1998L0018 — CS — 01.01.2005 — 005.001

Tento dokument je třeba brát jako dokumentační nástroj a instituce nenesou jakoukoli odpovědnost za jeho obsah

Ve znění:









▼B

SMĚRNICE RADY 98/18/ES

ze dne 17. března 1998

o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě







RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise ( 1 ), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru ( 2 ), v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy ( 3 ), (1) vzhledem k tomu, že v rámci společné dopravní politiky musí být přijata další opatření, aby se zvýšila bezpečnost v námořní dopravě; (2) vzhledem k tomu, že Společenství je vážně znepokojeno nedávnými nehodami osobních lodí, které vedly k hromadným ztrátám na životech; že osoby, které používají ve Společenství osobní lodě a vysokorychlostní osobní plavidla mají právo očekávat a spolehnout se na odpovídající úroveň bezpečnosti na palubě lodí; (3) vzhledem k tomu, že pracovní vybavení a osobní ochranné pomůcky pracovníků nejsou upraveny touto směrnicí, neboť ustanovení směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavedení opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci ( 4 ) a odpovídající ustanovení samostatných směrnic k ní jsou použitelná pro toto vybavení na osobních lodích provozujících vnitrostátní plavbu; (4) vzhledem k tomu, že provozování námořní osobní dopravy mezi členskými státy již bylo liberalizováno nařízením (EHS) č. 4055/86 ( 5 ); že uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž) stanovené v nařízení (EHS) č. 3577/92 ( 6 ) bude ve Společenství dosaženo v následujících několika letech; (5) vzhledem k tomu, že k dosažení vysoké úrovně bezpečnosti a odstranění překážek obchodu je nutné vytvořit harmonizované normy bezpečnosti na přiměřené úrovni pro osobní lodě a plavidla provozující vnitrostátní plavbu; že normy pro plavidla mezinárodní plavby zpracovává Mezinárodní námořní organizace (IMO); že tato směrnice zavádí postupy, jak požádat IMO o opatření, aby byly normy pro mezinárodní plavbu uvedeny do souladu s normami této směrnice; (6) vzhledem k tomu, že jak navrhla Komise ve své zprávě „Společná politika na bezpečných mořích“, vyzvaly Rada ve svém usnesení ze dne 8. června 1993 o společné politice bezpečnosti na moři ( 7 ) a Evropský parlament mimo jiné ve svém usnesení o bezpečnosti na moři ze dne 27. října 1994 ( 8 ) Komisi, aby co nejdříve předložila formální návrh pravidel bezpečnosti pro osobní lodě provozující vnitrostátní plavbu; (7) vzhledem k tomu, že jediný možný způsob, jak vytvořit společnou úroveň bezpečnosti pro lodě ve Společenství, je opatření na úrovni Společenství, a to s přihlédnutím zejména k významu vnitřního trhu námořní osobní dopravy; (8) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k zásadě proporcionality je směrnice Rady odpovídající právní nástroj, protože poskytuje rámec pro jednotné a závazné uplatňování norem bezpečnosti členskými státy, a přitom každému členskému státu ponechává právo rozhodnout o nástrojích, které jsou nejvhodnější pro uplatňování v jeho vnitrostátním systému; (9) vzhledem k tomu, že s cílem zvýšit bezpečnost a zamezit narušování hospodářské soutěže by se měly ve Společenství uplatňovat společné požadavky na bezpečnost osobních lodí a vysokorychlostních osobních plavidel provozujících vnitrostátní plavbu, a to nezávisle na tom, pod jakou vlajkou plují; že je však nutné vyloučit určité kategorie lodí, pro než nejsou pravidla této směrnice technicky vhodná nebo ekonomicky životaschopná; (10) vzhledem k tomu, že se lodě musí rozdělit do různých tříd v závislosti na sektoru a podmínkách námořních oblastí, v nichž jsou provozovány; že