům harmonizované normy EN ISO 9001:2008.

3.3.2 Úvodní posouzení a/nebo ověření opatření pro shodnost výroby může také provádět schvalovací orgán jiného členského státu nebo určený orgán pověřený k tomuto účelu schvalovacím orgánem.

3.3.2.1 V takovém případě schvalovací orgán jiného členského státu vystaví osvědčení o shodě, ve kterém uvede oblasti a výrobní zařízení, která shledal vyhovujícími z hlediska vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jejichž typ má být schválen.

3.3.2.2 Při přijetí žádosti o prohlášení o shodě od schvalovacího orgánu členského státu udělujícího schválení typu schvalovací orgán jiného členského státu prohlášení o shodě neprodleně zašle nebo upozorní, že není schopen takové prohlášení poskytnout.

3.3.2.3 Osvědčení o shodě musí obsahovat alespoň tyto údaje: 3.3.2.3.1 skupina podniků nebo společnost (např. automobilka XYZ); 3.3.2.3.2 zvláštní útvar (např. evropská divize); 3.3.2.3.3 závody/provozy (např. provoz výroba motorů 1 (Spojené království) – provoz montáž automobilů 2 (Německo)); 3.3.2.3.4 rozsah vozidel/konstrukčních částí (např. všechny modely kategorie T1); 3.3.2.3.5 posuzované oblasti (např. montáž motorů, lisování a montáž karoserií, montáž vozidel); 3.3.2.3.6 zkoumané dokumenty (např. příručka jakosti a postupy společnosti a příslušného závodu); 3.3.2.3.7 datum posouzení (např. audit proběhl od 18. do 30. května 2013); 3.3.2.3.8 plánovaná kontrolní návštěva (např. říjen 2014).

3.3.3 Schvalovací orgán rovněž uzná odpovídající certifikát výrobce o dodržení harmonizované normy EN ISO 9001:2008 nebo rovnocenné harmonizované normy jako vyhovující požadavkům úvodního posouzení podle bodu 3.3. Výrobce poskytne podrobné informace o certifikaci a zajistí, aby byl schvalovací orgán informován o každé změně platnosti nebo rozsahu certifikace.

3.4 Pro účely schválení typu vozidla není třeba úvodní posouzení provedená pro udělení schválení typu systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků opakovat, musí však být doplněna o posouzení míst a činností spojených s montáží vozidla jako celku, které nebyly zahrnuty do předchozích posouzení.

4. Opatření pro shodnost výrobků

4.1 Každé vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek schválené podle nařízení (EU) č. 167/2013 a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých podle uvedeného nařízení, podle předpisu EHK OSN, který je přílohou revidované dohody z roku 1958, nebo podle úplného protokolu o zkoušce vystaveného na základě kodexů OECD uvedených na seznamu v příloze II tohoto nařízení, musí být vyrobeny tak, aby byly ve shodě se schváleným typem, tj. musí splňovat požadavky této přílohy, nařízení (EU) č. 167/2013 a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých podle uvedeného nařízení, a rovněž příslušného předpisu (příslušných předpisů) EHK OSN a kodexu (kodexů) OECD.

4.2 Před udělením schválení typu podle nařízení (EU) č. 167/2013, aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých podle uvedeného nařízení, podle předpisu EHK OSN připojeného k revidované dohodě z roku 1958 nebo kodexu OECD ověří schvalovací orgán členského státu existenci odpovídajících opatření a dokumentovaných kontrolních plánů, které budou dohodnuty s výrobcem pro každé schválení, za účelem pravidelného provádění těchto zkoušek nebo souvisejících kontrol k ověření pokračující shody se schváleným typem, případně včetně zkoušek uvedených v nařízení (EU) č. 167/2013, předpise EHK OSN a kodexu OECD.

4.3 Držitel schválení typu musí konkrétně: 4.3.1 zajistit existenci a používání postupů účinného řízení shodnosti výrobků (vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků) se schváleným typem; 4.3.2 mít přístup ke zkušebnímu nebo jinému vhodnému vybavení nezbytnému pro ověřování shodnosti s každým schváleným typem; 4.3.3 zajistit, aby byly výsledky zkoušek nebo kontrol zaznamenávány a aby připojené dokumenty byly dostupné po dobu až 10 let, která se stanoví dohodou se schvalovacím orgánem; 4.3.4 analyzovat výsledky každého druhu zkoušky nebo kontroly tak, aby byla ověřena a zajištěna stabilita vlastností výrobku s připuštěním odchylek v průmyslové výrobě; 4.3.5 zajistit, aby pro každý typ výrobku byly provedeny alespoň kontroly a zkoušky předepsané nařízením (EU) č. 167/2013 a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými podle uvedeného nařízení a dále kontroly a zkoušky uvedené v příslušném předpise EHK OSN nebo kodexu OECD; 4.3.6 zajistit, aby v případě, kdy jakýkoli soubor vzorků nebo zkušebních dílů, který vykáže neshodnost při daném druhu zkoušky, následoval další odběr vzorků a nová zkouška nebo kontrola. Musí být podniknuty všechny kroky nezbytné k obnovení výrobního procesu a zajištění shody se schváleným typem. 4.3.7 V případě schvalování typu vozidla musí kontroly podle bodu 4.3.5 zahrnovat alespoň kontrolu správných vlastností jeho konstrukce s ohledem na schválení a informace požadované pro prohlášení o shodě.

4.4 V případě postupných, smíšených nebo vícestupňových schválení typu může schvalovací orgán, který uděluje schválení typu celého vozidla, vyžadovat od schvalovacího orgánu, který udělil schválení typu pro jakýkoli příslušný systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, zvláštní podrobnosti týkající se plnění požadavků na shodnost výroby podle této přílohy.

4.5 Není-li schvalovací orgán, který uděluje schválení typu celého vozidla, spokojen s údaji nahlášenými podle bodu 4.4 a písemně toto oznámí výrobci a schvalovacímu orgánu, který uděluje schválení typu pro systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, vyžádá si schvalovací orgán, který uděluje schválení typu celého vozidla, provedení dodatečných auditů nebo kontrol shodnosti výroby, které budou provedeny v prostorách výrobce (výrobců) těchto systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, a výsledky se neprodleně sdělí dotčenému schvalovacímu orgánu.

4.6 Použijí-li se body 4.4 a 4.5 a nejsou-li výsledky dodatečného auditu nebo kontroly podle stanoviska schvalovacího orgánu, který uděluje typ schválení celého vozidla, uspokojivé, provede výrobce nápravné kroky s cílem co nejrychleji obnovit shodnost výroby ke spokojenosti schvalovacího orgánu, který uděluje schválení typu celého vozidla, a ke spokojenosti schvalovacího orgánu, který uděluje schválení typu pro systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek.

5. Opatření pro průběžná ověřování

5.1 Orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv prostřednictvím pravidelných auditů ověřovat kontrolní postupy shodnosti výroby používané v každém výrobním provozu. Výrobce za tímto účelem umožní přístup ke svým výrobním, inspekčním, zkušebním, skladovacím a distribučním prostorám a poskytne veškeré nezbytné informace z dokumentace a záznamů systému řízení jakosti.

5.1.1 Tyto pravidelné audity se běžně zaměří na sledování trvalé účinnosti postupů stanovených v oddílech 3 a 4 (úvodní posouzení a opatření pro shodnost výrobků) této přílohy.

5.1.1.1 Dohled vykonávaný technickou zkušebnou (kvalifikovanou nebo uznanou podle bodu 3.3.3) se uzná jako vyhovující požadavkům bodu 5.1.1 z hlediska postupů stanovených při úvodním posouzení.

5.1.1.2 Běžná četnost těchto ověřování ze strany schvalovacího orgánu (jiných než podle bodu 5.1.1.1) musí být taková, aby byl zajištěn přezkum příslušných kontrol shodnosti výroby prováděných podle bodů 3 a 4 v časových intervalech odpovídajících stupni důvěry stanovených schvalovacím orgánem.

5.2 Při každém přezkumu jsou inspektorovi k dispozici záznamy o zkouškách a kontrolách a výrobní záznamy, a zejména záznamy o zkouškách nebo kontrolách dokumentovaných podle bodu 4.2.

5.3 Inspektor může namátkově vybrat vzorky, které se přezkoušejí v laboratoři výrobce, nebo v zařízeních technické zkušebny, v kterémžto případě se provedou pouze fyzické zkoušky. Minimální počet vzorků lze určit podle výsledků vlastního ověřování prováděného výrobcem.

5.4 Zjistí-li se, že úroveň jakosti je neuspokojivá, nebo zdá-li se potřebné ověřit platnost zkoušek provedených podle bodu 5.2, vybere inspektor vzorky, které se odešlou do technické zkušebny k provedení fyzických zkoušek v souladu s požadavky na shodnost výroby stanovenými v bodě 4 a v nařízení (EU) č. 167/2013 a aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech přijatých podle uvedeného nařízení, v příslušném předpise EHK OSN nebo kodexu OECD.

5.5 V případě, že jsou v průběhu inspekce nebo kontrolního přezkoumání zjištěny neuspokojivé výsledky, zajistí schvalovací orgán, aby byla co nejdříve přijata veškerá opatření nezbytná pro obnovení shodnosti výroby.

