02020H0912 — CS — 04.02.2021 — 005.001

Tento dokument slouží výhradně k informačním účelům a nemá žádný právní účinek. Orgány a instituce Evropské unie nenesou za jeho obsah žádnou odpovědnost. Závazná znění příslušných právních předpisů, včetně jejich právních východisek a odůvodnění, jsou zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie a jsou k dispozici v databázi EUR-Lex. Tato úřední znění jsou přímo dostupná přes odkazy uvedené v tomto dokumentu

Ve znění:









▼B

DOPORUČENÍ RADY (2020/912)

ze dne 30. června 2020

o dočasném omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a o možném zrušení tohoto omezení







▼M6

1. Členské státy by měly od 28. ledna 2021 postupně a koordinovaně zrušit dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pokud jde o rezidenty třetích zemí uvedených v příloze I.

▼M7

Při určování třetích zemí, pro něž by mělo být zrušeno stávající omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, by měla být zohledněna epidemiologická situace v příslušných třetích zemích, jakož i další kritéria stanovená v tomto sdělení.

▼B

2. ►M7 Pokud jde o epidemiologickou situaci, měla by platit tato kritéria:

— „čtrnáctidenní kumulativní míra hlášení případů COVID-19“, tj. celkový počet nově hlášených případů COVID-19 na 100 000 obyvatel za předchozích 14 dnů,

— počet nových případů za totéž období ve srovnání s předchozími 14 dny je stabilní nebo klesající,

— „míra testování“, tj. počet testů na infekci COVID-19 na 100 000 obyvatel provedených během předchozích sedmi dnů,

— „míra pozitivity testů“, tj. procentní podíl pozitivních testů ze všech testů na infekci COVID-19 provedených během předchozích sedmi dnů,

— charakter viru vyskytujícího se v určité zemi, zejména to, zda byly zjištěny varianty viru vzbuzující obavy. Varianty vzbuzující obavy jsou posuzovány jako takové Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) na základě klíčových vlastností viru, jako jsou přenos, závažnost a schopnost uniknout imunitní reakci.

Aby mohly být třetí země uvedeny v příloze I, měly by splňovat tyto prahové hodnoty: čtrnáctidenní kumulativní míra hlášení případů COVID-19 nepřesahující 25, míra testování přesahující 300 a míra pozitivity testů nepřesahující 4 %. Kromě toho je možné zohlednit celkovou reakci země na COVID-19, zejména dostupné informace o aspektech, jako je dohled, trasování kontaktů, omezení šíření nákazy, léčba a podávání zpráv, jakož i spolehlivost dostupných zdrojů informací a údajů, a v případě potřeby celkové průměrné skóre ve všech dimenzích pro mezinárodní zdravotnické předpisy.

Údaje týkající se „míry testování“ a „míry pozitivity testů“ by mělo poskytnout Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) na základě informací, které má toto středisko k dispozici. Tyto údaje by mohly být doplněny o informace poskytnuté delegacemi EU, jsou-li k dispozici, a to též na základě kontrolního seznamu přiloženého ke sdělení ze dne 11. června 2020. ◄

3. Určujícím faktorem při rozhodování o tom, zda se na státního příslušníka třetí země vztahuje dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, by měl být pobyt (nikoli státní příslušnost) ve třetí zemi, pro niž byla zrušena omezení cest, jež nejsou nezbytně nutné.

4. Seznam třetích zemí uvedený v příloze I by měla Rada každé dva týdny přezkoumat a případně aktualizovat, a to po důkladné konzultaci s Komisí a příslušnými agenturami a útvary EU na základě celkového posouzení založeného na metodice, kritériích a informacích uvedených v odstavci 2.

▼M7

Cestovní omezení pro konkrétní třetí zemi, která je již uvedena v příloze I, mohou být zcela nebo částečně zrušena nebo znovu zavedena v závislosti na změnách některých výše uvedených podmínek a následných změnách posouzení epidemiologické situace.

