02021H2279 — CS — 30.12.2021 — 000.001

Tento dokument slouží výhradně k informačním účelům a nemá žádný právní účinek. Orgány a instituce Evropské unie nenesou za jeho obsah žádnou odpovědnost. Závazná znění příslušných právních předpisů, včetně jejich právních východisek a odůvodnění, jsou zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie a jsou k dispozici v databázi EUR-Lex. Tato úřední znění jsou přímo dostupná přes odkazy uvedené v tomto dokumentu





Opraveno:









▼B

▼C1

DOPORUČENÍ KOMISE (EU) 2021/2279

ze dne 15. prosince 2021

o používání metod stanovení environmentální stopy pro měření a sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů a organizací







1. ÚČEL A PŮSOBNOST

1.1. Toto doporučení propaguje používání metod stanovení environmentální stopy v příslušných politikách a systémech pro měření a/nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu všech druhů produktů, včetně zboží i služeb, a organizací.

1.2. Toto doporučení je určeno členským státům a soukromým a veřejným organizacím, které měří nebo hodlají měřit environmentální profil životního cyklu svých produktů nebo své organizace, a/nebo sdělují nebo hodlají sdělovat informace o environmentálním profilu životního cyklu jakémukoli subjektu soukromé, veřejné či z občanské společnosti v EU.

1.3. Toto doporučení se nevztahuje na provádění závazných právních předpisů EU, které stanoví zvláštní metodiku pro výpočet environmentálního profilu životního cyklu produktů nebo organizací. Na toto doporučení však může být odkazováno v právních předpisech nebo politikách EU jako na metodu pro výpočet environmentálního profilu životního cyklu produktů nebo organizací.

2. DEFINICE

Pro účely tohoto doporučení se rozumí:

a) metodou stanovení environmentální stopy produktu (product environmental footprint, PEF): obecná metoda pro měření a sdělování možného environmentálního dopadu životního cyklu produktu, jak je stanoveno v příloze I;

b) metodou stanovení environmentální stopy organizace (organisation environmental footprint, OEF): obecná metoda pro měření a sdělování možného environmentálního dopadu životního cyklu organizace, jak je stanoveno v příloze III;

c) environmentální stopou produktu: výsledek studie ke stanovení environmentální stopy produktu založené na metodě stanovení environmentální stopy produktu;

d) environmentální stopou organizace: výsledek studie ke stanovení environmentální stopy organizace založené na metodě stanovení environmentální stopy organizace;

e) pravidly produktové kategorie ke stanovení environmentální stopy (dále jen PEFCR): pravidla pro konkrétní produktovou kategorii založená na životním cyklu, která doplňují obecné metodické pokyny pro studie PEF tím, že uvádějí další specifikace na úrovni specifické produktové kategorie. Pokud pravidla PEFCR existují, měla by být použita pro výpočet environmentální stopy produktu náležejícího do dané produktové kategorie;

f) odvětvová pravidla ke stanovení environmentální stopy organizace (dále je „OEFSR“): pravidla pro konkrétní odvětví založená na životním cyklu, která doplňují obecné metodické pokyny pro studie OEF tím, že uvádějí další specifikace na odvětvové úrovni. Pokud pravidla OEFSR existují, měla by být použita pro výpočet environmentální stopy organizace náležející do daného odvětví;

g) environmentálním profilem životního cyklu: kvantifikované měření možných environmentálních dopadů zohledňující veškeré příslušné fáze životního cyklu produktu nebo organizace z pohledu dodavatelského řetězce;

h) sdělováním environmentálního profilu životního cyklu: jakékoli poskytnutí informací o environmentálním profilu životního cyklu, a to rovněž obchodním partnerům, investorům, veřejným subjektům nebo spotřebitelům;

i) organizací: společnost, korporace, firma, podnik, orgán nebo instituce, jejich část nebo kombinace, která je či není právnickou osobou, veřejná nebo soukromá, která má svou vlastní funkční strukturu a správu;

j) systémem: zisková nebo nezisková iniciativa soukromých společností nebo jejich sdružení, partnerství veřejného a soukromého sektoru nebo nevládních organizací, která vyžaduje měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu;

k) průmyslovým sdružením: organizace zastupující soukromé společnosti, které jsou členy této organizace, nebo soukromé společnosti patřící do odvětví na místní, regionální, vnitrostátní nebo mezinárodní úrovni;

l) finančním odvětvím: všechny subjekty poskytující finanční služby (jakož i finanční poradenství), včetně bank, investorů a pojišťoven.

3. POUŽÍVÁNÍ METOD STANOVENÍ PEF A OEF V OBLASTI POLITIK ČLENSKÝCH STÁTŮ

Členské státy by měly:

3.1. dle potřeby používat metodu stanovení PEF nebo metodu stanovení OEF a související pravidla PEFCR a OEFSR v dobrovolných politikách zahrnujících měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů nebo organizací a zároveň zajistit, aby tyto politiky nevytvářely překážky volného pohybu zboží v EU;

3.2. považovat informace nebo tvrzení o environmentálním profilu životního cyklu založené na používání metody stanovení PEF nebo metody stanovení OEF a souvisejících pravidel PEFCR a PEFSR za platné v příslušných vnitrostátních systémech zahrnujících měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů nebo organizací;

3.3. na základě požadavků na soubory údajů vyhovující s ohledem na environmentální stopu vyvinout úsilí ke zvýšení dostupnosti vysoce kvalitních údajů o životním cyklu, a to zavedením opatření zaměřených na vývoj, přezkoumání a zpřístupnění vnitrostátních databází a přispěním k zaplnění stávajících veřejných databází; zajistit soudržnost mezi jednotlivými databázemi;

3.4. přispívat k úsilí Komise v oblasti dostupnosti vysoce kvalitních datových souborů, které jsou v souladu s EF;

3.5. malým a středním podnikům poskytovat pomoc a nástroje, aby mohly na základě metody stanovení PEF nebo metody stanovení OEF a na základě pravidel PEFCR a OEFSR měřit, zlepšovat a sdělovat environmentální profil životního cyklu svých produktů nebo organizace. Orgány by se přitom měly vyvarovat zdvojování stávajících nástrojů, pokud tyto nástroje splňují svůj účel;

3.6. ve vhodných případech podporovat využívání metody stanovení OEF a souvisejících pravidel OEFSR pro měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu veřejných organizací;

3.7. propagovat a podporovat používání metody stanovení PEF a metody stanovení OEF na mezinárodní úrovni, a to i na vícestranných fórech nebo v souvislosti se systémy měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu. Při tom by orgány měly zvážit poskytnutí pomoci a nástrojů malým a středním podnikům v partnerských zemích EU, a to za účelem měření a zlepšení environmentálního profilu životního cyklu, pokud jde o veškeré meziprodukty a polotovary, které vyrábějí.

4. POUŽÍVÁNÍ METOD STANOVENÍ PEF A OEF SPOLEČNOSTMI A JINÝMI SOUKROMÝMI ORGANIZACEMI

Společnosti a jiné soukromé organizace, které se rozhodnou měřit nebo sdělovat environmentální profil životního cyklu svých produktů nebo organizace, by měly:

4.1. používat metodu stanovení PEF a metodu stanovení OEF a související pravidla PEFCR a OEFSR pro měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu svých produktů a organizací;

4.2. přispívat k přezkumu veřejných databází a zaplnit je vysoce kvalitními údaji o životním cyklu, které jsou v souladu s požadavky na soubory údajů vyhovujících potřebám environmentální stopy; přispívat k úsilí Komise v oblasti dostupnosti vysoce kvalitních datových souborů, které jsou v souladu s EF;

4.3. zvážit poskytnutí podpory společnostem v jejich dodavatelských řetězcích, zejména malým a středním podnikům, aby mohly poskytnout informace založené na PEF a OEF nebo na pravidlech PEFCR a OEFSR a zlepšit environmentální profil životního cyklu své organizace a produktů.

Průmyslová sdružení by měla:

4.4. mezi svými členy propagovat používání metody stanovení PEF a metody stanovení OEF a souvisejících pravidel PEFCR a OEFSR;

4.5. přispívat k přezkumu veřejných databází a zaplnit je vysoce kvalitními údaji o životním cyklu, které jsou v souladu s požadavky na soubory údajů vyhovující s ohledem na environmentální stopu; přispívat k úsilí Komise v oblasti dostupnosti vysoce kvalitních datových souborů, které jsou v souladu s EF;

4.6. poskytovat zjednodušené výpočetní nástroje a odborné znalosti, které členům z řad malých a středních podniků pomohou vypočítat environmentální profil životního cyklu jejich produktů nebo organizace na základě metody stanovení PEF nebo metody stanovení OEF a souvisejících pravidel PEFCR a OEFSR;

4.7. propagovat a podporovat používání metody stanovení PEF a metody stanovení OEF na mezinárodní úrovni, a to i na vícestranných fórech nebo v souvislosti se systémy měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu.

5. POUŽÍVÁNÍ METOD STANOVENÍ PEF A OEF A SOUVISEJÍCÍCH PRAVIDEL PEFCR A OEFSR V SYSTÉMECH PRO MĚŘENÍ NEBO SDĚLOVÁNÍ ENVIRONMENTÁLNÍHO PROFILU ŽIVOTNÍHO CYKLU

5.1 Systémy pro měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu by měly používat metodu stanovení PEF a metodu stanovení OEF a související pravidla PEFCR/OEFSR jako referenční metodu pro měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů a organizací.

6. POUŽÍVÁNÍ METOD STANOVENÍ PEF A OEF A SOUVISEJÍCÍCH PRAVIDEL PEFCR/OEFSR VE FINANČNÍM ODVĚTVÍ

Členové finančního odvětví by v případě potřeby měli:

6.1. propagovat využívání informací o environmentálním profilu životního cyklu vypočítaném na základě metody stanovení PEF nebo metody stanovení OEF a souvisejících pravidel PEFCR/OEFSR v posouzení finančních rizik souvisejících s environmentálním profilem životního cyklu;

6.2. propagovat využívání informací založených na studiích ke stanovení OEF ve svém posouzení úrovní profilu environmentální složky indexů udržitelnosti;

6.3. propagovat a podporovat používání metody stanovení PEF a metody stanovení OEF na mezinárodní úrovni, a to i na vícestranných fórech nebo v souvislosti se systémy měření nebo sdělování environmentálního profilu životního cyklu.

7. OVĚŘOVÁNÍ

7.1. Pokud jsou studie ke stanovení PEF a OEF zpřístupňovány třetím stranám, měly by být ověřeny v souladu s požadavky metod ke stanovení PEF a OEF a jakýchkoli specifických pokynů uvedených v pravidlech PEFCR a OEFSR.

8. PODÁVÁNÍ ZPRÁV O PROVÁDĚNÍ DOPORUČENÍ

8.1. Členské státy se vyzývají, aby Komisi každoročně informovaly o opatřeních přijatých na základě tohoto doporučení. Poprvé by informace měly být předány jeden rok po přijetí tohoto doporučení. Předávané informace by měly zahrnovat:

a) to, jak jsou metoda stanovení PEF a metoda stanovení OEF a související pravidla PEFCR/OEFSR využívány v politických iniciativách;

b) počet produktů a organizací, na které se iniciativa vztahuje;

c) pobídky související s environmentálním profilem životního cyklu;

d) iniciativy zaměřené na vypracování vysoce kvalitních údajů o životním cyklu;

e) sdělení o pomoci pro malé a střední podniky při poskytování environmentálních informací o životním cyklu a při zlepšování jejich environmentálního profilu životního cyklu;

f) případné problémy nebo překážky zjištěné při používání metod.

9. ZRUŠENÍ PŘEDCHOZÍHO DOPORUČENÍ

Doporučení Komise 2013/179/EU se zrušuje. Odkazy na zrušené doporučení se považují za odkazy na toto doporučení.









PŘÍLOHA I.