5.6 Pokud nařízení (EU) č. 167/2013 požaduje soulad s předpisy EHK OSN nebo umožňuje použít úplné protokoly o zkoušce vydané na základě normalizovaných kodexů OECD jako alternativu k požadavkům stanoveným v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle uvedeného nařízení, může se výrobce rozhodnout uplatňovat ustanovení této přílohy jakožto alternativu k požadavkům na shodnost výroby v příslušných předpisech EHK OSN nebo kodexech OECD. Použijí-li se však body 4.5 nebo 4.6, musí být všechny samostatné požadavky na shodnost výroby podle předpisů EHK OSN nebo kodexů OECD splněny ke spokojenosti schvalovacího orgánu, než tento rozhodne, že shodnost výroby byla obnovena.









PŘÍLOHA V

Požadavky týkající se přístupu k informacím o opravách a údržbě

SEZNAM DODATKŮ







Číslo dodatku Název dodatku 1 Přístup k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla 2 Informace, které umožní výrobu standardních diagnostických přístrojů

1. Definice

Pro účely této přílohy se použije tato definice: „přístupem k informacím palubního diagnostického systému a k informacím o opravách a údržbě“ (dále též „OBD“) se rozumí dostupnost všech informací z palubního diagnostického systému a informací o opravách a údržbě vozidla požadovaných pro kontrolu, diagnostiku, údržbu nebo opravy vozidla.

2. Splnění požadavků na přístup k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě v rámci postupu schválení typu

2.1 Výrobce zajistí splnění technických požadavků podle této přílohy, pokud jde o přístup k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla.

2.2 Schvalovací orgány udělí schválení typu až poté, co od výrobce obdrží certifikát o přístupu k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla.

2.3 Certifikát o přístupu k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla představuje důkaz splnění požadavků kapitoly XV nařízení (EU) č. 167/2013.

2.4 Certifikát o přístupu k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla musí být vypracován podle vzoru stanoveného v čl. 53 odst. 8 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 167/2013.

3. Poplatky za přístup

Vedle časově podmíněného přístupu podle článku 55 nařízení (EU) č. 167/2013 mohou výrobci nabízet také transakčně podmíněný přístup, kdy jsou účtovány poplatky za transakci a nikoli za čas, na jaký je přístup poskytnut. Pokud výrobce nabízí možnost jak časově podmíněného, tak transakčně podmíněného přístupu, zvolí si nezávislé opravny jedno, nebo druhé.

4. Díly pro údržbu, diagnostické přístroje a zkušební zařízení

4.1 Ve smyslu čl. 53 odst. 6 nařízení (EU) č. 167/2013 výrobce zpřístupní zainteresovaným stranám níže uvedené informace na základě individuální dohody, na niž se vztahuje princip článku 55 nařízení (EU) č. 167/2013, a na své internetové stránce poskytne kontaktní informace: 4.1.1 příslušné informace, které umožní vývoj náhradních konstrukčních částí, jež mají zásadní význam pro správné fungování palubního diagnostického systému; 4.1.2 informace, které umožní vývoj standardních diagnostických přístrojů, jak je uvedeno v dodatku 2.

4.2 Pro účely bodu 4.1.1 není vývoj náhradních konstrukčních částí omezen následujícími skutečnostmi: 4.2.1 nedostupností příslušných informací; 4.2.2 technickými požadavky týkajícími se strategií indikace chybné funkce v případě, že dojde k překročení mezních hodnot pro OBD, nebo není-li systém OBD schopen splnit základní požadavky tohoto nařízení, pokud jde o sledování prostřednictvím systému OBD; 4.2.3 zvláštními úpravami zpracování údajů ze systému OBD za účelem nezávislého zpracování údajů o provozu vozidla na kapalná, nebo plynná paliva; 4.2.4 schválením typu vozidel na plynná paliva vykazujících omezený počet menších nedostatků.

4.3 Pro účely bodu 4.1.2, pokud výrobci používají v rámci svých franšízovaných sítí diagnostické a zkušební nástroje podle normy ISO 22900-2:2009 „Modular Vehicle Communication Interface (MVCI)“ a normy ISO 22901-2:2011 „Open Diagnostic Data Exchange (ODX)“, musí být soubory ODX přístupné nezávislým provozovatelům na internetových stránkách výrobce.

▼M1

4.4 Bod 4.1.2 se použije od 1. července 2021. Výrobci vozidel kategorií R a S, kteří pro účely diagnostiky nebo přeprogramování svých vozidel nepoužívají diagnostické přístroje nebo fyzickou nebo bezdrátovou komunikaci s palubní elektronickou řídicí jednotkou (jednotkami), jsou osvobozeni od povinností stanovených v bodě 4.1.2.

▼B

5. Vícestupňové schválení typu

5.1 V případě vícestupňového schválení typu podle článku 20 nařízení (EU) č. 167/2013 je konečný výrobce odpovědný za zpřístupnění informací systému OBD vozidla a informací o opravách a údržbě vozidla, pokud jde o jeho vlastní stupeň (stupně) výroby a propojení s předchozím stupněm (předchozími stupni).

5.2 Kromě toho musí konečný výrobce na svých internetových stránkách poskytnout nezávislým provozovatelům tyto informace: 5.2.1 internetovou adresu výrobce (výrobců) odpovědného (odpovědných) za předchozí stupeň (stupně); 5.2.2 jména a adresy všech výrobců odpovědných za předchozí stupeň (stupně); 5.2.3 číslo (čísla) schválení typu z předchozího stupně (předchozích stupňů); 5.2.4 číslo motoru.

5.3 Výrobci odpovědní za určitý stupeň nebo stupně schválení typu jsou odpovědní za to, že prostřednictvím svých internetových stránek zajistí přístup k informacím palubního diagnostického systému vozidla a informacím o opravách a údržbě vozidla, pokud jde o stupeň (stupně) schválení typu, za který (které) jsou odpovědní, a odkaz na předchozí stupeň (předchozí stupně).

5.4 Výrobce odpovědný za určitý stupeň nebo stupně schválení typu musí výrobci odpovědnému za následující stupeň poskytnout tyto informace: 5.4.1 prohlášení o shodě týkající se stupně (stupňů), za který (které) je odpovědný; 5.4.2 certifikát o přístupu k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla, včetně jeho dodatků; 5.4.3 číslo schválení typu odpovídající stupni (stupňům), za který (které) je odpovědný; 5.4.4 dokumenty uvedené v bodech 5.4.1, 5.4.2 a 5.4.3 poskytnuté výrobcem (výrobci) zapojeným(i) do předchozího stupně (předchozích stupňů).

5.5 Každý výrobce povolí výrobci odpovědnému za následující stupeň, aby tyto dokumenty předal výrobcům odpovědným za jakýkoli následující stupeň a konečný stupeň.

5.6 Kromě toho musí výrobce odpovědný za určitý stupeň nebo stupně schválení typu na smluvním základě: 5.6.1 poskytnout výrobci odpovědnému za následující stupeň přístup k informacím systému OBD a k informacím o opravách a údržbě a k informacím o rozhraní, pokud jde o konkrétní stupeň (stupně), za který (které) je odpovědný; 5.6.2 poskytnout na žádost výrobce odpovědného za následující stupeň schvalování typu přístup k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla a k informacím o rozhraní, pokud jde o konkrétní stupeň (stupně), za který (které) je odpovědný.

5.7 Výrobce, včetně konečného výrobce, může podle článku 55 nařízení (EU) č. 167/2013 účtovat pouze takové poplatky, které se týkají konkrétního stupně (stupňů), za který (které) je odpovědný.

5.8 Výrobce, včetně konečného výrobce, nesmí účtovat poplatky za poskytnutí informací týkajících se internetové adresy nebo kontaktních údajů jakéhokoli jiného výrobce.

6. Malí výrobci

6.1 Výrobci musí poskytnout přístup k informacím o opravách a údržbě snadným a rychle dostupným způsobem nediskriminačním v porovnání s danými ustanoveními nebo přístupem poskytovaným autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám v souladu s čl. 53 odst. 13 nařízení (EU) č. 167/2013, pokud je jejich roční celosvětová produkce jednoho typu vozidla, na něž se vztahuje toto nařízení, menší než: a) pro kategorii T: 200 vozidel; b) pro kategorii C: 80 vozidel; c) pro kategorii R: 400 vozidel; d) pro kategorii S: 200 vozidel. Pro typ systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, na něž se vztahuje toto nařízení, činí příslušná hodnota ve smyslu tohoto ustanovení 250 jednotek.

▼M1

6.2 Vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky, na něž se vztahuje bod 6.1, se uvedou na internetových stránkách výrobce s informacemi o opravách a údržbě.

▼B

6.3 Schvalovací orgán informuje Komisi o všech schváleních typu udělených malým výrobcům.

7. Splnění povinností týkajících se přístupu k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla

7.1 Schvalovací orgán může kdykoli z vlastního podnětu, na základě stížnosti nebo na základě posouzení technickou zkušebnou zkontrolovat, zda výrobce plní povinnosti stanovené nařízením (EU) č. 167/2013, tímto nařízením a certifikátem o přístupu k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla.

7.2 Pokud schvalovací orgán zjistí, že výrobce povinnosti týkající se přístupu k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla neplní, přijme schvalovací orgán, který udělil příslušné schválení typu, vhodná opatření k nápravě situace.

7.3 Tato opatření mohou zahrnovat odejmutí nebo pozastavení schválení typu, pokuty či jiná opatření přijatá v souladu s nařízením (EU) č. 167/2013.