vysokorychlostní osobní plavidla musí být rozdělena do kategorií podle Mezinárodního předpisu o vysokorychlostních plavidlech vypracovaného IMO; (11) vzhledem k tomu, že hlavním vymezujícím rámcem pro normy bezpečnosti musí být Úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 v platném znění, která obsahuje mezinárodně dohodnuté normy pro osobní lodě a vysokorychlostní osobní plavidla provozující mezinárodní plavbu a také odpovídající rezoluce IMO a ostatní opatření doplňující a vykládající uvedenou úmluvu; (12) vzhledem k tomu, že různé třídy jak nových, tak i stávajících osobních lodí si vyžadují odlišný přístup při stanovení požadavků na bezpečnost, zaručující rovnocennou úroveň bezpečnosti s ohledem na specifické potřeby a omezení těchto různých tříd; že je vhodné rozlišovat požadavky na bezpečnost, které se mají dodržovat na nových a stávajících lodích, neboť zavedení pravidel platných pro nové lodě na stávajících lodích by vyvolalo rozsáhlé strukturální změny, které by způsobily, že nebudou ekonomicky životaschopné; (13) vzhledem k tomu, že finanční a technické důsledky vyplývající z modernizace stávajících lodí na úrovně stanovené směrnicí si vyžadují určitá přechodná období; že s ohledem na značný počet ostrovů v Řecku a nutnost udržet stálá a četná námořní spojení mezi nimi a významný dopad na dopravní podniky a související zaměstnanost, který by se dnem 1. října 2000 projevil okamžitým uplatňováním hlavních zdokonalených požadavků na stávající lodě starší 27 let, je vhodné poskytnout zmírnění těchto požadavků pro plavidla provozovaná výlučně mezi přístavy v Řecku, jejichž plavba bude zastavena v celé vnitrostátní plavbě ve Společenství nejpozději dnem, kdy dosáhnou stáří 35 let; (14) vzhledem k tomu, že s ohledem na značné rozdíly v navrhování, stavbě a využívání vysokorychlostních osobních plavidel ve srovnání s tradičními osobními loděmi se musí vyžadovat, aby tato plavidla dodržovala zvláštní pravidla; (15) vzhledem k tomu, že zařízení námořních lodí vyhovující ustanovením směrnice Rady 96/98/ES ze dne 20. prosince 1996 o námořním zařízení ( 9 ) by nemělo podléhat při instalaci na osobní lodi dodatečným zkouškám, protože se na něj již vztahují normy a postupy této směrnice; (16) vzhledem k tomu, že s cílem zabezpečit plné uplatňování této směrnice by měly členské státy stanovit systém sankcí za porušování vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a mohou kontrolovat dodržování této směrnice na základě ustanovení směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) ( 10 ); (17) vzhledem k tomu, že by členské státy s výhradou kontroly postupem projednávání ve výboru měly přijmout další požadavky na bezpečnost, pokud je to odůvodněno místními poměry, dovolit používání rovnocenných norem nebo za určitých provozních podmínek povolit odchylky od z této směrnice, nebo za zvlášť nebezpečných okolností přijmout ochranná opatření; (18) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby byl Komisi při účinném uplatňování této směrnice nápomocen výbor složený ze zástupců členských států; že tento úkol může převzít výbor zřízený článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci ( 11 ); (19) vzhledem k tomu, že některá ustanovení této směrnice a přílohy I může výbor upravit s přihlédnutím k rozvoji na mezinárodní úrovni, a zejména změnám a dodatkům mezinárodních úmluv; (20) vzhledem k tomu, že pro kontrolu účinného uplatňování a dodržování této směrnice se musí na nových a stávajících osobních lodích a plavidlech uskutečňovat prohlídky; že shoda s touto směrnicí musí být potvrzena správou státu vlajky nebo jejím jménem, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:







Článek 1

Účel

Účelem této směrnice je zavést jednotnou úroveň bezpečnosti lidského života a majetku na nových a stávajících osobních lodích a vysokorychlostních osobních plavidlech, provozují-li tyto lodě a plavidla vnitrostátní plavbu, a stanovit postupy pro projednávání harmonizace pravidel pro osobní lodě provozující mezinárodní plavbu na mezinárodní úrovni.

Článek 2

Definice

Pro účely této směrnice a jejich příloh se rozumí:

▼M2

a) „mezinárodními úmluvami“ Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (úmluva SOLAS, 1974) a Mezinárodní úmluva o nákladové značce z roku 1996 s jejich protokoly a změnami a dodatky v platném znění;

b) „předpisem o stabilitě v neporušeném stavu“„Předpis o stabilitě v neporušeném stavu pro všechny typy lodí uváděné v dokumentech IMO“, obsažený v rezoluci IMO A.749 (18) ze dne 4. listopadu 1993 v platném znění;

c) „předpisem HSC“„Mezinárodní předpis pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel“, obsažený v rezoluci Výboru pro námořní bezpečnost IMO MSC 36 (63) ze dne 20. května 1994 v platném znění;

d) „GMDSS“ Globální systém pro předcházení nebezpečí a bezpečnost na moři stanovený v kapitole IV úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění;

▼B

e) „osobní lodí“ loď, která přepravuje více než 12 cestujících;

▼M3

ea) „loděmi typu ro-ro“ lodě přepravující více než 12 cestujících a mající nákladové prostory s horizontální překládkou nebo prostory zvláštní kategorie definované v pravidle II-2/A/2 obsaženém v příloze I;

▼M2

f) „vysokorychlostním osobním plavidlem“ vysokorychlostní plavidlo vymezené v pravidle 1 kapitoly X úmluvy SOLAS v platném znění, které přepravuje více než 12 cestujících; osobní lodě tříd B, C nebo D provozující vnitrostátní plavbu v námořních oblastech se nepovažují za vysokorychlostní osobní plavidla, pokud je — jejich výtlak odpovídající hlavní vodorysce menší než 500 m3 a — jejich maximální rychlost vymezená v bodě 1.4.30 předpisu HSC nižší než 20 uzlů;

▼B

g) „novou lodí“ loď, jejíž kýl byl položen nebo která byla v podobném stadiu stavby ke dni stanovenému v čl. 14 odst. 1 nebo později. Podobným stádiem stavby se rozumí stádium, v němž i) započala stavba ztotožnitelná s konkrétní lodě nebo ii) započala montáž této lodě zahrnující nejméně 50 tun nebo 1 % odhadované hmoty všeho stavebního materiálu, podle toho, která hodnota je nižší;

h) „stávající lodí“ loď, která není novou lodí;

▼M3

ha) „stářím“ stáří lodě vyjádřené v počtech roků ode dne jejího dodání;

▼B

i) „cestujícím“ každá osoba jiná než i) velitel lodi a členové posádky nebo jiné osoby zaměstnané nebo působící na palubě lodi v jakékoli funkci pro potřeby této lodi a ii) dítě mladší jednoho roku;

j) „délkou lodě“, není-li výslovně stanoveno jinak, 96 % celkové délky na hlavní vodorysce při boční výšce nejméně 85 % měřeno od čáry kýlu, nebo délky od přední strany přídě k ose kormidelního pně na této vodorysce, pokud je tato hodnota větší. U plavidel postavených se sklonem kýlu musí být vodoryska, na které se délka měří, souběžná s hlavní vodoryskou;

k) „výškou přídě“ výška přídě definovaná v pravidle 39 Mezinárodní úmluvy o nákladové značce jako svislá vzdálenost na přední svislici mezi vodoryskou odpovídající nosnosti k volnému okraji a konstrukčnímu náklonu a horní hranou otevřené paluby na boku lodi;

l) „lodí s plnou palubou“ loď s plnou palubou vystavenou nepřízni počasí na moři, která má stálé prostředky pro uzávěr všech otvorů v části vystavené nepřízni počasí a pod nimiž jsou všechny otvory po stranách lodě vybaveny minimálně stálými prostředky vodotěsných uzávěrů. Celá paluba může být vodotěsná nebo rovnocenné konstrukce pozůstávající z paluby, která není vodotěsná, ale je úplně zakrytá vodotěsnou konstrukcí odpovídající pevnosti, aby se zachovala vodotěsná odolnost, a která je vybavená prostředky s vodotěsnými uzávěry;