Metoda stanovení environmentální stopy produktu

Zkratky Definice Vztah k jiným metodám a normám 1. Pravidla produktové kategorie ke stanovení environmentální stopy (PEFCR): 1.1. Přístup a příklady možného použití 2. Všeobecné poznámky ke studiím ke stanovení environmentální stopy produktu (PEF) 2.1. Jak používat tuto metodu 2.2. Zásady studií ke stanovení environmentální stopy produktu 2.3. Fáze studie ke stanovení environmentální stopy produktu 3. Definování cíle (cílů) a rozsahu studie ke stanovení environmentální stopy produktu 3.1. Definice cíle 3.2. Definice rozsahu 3.2.1 Funkční jednotka a referenční tok 3.2.2. Hranice systému 3.2.3. Kategorie dopadu environmentální stopy 3.2.4. Další informace, které se musí zahrnovat do stanovení PEF 3.2.5. Předpoklady/omezení 4. Inventarizační analýza životního cyklu 4.1. Screening 4.2. Fáze životního cyklu 4.2.1. Pořízení a předběžné zpracování surovin 4.2.2. Zpracování 4.2.3. Distribuce 4.2.4. Používání 4.2.5. Konec životnosti (využití produktu a recyklace) 4.3 Nomenklatura pro inventarizační analýzu životního cyklu 4.4. Požadavky na modelování 4.4.1 Zemědělská produkce 4.4.2. Využívání elektřiny 4.4.3. Přeprava a logistika 4.4.4. Investiční prostředky – infrastruktura a vybavení 4.4.5. Skladování v distribučním centru nebo maloobchodě 4.4.6. Postup výběru vzorku 4.4.7. Požadavky na modelování pro fázi používání 4.4.8. Modelování recyklovaného obsahu a konce životnosti 4.4.9. Prodloužení životnosti produktu 4.4.10 Emise skleníkových plynů a jejich pohlcování 4.4.11 Kompenzace 4.5 Řešení multifunkčních procesů 4.5.1 Alokace v chovu zvířat 4.6 Požadavky na shromažďování údajů a požadavky na kvalitu 4.6.1 Údaje konkrétní společnosti 4.6.2 Sekundární údaje 4.6.3 Soubory údajů, které se použijí 4.6.4 Mezní hodnota 4.6.5 Požadavky na kvalitu údajů 5. Posuzování dopadu environmentální stopy 5.1 Klasifikace a charakterizace 5.1.1 Klasifikace 5.1.2 Charakterizace 5.2 Normalizace a vážení 5.2.1 Normalizace výsledků posuzování dopadu environmentální stopy 5.2.2 Vážení výsledků posuzování dopadu environmentální stopy 6. Interpretace výsledků stanovení environmentální stopy produktu 6.1 Úvod 6.2 Posouzení podrobnosti modelu environmentální stopy produktu 6.3 Identifikace kritických míst: nejrelevantnější kategorie dopadu, fáze životního cyklu, procesy a elementární toky 6.3.1 Postup pro identifikaci nejrelevantnějších kategorií dopadu 6.3.2 Postup pro identifikaci nejrelevantnějších fází životního cyklu 6.3.3 Postup pro identifikaci nejrelevantnějších procesů 6.3.4 Postup pro identifikaci nejrelevantnějších elementárních toků 6.3.5 Jak řešit záporná čísla 6.3.6 Shrnutí požadavků 6.3.7 Příklad 6.4 Závěry a doporučení 7. Zpráva o stanovení environmentální stopy produktu 7.1 Úvod 7.1.1 Souhrn 7.1.2 Agregované soubory údajů vyhovující požadavkům na stanovení environmentální stopy 7.1.3 Hlavní zpráva 7.1.4 Validační prohlášení 7.1.5 Přílohy 7.1.6 Důvěrná zpráva 8. Ověřování a validace studií ke stanovení PEF, zpráv o stanovení a komunikačních prostředků 8.1 Definice rozsahu ověřování 8.2 Postup ověřování 8.3 Ověřovatel (ověřovatelé) 8.3.1 Minimální požadavky na ověřovatele 8.3.2 Úloha hlavního ověřovatele v ověřovacím týmu 8.4 Požadavky na ověřování a validaci 8.4.1 Minimální požadavky na ověřování a validaci studie ke stanovení PEF 8.4.2 Techniky ověřování a validace 8.4.3 Důvěrnost údajů 8.5 Výstupy procesu ověřování/validace 8.5.1 Obsah ověřovací a validační zprávy 8.5.2 Obsah validačního prohlášení 8.5.3 Validita ověřování a validační zpráva a validační prohlášení Odkazy Seznam obrázků Seznam tabulek

Zkratky

ADEME Agence de l'Environnement et de la Maîtrise de l'Energie

AF Alokační faktor

AR Alokační poměr

B2B Business to business (mezi podniky)

B2C Business to consumer (mezi podnikem a spotřebitelem)

BoC Seznam součástí

BoM Seznam materiálů

BP Osvědčené postupy

BSI British Standards Institution (Britský úřad pro normalizaci)

CF Charakterizační faktor

CFC Chlorfluorované uhlovodíky

CFF Vzorec pro výpočet oběhové stopy

CPA Klasifikace produkce podle činností

DC Distribuční centrum

DMI Příjem sušiny

DNM Matice potřeby údajů

DQR Hodnocení kvality údajů

EK Evropská komise

EF Environmentální stopa

EI Dopad na životní prostředí

EMAS Systém pro environmentální řízení podniků a audit

EMS Systémy environmentálního řízení

EoL Konec životnosti

EDP Osvědčení EDP (environmentální prohlášení o produktu)

FU Funkční jednotka

GE Hrubý příjem energie

GHG Skleníkový plyn

GR Geografická reprezentativnost

GRI Iniciativa Global Reporting (Global Reporting Initiative)

GWP Potenciál globálního oteplování

ILCD International Reference Life Cycle Data System (mezinárodní referenční systém údajů o životním cyklu)

ILCD-EL International Reference Life Cycle Data System (mezinárodní referenční systém údajů o životním cyklu) – vstupní úroveň

IPCC Mezivládní panel pro změnu klimatu

ISIC Mezinárodní standardní klasifikace

ISO Mezinárodní organizace pro normalizaci

IUCN Mezinárodní svaz ochrany přírody

JRC Společné výzkumné středisko

LCA Posuzování životního cyklu

LCDN Life Cycle Data Network (síť údajů o životním cyklu)

LCI Inventarizační analýza životního cyklu

LCIA Posuzování dopadu životního cyklu

LCT Zohledňování životního cyklu

LT Životnost

NACE Nomenclature Générale des Activités Economiques dans les Communautés Européennes (statistická klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství)

NDA Dohoda o zachování mlčenlivosti

NGO Nevládní organizace

NMVOC Nemethanové těkavé organické sloučeniny

OEFSR Pravidla odvětvové kategorie ke stanovení environmentální stopy organizace

P Přesnost

PAS Veřejně přístupné specifikace

PCR Pravidla produktové kategorie

PEF Environmentální stopa produktu

PEFCR Pravidla produktové kategorie ke stanovení environmentální stopy

PEF-RP Studie ke stanovení environmentální stopy reprezentativního produktu

RF Referenční tok

RP Reprezentativní produkt

SB Hranice systému

SMRS Systém pro měření udržitelnosti a podávání zpráv o udržitelnosti

SS Podpůrná studie

TeR Technologická reprezentativnost

TiR Časová reprezentativnost

TS Technický sekretariát

UNEP Program OSN pro životní prostředí

UUID Univerzální jedinečný identifikátor

WBCSD Světová obchodní rada pro udržitelný rozvoj

WRI World Resources Institute (Institut pro světové zdroje)

Terminologie: musí se, mělo by se, může se

Tato příloha I používá přesnou terminologii k uvedení požadavků, doporučení a možností, které mohou společnosti volit.

Výraz „musí se” označuje to, co se požaduje, aby studie ke stanovení environmentální stopy produktu byla v souladu s touto metodou.

Výraz „mělo by se“ označuje doporučení místo požadavku. Každou odchylku od doporučení „mělo by se“ musí strana provádějící studii vysvětlit a objasnit.

Výraz „může se“ se používá k označení možnosti, která je přípustná.

Definice

Aktivitní údaje – informace spojené s procesy při modelování inventarizace životního cyklu (LCI). Agregované výsledky LCI procesních řetězců, které představují aktivity procesu, se vynásobí příslušnými aktivitními údaji ( 1 ) a poté se sečtou za účelem odvození environmentální stopy spojené s tímto procesem.

Příklady aktivitních údajů zahrnují množství kilowatthodin použité energie, množství použitých pohonných hmot, výstup procesu (např. odpad), počet hodin, kdy je zařízení v provozu, ujetou vzdálenost, podlahovou plochu budovy atd.

Jsou synonymem pro „neelementární tok“.

Acidifikace – kategorie dopadu environmentální stopy, která se zabývá dopady v důsledku okyselujících látek v životním prostředí. Emise NOx, NH3 a SOx vedou k únikům vodíkových iontů (H+), pokud se tyto plyny mineralizují. Protony přispívají k acidifikaci půd a vody, pokud jsou uvolněny v oblastech, kde je nízká pufrovací kapacita, což vede k úbytku lesů a acidifikaci jezer.

Agregovaný soubor údajů – úplný nebo částečný životní cyklus produktového systému, který – vedle elementárních toků (a případně nikoli relevantních množství odpadních toků a radioaktivního odpadu) – uvádí pouze produkt(y) procesu jako referenční tok(y) v seznamu vstupů/výstupů, ale žádné jiné zboží nebo služby.

Agregované soubory údajů se rovněž označují jako soubory údajů „výsledků LCI“. Agregovaný soubor údajů může být agregován horizontálně a/nebo vertikálně.

Alokace – přístup k řešení multifunkčních problémů. Označuje „rozdělení vstupních nebo výstupních toků procesu nebo produktového systému mezi posuzovaný produktový systém a jeden nebo více dalších produktových systémů“.

Analýza citlivosti – systematické postupy pro odhad vlivů provedených výběrů týkajících se metod a údajů na výstupy studie ke stanovení environmentální stopy produktu.

Analýza nejistoty – postup pro posuzování nejistoty vnesené do výsledků studie ke stanovení environmentální stopy produktu jako důsledek variability údajů a nejistoty v důsledku výběru.

Aplikačně specifický – obecný aspekt specifického použití, v rámci něhož je materiál použit. Například průměrná míra recyklace PET lahví.

Atribuční – modelování na základě procesu zamýšleného k poskytnutí statického znázornění průměrných podmínek s výjimkou tržně zprostředkovaných účinků.

Business to business (B2B) – popisuje transakce mezi podniky, například mezi výrobcem a velkoobchodníkem nebo mezi velkoobchodníkem a maloobchodníkem.

Business to consumers (B2C) – popisuje transakce mezi podniky a spotřebiteli, například mezi maloobchodníky a spotřebiteli.

Částečně rozčleněný soubor údajů – soubor údajů s LCI, který obsahuje elementární toky a aktivitní údaje a jímž, je-li zkombinován s doplňujícími základními soubory údajů, vznikne úplný agregovaný soubor údajů LCI.

Částečně rozčleněný soubor údajů na úrovni 1 – částečně rozčleněný soubor údajů na úrovni 1 obsahuje elementární toky a aktivitní údaje pro úroveň, která je v dodavatelském řetězci o jednu úroveň níž, zatímco všechny doplňující základní soubory údajů jsou v agregované formě.

Obrázek 1

Příklad souboru údajů částečně rozčleněného na úrovni 1

Částice – kategorie dopadu environmentální stopy, která zohledňuje nepříznivé účinky na zdraví člověka způsobené emisemi částic a jejich prekurzorů (NOx, SOx, NH3).

Členění – členění zahrnuje rozklad multifunkčních procesů nebo provozů, aby se oddělily vstupní toky přímo související s každým výstupem z procesu nebo provozu. Proces se vyšetří, aby se zjistilo, zda ho lze rozčlenit. Pokud je členění možné, inventarizační údaje by se měly shromáždit pouze pro ty jednotkové procesy, které jsou přímo přiřaditelné ke zkoumaným produktům/službám.

Dílčí procesy – procesy používané k reprezentování činností procesů na úrovni 1 (= stavební prvky). Dílčí procesy mohou být prezentovány v jejich (částečně) agregované formě (viz obrázek 1).

Dílčí soubor – jakákoli konečná nebo nekonečná agregace prvků, ne nutně živých, které jsou předmětem statistické studie a představují homogenní dílčí soubor celého souboru.

Je synonymem pro „třídu“.

Dílčí vzorek – vzorek dílčího souboru.

Dočasné ukládání uhlíku – dochází k němu v případě, že produkt snižuje množství skleníkových plynů v atmosféře nebo vytváří záporné emise pohlcováním a ukládáním uhlíku na určitou omezenou dobu.

Dodatečné environmentální informace – environmentální informace mimo kategorie dopadu environmentální stopy, které se počítají a sdělují společně s výsledky ze stanovení environmentální stopy produktu.

Dodatečné technické informace – informace, které nejsou environmentálními informacemi a které se počítají a sdělují společně s výsledky ze stanovení environmentální stopy produktu.

Dodavatelský řetězec – všechny předcházející a následující činnosti spojené s operacemi uživatele metody stanovení PEF, a to včetně používání prodaných produktů spotřebiteli a zpracování prodaných produktů na konci životnosti poté, co je spotřebitel použil.

Dopad na životní prostředí – jakákoli změna životního prostředí jak negativní, tak pozitivní, zcela nebo částečně vyplývající z činností, výrobků nebo služeb organizace.

Ekotoxicita, sladkovodní – kategorie dopadu environmentální stopy, která se zabývá toxickými dopady na ekosystém, které poškozují jednotlivé druhy a mění strukturu a funkci ekosystému. Ekotoxicita je důsledkem řady různých toxikologických mechanismů způsobených uvolňováním látek s přímým účinkem na zdraví ekosystému.

Elementární toky – v inventarizaci životního cyklu elementární toky zahrnují „materiál nebo energii vstupující do posuzovaného systému ze životního prostředí bez předchozí přeměny člověkem, nebo materiál či energii vystupující z posuzovaného systému do životního prostředí bez následné přeměny člověkem“.

Elementárními toky jsou například zdroje odebírané z přírody nebo emise do vzduchu, vody a půdy, které bezprostředně souvisí s charakterizačními faktory kategorií dopadu environmentální stopy.

Elementární toky na popředí – přímé elementární toky (emise a zdroje), u kterých je možný přímý přístup k údajům (nebo jsou k dispozici údaje konkrétní společnosti).

Environmentální aspekt – prvek činností, výrobků nebo služeb organizace, který má nebo může mít dopad na životní prostředí.

Environmentální mechanismus – systém fyzikálních, chemických a biologických procesů dané kategorie dopadu environmentální stopy, který dává do souvislosti výsledky inventarizace životního cyklu a indikátorů kategorie environmentální stopy.

Environmentální prohlášení typu III – environmentální prohlášení poskytující kvantifikované environmentální údaje používající předem stanovené parametry a tam, kde je to relevantní, dodatečné environmentální informace.