7.4 Podá-li nezávislý provozovatel nebo obchodní sdružení zastupující nezávislé provozovatele stížnost schvalovacímu orgánu, orgán provede kontrolu za účelem ověření, zda výrobce plní povinnosti týkající se přístupu k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě.

7.5 Schvalovací orgán může při provádění kontroly požádat technickou zkušebnu nebo jakéhokoli jiného nezávislého odborníka o provedení posouzení za účelem ověření, zda jsou tyto povinnosti plněny.

7.6 Nejsou-li informace palubního diagnostického systému a informace o opravách a údržbě k dispozici ve chvíli, kdy je podávána žádost o schválení typu, výrobce tyto informace poskytne během šesti měsíců ode dne schválení typu.

7.7 Je-li vozidlo uvedeno na trh později než šest měsíců po schválení typu, musí být tyto informace poskytnuty ke dni, kdy je vozidlo uvedeno na trh.

7.8 Schvalovací orgán může na základě vyplněného certifikátu o přístupu k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla předpokládat, že výrobce zavedl uspokojivá opatření a postupy s ohledem na přístup k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla za předpokladu, že nebyla podána stížnost a že výrobce certifikát dodá během lhůt uvedených v bodě 7.7.

7.9 Pokud tento certifikát o dodržení podmínek není během uvedené lhůty dodán, přijme schvalovací orgán vhodná opatření k zajištění dodržování těchto podmínek.

8. Požadavky na informace pro udělení přístupu nezávislým provozovatelům k nezabezpečeným oblastem

8.1 Pro přístup k jakýmkoli informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla, které se netýkají zabezpečených oblastí vozidla, musí požadavky na registraci nutné k používání internetových stránek výrobce nezávislým provozovatelem vyžadovat pouze takové informace, které jsou nutné k potvrzení způsobu platby za tyto informace.

9. Požadavky na informace pro udělení přístupu nezávislým provozovatelům k zabezpečeným oblastem

9.1 Pro přístup k jakýmkoli informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla, které se týkají zabezpečených oblastí vozidla, musí být nezávislý provozovatel k tomuto účelu schválen a oprávněn na základě dokumentů dokládajících, že provozuje zákonnou podnikatelskou činnost a nebyl odsouzen pro trestný čin související s jeho podnikáním.

9.2 Nezávislým provozovatelům je přístup k bezpečnostním prvkům vozidla, které používají autorizovaní obchodní zástupci a opravny, udělen v rámci technologie ochrany bezpečnosti pro výměnu údajů za účelem zajištění důvěrnosti, celistvosti a ochrany proti kopírování.

9.3 Fórum pro přístup k informacím o vozidle podle článku 56 nařízení (EU) č. 167/2013 stanoví nejmodernější parametry, aby tyto požadavky mohly být splněny.

9.4 U informací týkajících se přístupu k zabezpečeným oblastem vozidla předloží nezávislý provozovatel certifikát v souladu s normou ISO 20828:2006, kterým identifikuje sebe a organizaci, k níž patří. Výrobce odpoví vlastním certifikátem v souladu s normou ISO 20828:2006, kterým nezávislému provozovateli potvrdí, že vstupuje na pravé stránky výrobce. Obě strany si vedou evidenci všech takových transakcí s údaji o vozidlech a o změnách, které u nich byly v souladu s tímto ustanovením provedeny.









Dodatek 1

Přístup k informacím palubního diagnostického systému vozidla a k informacím o opravách a údržbě vozidla

1. Úvod

1.1 Tento dodatek stanoví technické požadavky pro přístupnost informací palubního diagnostického systému vozidla a informací o opravách a údržbě vozidla.

2. Požadavky

2.1 Výrobce poskytne informace o opravách a údržbě vozidla pouze v otevřených textových a grafických formátech nebo formátech, které lze zobrazit a vytisknout pomocí standardních softwarových modulů plug-in, které jsou volně k dispozici, jsou jednoduše instalovatelné a fungují v běžně používaných počítačových operačních systémech.

2.1.1 Informace palubního diagnostického systému vozidla a informace o opravách a údržbě vozidla dostupné na internetových stránkách musí splňovat společný standard uvedený v čl. 53 odst. 2 nařízení (EU) č. 167/2013.

2.1.2 Klíčová slova v metadatech musí pokud možno odpovídat normě ISO 15031-2:2010. Tyto informace musí být k dispozici kdykoli, s výjimkou případů souvisejících s údržbou internetových stránek.

2.1.3 Osoby žádající o právo informace kopírovat či dále zveřejňovat si tato práva vyjednají přímo s příslušným výrobcem.

2.1.4 Přístupné musí být i informace pro účely školení, ty však mohou být prezentovány prostřednictvím jiných médií, než jsou internetové stránky.

2.2 V databázi snadno dostupné samostatným provozovatelům se poskytují informace o všech částech vozidla, jimiž je vozidlo, jak je identifikováno číslem modelu a sériovým číslem nebo číslem vozidla VIN a podle jakýchkoli dalších kritérií, jako je rozvor náprav, výkon motoru, úroveň nebo možnosti vybavení, vybaveno výrobcem vozidla a které mohou být nahrazeny náhradními díly, jež poskytuje výrobce vozidla svým autorizovaným opravnám nebo obchodním zástupcům nebo třetím stranám formou odkazu na čísla původních dílů nebo zařízení.

2.3 Tato databáze nebo jiný přístupný formát musí obsahovat VIN, čísla původních dílů nebo zařízení (OE), názvy částí podle úzu OE, atributy platnosti (data platnosti od–do), atributy montáže a případně konstrukční vlastnosti.

2.4 Informace v databázi nebo v jiném přístupném formátu jsou pravidelně aktualizovány. Tyto aktualizace musí zahrnovat zejména všechny úpravy jednotlivých vozidel po jejich výrobě, mají-li autorizovaní obchodní zástupci tuto informaci k dispozici.

▼M1

2.5 Přeprogramování a diagnostika řídicích jednotek pro účely opětovné kalibrace po opravě nebo nahrání softwaru do náhradní ECU nebo překódování či opětné inicializace náhradních dílů nebo konstrukčních částí musí umožnit použití neznačkového hardwaru.

2.5.1 Přeprogramování a diagnostika (komunikační rozhraní PC-VCI) musí být od 1. července 2021 provedeno v souladu s normou ISO 22900-2, SAE J2534 nebo TMC RP1210. První pododstavec se však použije od 1. července 2023 na tyto výrobce: a) výrobci vozidel kategorií R a S; b) výrobci vozidel kategorií T a C, jejichž produkce je nižší než mezní hodnoty stanovené v bodě 6.1 této přílohy; c) výrobci systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jejichž produkce je nižší než mezní hodnoty stanovené v bodě 6.1 této přílohy.

2.5.2 Lze použít rovněž rozhraní Ethernet, sériový kabel nebo rozhraní LAN a alternativní média jako kompaktní disk (CD), digitální víceúčelový disk (DVD) nebo paměť typu flash, ovšem pod podmínkou, že pro jejich přečtení nesmí být zapotřebí proprietární komunikační software (např. ovladače nebo moduly plug-in). Pro ověření kompatibility aplikace pro specifického výrobce a komunikačních rozhraní vozidla (VCI) splňujících požadavky normy ISO 22900-2, SAE J2534 nebo TMC RP1210 výrobce buď nabídne ověření nezávisle vyvinutých komunikačních rozhraní vozidla, nebo podá informace o jakémkoli zvláštním hardwaru, který výrobce komunikačních rozhraní vozidel potřebuje k tomu, aby toto ověření mohl provést sám, a nabídne jeho zapůjčení. Na poplatky za toto ověření nebo informace a poskytnutí hardwaru se použijí podmínky stanovené v článku 55 nařízení (EU) č. 167/2013.

2.5.3 Koexistence softwaru výrobců vozidel musí být zajištěna od 1. července 2021. První pododstavec se však použije od 1. července 2023 na tyto výrobce: a) výrobci vozidel kategorií R a S; b) výrobci vozidel kategorií T a C, jejichž produkce je nižší než mezní hodnoty stanovené v bodě 6.1 této přílohy; c) výrobci systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jejichž produkce je nižší než mezní hodnoty stanovené v bodě 6.1 této přílohy.

2.5.4 Pro zajištění komunikace mezi vozidlem a diagnostickými nástroji se použijí tyto normy pro fyzické diagnostické konektory mezi VCI a vozidlem: SAE J1939-13, ISO 11783-2, ISO 15031-3 a ISO 13400-4.

▼B

2.5.5 Pokud výrobce doporučuje kombinaci typu traktoru s typem vozidla kategorie R nebo S nebo obráceně, poskytne samostatným provozovatelům informace palubního diagnostického systému vozidla a informace o opravách a údržbě vozidla, které se týkají propojitelnosti obou vozidel. Tyto informace mohou být rovněž poskytnuty prostřednictvím internetových stránek zřízených společně několika výrobci nebo sdružením výrobců, pokud jsou tyto internetové stránky v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, jak je uvedeno ve 23. bodě odůvodnění nařízení (EU) č. 167/2013.

2.6 Na internetových stránkách výrobců týkajících se oprav musí být uvedena čísla schválení typu podle modelu.

2.7 Výrobci stanoví rozumné a přiměřené poplatky za hodinový, denní, měsíční nebo roční přístup, případně za transakčně podmíněný přístup ke svým internetovým stránkám týkajícím se oprav a údržby.