m) „mezinárodní plavbou“ plavba po moři z přístavu členského státu do přístavu mimo tento členský stát nebo opačně;

n) „vnitrostátní plavbou“ plavba v námořních oblastech z přístavu členského státu do stejného přístavu nebo jiného přístavu tohoto členského státu;

o) „námořní oblastí“ oblast stanovená podle čl. 4 odst. 2. Pro účely uplatňování ustanovení o radiokomunikacích se však použije definice námořní oblasti obsažená v pravidle 2 kapitole IV úmluvy SOLAS 1974;

p) „oblastí přístavu“ oblast kromě námořní oblasti, jak ji vymezují členské státy, jež dosahuje k nejvzdálenějším trvalým přístavním hrázím, které tvoří součást soustavy přístavu, nebo k hranicím vymezeným přírodními zeměpisnými znaky, které chrání ústí řeky nebo podobnou chráněnou oblast;

q) „útočištěm“ jakákoli přirozeně nebo uměle chráněná oblast, kterou loď nebo plavidlo může použít jako útočiště za podmínek, které mohou ohrozit jejich bezpečnost;

r) „správou státu vlajky“ příslušné orgány státu, pod jehož vlajkou je loď nebo plavidlo oprávněno plout;

s) „hostitelským státem“ členský stát, do jehož přístavu nebo přístavů nebo z nich loď nebo plavidlo plující pod jinou vlajkou, než je vlajka tohoto členského státu, uskutečňuje vnitrostátní plavbu;

t) „uznaným subjektem“ subjekt uznaný v souladu s článkem 4 směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy ( 12 );

u) „mílí“1 852 metrů;

v) „značnou výškou vln“ průměrná výška nejvyšší jedné třetiny vln zaznamenaných během určitého období;

▼M3

w) „osobami se sníženou pohyblivostí“ osoby, které trpí při používání veřejné dopravy zvláštními obtížemi, včetně starších osob, zdravotně postižených osob, osob se smyslovou poruchou a na kolečkových křeslech, těhotných žen a osob doprovázejících malé děti.

▼B

Článek 3

Oblast působnosti

1. Tato směrnice se vztahuje na

a) nové osobní lodě,

b) stávající osobní lodě o délce nejméně 24 m,

c) vysokorychlostní osobní plavidla,

bez ohledu na jejich vlajku, provozují-li vnitrostátní plavbu.

Každý členský stát v postavení hostitelského státu zabezpečí, aby osobní lodě a vysokorychlostní osobní plavidla plující pod vlajkou státu, který není členským státem, plně vyhověly požadavkům této směrnice, než budou moci provozovat vnitrostátní plavbu tohoto členského státu.

2. Tato směrnice se nevztahuje na

a) tyto osobní lodě: — válečné lodě a lodě pro dopravu vojsk, — plavidla nepoháněná mechanickými prostředky, — plavidla postavená z jiného materiálu než ocel nebo rovnocenný materiál, na která se nevztahují normy týkající se vysokorychlostních plavidel (rezoluce MSC 36(63)) nebo dynamicky poháněných plavidel (rezoluce A.373 (X)), — dřevěná plavidla primitivní konstrukce, — původní historické osobní lodě postavené před rokem 1965 nebo jejich napodobeniny postavené převážně z původních materiálů, — rekreační jachty, pokud nejsou obsazeny posádkou a nepřepravují více než 12 cestujících pro obchodní účely, — plavidla provozovaná výlučně v oblastech přístavů;

b) tato vysokorychlostní osobní plavidla: — válečné loděmi a lodě pro dopravu vojsk, — rekreační plavidla, pokud nejsou obsazena posádkou a nepřepravují více než 12 cestujících pro obchodní účely, a — plavidla provozovaná výlučně v oblastech přístavů.