Eutrofizace – kategorie dopadu environmentální stopy související s živinami (zejména dusíkaté látky nebo fosfor) z vypouštění odpadů a hnojené zemědělské půdy, které způsobují urychlený růst řas a jiné vegetace ve vodě.

Při rozkladu organického materiálu se spotřebovává kyslík, což vede k nedostatku kyslíku a v některých případech úhynu ryb. Eutrofizace promítá množství emitovaných látek do společného vyčíslení vyjádřeného jako kyslík potřebný k rozkladu mrtvé biomasy.

K posouzení dopadů způsobených eutrofizací se používají tři kategorie dopadu environmentální stopy: eutrofizace, pevninská; eutrofizace, sladkovodní; eutrofizace, mořská.

Externí komunikace – komunikace s jakoukoli zúčastněnou stranou kromě objednatele studie nebo aplikujícího odborníka provádějícího studii.

Extrapolované údaje – údaje z daného procesu, které se použijí ke znázornění podobného procesu, pro který nejsou údaje k dispozici, za předpokladu, že jsou přiměřeně reprezentativní.

Fotochemická tvorba ozonu – kategorie dopadu environmentální stopy, která zohledňuje tvorbu ozonu v přízemní části troposféry způsobenou fotochemickou oxidací těkavých organických látek (VOC) a oxidu uhelnatého (CO) v přítomnosti oxidů dusíku (NOx) a slunečního záření.

Vysoké koncentrace přízemního troposférického ozónu poškozují vegetaci, lidské dýchací ústrojí a syntetické hmoty vlivem reakce s organickými materiály.

Funkční jednotka – pojmenovává kvalitativní a kvantitativní aspekty funkce (funkcí) nebo služby (služeb) poskytovaných hodnoceným produktem. Definice funkční jednotky odpovídá na otázky „co?“, „kolik?“, „jak dobře?“ a „jak dlouho?“.

Graf toku – schematické vyjádření toků vyskytujících se během jedné nebo více fází procesu v rámci životního cyklu posuzovaného produktu.

Hlavní ověřovatel – osoba, která je součástí ověřovacího týmu, ale ve srovnání s jinými ověřovateli v týmu má další povinnosti.

Hodnocení kvality údajů (DQR) – semikvantitativní posouzení kritéria kvality souboru údajů, a to na základě technologické reprezentativnosti, geografické reprezentativnosti, časové reprezentativnosti a přesnosti. Kvalita údajů musí být posouzena jako kvalita souboru údajů, jak jsou zdokumentovány.

Hodnotitel – nezávislý externí odborník provádějící přezkum pravidel PEFCR, který je případně součástí hodnotící komise.

Horizontální průměrování – činnost, při níž je agregováno vícero souborů údajů jednotkových procesů nebo agregovaných souborů údajů procesů, kdy každý poskytuje stejný referenční tok, a to za účelem vytvoření souboru údajů nového procesu.

Hranice systému – definice aspektů zahrnutých do studie nebo z ní vyloučených. Například u analýzy environmentální stopy „od kolébky k hrobu“ by měla hranice systému zahrnovat všechny činnosti od těžby surovin přes zpracování, distribuci, skladování, použití až po stadium odstranění nebo recyklace.

Charakterizace – výpočet velikosti příspěvku každého klasifikovaného vstupu/výstupu vzhledem k příslušným kategoriím dopadu environmentální stopy a souhrnu příspěvků v každé kategorii.

To vyžaduje lineární vynásobení inventarizačních údajů charakterizačními faktory pro každou zkoumanou látku a kategorii dopadu environmentální stopy. Například z hlediska kategorie dopadu environmentální stopy „změna klimatu“ se jako referenční látka zvolí CO2 a referenční jednotkou je kg ekvivalentu CO2.

Charakterizační faktor – faktor odvozený z charakterizačního modelu, který se použije pro přepočet přiřazeného výsledku inventarizace životního cyklu na společnou jednotku indikátoru kategorie dopadu environmentální stopy.

Indikátor kategorie dopadu environmentální stopy – kvantifikovatelné znázornění kategorie dopadu environmentální stopy.

Inventarizace životního cyklu (LCI) – kombinovaný soubor výměn elementárních, odpadních a produktových toků v souboru údajů LCI.

Ionizující záření, lidské zdraví – kategorie dopadu environmentální stopy, která zohledňuje nepříznivé účinky na zdraví člověka způsobené úniky radioaktivity.

Jednotkový proces – nejmenší zvažovaný prvek v LCI, pro který jsou kvantifikovány vstupní a výstupní údaje.

Jednotkový proces, černá skříňka – procesní řetězec nebo jednotkový proces na úrovni zařízení. Pokrývá horizontálně zprůměrované jednotkové procesy napříč různými místy. Pokrývá rovněž multifunkční jednotkové procesy, kde různé koprodukty projdou různými zpracovatelskými kroky v rámci černé skříňky, čímž u tohoto souboru údajů způsobují alokační problémy ( 2 ).

Jednotkový proces, jedna operace – jednotkový proces typu jednotkové operace, který nelze dále rozdělit. Pokrývá multifunkční procesy typu jednotkové operace ( 3 ).

Jednotné celkové skóre – součet vážených výsledků environmentální stopy všech kategorií environmentálních dopadů.

Kategorie dopadu environmentální stopy – třída využívání zdrojů nebo environmentálního dopadu, s níž souvisí údaje inventarizace životního cyklu.

Klasifikace – přidělení materiálových/energetických vstupů a výstupů uvedených v inventarizaci životního cyklu ke kategoriím dopadu environmentální stopy podle potenciálu každé látky přispívat ke každé ze zvažovaných kategorií dopadu environmentální stopy.

Kofunkce – kterákoli ze dvou nebo více funkcí pocházející ze stejného jednotkového procesu nebo produktového systému.

Komise pro přezkum – tým odborníků (hodnotitelů), kteří budou přezkoumávat pravidla PEFCR.

Koprodukt – kterýkoliv ze dvou nebo více produktů vycházejících ze stejného jednotkového procesu nebo produktového systému.

Kritický přezkum – proces směřující k zajištění konzistentnosti mezi pravidly PEFCR a zásadami a požadavky metody stanovení PEF.

Kvalita údajů – charakteristiky údajů, které se týkají jejich schopnosti vyhovět uvedeným požadavkům. Kvalita údajů zahrnuje různé aspekty, například nejen technickou, geografickou a časovou reprezentativnost, ale také úplnost a přesnost inventarizačních údajů.

Materiálově specifický – obecný aspekt specifického materiálu. Například míra recyklace polyethylentereftalátů (PET).

Metoda posuzování dopadu environmentální stopy – protokol pro převod údajů inventarizace životního cyklu do kvantitativních příspěvků ke zkoumanému environmentálnímu dopadu.

Meziprodukt – výstup z jednotkového procesu, který je vstupem do jiných jednotkových procesů, které vyžadují další přeměny v rámci systému. Meziprodukt je produkt, který vyžaduje další zpracování, než je prodejný konečnému spotřebiteli.

Míra zatížení – poměr skutečného nákladu k nákladu plně naloženého vozidla nebo jeho kapacitě (vyjádřené např. jako hmotnost nebo objem).

Místní údaje – přímo měřené nebo shromážděné údaje z jednoho provozu (místa výroby).

Multifunkčnost – pokud proces nebo provoz zajišťuje více než jednu funkci, tj. dodává několik druhů zboží a/nebo služeb („koproduktů“), je „multifunkční“. V těchto situacích budou všechny vstupy a emise související s procesem rozděleny mezi zkoumaný produkt a ostatní koprodukty, a to v souladu s jasně uvedenými postupy.

Následující – vyskytující se v produktovém dodavatelském řetězci za místem předání.

Neelementární (nebo komplexní) toky – v rámci inventarizace životního cyklu neelementární toky zahrnují všechny vstupy (např. elektrická energie, materiály, procesy přepravy) a výstupy (např. odpady, vedlejší produkty) v systému, které vyžadují další modelovací úsilí, aby byly přeměněny na elementární toky.

Jsou synonymem pro „aktivitní údaje“.

Nepřímé změny ve využívání půdy (iLUC) – dochází k nim, pokud poptávka po konkrétním využívání půdy vyvolá změny mimo hranice systému, tj. v jiných typech využívání půdy. Tyto nepřímé účinky lze zejména posuzovat pomocí ekonomického modelování poptávky po půdě nebo pomocí modelování přemístění činností v globálním měřítku.

Nezávislý externí odborník – kvalifikovaná osoba, která není na plný nebo částečný pracovní úvazek zaměstnána objednatelem studie ke stanovení environmentální stopy nebo uživatelem metody stanovení EF a která není zapojena do definování rozsahu nebo provádění studie ke stanovení environmentální stopy.

Normalizace – následuje po kroku charakterizace; jde o volitelný krok, v němž jsou výsledky posuzování dopadu životního cyklu vyděleny normalizačními faktory, které představují celkovou inventarizaci referenční jednotky (např. celou zemi nebo průměrného občana).

Normalizované výsledky posuzování dopadu životního cyklu vyjadřují relativní podíly dopadů analyzovaného systému z hlediska celkových příspěvků ke každé kategorii dopadu na referenční jednotku.

Při zobrazení normalizovaných výsledků posuzování dopadu životního cyklu u různých dopadů vedle sebe se ukáže, které kategorie dopadu jsou nejvíce a nejméně zasaženy analyzovaným systémem.

Normalizované výsledky posuzování dopadu životního cyklu odrážejí pouze příspěvek analyzovaného systému k celkovému potenciálu dopadu, ne závažnost/relevanci příslušného celkového dopadu. Normalizované výsledky jsou bezrozměrné, ale ne součtové.

Objednatel studie ke stanovení environmentální stopy – organizace (nebo skupina organizací), jako například obchodní společnost nebo nezisková organizace, která financuje studii ke stanovení environmentální stopy produktu v souladu s metodou stanovení PEF a příslušnými pravidly PEFCR, jsou-li k dispozici.

Od brány k bráně – dílčí produktový dodavatelský řetězec, který zahrnuje pouze procesy prováděné u produktu v rámci specifické organizace nebo místa.

Od brány k hrobu – dílčí produktový dodavatelský řetězec, který zahrnuje pouze stadia distribuce, skladování, použití a odstraňování nebo recyklace produktu.

Od kolébky k bráně – dílčí produktový dodavatelský řetězec od těžby surovin (kolébka) po „bránu“ výrobce. Vynechávají se stadia distribuce, skladování, použití a konce životnosti.

Od kolébky k hrobu – životní cyklus produktu, který zahrnuje stadia těžby surovin, zpracování, distribuce, skladování, použití a odstraňování nebo recyklace. Pro všechny fáze životního cyklu jsou zvažovány všechny relevantní vstupy a výstupy.

Odpad – látky nebo předměty, které jejich držitel zamýšlí (nebo je povinen) odstranit.

Ověřovací tým – tým ověřovatelů, kteří ověří studii ke stanovení environmentální stopy, zprávu ke stanovení environmentální stopy a komunikační prostředky týkající se environmentální stopy.

Ověřovací zpráva – dokumentace k postupu ověřování a zjištěním, a to včetně podrobných připomínek ověřovatele (ověřovatelů) a odpovídajících odpovědí. Tento dokument je povinný, ale může být důvěrný. Dokument musí být opatřen elektronickým nebo vlastnoručním podpisem ověřovatele nebo (pokud byl zapojen ověřovací tým) hlavního ověřovatele.

Ověřování – postup posuzování shody provedený ověřovatelem environmentální stopy za účelem prokázání toho, zda byla studie ke stanovení PEF provedena v souladu s přílohou I.

Ověřovatel – nezávislý externí odborník provádějící ověření studie ke stanovení environmentální stopy, který je případně součástí ověřovacího týmu.

Podpůrná studie ke stanovení pravidel PEFCR – studie ke stanovení PEF založená na návrhu pravidel PEFCR. Používá se k potvrzení rozhodnutí přijatých v rámci návrhu pravidel PEFCR před vydáním konečných pravidel PEFCR.

Porovnávací tvrzení – environmentální tvrzení týkající se nadřazenosti nebo rovnocennosti jednoho produktu a konkurenčního produktu, který plní stejnou funkci (včetně referenční hodnoty produktové kategorie).

Posuzování dopadu environmentální stopy – fáze analýzy environmentální stopy produktu určená k pochopení a vyhodnocení velikosti a významu potenciálních environmentálních dopadů produktového systému během životního cyklu produktu. Metody posuzování dopadu environmentální stopy zajišťují charakterizační faktory dopadu pro elementární toky, aby se dopad shrnul na omezený počet midpointových indikátorů.

Posuzování dopadu životního cyklu (LCIA) – fáze posuzování životního cyklu směřující k pochopení a vyhodnocení velikosti a významu potenciálních environmentálních dopadů na systém během životního cyklu.

Použité metody LCIA zajišťují charakterizační faktory dopadu pro elementární toky, aby se shrnul dopad na omezený počet midpointových indikátorů a/nebo indikátorů poškození.

Posuzování životního cyklu (LCA) – shromáždění a vyhodnocení vstupů, výstupů a potenciálních environmentálních dopadů u produktového systému během jeho životního cyklu.

Poškozování ozonové vrstvy – kategorie dopadu environmentální stopy, která zohledňuje poškozování stratosférického ozonu v důsledku emisí látek poškozujících ozonovou vrstvu, například dlouhodobých plynů s obsahem chloru nebo bromu (např. chlorfluorované uhlovodíky (CFC), hydrochlorfluoruhlovodíky (HCFC), halony).