Dodatek 2

Informace, které umožní výrobu standardních diagnostických přístrojů

1. Informace požadované pro výrobu diagnostických přístrojů

Aby se usnadnilo poskytování standardních diagnostických přístrojů pro opravny více značek, zpřístupní výrobci vozidel prostřednictvím svých internetových stránek týkajících se oprav informace uvedené v bodech 1.1, 1.2 a 1.3. Uvedené informace musí zahrnovat všechny funkce diagnostických přístrojů a všechny odkazy na informace o opravách a pokyny k odstraňování problémů. Přístup k těmto informacím může být podmíněn zaplacením přiměřeného poplatku.

1.1 Informace týkající se komunikačního protokolu

Vyžadovány jsou následující informace seřazené podle značky vozidla, modelu a varianty nebo další použitelné definice, jako je identifikační číslo vozidla (VIN) nebo identifikace vozidla a systémů:

a) jakýkoli dodatečný systém informací o protokolu nezbytný k tomu, aby se kromě standardních metod předepsaných v bodě 4.7.3 přílohy 9B předpisu EHK OSN č. 49 umožnila úplná diagnostika zahrnující všechny dodatečné informace o protokolu hardwaru nebo softwaru, stanovení parametrů, funkce přenosu, požadavky na údržbu v provozu či okolnosti chyb;

b) podrobné informace o způsobu získání a vyhodnocení všech chybových kódů, které nejsou v souladu s normami předepsanými v bodě 4.7.3 přílohy 9B předpisu EHK OSN č. 49;

c) seznam všech dostupných parametrů aktivních údajů včetně informací o úpravách a přístupu;

d) seznam všech dostupných funkčních zkoušek včetně aktivace nebo kontroly zařízení a prostředků k jejich provedení;

e) podrobnosti o tom, jak získat veškeré informace o konstrukčních částech a provozním stavu, časová razítka, nevyřízené diagnostické chybové kódy a údaje „freeze frame“;

f) nové nastavení adaptivních parametrů s pamětí, kódování variant a nastavení náhradních součástí a zákaznické preference;

g) identifikace ECU a kódování variant;

h) podrobnosti o tom, jak znovu nastavit provozní světla;

i) umístění diagnostického konektoru a podrobnosti o konektoru;

j) identifikace kódu motoru.

1.2 Zkouška a diagnostika konstrukčních částí sledovaných palubním diagnostickým systémem

Jsou požadovány tyto informace:

a) popis zkoušek za účelem potvrzení jejich funkčnosti na úrovni konstrukčních částí či v rámci jejich zapojení;

b) postup zkoušky zahrnující parametry zkoušky a informace o konstrukční části;

c) podrobnosti o připojení včetně minimálních a maximálních vstupních a výstupních hodnot a hodnot při jízdě a zatížení;

d) očekávané hodnoty za určitých podmínek jízdy včetně volnoběhu;

e) elektrické hodnoty u konstrukční části v jejím statickém a dynamickém stavu;

f) hodnoty režimu poruchy u každého z výše uvedených případů;

g) diagnostické sekvence režimu poruchy včetně stromů poruchy a odstranění poruchy prostřednictvím řízené diagnostiky.

1.3 Údaje nezbytné k provedení opravy

Jsou požadovány tyto informace:

a) inicializace elektronické řídicí jednotky a součástí (v případě provádění výměny);

b) inicializace nových elektronických řídicích jednotek nebo výměna elektronických řídicích jednotek, případně s použitím garantovaných (pře-) programovacích technik.









PŘÍLOHA VI

Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (dynamické zkoušky)

A. OBECNÉ USTANOVENÍ

1. Požadavky Unie použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (dynamické zkoušky) jsou stanovené v bodě B.

B. POŽADAVKY POUŽITELNÉ NA KONSTRUKCE OCHRANY PŘI PŘEVRÁCENÍ (DYNAMICKÉ ZKOUŠKY) ( 1 )

1. Definice

1.1 [nepoužije se]

1.2 Konstrukce ochrany při převrácení (ROPS) Výrazem konstrukce ochrany při převrácení (ochranná kabina nebo rám), dále jen „ochranná konstrukce“, se rozumí konstrukce na traktoru, jejímž hlavním účelem je vyloučit nebo omezit ohrožení řidiče v důsledku převrácení traktoru během normálního použití. Charakteristikou konstrukce ochrany při převrácení je vytvoření prostoru dostatečně velkého k tomu, aby ochránil řidiče sedícího uvnitř konstrukce nebo v prostoru ohraničeném přímkami vycházejícími z vnějších rohů konstrukce k jakékoli části traktoru, která by mohla přijít do kontaktu se zemí a která je v případě převrácení schopna traktor podpírat.

1.3 Rozchod 1.3.1 Předběžná definice: střední rovina kola Střední rovina kola je rovina stejně vzdálená od dvou rovin, které se dotýkají vnějších okrajů ráfků kol. 1.3.2 Definice rozchodu Svislá rovina procházející osou kola protíná jeho střední rovinu podél přímky, která se stýká s nosnou plochou v jednom bodě. Pokud jsou A a B dva takto definované body pro kola na stejné nápravě traktoru, potom je rozchod vzdálenost mezi body A a B. Rozchod může být takto definován pro přední i zadní kola. V případě dvojitých kol je rozchod vzdálenost mezi dvěma rovinami, z nichž každá je střední rovinou párů kol. Pro pásové traktory je rozchod vzdálenost mezi středními rovinami pásů. 1.3.3 Doplňující definice: střední rovina traktoru Vezmeme krajní polohy bodů A a B pro zadní nápravu traktoru, která udává maximální možnou hodnotu rozchodu. Svislá rovina umístěná kolmo na úsečku AB v jejím středovém bodě je střední rovinou traktoru.

1.4 Rozvor kol Vzdálenost mezi svislými rovinami procházejícími přes dvě přímky AB, jak je vymezeno výše, z nichž jedna je pro přední kola a druhá pro zadní kola.

1.5 Určení vztažného bodu sedadla, umístění a seřízení sedadla pro zkoušku 1.5.1 Vztažný bod sedadla (SIP) ( 2 ) Vztažný bod sedadla se určí v souladu s normou ISO 5353:1995. 1.5.2 Umístění a seřízení sedadla pro zkoušku 1.5.2.1 Jsou-li sklon opěradla a desky sedadla nastavitelné, nastaví se tyto části sedadla tak, aby vztažný bod sedadla byl ve své nejvyšší zadní poloze. 1.5.2.2 Je-li sedadlo opatřeno systémem zavěšení, musí se tento systém zablokovat ve střední poloze zdvihu, pokud to neodporuje pokynům výslovně stanoveným výrobcem sedadla. 1.5.2.3 U sedadla nastavitelného jen podélně a vertikálně musí být jeho podélná osa procházející vztažným bodem sedadla rovnoběžná se svislou podélnou rovinou traktoru, která prochází středem volantu, a je vzdálená od této roviny nejvýše 100 mm.

1.6 Chráněný prostor 1.6.1 Vztažná rovina Chráněný prostor je znázorněn na obrázcích 3.8 až 3.10 a v tabulce 3.3. Tento prostor je vymezen ve vztahu k vztažné rovině a vztažnému bodu sedadla. Vztažná rovina je svislá rovina, obvykle podélná k traktoru a procházející vztažným bodem sedadla a středem volantu. Vztažná rovina se za normálních podmínek shoduje s podélnou střední rovinou traktoru. Předpokládá se, že během zatěžování se tato vztažná rovina pohybuje vodorovně spolu se sedadlem a volantem, avšak zůstává kolmá k traktoru nebo základně konstrukce ochrany při převrácení. Chráněný prostor je vymezen na základě bodů 1.6.2 a 1.6.3. 1.6.2 Určení chráněného prostoru u traktorů s neotočným sedadlem Chráněný prostor u traktorů s neotočným sedadlem je vymezen v bodech 1.6.2.1 až 1.6.2.10 a je omezen níže uvedenými rovinami, přičemž traktor je na vodorovném povrchu, sedadlo, je-li seřiditelné, seřízeno do nejvyšší zadní polohy (2) a volant v případě, že je nastavitelný, je nastavený do střední polohy při řízení vsedě: 1.6.2.1 vodorovnou rovinou A1 B1 B2 A2 (810 + av) mm nad vztažným bodem sedadla (SIP), přičemž přímka B1B2 je umístěna (ah – 10) mm za SIP; 1.6.2.2 nakloněnou rovinou G2 G1 I2 I1 kolmou ke vztažné rovině, obsahující bod 150 mm za přímkou B1B2 i krajní zadní bod opěradla sedadla; 1.6.2.3 válcovou plochou A1 A2 I2 I1 o poloměru 120 mm, kolmou ke vztažné rovině a tečnou k rovinám vymezeným výše v bodech 1.6.2.1 a 1.6.2.2; 1.6.2.4 válcovou plochou B1 C1 C2 B2 o poloměru 900 mm a pokračující dopředu do vzdálenosti 400 mm, kolmou ke vztažné rovině a tečnou k rovině vymezené podle bodu 1.6.2.1 výše podél přímky B1B2; 1.6.2.5 nakloněnou rovinou C1 D1 D2 C2 kolmou ke vztažné rovině, spojující plochu vymezenou podle bodu 1.6.2.4 výše a procházející 40 mm od předního vnějšího okraje volantu. V případě vysoké polohy volantu tato rovina pokračuje dopředu od přímky B1B2 tečně k povrchu, který je vymezen v bodě 1.6.2.4 výše; 1.6.2.6 svislou rovinou D1 E1 E2 D2 kolmou na vztažnou rovinu umístěnou 40 mm před vnějším okrajem volantu; 1.6.2.7 vodorovnou rovinou E1 F1 F2 E2 procházející bodem umístěným (90 – av) mm pod vztažným bodem sedadla (SIP); 1.6.2.8 plochou G1 F1 F2 G2, v případě potřeby zakřivenou od spodního okraje roviny vymezené v bodě 1.6.2.2 výše k vodorovné rovině vymezené v bodě 1.6.2.7 výše, kolmou na vztažnou rovinu a dotýkající se opěradla sedadla po celé délce; 1.6.2.9 svislými rovinami J1 E1 F1 G1 H1 a J2 E2 F2 G2 H2. Tyto svislé roviny sahají do výšky 300 mm nad rovinu E1 F1 F2 E2; vzdálenosti E1 E0 a E2 E0 činí 250 mm; 1.6.2.10 rovnoběžnými rovinami A1 B1 C1 D1 J1 H1 I1 a A2 B2 C2 D2 J2 H2 I2 nakloněnými tak, aby se horní okraj roviny na straně, na niž se působí silou, nacházel nejméně 100 mm od svislé vztažné roviny. 1.6.3 Určení chráněného prostoru u traktorů s otočným sedadlem řidiče Pro traktory s otočným sedadlem řidiče (otočné sedadlo a nastavitelný volant) je chráněný prostor kombinací dvou chráněných prostorů, které jsou určeny dvěma různými polohami volantu a sedadla. 1.6.4 Přídavná sedadla 1.6.4.1 V případě, že traktor může být vybaven přídavnými sedadly, musí být během zkoušek použita kombinace zahrnující vztažné body sedadla všech nabízených možností. Ochranná konstrukce nesmí zasahovat do většího chráněného prostoru, který zohledňuje tyto různé vztažné body sedadla. 1.6.4.2 V případě, že je nové sedadlo nabídnuto jako možnost až po provedení zkoušky, je třeba zjistit, zda chráněný prostor kolem nového vztažného bodu sedadla spadá do původně stanovené kombinace prostorů. Pokud tomu tak není, je třeba provést novou zkoušku. 1.6.4.3 Přídavné sedadlo nezahrnuje sedadlo pro osoby kromě řidiče, z něhož nelze traktor ovládat. SIP nelze určit, jelikož definice chráněného prostoru je ve vztahu k sedadlu řidiče.