Článek 4

Třídy osobních lodí

1. Osobní lodě jsou rozděleny do následujících tříd podle námořních oblastí, v nichž jsou provozovány:







„Třída A“ osobní loď provozující vnitrostátní plavbu, kromě plavby zajišťované loděmi tříd B, C a D. „Třída B“ osobní loď provozující vnitrostátní plavbu, během které není při průměrné výšce přílivu vzdálená nikdy více než 20 mil od pobřežní linie, kam mohou být osoby při ztroskotání dopraveny. „Třída C“ osobní loď provozující vnitrostátní plavbu, během které není při průměrné výšce přílivu vzdálená nikdy více než 15 mil od útočiště a více než 5 mil při průměrné výšce přílivu od pobřežní linie, kam mohou být osoby při ztroskotání dopraveny, a to v námořních oblastech, kde je pravděpodobnost značné výšky vln překračující 2,5 m nižší než 10 % za období jednoho roku při celoročním provozu nebo za konkrétní vymezené období při provozu výlučně v tomto období (např. letní provozu). „Třída D“ osobní loď provozující vnitrostátní plavbu, během které není vzdálená nikdy více než 6 mil při průměrné výšce přílivu od útočiště a více než 3 míle při průměrné výšce přílivu od pobřežní linie, kam mohou být osoby při ztroskotání dopraveny, a to v námořních oblastech, kde je pravděpodobnost značné výšky vln překračující 1,5 m nižší než 10 % za období jednoho roku při celoročním provozu nebo za konkrétní vymezené období při provozu výlučně v tomto období (např. letní provoz).

▼M3

2. Každý členský stát

a) zřídí a podle potřeby aktualizuje seznam námořních oblastí spadající do jejich výsostných vod s vymezením zón, v nichž mohou být lodě jednotlivých tříd provozovat celoročně nebo s omezením na určitou část roku podle kritérií uvedených v odstavci 1;

b) zveřejní tento seznam v rámci veřejné databáze přístupné na internetové stránce příslušného námořního orgánu;

c) oznámí Komisi umístění těchto informací a případné změny provedené v seznamu.

▼B

3. U vysokorychlostních plavidel se použijí třídy vymezené v kapitole 1 bodech 1.4.10 a 1.4.11 předpisu HSC.

Článek 5

Uplatňování

1. Nové i stávající osobní lodě a vysokorychlostní osobní plavidla musí při provozování vnitrostátní plavby vyhovovat odpovídajícím pravidlům bezpečnosti stanoveným v této směrnici.

2. Členské státy na základě této směrnice nebrání v provozování vnitrostátní plavby osobním lodím nebo vysokorychlostním osobním plavidlům, která vyhovují požadavkům této směrnice včetně případných doplňujících požadavků kladených členským státem v souladu s čl. 7 odst. 1.

Každý členský stát v postavení hostitelského státu uzná osvědčení o bezpečnosti vysokorychlostního plavidla a povolení k provozu vydané jiným členským státem pro plavidla provozující vnitrostátní plavbu nebo osvědčení o bezpečnosti osobní lodě uvedené v článku 11 vydané jiným členským státem pro osobní lodě provozující vnitrostátní plavbu.

3. Hostitelský stát může provádět inspekce osobní lodě nebo vysokorychlostního osobního plavidla provozujícího vnitrostátní plavbu a prověřovat jejich doklady v souladu se směrnicí 95/21/ES.

4. U veškerého námořního zařízení lodě, které je uvedeno v příloze A(bodě 1 směrnice 96/98/ES a vyhovuje jejím ustanovením, se má za to, že vyhovuje této směrnici, bez ohledu na to, zda příloha I požaduje aby zařízení bylo schváleno a bylo podrobeno zkouškám, aby vyhovělo správě státu vlajky.

Článek 6

Požadavky na bezpečnost

1. Pokud jde o nové a stávajících osobní lodě tříd A, B, C a D:

a) stavba a udržování trupu lodě, hlavního a pomocného strojního zařízení, elektrických a automatických zařízení musí vyhovovat normám stanoveným pro klasifikaci v pravidlech uznaného subjektu nebo rovnocenných pravidlech uplatňovaných správou podle čl. 14 odst. 2 směrnice 94/57/ES;

b) použije se kapitola IV, včetně změn týkajícíh se GMDSS z roku 1988, a kapitoly V a VI úmluvy SOLAS 1974 ►M2 v platném znění ◄ ;

c) pro ustanovení o navigačním zařízení na námořních lodích se použije pravidlo 12, kapitola V úmluvy SOLAS 1974 ►M2 v platném znění ◄ . U navigačního zařízení na námořních lodích uvedeného v příloze A bodě 1 směrnice 96/98/ES vyhovujícího ustanovením uvedené směrnice se má za to, že je v souladu s požadavky na schválení typu obsažené v pravidle V/12 písm. r) úmluvy SOLAS 1974.