▼M7

Pokud se epidemiologická situace rychle horší, a zejména pokud je zjištěn vysoký výskyt variant viru vzbuzujících obavy, lze pro třetí země, které jsou již uvedeny v příloze I, urychleně znovu zavést cestovní omezení v případě cest, jež nejsou nezbytně nutné.

Při rušení dočasných omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pokud jde o třetí země uvedené v příloze I, by členské státy měly individuálně zohledňovat vzájemnost uznávanou v prostoru EU+.

5. Členské státy by měly důrazně odrazovat od cest, jež nejsou nezbytně nutné, z prostoru EU+ do jiných zemí, než jsou země uvedené v příloze I.

▼B

►M7 6. ◄ V případě, že se na některou třetí zemi dočasná cestovní omezení vztahují i nadále, měly by být od cestovního omezení bez ohledu na účel cesty osvobozeny tyto kategorie cestujících:

a) občané Unie ve smyslu čl. 20 odst. 1 SFEU a státní příslušníci třetích zemí, kteří na základě dohod mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a těmito třetími zeměmi na straně druhé požívají práva volného pohybu rovnocenná právům občanů Unie, jakož i jejich rodinní příslušníci ( 1 );

b) státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty podle směrnice o dlouhodobém pobytu ( 2 ), a osoby, které mají právo na pobyt na základě jiných směrnic EU nebo vnitrostátních právních předpisů, nebo osoby, které jsou držiteli vnitrostátních dlouhodobých víz, jakož i jejich rodinní příslušníci.

▼M7 —————

▼M7

Pokud se epidemiologická situace rychle horší, a zejména pokud je zjištěn vysoký výskyt variant viru vzbuzujících obavy, mohou členské státy dočasně omezit kategorie cestujících uvedené v příloze II. I nadále by mělo být možné uskutečňovat cesty opodstatněné naléhavými důvody.

▼B

Kromě toho by měly být povoleny nezbytně nutné cesty pro konkrétní kategorie cestujících s nezbytnou funkcí či potřebou, uvedené v příloze II ( 3 ). Členské státy mohou pro tyto cestující zavést dodatečná bezpečnostní opatření, zejména pokud jejich cesta začíná v regionu s vysokým rizikem.

▼M7

Rada může na základě návrhu Komise přezkoumat seznam konkrétních kategorií cestujících s nezbytnou funkcí či potřebou uvedený v příloze II v závislosti na sociálních a ekonomických hlediscích, jakož i na celkovém posouzení vývoje epidemiologické situace, a to na základě výše uvedené metodiky, kritérií a informací.

▼B

►M7 7. ◄ ►M7 Členské státy by měly od osob cestujících na základě jakýchkoli nezbytných nebo jiných než nezbytných důvodů, funkcí či potřeb, s výjimkou pracovníků v dopravě a příhraničních pracovníků, vyžadovat negativní výsledek testu na COVID-19 provedeného nejvýše 72 hodin před odjezdem na základě testu polymerázové řetězové reakce (PCR) a předložení odpovídajícího dokladu o tomto výsledku v podobě určené příslušnými orgány.

Není-li testování při odjezdu možné, mělo by být osobám uvedeným v bodě 6 písm. a) a b) umožněno test podstoupit po příjezdu, v souladu s vnitrostátními postupy. Tím není dotčena povinnost podrobit se po příjezdu jakýmkoliv dalším opatřením včetně karantény.

Členské státy mohou navíc vyžadovat domácí izolaci, karanténu a trasování kontaktů po dobu až 14 dnů a podle potřeby i další test na COVID-19 ve stejném období, pokud uloží tytéž požadavky vlastním státním příslušníkům přijíždějícím ze stejné třetí země. Členské státy by tyto požadavky měly uložit cestujícím přijíždějícím ze třetí země, kde byla zjištěna varianta viru vzbuzující obavy, a to zejména karanténu po příjezdu a další test při příjezdu nebo po příjezdu.