1.7 Hmotnost bez závaží Hmotnost traktoru bez zatěžujících zařízení a, v případě traktorů s pneumatikami, bez kapalné zátěže v pneumatikách. Traktor musí být v provozním stavu s plnými nádržemi, obvody a chladičem, ochranná konstrukce zahrnuje plášť a jakékoli tažné zařízení nebo dodatečné konstrukční části pohonu předních kol nezbytné pro normální použití. Obsluha není zahrnuta.

1.8 Přípustné tolerance měření Vzdálenost ± 0,5 mm Síla ± 0,1 % (plného rozsahu snímače) Hmotnost ± 0,2 % (plného rozsahu snímače) Tlak v pneumatice ± 5,0 % Úhel ± 0,1°

1.9 Symboly



ah (mm) Polovina vodorovného seřízení sedadla av (mm) Polovina svislého seřízení sedadla E (J) Přivedená energie během zkoušky F (N) Statická zatěžující síla H (mm) Výška těžiště kyvadlového závaží I (kg.m2) Moment setrvačnosti zadní nápravy, s výjimkou kol použitých pro výpočet energie nárazu zezadu L (mm) Rozvor kol použitý pro výpočet energie nárazu zezadu M (kg) Hmotnost použitá pro výpočet energie a tlakových sil

2. Oblast použití

2.1 Tato příloha se použije na všechny traktory s alespoň dvěma nápravami pro kola s pneumatikami, také se zařízením pro připojení pásů, a hmotností traktoru bez závaží vyšší než 600 kg, ale obecně nižší než 6 000 kg.

2.2 Minimální rozchod zadních kol by obecně měl být větší než 1 150 mm. Uznává se, že mohou existovat konstrukce traktorů, například sekačky na trávu, úzké viniční traktory, nízkoprofilové traktory využívané v budovách s omezenými výškovými prostorami nebo v sadech, traktory s velkou světlou výškou a zvláštní lesnické stroje, jako jsou forvardry a skidry, na které se tato příloha nepoužije.

3. Pravidla a pokyny

3.1 Všeobecné předpisy

3.1.1 Ochranná konstrukce může být vyrobena buď výrobcem traktoru, nebo jinou společností. V obou případech je zkouška platná pouze pro model traktoru, na kterém byla zkouška vykonána. Zkoušku ochranné konstrukce je třeba provést pro každý model traktoru, na který se má ochranná konstrukce namontovat. Zkušební stanice nicméně mohou certifikovat, že zkoušky pevnosti jsou platné i pro modely traktoru odvozené z původního modelu změnami motoru, převodovky a řízení a předního zavěšení (viz bod 3.6 níže: Rozšíření na další modely traktorů). Na druhé straně platí, že pro jakýkoli model traktoru může být zkoušena více než jedna ochranná konstrukce.

3.1.2 Ochranná konstrukce předložená k dynamické zkoušce musí být běžným způsobem připojena k modelu traktoru, na který má být použita. Daný traktor musí být úplný a musí být v provozním stavu.

3.1.3 V případě „tandemového“ traktoru musí být použita hmotnost standardní verze součásti, ke které se ochranná konstrukce montuje.

3.1.4 Ochranná konstrukce může být zkonstruovaná výhradně k ochraně řidiče v případě převrácení traktoru. Na takovou konstrukci může být možné namontovat ochranu řidiče před povětrnostními vlivy, více či méně dočasného charakteru. Řidič ji v případě teplého počasí obvykle odnímá. Existují i ochranné konstrukce, jejichž plášť není možné sejmout a u nichž je ventilace v teplém počasí zabezpečena okny nebo záklopkami. Vzhledem k tomu, že tento plášť může ochrannou konstrukci posílit a, je-li odnímatelný, může v okamžiku nehody chybět, budou všechny části, které může řidič odejmout, k účelům zkoušky odňaty. Dveře, střešní okno a okna, která je možno otevřít, se musí při zkoušce odejmout nebo zajistit v otevřené poloze, aby nezvýšily pevnost ochranné konstrukce. Je třeba zaznamenat, zda v této pozici nepředstavují pro řidiče v případě převrácení nebezpečí. Zbývající část těchto pravidel pojednává pouze o zkouškách ochranné konstrukce. Je třeba zdůraznit, že tato konstrukce zahrnuje plášť, který není dočasného charakteru. Popis případného dočasného pláště je třeba zahrnout do specifikací. Jakýkoli skleněný nebo obdobně křehký materiál je třeba před zkouškou odstranit. Součásti traktoru a ochranné konstrukce, které by mohly být během zkoušky zbytečně poškozeny a které neovlivňují pevnost ochranné konstrukce, mohou být na žádost výrobce před zkouškou odňaty. Během zkoušky nemohou být prováděny žádné opravy nebo úpravy.

3.1.5 Veškeré součásti traktoru přispívající k pevnosti ochranné konstrukce, jako jsou blatníky, které byly zpevněny výrobcem, by měly být popsány a výsledky jejich měření by měly být uvedeny v protokolu o zkoušce.

3.2 Přístroje a podmínky zkoušky

3.2.1 Do konstrukce musí narazit závaží působící jako kyvadlo a konstrukce musí být podrobena zkoušce tlakem na přední i zadní část.

3.2.2 Hmotnost kyvadlového závaží (obrázek 3.1) musí činit 2 000 kg. Jeho nárazová plocha musí mít rozměry 680 × 680 mm ± 20. Závaží musí být provedeno takovým způsobem, aby poloha jeho těžiště zůstávala konstantní (například pomocí železných tyčí upevněných v betonu). Musí být zavěšeno na pevném otočném bodu přibližně 6 m nad zemí takovým způsobem, aby bylo možné výšku kyvadla pohodlně a bezpečně upravit.

3.2.3 V případě traktorů, u nichž na přední nápravě spočívá méně než 50 % jejich hmotnosti, musí být první náraz veden do zadní části konstrukce. Následuje zkouška tlakem rovněž na zadní části ochranné konstrukce. Druhý náraz musí být veden do přední části a třetí z boku. Na závěr se provede druhá zkouška tlakem na přední část. V případě traktorů, u nichž na přední nápravě spočívá 50 % jejich hmotnosti nebo více, musí být první náraz veden do přední části a druhý z boku. Následují dvě zkoušky tlakem, první na zadní části a druhá na přední.

3.2.4 U traktorů s otočným sedadlem řidiče (otočné sedadlo a nastavitelný volant) musí být první náraz veden podélně na těžším konci (kde spočívá více než 50 % hmotnosti traktoru). Následuje zkouška tlakem na tomtéž konci. Druhý náraz musí být veden na druhém konci a třetí z boku. Na závěr se provede druhá zkouška tlakem na lehčím konci.

3.2.5 Rozchod zadních kol musí být zvolen tak, aby konstrukce nebyla během zkoušky nijak podpořena pneumatikami. Toto ustanovení nemusí být dodrženo, pokud tato podpora existuje ve chvíli, kdy je rozchod kol nastaven na nejširší alternativu.