2. Pokud jde o nové osobní lodě:

a) obecné požadavky: i) nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS 1974 ►M2 v platném znění ◄ a odpovídajícím zvláštním požadavkům stanoveným v této směrnicí a její příloze I. U pravidel, u nichž úmluva SOLAS ponechává výklad na uvážení správy, použije správa státu vlajky výklad obsažený v příloze I; ii) nové osobní lodě tříd B, C a D musí vyhovovat odpovídajícím zvláštním požadavkům stanoveným v této směrnici a její příloze I;

b) požadavky na nákladovou značku: i) všechny osobní lodě o délce nejméně 24 m musí vyhovovat Mezinárodní úmluvě o nákladové značce z roku 1966; ii) kritéria zajišťující úroveň bezpečnosti rovnocennou úrovni podle Úmluvy o nákladové značce z roku 1966 se použijí, pokud jde o délku a třídu, u nových osobních lodí o délce menší než 24 m; iii) bez ohledu na na body i) a ii) jsou osobní lodě třídy D osvobozeny od požadavku na minimální výšku přídě stanovenou v Úmluvě o nákladové značce z roku 1966; iv) nové osobní lodě tříd A, B, C a D musí mít uzavřenou palubu.

3. Pokud jde o stávající osobní lodě:

a) stávající osobní lodě třídy A musí vyhovovat pravidlům pro stávající lodě stanoveným v úmluvě SOLAS 1974 ►M2 v platném znění ◄ a odpovídajícím zvláštním požadavkům stanoveným v této směrnici a její příloze II. U pravidel, u nichž úmluva SOLAS ponechává výklad na uvážení správy, použije správa státu vlajky výklad obsažený v příloze I;

b) stávající osobní lodě třídy C musí vyhovovat odpovídajícím zvláštním požadavkům stanoveným v této směrnici a její příloze I;

c) stávající osobní lodě tříd C a D musí vyhovovat odpovídajícím požadavkům stanoveným v této směrnici a kapitole III její přílohy I a v případě oblastí nezahrnutých do těchto požadavků musí vyhovovat pravidlům správy státu vlajky. Tato pravidla musí zajišťovat úroveň bezpečnosti rovnocennou úrovni bezpečnosti podle kapitol II-1 a II-2 přílohy Ia přitom přihlížet ke zvláštním místním provozním podmínkám v námořních oblastech, v nichž mohou být lodě této třídy provozovány. Správa státu vlajky musí obdržet souhlas hostitelského státu s těmito pravidly, než budou moci stávající lodě tříd C a D provozovat linkovou vnitrostátní plavbu v hostitelském státě.

d) domnívá-li se členský stát, že pravidla vyžadovaná správou hostitelského státu podle písmene c) nejsou přiměřená, oznámí to neprodleně Komisi. Komise přijme opatření nezbytná k rozhodnutí postupem podle článku 9;

e) opravy, změny a přeměny většího rozsahu a s tím související úpravy musí vyhovovat požadavkům na nové lodě stanoveným v bodě 2 písm. a) Změny uskutečněné na stávající lodi, jejichž záměrem je dosáhnout jen prodloužení životnosti, nejsou považovány za změny většího rozsahu;

f) písmeno a), pokud úmluva SOLAS 1974 nestanoví kratší lhůty, a písmena b) a c), pokud příloha I nestanoví kratší lhůty, se nepoužijí na loď, jejíž kýl byl položen nebo která byla v podobném stádiu stavby i) v období před 1. lednem 1940: do 1. července 2006; ii) od 1. ledna 1940 do 31. prosince 1962: do 1. července 2007; iii) od 1. ledna 1963 do 31. prosince 1974: do 1. července 2008; iv) od 1. ledna 1975 do 31. prosince 1984: do 1. července 2009; v) od 1. ledna 1985 do dne uvedeného v čl. 14 odst. 1: do 1. července 2010.