Potenciál globálního oteplování (GWP) – index měřící radiační absorpci jednotky hmotnosti dané látky naakumulované ve vybraném časovém horizontu. Vyjadřuje se z hlediska referenční látky (například jednotek ekvivalentního množství CO2) a uvedeného časového horizontu (např. GWP 20, GWP 100, GWP 500 po 20, 100 a 500 let).

Díky zkombinování informací o radiační absorpci (proudění energie způsobené vypouštěním látky) a o době, po kterou zůstane v atmosféře, GWP umožňuje vyčíslit to, jak může daná látka svými vlastnostmi působit na globální průměrnou teplotu mezi povrchem a vzduchem a následně tak ovlivňovat různé klimatické parametry a jejich účinky, například četnost a intenzitu bouřek, intenzitu srážek a četnost záplav atd.

Používání vody – kategorie dopadu environmentální stopy, která představuje relativní dostupnou vodu zbývající na oblast v povodí poté, co byla uspokojena poptávka pro lidi a vodní ekosystémy. Posuzuje potenciál nedostatku vody pro lidi nebo ekosystémy, a to na základě předpokladu, že čím menší množství vody je pro danou oblast k dispozici, tím větší je pravděpodobnost, že jiný uživatel jí bude mít nedostatek.

Pravidla odvětvové kategorie ke stanovení environmentální stopy organizace (OEFSR) – pravidla pro konkrétní odvětví založená na životním cyklu, která doplňují obecné metodické pokyny pro studie OEF tím, že uvádějí další specifikace na odvětvové úrovni.

Pravidla OEFCR mohou pomoci při zaměření studie ke stanovení environmentální stopy produktu na ty nejdůležitější aspekty a parametry, a tím přispívat ke zvýšení relevantnosti, reprodukovatelnosti a konzistentnosti výsledků, jelikož v porovnání se studií založenou na komplexních požadavcích metody stanovení OEF snižují náklady. Za pravidla OEFCR, která jsou v souladu s touto metodou, jsou považována pouze pravidla OEFCR vypracovaná ve spolupráci s Evropskou komisí, přijatá Evropskou komisí nebo přijatá jako akty EU.

Pravidla produktové kategorie ke stanovení environmentální stopy (PEFCR) – pravidla pro konkrétní produktovou kategorii založená na životním cyklu, která doplňují obecné metodické pokyny pro studie ke stanovení environmentální stopy produktu tím, že uvádějí další specifikace na úrovni specifické produktové kategorie.

Pravidla PEFCR mohou pomoci při zaměření studie ke stanovení environmentální stopy produktu na ty nejdůležitější aspekty a parametry, a tím přispívat ke zvýšení relevantnosti, reprodukovatelnosti a konzistentnosti výsledků, jelikož v porovnání se studií založenou na komplexních požadavcích metody stanovení PEF snižují náklady.

Za pravidla PEFCR, která jsou v souladu s touto metodou, jsou považována pouze pravidla PEFCR vypracovaná ve spolupráci s Evropskou komisí, přijatá Komisí nebo přijatá jako akty EU.

Pravidla produktových kategorií (PCR) – soubor specifických pravidel, požadavků a předpisů pro vytváření environmentálních prohlášení typu III pro jednu nebo více produktových kategorií.

Primární údaje – údaje ze specifických procesů v rámci dodavatelského řetězce uživatele metody stanovení PEF nebo uživatele pravidel PECFR.

Tyto údaje mohou mít podobu aktivitních údajů nebo elementárních toků na popředí (inventarizace životního cyklu). Primární údaje se týkají konkrétního místa, konkrétní společnosti (pokud pro stejný produkt existuje více míst) nebo konkrétního dodavatelského řetězce

Primární údaje lze získat prostřednictvím odečtů v místech odběru, záznamů o nákupu, účtů za veřejné služby, technických modelů, přímého sledování, bilancí materiálů/produktů, stechiometrie nebo prostřednictvím jiných metod pro získání údajů ze specifických procesů v rámci hodnotového řetězce uživatele metody stanovení PEF nebo uživatele pravidel PEFCR.

V rámci této metody jsou primární údaje synonymem pro „údaje konkrétní společnosti“ nebo „údaje konkrétního dodavatelského řetězce“.

Procesy na popředí – procesy v životním cyklu produktu, u kterých je možný přímý přístup k informacím. Například procesy v místě výrobce a další procesy provozované výrobcem nebo jeho dodavateli (např. přeprava zboží, služby ústředí atd.).

Procesy na pozadí – znamená procesy v životním cyklu produktu, u kterých není možný žádný přímý přístup k informacím. Za součást procesů na pozadí bude například považována většina předcházejících procesů v životním cyklu a obecně všechny procesy následující.

Produkt – jakékoli zboží nebo služba.

Produktová kategorie – skupina produktů (nebo služeb), které mohou plnit rovnocenné funkce.

Produktový systém – soubor jednotkových procesů s elementárními a produktovými toky, plnící jednu nebo více definovaných funkcí, který modeluje životní cyklus produktu.

Profil PEF – kvantifikované výsledky studie ke stanovení PEF. Zahrnuje kvantifikaci dopadů pro různé kategorie dopadů a další environmentální informace, jejichž oznámení je považováno za nezbytné.

Prostředky sdělování environmentální stopy – všechny možné způsoby, které lze použít ke sdělení výsledků studie ke stanovení environmentální stopy zúčastněným stranám (např. značky, environmentální prohlášení o produktu, ekologická prohlášení, internetové stránky, informační grafiky atd.).

Průměrné údaje – výrobně vážený průměr specifických údajů.

Předcházející – vznikající v dodavatelském řetězci zakoupeného zboží/služeb před vstupem do hranic systému.

Přezkum – postup, jehož účelem je zajistit, aby byl proces vypracování a revize pravidel PEFCR proveden v souladu s požadavky stanovenými v metodě stanovení PEF a části A přílohy II.

Přímá změna ve využívání půdy (dLUC) – přeměna z jednoho typu využívání půdy na jiný, ke kterému dochází v jedinečné půdní oblasti a nevede ke změně v jiný systém.

Přímé elementární toky (rovněž nazývané elementární toky) – všechny výstupní emise a použití vstupních zdrojů, které vyvstávají přímo v kontextu procesu. Příkladem jsou emise z chemických procesů nebo přechodné emise z kotle přímo na místě.

Přímo přiřaditelný – označuje proces, činnost nebo dopad vznikající v definovaných hranicích systému.

Přístup založený na životním cyklu – zohledňuje spektrum toků zdrojů a environmentálních intervencí v souvislosti s produktem z hlediska dodavatelského řetězce a zahrnuje veškerá stadia od pořízení surovin přes zpracování, distribuci, používání až po procesy na konci životnosti a všechny relevantní související environmentální dopady (místo aby se zaměřil na jediný problém v rámci životního cyklu).

Referenční hodnota – norma nebo referenční bod, vůči kterému lze provést jakékoli srovnání. V kontextu environmentální stopy produktu pojem „referenční hodnota“ odkazuje na průměrný environmentální profil reprezentativního produktu prodávaného na trhu EU.

Referenční tok – vyčíslení výstupů z procesů v daném produktovém systému, kterých je zapotřebí k naplnění funkce vyjádřené funkční jednotkou.

Renovace – proces opětovného uvedení součástí do funkčního a/nebo uspokojivého stavu ve srovnání s původní specifikací (zajištění stejné funkce), a to za použití metod jako oprava povrchu, nový nátěr atd. U renovovaných produktů mohlo dojít k testování a ověření za účelem řádného fungování.

Reprezentativní produkt (model) – může se jednat o skutečný nebo virtuální (neexistující) produkt. Virtuální produkt by se měl vypočítat na základě průměrných vážených charakteristik prodeje na evropském trhu pro všechny existující technologie/materiály spadající do produktové kategorie nebo podkategorie.

V opodstatněných případech mohou být použity jiné vážené soubory – například vážený průměr na základě hmotnosti (tuna materiálu) nebo vážený průměr na základě produktových jednotek (kusy).

Reprezentativní vzorek – reprezentativní vzorek v souvislosti s jednou či více proměnnými je vzorek, u něhož je rozložení těchto proměnných přesně stejné (nebo podobné) jako v souboru, jehož je daný vzorek dílčím souborem.

Rozčlenění – proces, v rámci kterého je agregovaný soubor údajů rozdělen na menší soubory údajů jednotkových procesů (horizontálně nebo vertikálně). Toto rozčlenění může napomoci k zajištění konkrétnějších údajů. Proces rozčlenění by nikdy neměl ohrozit kvalitu a konzistentnost původního agregovaného souboru údajů nebo vyvolat riziko tohoto ohrožení.

Sekundární údaje – údaje, které nepochází ze specifických procesů v rámci dodavatelského řetězce společnosti provádějící studii ke stanovení PEF.

Jedná se o údaje, které nejsou přímo shromažďovány, měřeny nebo odhadovány společností, ale pocházejí z databáze LCI třetí strany nebo z jiných zdrojů.

Sekundární údaje zahrnují průměrné údaje průmyslového odvětví (např. z uveřejněných údajů o produkci, vládních statistik a od průmyslových sdružení), studie v odborné literatuře, technické studie a patenty, a mohou také vycházet z finančních údajů nebo obsahovat modelové údaje a další obecné údaje.

Primární údaje, které procházejí fází horizontální agregace, se považují za sekundární údaje.

Seznam materiálů – seznam materiálů nebo struktura produktu (někdy též seznam materiálu, BOM nebo přidružený seznam) je seznam surovin, podsestav, mezisestav, dílčích součástí a částí a jejich příslušné množství potřebné pro výrobu produktu spadajícího do oblasti působnosti studie ke stanovení environmentální stopy produktu. V některých odvětvích se jedná o ekvivalent seznamu součástí.

Schéma hranice systému – grafické znázornění hranice systému definované pro studii ke stanovení environmentální stopy produktu.

Sledování elektřiny ( 4 ) – proces, v rámci kterého jsou spotřebě elektřiny připisovány atributy výroby elektřiny.

Soubor údajů inventarizace životního cyklu – dokument nebo soubor s informacemi o životním cyklu uvedeného produktu nebo jiný odkaz (např. na místo, proces) zahrnující popisná metadata a kvantitativní údaje inventarizace životního cyklu. Souborem údajů LCI může být soubor údajů z jednotkového procesu, částečně nebo zcela agregovaný soubor údajů.

Soubor údajů konkrétní společnosti – označuje soubor údajů (rozčleněný nebo agregovaný) sestavený z údajů konkrétní společnosti. Ve většině případů se aktivitní údaje týkají konkrétní společnosti, zatímco základní dílčí procesy jsou soubory údajů odvozené z databází na pozadí.

Soubor údajů vyhovující požadavkům na stanovení environmentální stopy – soubor údajů vypracovaný v souladu s požadavky pro stanovení environmentální stopy, pravidelně aktualizovaný GŘ JRC ( 5 ).

Specifické údaje – přímo měřené nebo shromážděné údaje reprezentativní pro činnosti v konkrétním provozu nebo skupině provozů.

Jsou synonymem pro „primární údaje“.

Spotřebitel – jednotlivý člen široké veřejnosti kupující nebo užívající zboží, majetek nebo služby pro soukromé účely.

Srovnání – srovnání (grafické nebo jiné) dvou nebo více produktů na základě výsledků studie ke stanovení PEF a podpůrných pravidel PEFCR bez zahrnutí porovnávacích tvrzení.

Studie ke stanovení PEF – pojem používaný k identifikaci všech činností potřebných pro výpočet výsledků stanovení PEF. Zahrnuje modelování, shromažďování údajů a analýzu výsledků. Výsledky studie ke stanovení PEF jsou základem pro vypracování zpráv o stanovení PEF.

Studie ke stanovení PEF reprezentativního produktu (PEF-RP) – studie ke stanovení PEF provedená na reprezentativním produktu (produktech), jejímž účelem je identifikovat nejrelevantnější fáze životního cyklu, procesy, elementární toky, kategorie dopadu a veškeré další hlavní požadavky potřebné pro definování referenční hodnoty pro produktovou kategorii/podkategorie spadající do oblasti působnosti pravidel PEFCR.

Surovina – primární nebo sekundární materiál, který se používá k výrobě produktu.

Tok produktu – produkty vstupující z nebo odcházející do jiného produktového systému.

Toxicita pro člověka – karcinogenní – kategorie dopadu environmentální stopy, která zohledňuje nepříznivé účinky na zdraví člověka způsobené příjmem toxických látek vdechováním vzduchu, konzumací potravin/vody, pronikáním přes kůži, pokud souvisejí s rakovinou.

Toxicita pro člověka – nekarcinogenní – kategorie dopadu environmentální stopy, která zohledňuje nepříznivé účinky na zdraví člověka způsobené příjmem toxických látek vdechováním vzduchu, konzumací potravin/vody, pronikáním přes kůži, pokud souvisejí s nekarcinogenními účinky, které nejsou způsobeny částicemi / vdechovanými anorganickými látkami nebo ionizujícím zářením.

Týkající se konkrétního dodavatelského řetězce – odkazuje na specifický aspekt specifického dodavatelského řetězce společnosti. Například recyklovaný obsah hliníku vyrobeného specifickou společností.

Údaje konkrétní společnosti – označují přímo měřené či shromážděné údaje z jednoho či více provozů (místní údaje), které jsou pro činnosti společnosti reprezentativní (společnost je zde použita jako synonymum pro organizaci). Jsou synonymem pro „primární údaje“. Za účelem stanovení úrovně reprezentativnosti se může použít postup výběru vzorku.

Úniky – emise do vzduchu a vypouštění do vody a půdy.