3.2.6 Strana traktoru, ze které je veden boční náraz, je ta strana, u které by podle názoru zkušební stanice mohlo dojít k největší deformaci. Zadní náraz je veden na rohu na straně protilehlé bočnímu nárazu a přední náraz na rohu blíže k bočnímu nárazu. Zadní náraz je veden ve dvou třetinách vzdálenosti od střední roviny traktoru ke svislé rovině vozidla dotýkající se vnějšího okraje konstrukce. Pokud však křivka na zadní straně konstrukce začíná v místě nacházejícím se méně než dvě třetiny vzdálenosti od středu, náraz se zaměří na začátek křivky, tedy na místo, kde je tato křivka tečná k přímce kolmé ke střední rovině traktoru.

3.2.7 Jestliže se během zkoušky jakékoli upevnění, podpěry nebo bloky posunou nebo poruší, zkouška se opakuje.

3.3 Rázová zkouška

3.3.1 Ráz zezadu (obrázky 3.2.a a 3.2.b)

3.3.1.1 Ráz zezadu se nevyžaduje pro traktory, u nichž 50 % nebo více jejich hmotnosti (dle výše uvedené definice) spočívá na předních kolech.

3.3.1.2 Traktor se umístí vůči kyvadlu tak, aby narazilo do konstrukce ve chvíli, kdy nárazová plocha a závěsné řetězy svírají úhel 20° ke svislici, pokud konstrukce v bodě kontaktu v průběhu deformace nesvírá se svislicí úhel větší. V tomto případě se nárazová plocha nastaví rovnoběžně ke straně konstrukce v bodě kontaktu v okamžiku největší deformace s pomocí dodatečné podpory a závěsné řetězy zůstávají pod úhlem 20° ke svislici. Bodem nárazu je ta část konstrukce, která v případě nehody, při níž se traktor převrátí dozadu, pravděpodobně první narazí na zem, zpravidla horní okraj. Výška kyvadlového závaží se nastaví tak, aby nemělo tendenci otáčet se okolo bodu kontaktu.

3.3.1.3 Traktor musí být připoután. Body upevnění poutacích lan jsou umístěny přibližně 2 m za zadní nápravou a 1,5 m před přední nápravou. Na každé z náprav musí být dvě poutací lana, po jednom na každé straně střední roviny traktoru. Poutací lana jsou z ocelového kabelu o průměru 12,5 až 15 mm s pevností v tahu 1 100 –1 260 MPa. Pneumatiky traktoru musí být nahuštěny a poutací lana napnuta, aby bylo dosaženo takového tlaku v pneumatikách a průhybu, jak je uvedeno v tabulce 3.1 níže. Po napnutí lan se těsně před zadní kola vloží a pevně k nim přitlačí dřevěný hranol o průřezu 150 × 150 mm.

3.3.1.4 Kyvadlové závaží se zdvihne tak, aby výška H jeho těžiště nad bodem nárazu odpovídala hodnotě podle jednoho z těchto vzorců dle volby výrobce: nebo

3.3.1.5 Kyvadlové závaží se uvolní a nechá se narazit do konstrukce. Mechanismus rychlého uvolnění musí být umístěn tak, aby neodklonil jeho hmotnost ve vztahu k řetězům, na kterých je upevněn v okamžiku uvolnění.



Tabulka 3.1 Tlak v pneumatikách Tlak v pneumatikách kPa (1) Průhyb mm Traktory s pohonem čtyř kol se stejným rozměrem předních a zadních kol: Vpředu 100 25 Vzadu 100 25 Traktory s pohonem čtyř kol, jejichž přední kola jsou menší než zadní: Vpředu 150 20 Vzadu 100 25 Traktory s pohonem dvou kol: Vpředu 200 15 Vzadu 100 25 (*1) Nesmí být použita vodní přítěž.

3.3.2 Ráz zepředu (obrázky 3.3.a a 3.3.b)

3.3.2.1 Provádí se stejným způsobem jako ráz zezadu. Poutací lana musí být stejná, ale dřevěný hranol se umístí za zadní kola. Výška pádu těžiště kyvadlového závaží je dána tímto vzorcem:

3.3.2.2 Bodem nárazu je ta část konstrukce, která v případě převrácení traktoru na bok během jízdy dopředu pravděpodobně první narazí na zem, zpravidla horní přední roh.

3.3.3 Ráz z boku (obrázek 3.4)

3.3.3.1 Traktor se umístí vůči závaží tak, aby závaží narazilo do konstrukce ve chvíli, kdy nárazová plocha a závěsné řetězy jsou svislé, pokud konstrukce v bodě kontaktu v průběhu deformace není jiná než svislá. V tomto případě se nárazová plocha nastaví tak, aby byla přibližně rovnoběžná ke konstrukci v bodě kontaktu v okamžiku největší deformace. Tato úprava musí být provedena prostřednictvím dodatečné podpory a závěsné řetězy zůstávají v okamžiku nárazu svislé. Bodem nárazu je ta část konstrukce, která v případě nehody, při níž se traktor převrátí na bok, pravděpodobně první narazí na zem, zpravidla horní okraj.

3.3.3.2 S výjimkou případů, kdy je jisté, že na zem nejprve narazí jakákoli jiná část tohoto okraje, leží bod nárazu v rovině, která je kolmá ke střední rovině traktoru a prochází 60 mm před vztažným bodem sedadla, kdy sedadlo je uprostřed rozsahu svého podélného seřízení. Výška kyvadlového závaží se nastaví tak, aby nemělo tendenci otáčet se okolo bodu kontaktu.

3.3.3.3 U traktorů s otočným sedadlem řidiče leží bod kontaktu v rovině, která je kolmá ke střední rovině traktoru a nachází se uprostřed mezi oběma vztažnými body sedadla.

3.3.3.4 Zadní kolo traktoru na straně, která má být zasažena, musí být připoutáno. Napětí lan se určí stejně jako pro ráz zezadu. Po upevnění se těsně k zadnímu kolu na straně protilehlé úderu vloží a pevně k němu přitlačí hranol o průřezu 150 x 150 mm. Hranol se umístí jako zapření kola a zajistí se na zemi tak, aby během nárazu těsně přiléhal ke kolu. Délka tohoto hranolu se volí tak, aby při zapření kola svíral s vodorovnou rovinou úhel 25–40°. Jeho délka má být 20 až 25násobkem jeho tloušťky a šířka dvojnásobkem až trojnásobkem tloušťky.

3.3.3.5 Kyvadlové závaží se zdvihne jako při předchozích zkouškách tak, aby výška H jeho těžiště nad bodem nárazu byla určena pomocí tohoto vzorce:

3.3.3.6 Při zkoušce rázem z boku se zjišťuje rozdíl mezi největší okamžitou deformací a trvalou deformací ve výšce (810 + av) mm nad vztažným bodem sedadla. To lze učinit se zařízením, ke kterému se namontuje posuvný třecí prstenec na vodorovnou tyč. Jeden konec tyče se připojí k hornímu prvku konstrukce a druhý konec prochází otvorem ve svislé tyči připevněné k podvozku traktoru. Prstenec se umístí proti svislé tyči připevněné k podvozku traktoru před úderem a jeho vzdálenost od ní po úderu udá rozdíl mezi největší okamžitou deformací a trvalou deformací.

3.4 Zkoušky tlakem

Při provádění této zkoušky na zadní straně může být nezbytné přidržet přední stranu traktoru. Pod nápravy se vloží podpěry, aby tlakovou sílu nenesly pneumatiky. Použitý příčný nosník musí mít šířku asi 250 mm a musí být spojen se zatěžovacím mechanismem prostřednictvím kardanových kloubů (obrázek 3.5).

3.4.1 Zkouška tlakem zezadu (obrázky 3.6.a a 3.6.b)

3.4.1.1 Přítlačný nosník se položí přes nejvyšší zadní konstrukční prvky, takže výslednice tlakových sil leží ve svislé vztažné rovině traktoru. Působí se tlakovou silou (F), přičemž: F = 20 M Působení této síly pokračuje ještě nejméně 5 s od okamžiku, kdy se deformace pozorovaná prostým okem plně ustálí.

3.4.1.2 Pokud zadní část střechy ochranné konstrukce není schopna zadržet plnou tlakovou sílu (obrázky 3.7.a a 3.7.b), působí se touto silou, dokud se střecha nezdeformuje natolik, že se shoduje s rovinou spojující horní část ochranné konstrukce s tou partií zadní části traktoru, která je schopna unést traktor při jeho převrácení. Působení síly se pak zastaví a přítlačný nosník se přemístí tak, aby doléhal na tu partii ochranné konstrukce, o kterou by se pak opíral plně převrácený traktor. Působí se tlakovou silou F.

3.4.2 Zkouška tlakem zepředu (obrázky 3.6.a a 3.6.b)

3.4.2.1 Přítlačný nosník se položí přes nejvyšší přední konstrukční prvky, takže výslednice tlakových sil leží ve svislé vztažné rovině traktoru. Působí se tlakovou silou (F), přičemž: F = 20 M Působení této síly pokračuje ještě nejméně 5 s od okamžiku, kdy se deformace pozorovaná prostým okem plně ustálí.

3.4.2.2 Pokud přední část střechy ochranné konstrukce není schopna zadržet plnou tlakovou sílu (obrázky 3.7.a a 3.7.b), působí se touto silou, dokud se střecha nezdeformuje natolik, že se shoduje s rovinou spojující horní část ochranné konstrukce s tou partií přední části traktoru, která je schopna unést traktor při jeho převrácení. Působení síly se pak zastaví a přítlačný nosník se přemístí tak, aby doléhal na tu partii ochranné konstrukce, o kterou by se pak opíral plně převrácený traktor. Působí se tlakovou silou F.