Pokud jde o cesty uskutečněné v souvislosti s nezbytnou funkcí nebo potřebou podle přílohy II:

— členské státy se mohou koordinovaně rozhodnout, že od některých nebo všech výše uvedených opatření upustí v případech, kdy by dané opatření bránilo samotnému účelu cesty;

— od pracovníků v dopravě, námořníků a příhraničních pracovníků by členské státy měly ke vstupu do prostoru EU+ vyžadovat pouze negativní rychlý test na detekci antigenu při příjezdu. Ve specifickém případě pracovníků v dopravě přijíždějících ze země, v níž je zjištěn vysoký výskyt variant viru vzbuzujících obavy, mohou členské státy vyžadovat negativní rychlý test na detekci antigenu před odjezdem;

— na letecké posádky, jejichž pobyt ve třetí zemi trval méně než 12 hodin, by se povinné testování vztahovat nemělo, ledaže přilétají ze třetí země, kde byla zjištěna varianta viru vzbuzující obavy: v takovém případě by měly vhodný test podstoupit.

Tím nejsou dotčeny případné všeobecné hygienické požadavky, které mohou být členskými státy uloženy, jako je dodržování bezpečného odstupu a povinnost nosit roušku. ◄

▼M7

8. Členské státy by měly vytvořit formulář pro trasování cestujících a vyžadovat jej od osob vstupujících do EU v souladu s platnými požadavky na ochranu údajů. Vytváří se společný evropský formulář pro trasování cestujících, který by členské státy mohly používat. Kdykoli je to možné, měl by být pro informace k trasování cestujících použit digitální formát, aby se zjednodušilo zpracování a urychlilo trasování kontaktů, a to při současném zajištění rovného přístupu pro všechny státní příslušníky třetích zemí.

▼B

►M7 9. ◄ Členský stát by neměl rozhodnout, že pro určitou třetí zemi zruší omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, dříve, než je zrušení cestovního omezení koordinováno v souladu s tímto doporučením.

►M7 10. ◄ Rezidenti Andorry, Monaka, San Marina a Vatikánu / Svatého stolce by měli být pro účely tohoto doporučení považováni za rezidenty EU.

►M7 11. ◄ Toto doporučení by měly uplatňovat všechny členské státy na všech vnějších hranicích.

▼M6









PŘÍLOHA I

Třetí země a zvláštní administrativní oblasti, na jejichž rezidenty by se nemělo vztahovat dočasné omezení na vnějších hranicích, pokud jde o cesty do EU, jež nejsou nezbytně nutné:

I. STÁTY

1. AUSTRÁLIE

2. NOVÝ ZÉLAND

3. RWANDA

4. SINGAPUR

5. JIŽNÍ KOREA

6. THAJSKO

7. ČÍNA ( 4 )

II. ZVLÁŠTNÍ ADMINISTRATIVNÍ OBLASTI ČÍNSKÉ LIDOVÉ REPUBLIKY

Zvláštní administrativní oblast Hongkong (4)

Zvláštní administrativní oblast Macao (4)

▼B









PŘÍLOHA II

Konkrétní kategorie cestujících s nezbytnou funkcí či potřebou:

i. zdravotničtí pracovníci, zdravotničtí výzkumní pracovníci a pracovníci v oblasti péče o seniory;

ii. příhraniční pracovníci;

iii. sezónní pracovníci v zemědělství;

iv. pracovníci v dopravě;

v. diplomati, zaměstnanci mezinárodních organizací a osoby pozvané mezinárodními organizacemi, jejichž fyzická přítomnost je vyžadována pro řádné fungování těchto organizací, příslušníci ozbrojených sil, pracovníci poskytující humanitární pomoc a pracovníci civilní ochrany při výkonu svých funkcí;

vi. tranzitní cestující;

vii. osoby cestující z naléhavých rodinných důvodů;

viii. námořníci;

ix. osoby, které potřebují mezinárodní ochranu nebo u nichž existuje jiný humanitární důvod;

x. státní příslušníci třetích zemí cestující za účelem studia;

xi. vysoce kvalifikovaní pracovníci ze třetích zemí, pokud je jejich zaměstnání nezbytné z ekonomického hlediska a pracovní činnost nelze odložit nebo vykonávat v zahraničí.