Uživatel metody stanovení PEF – zúčastněná strana vytvářející studii ke stanovení PEF na základě metody stanovení PEF.

Uživatel pravidel PEFCR – zúčastněná strana vytvářející studii ke stanovení PEF na základě pravidel PEFCR.

Uživatel výsledků stanovení PEF – zúčastněná strana používající výsledky ze stanovení PEF pro jakékoli interní nebo externí účely.

Validace – potvrzení – od ověřovatele environmentální stopy –, že informace a údaje obsažené ve studii ke stanovení PEF, zprávě o stanovení PEF a komunikačních prostředcích jsou spolehlivé, důvěryhodné a správné.

Validační prohlášení – konečný dokument agregující závěry ověřovatelů nebo ověřovacího týmu týkající se studie ke stanovení environmentální stopy. Tento dokument je povinný a musí být opatřen elektronickým nebo vlastnoručním podpisem ověřovatele nebo (pokud byl zapojen ověřovací panel) hlavního ověřovatele.

Vážení – krok podporující interpretaci a komunikaci výsledků analýzy. Výsledky ze stanovení PEF se vynásobí sadou váhových faktorů (v %), které odrážejí vnímaný relativní význam zvažovaných kategorií dopadu. Vážené výsledky ze stanovení environmentální stopy lze přímo srovnávat napříč kategoriemi dopadu a také sčítat napříč kategoriemi dopadu, a získat tak jednotné celkové skóre.

Vertikální agregace – technická nebo z technického základu vycházející agregace odkazuje na vertikální agregaci jednotkových procesů, které přímo souvisejí s jedním provozem nebo odnoží procesu. Vertikální agregace zahrnuje slučování souborů údajů jednotkových procesů (nebo agregovaných souborů údajů procesů), které jsou spojené tokem.

Vstupní toky – produkt, materiál nebo energetický tok, který vstupuje do jednotkového procesu. Produkty a materiály zahrnují suroviny, meziprodukty a koprodukty.

Výstupní toky – tok produktu, materiálu nebo energetický tok, který vystupuje z jednotkového procesu. Produkty a materiály zahrnují suroviny, meziprodukty, koprodukty a úniky. Má se za to, že výstupní toky pokrývají rovněž elementární toky.

Využívání půdy – kategorie dopadu environmentální stopy, která souvisí s využíváním a přeměnou ploch půdy činnostmi jako zemědělství, stavba silnic, bydlení, těžba atd.

Využívání půd zohledňuje účinky využívání půdy, velikost plochy a délku využívání (změny v kvalitě vynásobené plochou a délkou). Přeměna půdy zohledňuje rozsah změn ve vlastnostech půdy a dotčenou plochu (změny v kvalitě vynásobené plochou).

Využívání zdrojů, fosilní – kategorie dopadu environmentální stopy, která se zabývá využíváním neobnovitelných fosilních přírodních zdrojů (např. zemní plyn, uhlí, ropa).

Využívání zdrojů, nerosty a kovy – kategorie dopadu environmentální stopy, která se zabývá využíváním neobnovitelných abiotických přírodních zdrojů (nerosty a kovy).

Vzorek – dílčí soubor obsahující charakteristiky základního souboru s větším rozsahem. Vzorky se používají při statistickém testování, když je rozsah základního souboru příliš velký na to, aby mohlo testování zahrnovat všechny možné prvky nebo pozorování. Vzorek by měl reprezentovat celý základní soubor a nevykazovat zvýhodnění určitého specifického atributu.

Základní soubor – jakákoli konečná nebo nekonečná agregace prvků, ne nutně živých, které jsou předmětem statistické studie.

Změna klimatu – kategorie dopadu environmentální stopy zvažující všechny vstupy a výstupy, které vedou k emisím skleníkových plynů (GHG). Důsledky zahrnují rostoucí průměrné globální teploty a náhlé regionální změny klimatu.

Zpožděné emise – emise, které se uvolní až za čas, tj. během dlouhého používání nebo při závěrečném zneškodňování, oproti emisím, které se uvolní najednou v čase t.

Zpráva o přezkumu – dokumentace k procesu přezkumu, která zahrnuje prohlášení o přezkumu, veškeré relevantní informace týkající se procesu přezkumu, podrobné připomínky hodnotitele (hodnotitelů) a odpovídající odpovědi, jakož i výsledek. Dokument musí být opatřen elektronickým nebo vlastnoručním podpisem hodnotitele (nebo hlavního hodnotitele, pokud byla zapojena komise pro přezkum).

Zpráva o stanovení PEF – dokument shrnující výsledky studie ke stanovení PEF.

Životní cyklus – po sobě následující a propojená stadia produktového systému, od získání suroviny nebo vytvoření z přírodních zdrojů až po konečné odstranění.

Vztah k jiným metodám a normám

Každý požadavek v metodě stanovení PEF byl vypracován tak, aby zohledňoval doporučení podobných široce uznávaných metod a pokynů environmentálního účetnictví produktů.

Ke zvažovaným metodickým pokynům patří konkrétně:

normy ISO, zejména:

a) EN ISO 14040:2006 Environmentální management – Posuzování životního cyklu – Zásady a osnova;

b) EN ISO 14044:2006 Environmentální management – Posuzování životního cyklu – Požadavky a směrnice;

c) EN ISO 14067:2018 Skleníkové plyny — Uhlíková stopa produktů — Požadavky a pokyny pro kvantifikaci;

d) ISO 14046:2014 Environmentální management – Vodní stopa – Zásady, požadavky a směrnice;

e) EN ISO 14020:2001 Environmentální značky a prohlášení — Obecné zásady;

f) EN ISO 14021:2016 Environmentální značky a prohlášení — Vlastní environmentální tvrzení (environmentální značení typu II);

g) EN ISO 14025:2010 Environmentální značky a prohlášení – Environmentální prohlášení typu III – Zásady a postupy;

h) ISO 14050:2020 Environmentální management — Slovník;

i) CEN ISO/TS 14071:2016 Environmentální management — Posuzování životního cyklu — Procesy kritického přezkoumání a kompetence posuzovatele: Dodatečné požadavky a směrnice k EN ISO 14044:2006;

j) ISO 17024:2012 Posuzování shody – Všeobecné požadavky na orgány pro certifikaci osob;

k) Příručka pro stanovení environmentální stopy produktu, příloha doporučení Komise 2013/179/EU o používání společných metod pro měření a sdělování environmentálního profilu životního cyklu produktů a organizací (duben 2013);

l) Příručka ILCD (International Reference Life Cycle Data System) ( 6 ) vypracovaná Společným výzkumným střediskem EK;

m) Ecological Footprint Standards (Normy pro ekologickou stopu) ( 7 );

n) Greenhouse Gas Protocol – Product Life Cycle Accounting and Reporting Standard ( 8 ) (World Resources Institute, WRI / World Business Council for Sustainable Development, WBCSD);

o) Obecné principy pro environmentální sdělení o produktech hromadné spotřeby BP X30-323-0:2015 (Agence de la transition écologique, ADEME) ( 9 );

p) Specifikace pro posuzování životního cyklu emisí skleníkových plynů výrobků a služeb PAS 2050:2011 (Britský úřad pro normalizaci, BSI);

q) Protokol ENVIFOOD ( 10 );

r) FAO:2016. Environmental performance of animal feeds supply chains: Guidelines for assessment. (Environmentální profil dodavatelských řetězců krmiv: Pokyny pro posouzení.) LEAP Partnership.

Podrobnější popis většiny analyzovaných metod a výsledku analýzy lze nalézt v publikaci „Analysis of Existing Environmental Footprint Methodologies for Products and Organizations: Recommendations, Rationale, and Alignment“ ( 11 ).

1. Pravidla produktové kategorie ke stanovení environmentální stopy (PEFCR):

Hlavním cílem pravidel PEFCR je stanovit konzistentní a specifický soubor pravidel pro výpočet relevantních environmentálních informací pro produkt patřící do produktové kategorie v rámci jejich působnosti. Důležitým cílem je zaměřit se na to, co je pro specifickou produktovou kategorii nejdůležitější, aby byly studie ke stanovení PEF snazší, rychlejší a méně nákladné.

Stejně důležitým cílem je umožnit srovnávání a porovnávací tvrzení ve všech případech, kde je to proveditelné, relevantní a vhodné. Srovnávání a porovnávací tvrzení jsou povolena pouze tehdy, jsou-li studie ke stanovení PEF provedeny v souladu s pravidly PEFCR. Všechny studie ke stanovení PEF musí být provedeny v souladu s pravidly PEFCR, pokud jsou pro daný produkt pravidla PEFCR k dispozici.

Požadavky týkající se vypracování pravidel PEFCR jsou uvedeny v části A přílohy II. Pravidla PEFCR mohou dále specifikovat požadavky stanovené v metodě stanovení PEF a přidávat nové požadavky, pokud to metoda stanovení PEF umožňuje. Cílem je zajistit, že pravidla PEFCR budou vytvářena podle metody stanovení PEF a že budou poskytovat specifikace potřebné pro dosažení srovnatelnosti, lepší reprodukovatelnosti, konzistentnosti, relevantnosti, zaměření a účinnosti studií ke stanovení PEF.

Pravidla PEFCR by měla, v možném rozsahu a při uznání různých kontextů použití, být v souladu se stávajícími relevantními mezinárodními pokyny pro pravidla produktové kategorie (PCR). Jsou-li k dispozici jiná pravidla PCR z jiných schémat, musí být uvedena a zhodnocena. Mohou být použita jako základ pro vypracování pravidel PEFCR v souladu s požadavky stanovenými v příloze II.

1.1. Přístup a příklady možného použití

Pravidla stanovená v metodě stanovení PEF umožňují aplikujícím odborníkům provádět studie ke stanovení PEF, které jsou reprodukovatelnější, konzistentnější, podrobnější, ověřitelnější a srovnatelnější. Výsledky studií ke stanovení PEF jsou základem pro poskytování informací o environmentální stopě a mohou být použity v celé řadě možných oblastí uplatnění.

Použití studií ke stanovení PEF bez existujících pravidel PEFCR pro daný produkt(y) bude zahrnovat:

1) Interní použití a) optimalizace procesů během životního cyklu produktu; b) podpora řízení z hlediska ochrany životního prostředí; c) identifikace kritických míst v oblasti ochrany životního prostředí; d) podpora designu produktu v zájmu minimalizace environmentálních dopadů během životního cyklu; e) zlepšování a sledování environmentálního profilu;

2) Externí použití: (např. business to business (B2B), business to consumer (B2C)): a) používání politik odkazujících na PEF a dodržování souladu s těmito politikami; b) reakce na požadavky zákazníka a spotřebitele; c) uvádění na trh; d) spolupráce v rámci dodavatelských řetězců za účelem optimalizace produktu během životního cyklu; e) zapojení do schémat třetích stran souvisejících s environmentálními tvrzeními nebo zajištění viditelnosti produktů, u kterých je vypočítán a sdělován jejich environmentální profil životního cyklu. Použití studií ke stanovení PEF provedených v souladu se stávajícími pravidly PEFCR pro daný produkt bude kromě výše uvedeného zahrnovat: — srovnávání a porovnávací tvrzení (tj. prohlášení o celkové nadřazenosti nebo rovnosti environmentálního profilu jednoho produktu v porovnání s jiným (na základě normy EN ISO 14040:2006)) na základě studií ke stanovení PEF, — srovnávání a porovnávací tvrzení vůči referenční hodnotě produktové kategorie a následnou klasifikaci dalších produktů podle jejich profilu v porovnání s referenční hodnotou, — identifikaci významných environmentálních dopadů společných pro produktovou skupinu, — systémy propagace dobré pověsti, které zviditelňují produkty, u nichž se vypočítává jejich environmentální profil životního cyklu, — zelené zakázky (veřejné a korporátní).

2. Všeobecné poznámky ke studiím ke stanovení environmentální stopy produktu (PEF)

2.1. Jak používat tuto metodu

Tato metoda stanoví pravidla nutná pro provedení studie ke stanovení PEF a je uvedena postupně, v pořadí metodických kroků, které se musí při výpočtu environmentální stopy produktu provádět.

Každý oddíl v příslušných případech začíná obecným popisem metodického kroku společně s přehledem nutných kritérií a příslušných příkladů.

Pokud jsou stanoveny další požadavky týkající se tvorby pravidel PEFCR, jsou uvedeny v příloze II.

2.2. Zásady studií ke stanovení environmentální stopy produktu

Za účelem provedení studie ke stanovení PEF musí být splněny následující dva požadavky:

i) seznam materiálů (BoM) musí být specifický pro daný produkt;

ii) modelování výrobních procesů musí být založeno na údajích konkrétní společnosti (např. energie potřebná k sestavení materiálů/součástí daného produktu).

Pozn.: g V případě společností vyrábějících víc než jeden produkt musí být použité aktivitní údaje (včetně BoM) specifické pro produkt spadající do oblasti působnosti studie.

Aby vznikly spolehlivé, reprodukovatelné a ověřitelné studie ke stanovení PEF, je nutno důsledně dodržovat hlavní soubor analytických zásad. Tyto zásady uvádějí zastřešovací pokyny při používání metody stanovení PEF. Musejí se zvážit z hlediska každé fáze studií ke stanovení PEF, od definice cílů studie a jejího rozsahu přes shromažďování údajů, posuzování dopadu, podávání zpráv až po ověřování výsledků studie.

Uživatelé této metody by při provádění studie ke stanovení PEF měli dodržovat následující zásady:

1) Relevantnost

Všechny použité metody a údaje získané za účelem vyčíslení environmentální stopy produktu musí být pro danou studii co nejrelevantnější.