3.5 Podmínky přijatelnosti

3.5.1 Po každé části testu se konstrukce a traktor vizuálně kontrolují, zda nevykazují trhliny a praskliny. Aby konstrukce vyhověla zkoušce, musí být splněny tyto podmínky: 3.5.1.1 na konstrukčních prvcích, spojovacích součástech nebo dílech traktoru přispívajících k pevnosti ochranné konstrukce (kromě těch, na něž se vztahuje bod 3.5.1.3 níže) nesmí být žádné trhliny; 3.5.1.2 ve svarech přispívajících k pevnosti ochranné konstrukce nebo jejích spojovacích součástí nesmí být žádné trhliny. Bodové nebo stehové svary sloužící k připevnění desek opláštění jsou za běžných okolností z této podmínky vyloučeny; 3.5.1.3 trhliny pohlcující energii v plechových konstrukcích jsou přijatelné, pokud podle hodnocení zkušební stanice nezpůsobily významné snížení odolnosti vůči deformaci ochranné konstrukce. Trhliny v plechových součástech způsobené okraji kyvadlového závaží se neberou v úvahu; 3.5.1.4 požadovaná síla musí být udržena při obou zkouškách tlakem; 3.5.1.5. rozdíl mezi největší okamžitou deformací a trvalou deformací při zkoušce rázem z boku nesmí být větší než 250 mm (obrázek 3.11); 3.5.1.6 žádná součást se nesmí během jakékoli fáze zkoušky dostat do chráněného prostoru. Žádná součást nesmí během zkoušky narazit do sedadla. Kromě toho nesmí být chráněný prostor mimo oblast chráněnou ochrannou konstrukcí. Pro tento účel se předpokládá, že tento případ nastane, když po převrácení traktoru ve směru, ze kterého bylo uplatněno zkušební zatížení, některá část chráněného prostoru přijde do styku s rovinou země. Při tomto odhadu jsou u pneumatik a u rozchodu kol brány v úvahu nejmenší hodnoty udané výrobcem pro jejich nastavení. 3.5.1.7 U kloubových traktorů se předpokládá, že středové roviny obou částí jsou vyrovnány.

3.5.2 Po závěrečné zkoušce tlakem se zaznamená trvalá deformace ochranné konstrukce. Za tímto účelem musí být před zahájením zkoušky zaznamenána poloha hlavních prvků vůči vztažnému bodu sedadla. Poté musí být zaznamenán jakýkoli posun zasažených prvků a jakákoli změna výšky předních a zadních prvků střechy.

3.6 Rozšíření na jiné modely traktorů

3.6.1 [nepoužije se]

3.6.2 Technické rozšíření V případě technických změn provedených na traktoru, ochranné konstrukci nebo způsobu upevnění ochranné konstrukce na traktor, zkušební stanice, která vykonala původní zkoušku, může vydat „protokol o technickém rozšíření“, a to v následujících případech: 3.6.2.1 Rozšíření výsledků zkoušek konstrukce na jiné modely traktorů Nárazové a tlakové zkoušky se nemusí provádět na každém modelu traktoru za předpokladu, že ochranná konstrukce a traktor splňují podmínky v níže uvedených bodech 3.6.2.1.1 až 3.6.2.1.5. 3.6.2.1.1 Konstrukce musí být stejná, jako je zkoušená konstrukce; 3.6.2.1.2 požadovaná energie by neměla převýšit energii vypočítanou pro původní zkoušku o více než 5 %. Tento 5% limit se použije také na rozšíření v případě nahrazení kol pásy na tomtéž traktoru. 3.6.2.1.3 Způsob připevnění a konstrukční díly traktoru, k nimž je ochranná konstrukce připevněna, musí být stejné. 3.6.2.1.4 Veškeré konstrukční díly, jako blatníky a kapota, které mohou působit jako podpěra pro ochrannou konstrukci, musí být stejné. 3.6.2.1.5 Poloha a rozhodující rozměry sedadla v ochranné konstrukci a relativní pozice ochranné konstrukce na traktoru musí být takové, aby chráněný prostor zůstal pod ochranou zdeformované konstrukce během všech zkoušek (což je třeba zkontrolovat použitím stejného odkazu na chráněný prostor jako v původním protokolu o zkoušce, resp. vztažného bodu sedadla [SRP] nebo vztažného bodu sedadla [SIP]). 3.6.2.2 Rozšíření výsledků zkoušek konstrukce na jiné modely ochranných konstrukcí Tento postup je třeba dodržet v případě, že nejsou splněna ustanovení bodu 3.6.2.1. Nesmí se použít, pokud metoda připevnění ochranné konstrukce na traktor není provedena na stejném principu (např. jsou-li gumové podpěry nahrazeny závěsným zařízením). 3.6.2.2.1 Úpravy, které nemají vliv na výsledky původní zkoušky (např. svařované spojení montážní desky s příslušenstvím v místě konstrukce, kde se nejedná o kritické umístění), přidání sedadla s jiným umístěním SIP v ochranné konstrukci (předmětem kontroly je, zda nový chráněný prostor nebo prostory zůstanou chráněny deformovanou konstrukcí během všech zkoušek). 3.6.2.2.2 Úpravy, které mohou mít případný vliv na výsledky původní zkoušky, aniž by byla zpochybněna přijatelnost ochranné konstrukce (např. změna součásti konstrukce, změna metody připevnění ochranné konstrukce na traktor). Může být provedena ověřovací zkouška a výsledky zkoušky budou součástí protokolu o rozšíření. Pro typová rozšíření jsou stanovena následující omezení: 3.6.2.2.2.1 Bez ověřovací zkoušky nemůže být přijato více než 5 rozšíření. 3.6.2.2.2.2 Výsledky ověřovací zkoušky budou přijaty pro rozšíření, pokud jsou splněny všechny podmínky přijatelnosti podle této přílohy a pokud se deformace naměřená po každé zkoušce rázem neliší od deformace naměřené po každé zkoušce rázem v původním protokolu o zkoušce o více než ± 7 %. 3.6.2.2.2.3 Do jediného protokolu o rozšíření může být zahrnuta více než jedna úprava ochranné konstrukce, pokud úpravy představují různé možnosti stejné ochranné konstrukce, ale v jednom protokolu o rozšíření může být přijata pouze jedna ověřovací zkouška. Nepřezkoušené možnosti je třeba popsat ve zvláštní části protokolu o rozšíření. 3.6.2.2.3 Zvýšení referenční hmotnosti uvedené výrobcem pro již vyzkoušenou ochrannou konstrukci. Pokud si chce výrobce ponechat stejné schvalovací číslo, je možné vystavit protokol o rozšíření po vykonání ověřovací zkoušky (limity ± 7 % uvedené v bodě 3.6.2.2.2.2 se v tomto případě nepoužijí).

3.7 [nepoužije se]

3.8 Funkčnost ochranných konstrukcí za chladného počasí 3.8.1 Pokud je uvedeno, že ochranná konstrukce má vlastnosti, které zabraňují jejímu křehnutí za chladného počasí, musí o tom výrobce uvést podrobnosti, které je třeba zanést do protokolu. 3.8.2 Následující požadavky a postupy mají za cíl poskytnout pevnost a odolnost vůči křehkému lomu při nízkých teplotách. Doporučuje se, aby při posuzování vhodnosti ochranné konstrukce při snížených provozních teplotách musely být splněny následující minimální požadavky na materiál u těch zemí, které vyžadují tuto dodatečnou provozní ochranu.



Tabulka 3.2 Minimální hodnoty energie pro zkoušky rázem v ohybu Rozměr vzorku Energie při Energie při – 30 °C – 20 °C mm J J () 10 × 10 () 11 27,5 10 × 9 10 25 10 × 8 9,5 24 10 × 7,5 () 9,5 24 10 × 7 9 22,5 10 × 6,7 8,5 21 10 × 6 8 20 10 × 5 () 7,5 19 10 × 4 7 17,5 10 × 3,5 6 15 10 × 3 6 15 10 × 2,5 () 5,5 14 (1) Určuje upřednostňovanou velikost. Rozměr vzorku nesmí být menší než největší upřednostňovaná velikost, kterou materiál umožňuje. (2) Potřebná energie při –20 °C je 2,5 násobek hodnoty specifikované pro –30 °C. Ostatními faktory ovlivňujícími odolnost vůči energii rázu jsou směr válcování, mez kluzu, orientace zrna a svařování. Tyto faktory je třeba zohlednit při výběru a použití oceli. 3.8.2.1 Šrouby a matice použité k připevnění ochranné konstrukce k traktoru a použité k připevnění konstrukčních částí ochranné konstrukce musí vykazovat vhodné vlastnosti, pokud jde o pevnost při snížené teplotě. 3.8.2.2 Všechny svářecí elektrody použité při výrobě konstrukčních prvků a upevnění musí být kompatibilní s materiálem ochranné konstrukce, jak je uvedeno níže v bodě 3.8.2.3. 3.8.2.3 Ocelové materiály pro konstrukční prvky ochranné konstrukce musí být z materiálu s kontrolovanou pevností, který vykazuje minimální předepsané úrovně energie rázu podle zkoušky rázem v ohybu podle Charpyho na zkušebním tělese s V-vrubem, jak je uvedeno v tabulce 3.2. Druh ocele a její kvalita musí být specifikovány v souladu s ISO 630:1995; Amd1:2003. U oceli s válcovanou tloušťkou menší než 2,5 mm a s obsahem uhlíku menším než 0,2 % se má za to, že tuto podmínku splňuje. Konstrukční prvky ochranné konstrukce vyrobené z materiálů jiných než ocel musí mít stejnou odolnost vůči nárazu při nízkých teplotách. 3.8.2.4 Pokud jsou prováděny zkoušky požadavků podle zkoušky rázem v ohybu podle Charpyho na zkušebním tělese s V-vrubem, rozměr vzorku nesmí být menší než největší z rozměrů uvedených v tabulce 3.2, který materiál umožní. 3.8.2.5 Zkoušky rázem v ohybu podle Charpyho na zkušebním tělese s V-vrubem se provádějí v souladu s postupem uvedeným v ASTM A 370-1979, kromě velikostí vzorku, které musí být v souladu s rozměry uvedenými v Tabulce 3.2. 3.8.2.6 Alternativou k tomuto postupu je použití uklidněné nebo polouklidněné oceli, pro které musí být poskytnuty relevantní specifikace. Druh ocele a její kvalita musí být specifikovány v souladu s ISO 630:1995; Amd1:2003. 3.8.2.7 Vzorky musí být odebrány podélně z ploše válcované oceli, trubkových profilů nebo skořepinových struktur před tím, než byly zformovány nebo svařeny do ochranné konstrukce. Vzorky z trubkových profilů nebo skořepinových struktur musí být odebrány ze středu strany největšího rozměru a nesmějí obsahovat svary.

3.9 [nepoužije se]

Obrázek 3.1

Kyvadlové závaží a jeho závěsné řetězy nebo ocelová lana

Rozměry v mm

Obrázek 3.2

Metoda rázu zezadu

Obrázek 3.2.a

Ochranná kabina

Obrázek 3.2.b

Rám zadního ochranného oblouku

Obrázek 3.3

Metoda rázu zepředu

Obrázek 3.3.a

Ochranná kabina

Obrázek 3.3.b

Rám zadního ochranného oblouku

Obrázek 3.4

Metoda rázu z boku

Obrázek 3.5

Příklad uspořádání pro zkoušky tlakem

Obrázek 3.6

Postavení nosníku pro zkoušky tlakem na přední a zadní část

Obrázek 3.6.a

Ochranná kabina

Obrázek 3.6.b

Rám zadního ochranného oblouku

Obrázek 3.7

Postavení nosníku pro zkoušky tlakem na přední část, pokud plná tlaková síla nebyla zadržena vepředu

Obrázek 3.7.a

Ochranná kabina

Obrázek 3.7.b

Rám zadního ochranného oblouku







Tabulka 3.3 Rozměry chráněného prostoru Rozměry mm Poznámky A1 A0 100 minimální B1 B0 100 minimální F1 F0 250 minimální F2 F0 250 minimální G1 G0 250 minimální G2 G0 250 minimální H1 H0 250 minimální H2 H0 250 minimální J1 J0 250 minimální J2 J0 250 minimální E1 E0 250 minimální E2 E0 250 minimální D0 E0 300 minimální J0 E0 300 minimální A1 A2 500 minimální B1 B2 500 minimální C1 C2 500 minimální D1 D2 500 minimální I1 I2 500 minimální F0 G0 — I0 G0 — v závislosti na C0 D0 — traktoru E0 F0 —

Obrázek 3.8

Chráněný prostor

Poznámka:

pro rozměry viz tabulka 3.3 výše

1 – Vztažný bod sedadla

Obrázek 3.9

Chráněný prostor







Obrázek 3.9.a Pohled z boku řez procházející vztažnou rovinou Obrázek 3.9.b Pohled zezadu nebo zepředu

1 – Vztažný bod sedadla

2 – Síla

3 – Svislá vztažná rovina

Obrázek 3.10

Chráněný prostor u traktoru s otočným sedadlem řidiče a nastavitelným volantem

Obrázek 3.10.a

Ochranná kabina

Obrázek 3.10.b

Rám zadního ochranného oblouku

Obrázek 3.11

Příklad zařízení měřícího pružnou deformaci

1 – Trvalá deformace

2 – Pružná deformace

3 – Celková deformace (trvalá + pružná deformace)

Vysvětlivky k příloze VI









PŘÍLOHA VII

Požadavky použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (pásové traktory)

A. OBECNÉ USTANOVENÍ

1. Požadavky Unie použitelné na konstrukce ochrany při převrácení (pásové traktory) jsou stanovené v bodě B.

B. POŽADAVKY POUŽITELNÉ NA KONSTRUKCE OCHRANY PŘI PŘEVRÁCENÍ (PÁSOVÉ TRAKTORY)(1)

1. Definice

1.1 [nepoužije se]

1.2 Konstrukce ochrany při převrácení (ROPS) Výrazem konstrukce ochrany při převrácení (ochranná kabina nebo rám), dále jen „ochranná konstrukce“, se rozumí konstrukce na traktoru, jejímž hlavním účelem je vyloučit nebo omezit ohrožení řidiče v důsledku převrácení traktoru během normálního použití. Charakteristikou konstrukce ochrany při převrácení je vytvoření prostoru dostatečně velkého k tomu, aby ochránil řidiče sedícího uvnitř konstrukce nebo v prostoru ohraničeném přímkami vycházejícími z vnějších rohů konstrukce k jakékoli části traktoru, která by mohla přijít do kontaktu se zemí a která je v případě převrácení schopna traktor podpírat.

1.3 Rozchod 1.3.1 Předběžná definice: střední rovina pásu Střední rovina pásu je rovina stejně vzdálená od dvou rovin, které se dotýkají vnějších okrajů. 1.3.2 Definice rozchodu Rozchod je vzdálenost mezi středními rovinami pásů. 1.3.3 Doplňující definice: střední rovina traktoru Svislá rovina umístěná kolmo na nápravu v jejím středovém bodě je střední rovinou traktoru.

1.4 Ochranná konstrukce Systém konstrukčních prvků uspořádaných na traktoru tak, aby splňoval svůj hlavní účel, tj. snižoval pravděpodobnost rozdrcení obsluhy při převrácení traktoru. Mezi konstrukční prvky patří jakékoli podpůrné rámy, podpěry, držáky, zdířky, čepy, kolíky, závěsná zařízení nebo flexibilní tlumiče použité k upevnění systému k rámu traktoru, ale nezahrnují montážní úchyty, které jsou nedílnou součástí rámu traktoru.

1.5 Rám traktoru Hlavní podvozek nebo hlavní nosný prvek (nosné prvky) traktoru, který(é) sahá (sahají) přes významnou část traktoru a na kterém (kterých) je ochranná konstrukce přímo namontována.

1.6 Soustava ochranné konstrukce na rámu traktoru Systém sestávající z ochranné konstrukce připojené k rámu traktoru.

1.7 Základová deska V podstatě tuhá část zkušební konstrukce, k níž je pro účely zkoušky připevněn rám traktoru.

1.8 Vztažný bod sedadla (SIP) 1.8.1 Vztažný bod sedadla (SIP) se nachází ve střední podélné rovině zařízení pro stanovení, když je nainstalováno na sedadle obsluhy. SIP je stanoven ve vztahu k traktoru a nepohybuje se se sedadlem v jeho rozsahu seřízení a/nebo kmitání. 1.8.2 Při stanovení SIP se sedadlo nastaví tak, aby se všechna přední, zadní, svislá a úhlová seřízení sedadla nacházela ve středové poloze. Systémy zavěšení se nastaví tak, aby sedadlo bylo uprostřed rozsahu svého kmitání s použitím váženého zařízení pro stanovení SIP. 1.8.3 SIP musí být stanoven pomocí zařízení znázorněného na obrázku 8.1 Toto zařízení se umístí na sedadlo. Ve vzdálenosti 40 mm před značkou SIP na vodorovné části zařízení se přidá závaží o hmotnosti 20 kg. Poté se na zařízení v místě SIP působí vodorovnou silou o intenzitě asi 100 N (viz Fo na obrázku 8.1). Ve vzdálenosti 40 mm před značkou SIP na vodorovné části zařízení se nakonec umístí další závaží o hmotnosti 39 kg.

1.9 Prostor vymezující deformace (DLV) Jedná se o prostor týkající se obsluhy, který při provádění laboratorních hodnocení slouží ke stanovení přípustných omezení a deformací ochranné konstrukce (obrázek 8.2). Jedná se o pravoúhlé přibližné vyjádření rozměrů velké sedící obsluhy.

1.10 Svislá vztažná rovina Svislá rovina, obvykle podélně k traktoru, procházející vztažným bodem sedadla a středem volantu nebo řídicích ručních pák. Svislá vztažná rovina se za běžných podmínek shoduje se střední rovinou traktoru.

1.11 Simulovaná boční rovina země Povrch, na kterém se traktor po převrácení pravděpodobně zastaví, přičemž bude ležet na boku. Simulovaná boční rovina země se stanoví takto (viz bod 3.5.1.2): a) horní prvek, na který se působí silou; b) nejvzdálenější bod na konci prvku vymezeného výše v písmeni a); c) svislá přímka vedoucí bodem vymezeným výše v písmeni b); d) svislá rovina rovnoběžná s podélnou osou