2) Úplnost

Kvantifikace environmentální stopy produktu musí zahrnovat všechny environmentálně relevantní materiálové/energetické toky a další environmentální intervence vyžadované k tomu, aby se dodržely definované hranice systému, požadavky na údaje a použité metody posuzování dopadu.

3) Konzistentnost

Všechny kroky studie ke stanovení environmentální stopy produktu se musí provádět v důsledném souladu s touto metodou, aby se zajistila vnitřní konzistentnost a srovnatelnost.

4) Přesnost

Musí se podniknout veškeré přiměřené úsilí s cílem omezit nejistoty v modelování produktového systému a podávání zpráv o výsledcích.

5) Transparentnost

Informace o environmentální stopě produktu musí být zveřejňovány takovým způsobem, aby poskytly zamýšleným uživatelům nezbytný základ pro rozhodování a zúčastněným stranám možnost zhodnotit jejich podrobnost a spolehlivost.

2.3. Fáze studie ke stanovení environmentální stopy produktu

Při provádění studie ke stanovení PEF v souladu s touto metodou musí být splněna řada fází – tj. definice cíle, definice rozsahu, inventarizace životního cyklu (LCI), posouzení dopadu životního cyklu (LCIA), interpretace výsledků stanovení PEF a podání zprávy o stanovení PEF – viz Obrázek 2.

Obrázek 2

Fáze studie ke stanovení environmentální stopy produktu

Ve fázi definování cíle jsou definovány cíle studie, konkrétně zamýšlené použití, důvody pro provedení studie a zamýšlené publikum. Ve fázi definování rozsahu jsou provedena hlavní metodická rozhodnutí, například přesná definice funkční jednotky, identifikace hranice systému, výběr dodatečných environmentálních a technických informací a hlavních předpokladů a omezení.

Fáze LCI zahrnuje proces shromažďování údajů a postup výpočtu za účelem kvantifikace vstupů a výstupů studovaného systému. Vstupy a výstupy se týkají energie, surovin a dalších fyzických vstupů, produktů, koproduktů a odpadu a emisí do vzduchu/vody/půdy. Shromážděné údaje se týkají procesů na popředí a procesů na pozadí. Údaje jsou uváděny do souvislosti s jednotkami procesu a funkční jednotkou. LCI je iterativní proces. Ve skutečnosti dochází k tomu, že jak jsou shromažďovány údaje a získává se tak více informací o systému, mohou být identifikovány nové požadavky nebo omezení týkající se údajů, které vyžadují změnu v postupu pro shromažďování údajů, aby byly i nadále naplňovány cíle studie.

Ve fázi posuzování dopadu jsou výsledky LCI dávány do souvislosti s kategoriemi dopadu a indikátory. Toto je prováděno prostřednictvím metod LCIA, které nejprve klasifikují emise do kategorií dopadu a poté je charakterizují jako společné jednotky (např. emise CO2 a CH4 jsou obojí vyjádřeny jako emise ekvivalentního množství CO2 za použití jejich potenciálu globálního oteplování). Příklady kategorií dopadů jsou změna klimatu, acidifikace nebo využívání zdrojů.

Ve fázi interpretace jsou výsledky z LCI a LCIA interpretovány v souladu s uvedeným cílem a rozsahem. V této fázi jsou identifikovány nejrelevantnější kategorie dopadu, fáze životního cyklu, procesy a elementární toky. Na základě analytických výsledků lze vyvozovat závěry a doporučení. Tato fáze zahrnuje rovněž krok podávání zpráv, který je určen ke shrnutí výsledků studie ke stanovení PEF do zprávy o stanovení PEF.

A konečně, během fáze ověřování je proveden proces posuzování shody, aby se ověřilo, zda byla studie ke stanovení PEF provedena v souladu se stávající metodou stanovení PEF. Toto ověřování je povinné, kdykoli jsou studie ke stanovení PEF nebo části informací v ní uvedených použity pro jakýkoli druh externí komunikace.

3. Definování cíle (cílů) a rozsahu studie ke stanovení environmentální stopy produktu

3.1. Definice cíle

Definice cíle je prvním krokem studie ke stanovení environmentální stopy produktu a stanoví celkový kontext studie. Účelem jasného definování cílů je zajistit, aby cíle, postupy, výsledky a zamýšlené použití byly provázané a aby existovala sdílená vize, která povede účastníky studie.

Rozhodnutí použít metodu ke stanovení PEF znamená, že o některých aspektech definice cílů bude předem rozhodnuto, a to v důsledku specifických požadavků stanovených v metodě stanovení PEF.

Při definování cílů je důležité identifikovat zamýšlené použití a míru analytické hloubky a důslednosti studie. To se musí odrazit ve vymezující definici studie (fáze definice rozsahu).

Definice cíle u studie ke stanovení PEF musí obsahovat:

1. zamýšlené použití;

2. důvody pro provádění studie a kontext rozhodování;

3. cílové publikum;

4. objednatele studie;

5. totožnost ověřovatele.







Tabulka 1 Příklad definice cíle – Environmentální stopa produktu tričko Aspekty Podrobnosti Zamýšlené použití: Poskytnout zákazníkovi informace o produktu Důvody pro provádění studie a kontext rozhodování: Odpovědět na žádost od zákazníka Cílové publikum: Externí technická veřejnost, business-to-business Ověřovatel: Nezávislý externí ověřovatel, pan Y Objednatel studie: G company limited

3.2. Definice rozsahu

Rozsah studie ke stanovení PEF podrobně popisuje hodnocený systém a technické specifikace.

Definice rozsahu musí být v souladu s definovanými cíli studie a musí zahrnovat následující (podrobný popis viz následující oddíly):

1. funkční jednotku a referenční tok;

2. hranice systému;

3. kategorie dopadu environmentální stopy ( 12 );

4. další informace, které mají být zahrnuty;

5. předpoklady/omezení.

3.2.1 Funkční jednotka a referenční tok

Funkční jednotka (FU) je kvantifikovaný profil produktového systému, který se použije jako referenční jednotka. Funkční jednotka kvalitativně a kvantitativně popisuje funkce a dobu trvání daného produktu.

Referenční tok je množství produktů potřebných pro zajištění definované funkce. Všechny další vstupní a výstupní toky v analýze s ním kvantitativně souvisí. Počet produktů potřebných pro naplnění životnosti produktu by měl být vždy zaokrouhlen nahoru, ledaže existuje legitimní důvod, proč tak neučinit. Referenční tok může být vyjádřen v přímém vztahu k funkční jednotce nebo způsobem více orientovaným na produkt.

Uživatelé metody stanovení PEF musí pro studii ke stanovení PEF definovat funkční jednotku a referenční tok. Musí rovněž popsat, na které aspekty produktu se funkční jednotka nevztahuje, a zdůvodnit, proč tomu tak je (např. protože nejsou kvantifikovatelné nebo jsou ze své podstaty subjektivní).

Funkční jednotka pro studii ke stanovení PEF se musí definovat podle následujících aspektů:

i) zajišťované funkce/služby: „co“;

ii) rozsah funkce nebo služby: „kolik“;

iii) očekávaná úroveň kvality: „jak dobře“;

iv) doba trvání / životnost produktu: „jak dlouho“;

Pokud je na balení potravinářských výrobků uvedena trvanlivost (např. počet měsíců) (označena například jako „minimální trvanlivost“ nebo „spotřebujte do“), pak musí být kvantifikovány potravinové ztráty, ke kterým dochází ve fázi skladování, fázi maloobchodu a u spotřebitelů. Má-li na trvanlivost vliv druh obalu, je třeba tuto skutečnost zohlednit. Toto je relevantní pro aspekt funkční jednotky „jak dlouho“.

Existují-li použitelné normy, musí být použity a citovány ve studii ke stanovení PEF, a to při definování funkční jednotky. Vždy musí být použita Mezinárodní soustava jednotek (SI) běžně známá jako metrická soustava.

Příklad 1

Definujte funkční jednotku „dekorativní barva“: funkční jednotka má chránit a dekorovat 1 m2 podkladu po dobu 50 let na specifikované úrovni kvality (minimálně 98% neprůhlednost).

Co: poskytnout dekoraci a ochranu podkladu

Kolik: pokrytí 1 m2 podkladu

Jak dobře: s minimálně 98% neprůhledností

Jak dlouho: po dobu 50 let (životnost budovy)

Referenční tok: množství produktu potřebné pro splnění definované funkce, měřeno v kg barvy.

Příklad 2

Definujte funkční jednotku a referenční tok pro PEF „krmivo pro zvířata“.

Co: podat psovi nebo kočce doporučenou denní dávku kilokalorií využitelné energie (kcal ME) („denní dávka“) připraveného krmiva pro zvířata

Kolik: denní dávka

Jak dobře: aby byly splněny denní kalorické a nutriční požadavky průměrného psa nebo kočky (kdy průměr odkazuje na váhu zvířete: 4 kg v případě kočky a 15 kg v případě psa)

Jak dlouho: 1 den podávání připraveného krmiva pro zvířata psovi nebo kočce

Referenční tok: množství produktu potřebné pro splnění definované funkce, měřeno v gramech (g) na den.

U meziproduktů je definování funkční jednotky obtížnější, jelikož může často plnit vícero funkcí a celý životní cyklus produktu není znám. Proto by měla být použita deklarovaná jednotka, například hmotnost (kilogramy) nebo objem (metry krychlové). V tomto případě může referenční tok odpovídat funkční jednotce.

3.2.2. Hranice systému

Hranice systému definuje, které součásti životního cyklu a které související fáze životního cyklu a procesy patří do analyzovaného systému (tj. jsou vyžadovány pro naplnění jeho funkce, jak je definována funkční jednotkou), s výjimkou procesů vyloučených na základě pravidla mezní hodnoty (viz oddíl 4.6.4). Důvod jakéhokoli vyloučení a potenciální význam skutečnosti, že došlo k vyloučení, musí být oprávněné a zdokumentované.

Hranice systému se musí definovat na základě obecné logiky dodavatelského řetězce, včetně všech stadií produktu od získání surovin a jejich předběžného zpracování přes výrobu hlavního produktu, distribuci produktu a skladování až po fázi použití a zpracování produktu na konci životnosti (případně viz oddíl 4.2). Musí být jasně identifikovány koprodukty, vedlejší produkty a toky odpadů alespoň pro systém na popředí.

Schéma hranice systému

Schéma hranice systému (nebo schéma toků) je přehledné znázornění analyzovaného systému. Musí jasně uvádět činnosti nebo procesy, které jsou zahrnuty do analýzy, jakož i ty, které jsou z analýzy vyloučeny. Uživatel metody stanovení PEF musí zvýraznit, kde byly použity údaje konkrétní společnosti.

Názvy činnosti a/nebo procesu ve schématu systému a ve zprávě o stanovení PEF musí být sladěny. Schéma systému musí být zahrnuto do definice rozsahu a zahrnuto do zprávy o stanovení PEF.

3.2.3. Kategorie dopadu environmentální stopy

Účelem LCIA je seskupit a shrnout shromážděné údaje z LCI podle příslušných příspěvků ke každé kategorii dopadu environmentální stopy. Výběr kategorií dopadu environmentální stopy pokrývá širokou škálu relevantních environmentálních problémů souvisejících se zkoumaným produktovým dodavatelským řetězcem, a to na základě obecných požadavků na úplnost týkajících se studií ke stanovení PEF.

Kategorie dopadu environmentální stopy ( 13 ) odkazují na konkrétní kategorie dopadu zvažované ve studii ke stanovení PEF a tvoří metodu posuzování dopadu environmentální stopy. Charakterizační modely se používají ke kvantifikaci environmentálního mechanismu mezi LCI (tj. vstupy (např. zdroje) a emise spojené s životním cyklem produktu) a indikátorem kategorie každé kategorie dopadu environmentální stopy.

Tabulka 2 uvádí výchozí seznam kategorií dopadu environmentální stopy a souvisejících metod posuzování. Pro studii ke stanovení PEF musí být použity všechny kategorie dopadu environmentální stopy bez výjimky. Úplný seznam charakterizačních faktorů, které musí být použity, je uveden v referenčním balíčku pro environmentální stopu ( 14 ).







Tabulka 2 Kategorie dopadu environmentální stopy se souvisejícími indikátory kategorie dopadu a charakterizačními modely. Kategorie dopadu environmentální stopy Indikátor kategorie dopadu Jednotka Charakterizační model Podrobnost Změna klimatu, celkově (1) Potenciál globálního oteplování (GWP100) kg ekvivalentního množství CO2 Bernský model – Potenciály globálního oteplování (GWP) v časovém horizontu 100 let (na základě IPCC 2013) I Poškozování ozonové vrstvy Potenciál poškozování ozonové vrstvy (ODP) kg ekvivalentního množství CFC-11 Model EDIP založený na potenciálech poškozování ozonové vrstvy od Světové meteorologické organizace (WMO) za neomezený časový horizont (WMO 2014 + včlenění). I Toxicita pro člověka, karcinogenní Srovnávací toxická jednotka pro člověka (CTUh) CTUh na základě modelu USEtox2.1 (Fantke et al. 2017), převzato ze Saouter et al., 2018 III Toxicita pro člověka, nekarcinogenní Srovnávací toxická jednotka pro člověka (CTUh) CTUh na základě modelu USEtox2.1 (Fantke et al. 2017), převzato ze Saouter et al., 2018 III Částice Dopad na lidské zdraví Incidence nemoci Model PM (Fantke et al., 2016 v UNEP 2016) I Ionizující záření, lidské zdraví Účinnost expozice člověka vzhledem k U235 kBq U235 eq Model účinků na lidské zdraví vypracovaný Dreicerem et al. 1995 (Frischknecht et al, 2000) II Fotochemická tvorba ozonu, lidské zdraví Nárůst koncentrace troposférického ozónu kg NMVOC eq Model LOTOS-EUROS (Van Zelm a kol., 2008), jak je použito v ReCiPe 2008 II Acidifikace Akumulované překročení (AE) mol H+ eq Akumulované překročení (Seppälä a kol., 2006; Posch a kol., 2008) II Eutrofizace, pevninská Akumulované překročení (AE) mol N eq Akumulované překročení (Seppälä a kol., 2006; Posch a kol., 2008) II Eutrofizace, sladkovodní Zlomek živin, které doputují do koncové sladkovodní složky (P) kg P eq Model EUTREND (Struijs et al, 2009), jak je použito v ReCiPe II Eutrofizace, mořská Zlomek živin, které doputují do koncové mořské složky (N) kg N eq Model EUTREND (Struijs et al, 2009), jak je použito v ReCiPe II Ekotoxicita, sladkovodní Srovnávací toxická jednotka pro ekosystémy (CTUe) CTUe na základě modelu USEtox2.1 (Fantke et al. 2017), převzato ze Saouter et al., 2018 III Využívání půdy (2) Index kvality půdy (3) Bezrozměrné (pt) Index kvality půdy na základě modelu LANCA (De Laurentiis et al. 2019) a na základě LANCA CF verze 2.5 (Horn and Maier, 2018) III Používání vody Potenciál nedostatku pro uživatele (spotřeba vody vážená nedostatkem) m3 vody ekvivalentního množství nedostatkové vody Model Available WAter REmaining (AWARE) (Boulay et al., 2018; UNEP 2016) III Využívání zdrojů, nerosty a kovy Vyčerpávání abiotických zdrojů (konečné zásoby ADP) kg Sb eq van Oers et al., 2002, jak je uvedeno v metodě CML 2002, v.4.8 III Využívání zdrojů, fosilní Vyčerpávání abiotických zdrojů – fosilní paliva (ADP – fosilní) (4) MJ van Oers et al., 2002, jak je uvedeno v metodě CML 2002, v.4.8 III ( 1 ) Indikátor „Změna klimatu, celkově“ je kombinací tří dílčích indikátorů: Změna klimatu – změna fosilní; Změna klimatu – změna biogenní; Změna klimatu – využívání půdy a změna ve využívání půdy Dílčí indikátory jsou dále popsány v oddíle 4.4.10 přílohy I. Podkategorie „Změna klimatu – fosilní“, „Změna klimatu – biogenní“ a „Změna klimatu – využívání půdy a změna ve využívání půdy“ se musí hlásit samostatně, pokud každá z nich vykazuje příspěvek k celkovému skóre změny klimatu vyšší než 5 %. ( 2 ) Odkazuje na využívání a přeměnu. ( 3 ) Tento index je výsledkem agregace provedené JCR, a to 4 indikátorů (biotická produkce, odolnost vůči erozi, mechanická filtrace a doplňování podzemních vod) poskytnutých modelem LANCA pro posuzování dopadů vlivem využívání půdy, jak jsou uvedeny v De Laurentiis et al, 2019. ( 4 ) V seznamu toků environmentální stopy a ve stávajícím doporučení je do seznamu nosičů energie zahrnut uran a je měřen v MJ.

Další informace týkající se výpočtů posuzování dopadu jsou uvedeny v oddíle 5 této přílohy.

3.2.4. Další informace, které se musí zahrnovat do stanovení PEF

Relevantní možné environmentální dopady produktu mohou přesahovat kategorie dopadu environmentální stopy. Kdykoli je to možné, je důležité je oznámit jako dodatečné environmentální informace.

Obdobně může být zapotřebí zohlednit relevantní technické aspekty a/nebo fyzické vlastnosti daného produktu. Tyto informace se musí hlásit jako dodatečné technické informace.

3.2.4.1. Dodatečné environmentální informace

Dodatečné environmentální informace musí být:

a) v souladu s příslušnými právními předpisy, například směrnicí o nekalých obchodních praktikách (UCPD) ( 15 ) a souvisejícími pokyny;

b) relevantní pro konkrétní produkt nebo produktovou kategorii;

c) doplňkové ke kategoriím dopadu environmentální stopy: dodatečné environmentální informace nesmí odrážet stejné nebo podobné kategorie dopadu environmentální stopy, nesmí nahrazovat charakterizační modely kategorií dopadu environmentální stopy a nesmí ohlašovat výsledky nových charakterizačních faktorů přidaných do kategorií dopadu environmentální stopy.

Pro tyto dodatečné informace je třeba jasně uvést příslušné modely a zdokumentovat je příslušnými ukazateli. V souvislosti s konkrétním místem nebo činností mohou například vznikat dopady na biodiverzitu vlivem změn ve využívání půdy. To si může vyžádat použití dodatečných kategorií dopadu, které nejsou obsaženy v kategoriích dopadu environmentální stopy, nebo dokonce dodatečné kvalitativní popisy, pokud nelze dopady uvést do souvislosti s produktovým dodavatelským řetězcem kvantitativním způsobem. Na tyto dodatečné metody by se mělo pohlížet jako na doplňkové ke kategorií dopadu environmentální stopy.

Dodatečné environmentální informace se musí týkat pouze environmentálních aspektů. Informace a pokyny, např. bezpečnostní listy, které nesouvisí s environmentálním profilem produktu, nesmí být součástí dodatečných environmentálních informací.

Dodatečné environmentální informace mohou zahrnovat:

a) informace o místních dopadech;

b) kompenzace;

c) indikátory životního prostředí nebo indikátory produktové odpovědnosti (např. podle iniciativy Global Reporting (GRI));

d) u posouzení od brány k bráně počet druhů z červeného seznamu IUCN (Mezinárodní svaz ochrany přírody) a druhů z národního seznamu ochrany přírody s hnízdišti v oblastech zasažených provozem podle úrovně rizika vyhynutí;

e) popis významných dopadů činností, produktů a služeb na biodiverzitu v chráněných oblastech a v oblastech s vysokou hodnotou biodiverzity mimo chráněné oblasti;

f) dopad hluku;

g) další environmentální informace považované za relevantní v kontextu studie ke stanovení PEF.

Biodiverzita

Metoda stanovení PEF nezahrnuje kategorii dopadu nazvanou „biodiverzita“, jelikož v současné době neexistuje mezinárodní konsenzus ohledně metody LCIA pro zachycení dopadu. Metoda stanovení PEF však zahrnuje nejméně osm kategorií dopadu, které mají vliv na biodiverzitu (tj. změna klimatu, eutrofizace (sladkovodní), eutrofizace (mořská), eutrofizace (pevninská), acidifikace, používání vody, využívání půdy, sladkovodní ekotoxicita).

S ohledem na vysokou relevanci biodiverzity pro řadu produktových skupin musí každá studie ke stanovení PEF vysvětlit, zda je biodiverzita pro daný produkt relevantní. Pokud tomu tak je, musí uživatel metody stanovení PEF do dodatečných environmentálních informací zahrnout indikátory biodiverzity.

Pro pokrytí biodiverzity mohou být použity následující možnosti:

a) vyjádření dopadu (kterému je třeba se vyvarovat) na biodiverzitu jako procentního podílu materiálu pocházejícího z ekosystémů, který byl spravován tak, aby byly zachovány nebo posíleny podmínky pro biodiverzitu, jak je prokázáno pravidelným sledováním a podáváním zpráv o úrovních biodiverzity a přínosech nebo úbytcích (např. menší než 15% úbytek bohatosti druhů v důsledku vyrušování – ačkoli studie ke stanovení PEF mohou stanovit svou vlastní úroveň ztrát, pokud to dokáží přesvědčivě doložit a pokud to není v rozporu s relevantními stávajícími pravidly PEFCR). Posouzení by mělo uvést zvlášť materiály, které skončí ve výsledných produktech, a materiály, které byly použity během výrobního procesu. Například uhlí, které je používáno ve výrobním procesu oceli, nebo sója, která je používána ke krmení krav, jež produkují mléčné výrobky, atd.;

b) dodatečně oznámit procentní podíl materiálů, pro které nelze nalézt žádné informace týkající se kontroly dodavatelského řetězce nebo sledovatelnosti;

c) jako zástupné údaje použít certifikační systém. Uživatel metody stanovení PEF by měl stanovit, které certifikační systémy poskytují dostatečné důkazy pro zajištění zachování biodiverzity a popisují použitá kritéria.

Uživatel metody stanovení PEF si pro pokrytí dopadů produktu na biodiverzitu může vybrat jiné relevantní indikátory. Studie ke stanovení PEF musí tento výběr odůvodňovat a musí popisovat zvolenou metodiku.

3.2.4.2. Dodatečné technické informace

Dodatečné technické informace mohou zahrnovat (neúplný seznam):

(a) údaje ze seznamu materiálů;

b) vratnou demontáž, snadnost kompletace, opravitelnost a další informace týkající se oběhového hospodářství;

c) informace o použití nebezpečných látek;

d) informace o odstraňování nebezpečných / jiných než nebezpečných odpadů;

e) informace o spotřebě energie;

f) technické parametry, jako např. spotřebu: obnovitelné versus neobnovitelné energie, obnovitelných versus neobnovitelných paliv, sekundárních materiálů, sladkovodních zdrojů;

g) celkovou hmotnost odpadů podle typu a metody odstraňování;

h) hmotnost přepravovaných, dovážených, vyvážených nebo zpracovaných odpadů považovaných za nebezpečné podle podmínek příloh I, II, III, a VIII Basilejské úmluvy ( 16 ) a procenta mezinárodně přepravovaných odpadů;

i) informace a údaje týkající se funkční jednotky a technické úrovně produktu;

j) informace o biologické rozložitelnosti a kompostovatelnosti.

Pokud je daným produktem meziprodukt, dodatečné technické informace musí zahrnovat:

a) obsah biogenního uhlíku u brány továrny (fyzický obsah a alokovaný obsah);

b) recyklovaný obsah (R1);

c) případně výsledky s hodnotami A vzorce pro výpočet oběhové stopy (CFF) týkající se konkrétního použití.

3.2.5. Předpoklady/omezení

U studií ke stanovení PEF mohou vzniknout některá omezení pro provádění analýzy, a proto je třeba stanovovat předpoklady. Všechna omezení (např. nedostatky v údajích) a předpoklady se musí transparentně ohlásit.

4. Inventarizační analýza životního cyklu

Jako základ pro modelování environmentální stopy produktu se musí sestavit inventarizace všech vstupů/výstupů materiálu/energie/odpadu a emisí do ovzduší, vody a půdy pro produktový dodavatelský řetězec.

Podrobné požadavky na údaje a požadavky na kvalitu jsou popsány v oddíle 4.6.

Inventarizační analýza životního cyklu (LCI) se musí přizpůsobit následující klasifikaci zahrnutých toků:

1) elementární toky;

2) neelementární (nebo komplexní) toky (např. produktové nebo odpadní toky).

V rámci studie ke stanovení PEF se musí modelovat všechny neelementární toky v LCI až do úrovně elementárních toků, kromě toku produktu pro daný produkt. Například odpadní toky nesmí být ve studii zahrnuty pouze jako kg domovního odpadu nebo nebezpečného odpadu, ale musí se modelovat až do fáze emisí do vody, vzduchu a půdy v důsledku zpracování pevných odpadů. Modelování LCI je tedy úplné až tehdy, kdy jsou všechny neelementární toky vyjádřeny jako elementární toky. Proto musí soubor údajů LCI studie ke stanovení PEF obsahovat pouze elementární toky, kromě toku produktu pro daný produkt.

4.1. Screening

Může se provést počáteční screening LCI – „screening“ –, protože pomáhá zaměřit činnosti shromažďování údajů a priority kvality údajů. Screening musí zahrnovat fázi LCIA a vést k dalšímu iterativnímu upřesnění modelu životního cyklu pro daný produkt s tím, jak bude k dispozici více informací. V rámci screeningu nejsou povoleny mezní hodnoty a mohou být použity dostupné primární nebo sekundární údaje, čímž se v maximální možné míře splní požadavky na kvalitu údajů (jak jsou definovány v oddíle 4.6). Jakmile je screening proveden, může být upřesněno počáteční nastavení rozsahu.

4.2. Fáze životního cyklu

Studie ke stanovení PEF musí obsahovat minimálně následující výchozí fáze životního cyklu:

1) pořízení a předběžné zpracování surovin (včetně výroby částí a součástí);

2) zpracování (výroba hlavního produktu);

3) distribuci (distribuce a skladování produktů);

4) používání;

5) konec životnosti (využití produktu nebo recyklace).

Pokud je pro jakoukoli z těchto výchozích fází použit jiný název, uživatel musí upřesnit, které výchozí fázi tato fáze odpovídá.

Pokud existuje opodstatněná potřeba tak učinit, může se uživatel metody stanovení PEF rozhodnout, že fáze životního cyklu rozdělí nebo přidá. Důvody, které ho k tomu vedou, musí být uvedeny ve zprávě o stanovení PEF. Například fáze životního cyklu „pořízení a předběžné zpracování surovin“ může být rozdělena do „pořízení surovin“, „předběžné zpracování“ a „přeprava surovin dodavatelem“.

V případě meziproduktů musí být vyloučeny následující fáze životního cyklu:

1) distribuce (odůvodněné výjimky jsou povoleny);

2) používání;

3) konec životnosti (využití produktu nebo recyklace).

4.2.1. Pořízení a předběžné zpracování surovin

Tato fáze životního cyklu začíná ve chvíli, kdy se zdroje těží z přírody, a končí v okamžiku, kdy vstupují součásti produktu (branou) do provozu na výrobu produktu. Příklady procesů, které mohou v této fázi probíhat, zahrnují:

1) těžbu a získávání zdrojů;

2) předběžné zpracování všech materiálových vstupů pro daný produkt včetně recyklovatelných materiálů;

3) zemědělské a lesnické činnosti;

4) přepravu v rámci provozů pro těžbu a předběžné zpracování a do výrobního provozu a mezi těmito provozy.

Výroba obalů musí být modelována jako součást fáze životního cyklu „pořízení a předběžné zpracování surovin“.

4.2.2. Zpracování

Stadium výroby začíná, když složky produktu vstoupí do místa výroby, a končí, když hotový produkt opouští výrobní provoz. Mezi činnosti související s výrobou patří:

1) chemická úprava;

2) zpracování;

3) přeprava polotovarů mezi výrobními procesy;

4) kompletace materiálových součástí.

Odpad z produktů použitých během zpracování se musí zahrnout do modelování fáze zpracování. Na tento odpad musí být použit vzorec pro výpočet oběhové stopy (oddíl 4.4.8).

4.2.3. Distribuce

Produkty se distribuují uživatelům a mohou být skladovány na řadě míst v dodavatelském řetězci. Fáze distribuce zahrnuje přepravu od brány továrny do skladu/maloobchodu, skladování ve skladu/maloobchodě a přepravu ze skladu/maloobchodu domů ke spotřebiteli.

Mezi příklady procesů patří:

1) přiváděná energie pro osvětlení a vytápění skladů;

2) použití chladiv ve skladech a přepravních vozidlech;

3) použití pohonných hmot;

4) silnice a kamiony.

Do modelování musí být zahrnut odpad z produktů použitých během distribuce a skladování . Na tento odpad musí být použit vzorec pro výpočet oběhové stopy (oddíl 4.4.8) a výsledky musí být zohledněny v rámci fáze distribuce.

V části F přílohy II je uvedena výchozí ztrátovost dle typu produktu během distribuce a u spotřebitele a musí být použita, pokud nejsou k dispozici žádné specifické informace. Alokační pravidla pro spotřebu energie při skladování jsou uvedena v oddíle 4.4.5. Přeprava viz oddíl 4.4.3.

4.2.4. Používání

Fáze používání popisuje, jak se očekává, že koncový uživatel (např. spotřebitel) produkt použije. Tato fáze začíná v momentě, kdy koncový uživatel používá produkt, a trvá do doby, než produkt opustí místo používání a vstoupí do fáze konce životnosti (např. recyklace nebo konečné zpracování).

Fáze používání zahrnuje činnosti a produkty, které jsou potřebné pro správné používání produktu (tj. zajistit, že po dobu své životnosti naplňuje svou původní funkci). Odpad vytvořený používáním produktu, jako například potravinový odpad a jeho primární obal nebo samotný produkt, jakmile již není funkční, jsou z fáze používání vyloučeny a musí být součástí fáze konce životnosti produktu.

K některým příkladům patří: zajištění pitné vody při vaření těstovin; zpracování a distribuce materiálů potřebných pro údržbu, opravu nebo renovaci a odpady z nich (např. náhradní díly potřebné pro opravu produktu, výroba chladiv a nakládání s odpady v důsledku ztrát). Konec životnosti kávových kapslí, rezidua z přípravy kávy a obalový materiál mleté kávy patří do fáze konce životnosti.

V některých případech je pro správné používání daného produktu třeba použít jiné produkty, a to tak, že se stanou jejich fyzickou součástí: v tomto případě nakládání s opady z těchto produktů patří do konce životnosti daného produktu. Například pokud je daným produktem čisticí prostředek, pak do fáze konce životnosti patří nakládání s odpadní vodou po použití čisticího prostředku.

Scénář používání musí rovněž odrážet, zda by mohlo používání analyzovaných produktů vést ke změnám v systémech, ve kterých se používají.

Zohledněny mohou být následující zdroje technických informací ke scénářům použití:

1) průzkumy trhu nebo jiné údaje o trhu;

2) publikované mezinárodní normy, které uvádějí pokyny a požadavky na vytváření scénářů pro fázi používání a scénářů (tj. odhadu) pro životnost produktu;

3) publikované vnitrostátní předpisy pro vytváření scénářů pro fázi používání a scénářů (tj. odhadu) pro životnost produktu;

4) publikované odvětvové předpisy pro vytváření scénářů pro fázi používání a scénářů (tj. odhadu) pro životnost produktu.

Výrobcem doporučená metoda, která se má uplatnit ve fázi používání (např. příprava v troubě při uvedené teplotě po uvedenou dobu), by měla být použita pro poskytnutí základu pro stanovení fáze používání produktu. Aktuální vzorec používání se však může lišit od doporučeného a měl by se použít, pokud jsou tyto informace k dispozici a jsou zdokumentovány.

V části F přílohy II je uvedena výchozí ztrátovost dle typu produktu během distribuce a u spotřebitele a musí být použita, pokud nejsou k dispozici žádné specifické informace.

Z fáze používání jsou vyloučeny následující procesy:

1) Je-li produkt opakovaně použitý (viz také oddíl 4.4.9.2), jsou vyloučeny procesy potřebné pro shromáždění produktu a jeho přípravu na nový cyklus použití (např. dopady shromažďování a vyčištění opakovaně použitelných lahví). Tyto procesy jsou zahrnuty do fáze konce životnosti, pokud je produkt opakovaně použitý jako produkt s jinou specifikací (další podrobnosti viz oddíl 4.4.9). Pokud je životnost produktu prodloužena nad rámec produktu s původní specifikací produktu (a poskytuje stejnou funkci), pak musí být tyto procesy zahrnuty do funkční jednotky a referenčního toku.

2) Přeprava od maloobchodníka domů ke spotřebiteli musí být z fáze používání vyloučena a namísto toho zahrnuta do fáze distribuce.

3) Přeprava k provedení konce životnosti musí být z fáze používání vyloučena a namísto toho zahrnuta do fáze konce životnosti.

Odpad z produktů použitých během fáze používání musí být zahrnut do modelování fáze používání. Na tento odpad musí být použit vzorec pro výpočet oběhové stopy (oddíl 4.4.8).

Zpráva o stanovení PEF musí dokumentovat metody a předpoklady použité pro tuto fázi. Musí se zdokumentovat všechny relevantní předpoklady pro fázi používání.

Technické specifikace pro modelování fáze používání jsou k dispozici v oddíle 4.4.7.

4.2.5. Konec životnosti (využití produktu a recyklace)

Fáze konce životnosti začíná, když uživatel vyřadí daný produkt a jeho balení, a končí, když je daný produkt vrácen do přírody jako odpadní produkt nebo vstoupí do životního cyklu dalšího produktu (tj. jako recyklovaný vstup). Obecně se týká odpadu z daného produktu, jako je potravinový odpad a primární obal.

Odpad vytvořený během zpracování, distribuce, maloobchodního prodeje, fáze používání nebo po používání musí být zahrnut do životního cyklu produktu a modelován ve fázi životního cyklu, kdy k jeho tvorbě dojde.

Fáze konce životnosti musí být modelována za použití vzorce pro výpočet oběhové stopy a požadavků uvedených v oddíle 4.4.8. Uživatel metody stanovení PEF musí zahrnout všechny procesy vztahující se k danému produktu. Mezi příklady procesů, které musí být pokryty v této fázi životního cyklu, patří:

1) shromažďování a přeprava daného produktu a jeho obalu do provozu pro zpracování na konci životnosti;

2) demontáž součástí;

3) drcení a třídění;

4) odpadní voda z použitých produktů, které se rozpouštějí ve vodě nebo s pomocí vody (např. čisticí prostředky, sprchové gely atd.);

5) přeměna v recyklovaný materiál;

6) kompostování nebo jiné metody zpracování organického odpadu;

7) spalování a odstraňování spodního popela;

8) skládkování a provoz a údržba skládek.

V případě meziproduktů musí být fáze konce životnosti daného produktu vyloučena.

4.3 Nomenklatura pro inventarizační analýzu životního cyklu

Údaje LCI musí být v souladu s požadavky na stanovení environmentální stopy:

— V případě elementárních toků musí být nomenklatura v souladu s nejnovější verzí referenčního balíčku pro environmentální stopu dostupnou na internetových stránkách subjektu vypracovávajícího environmentální stopu ( 17 ).

— V případě souborů údajů procesů a toku produktu musí být nomenklatura v souladu s příručkou ILCD „ILCD Handbook – Nomenclature and other conventions“ ( 18 ) .

4.4. Požadavky na modelování

Tento oddíl poskytuje podrobné pokyny a požadavky týkající se toho, jak modelovat konkrétní fáze životního cyklu, procesy a další aspekty životního cyklu produktu, aby byly v souladu s LCI. Mezi tyto aspekty patří:

a) zemědělská výroba;

b) využívání elektřiny;

c) oblasti dopravy a logistiky;

d) investiční prostředky (infrastruktura a vybavení);

e) skladování v distribučním centru nebo maloobchodě;

f) postup výběru vzorku;

g) fáze používání;

h) modelování konce životnosti;

i) prodloužení životnosti produktu;

j) balení;

k) emise skleníkových plynů a jejich pohlcování;

l) kompenzace;

m) řešení multifunkčních procesů;

n) požadavky na shromažďování údajů a požadavky na kvalitu;

o) mezní hodnoty.

4.4.1 Zemědělská produkce

4.4.1.1. Řešení multifunkčních procesů

Je nutné řídit se pravidly popsanými v pokynech LEAP ( 19 ).

4.4.1.2. Údaje týkající se konkrétního typu plodiny a údaje týkající se konkrétní země, regionu nebo podnebí

Pro výnos, používání vody, využívání půdy, změnu využívání půdy, množství hnojiva (umělá a organická) (množství N, P) a množství pesticidů (pro určitou účinnou látku) na hektar a rok musí být použity údaje týkající se konkrétního typu plodiny a údaje týkající se konkrétní země/regionu/podnebí.

4.4.1.3. Průměrování údajů

Údaje o pěstování musí být shromažďovány po dobu, která je dostatečná k poskytnutí průměrného posouzení LCI související s vstupy a výstupy pro pěstování plodin, které vykompenzuje výkyvy způsobené rozdíly mezi ročními obdobími. Toto musí být provedeno tak, jak je popsáno v pokynech LEAP, jak jsou uvedeny níže:

a) V případě jednoletých plodin musí být použito posuzované období v délce alespoň tří let (aby se vyrovnaly rozdíly ve výnosu plodin související s podmínkami růstu během daných let, jako je podnebí, škůdci, nemoci apod.). Pokud nejsou údaje pokrývající období tří let k dispozici, např. protože je zahajován nový systém výroby (např. nový skleník, nově odlesněná půda, přechod na jinou plodinu), může být provedeno posouzení za kratší období, toto období však nesmí být kratší než 1 rok. Plodiny a rostliny pěstované ve sklenících musí být považovány za jednoleté plodiny/rostliny, ledaže by byl vegetační cyklus výrazně kratší než jeden rok a v rámci daného roku je následně pěstována jiná plodina. Rajčata, papriky a další plodiny, které jsou pěstovány a sklízeny po delší období v průběhu roku, jsou považovány za jednoleté plodiny.

b) V případě víceletých rostlin (včetně celých rostlin a jedlých částí víceletých rostlin) musí být předpokládána situace stabilního stavu (tj. situace, kdy jsou ve studovaném časovém období poměrně zastoupeny všechna stádia vývoje) a pro odhad vstupů a výstupů musí být použito tříleté období.

c) Pokud různé fáze vegetačního cyklu mohou trvat různou dobu, musí být provedena oprava, a to přizpůsobením ploch určených pro plodinu alokovaných různým stádiím vývoje, úměrně plochám určeným pro plodinu očekávaným v teoretickém stabilním stavu. Použití těchto oprav musí být vysvětleno a zaznamenáno ve zprávě o stanovení PEF. LCI víceletých rostlin a plodin nesmí být provedena, dokud systém výroby skutečně nepřináší výnos.

d) V případě plodin, které jsou pěstovány a sklízeny za méně než jeden rok (např. salát produkovaný od 2 do 4 měsíců), musí být údaje shromážděny v souvislosti se specifickým časovým obdobím pro výrobu jedné plodiny, a to z minimálně tří nedávných po sobě jdoucích cyklů. Průměrování za dobu tří let může být nejlépe provedeno tak, že se nejprve shromáždí roční údaje a vypočte se LCI za rok, a poté se stanoví tříletý průměr.

4.4.1.4. Pesticidy

Emise pesticidů musí být modelovány jako specifické účinné látky. Metoda posuzování dopadu životního cyklu USEtox má v sobě zabudovaný multimediální model osudu, který simuluje osud pesticidů počínaje různými složkami emisí. Proto jsou v rámci modelování LCI třeba výchozí frakce emisí do složek životního prostředí, do nichž jsou emise vypouštěny. Pesticidy použité na poli musí být modelovány jako z 90 % emitované do složky „zemědělská půda“, z 9 % emitované do vzduchu a z 1 % emitované do vody (na základě odborného posudku, kvůli stávajícím omezením). Jsou-li k dispozici, mohou být použity konkrétnější údaje.

4.4.1.5. Hnojiva

Emise z hnojiv (a hnoje) musí být diferencovány podle typu hnojiva a pok