▼M3 —————

▼B

Kromě toho mohou stávající osobní lodě tříd A a B plující pod vlajkou Řecka a převedené na vnitrostátní plavbu mezi přístavy v Řecku přede dnem vstupu této směrnice v platnost být rovněž osvobozeny od těchto požadavků, pokud v době převedení plně vyhovují odpovídajícím mezinárodním normám a splňují podmínky i), ii) a iii).

Pro účely této odchylky zašle Řecko Komisi nejpozději do tří měsíců ode dne přijetí této směrnice úplný seznam všech stávajících osobních lodí tříd A a B splňujících výše uvedené podmínky včetně všech údajů o každé lodi týkajících se jména lodi, rozlišovacího čísla nebo písmen, rejstříkového přístavu, nejvyššího počtu cestujících, čísla IMO (pokud existuje), třídy a data položení lodního kýlu nebo data, kdy loď byla v podobném stádiu stavby. Seznam se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.

Odchylka udělená těmto lodím bude výslovně uvedena v jejich osvědčení o bezpečnosti osobní lodě.

4. Pokud jde o vysokorychlostní osobní plavidla:

a) vysokorychlostní osobní plavidla postavená ke dni 1. ledna 1996 nebo později nebo na nichž byly k tomuto dni nebo později uskutečněny opravy, změny nebo přeměny většího rozsahu, musí vyhovět požadavkům pravidla X/3 úmluvy SOLAS 1974, pokud — jejich kýl nebyl položen nebo loď nebyla v podobném stádiu stavby nejpozději ke dni vstupu této směrnice v platnost a — dodání a uvedení do provozu se má uskutečnit nejpozději do šesti měsíců po vstupu této směrnice v platnost a — plně vyhovují požadavkům Předpisu o bezpečnosti pro dynamicky poháněná plavidla (předpis DSG) obsaženého v rezoluci shromáždění IMO A.373(X) ze dne 14. listopadu 1977, ve znění rezoluce Výboru pro námořní bezpečnost (MSC) 37(63) ze dne 19. května 1994;

b) vysokorychlostní osobní plavidla postavená před 1. lednem 1996 vyhovující požadavkům předpisu HSC budou dále v provozu na základě osvědčení podle uvedeného předpisu. Vysokorychlostní osobní plavidla postavená před 1. lednem 1996 nevyhovující požadavkům předpisu HSC nemohou provozovat ve vnitrostátní plavbu, pokud ke dni vstupu této směrnice v platnost již neprovozovala vnitrostátní plavbu v členském státě, a v takovém případě mohou být dále oprávněna provozovat vnitrostátní plavbu v tomto členském státě. Tato plavidla musí vyhovět požadavkům předpisu DSG v platném znění;

c) stavba a údržba vysokorychlostního osobního plavidla a jeho vybavení musí vyhovovat pravidlům pro klasifikaci vysokorychlostního plavidla uznaného subjektu nebo rovnocenným pravidlům uplatňovaným správou v souladu s čl. 14 odst. 2 směrnice 94/57/ES.

▼M3

Článek 6a

Požadavky na stabilitu a vyřazování osobních lodí typu ro-ro

1. Všechny osobní lodě typu ro-ro tříd A, B a C, jejichž kýl byl položen nebo které byly v podobném stádiu stavby ke dni 1. října 2004 nebo po tomto dni, musí vyhovovat článkům 6, 8 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES ze dne 14. dubna 2003 o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro ( 13 ).

2. Všechny osobní lodě typu ro-ro tříd A a B, jejichž kýl byl položen nebo které byly v podobném stádiu stavby před 1. říjnem 2004, musí do 1. října 2010 vyhovovat článkům 6, 8 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES, pokud nejsou k tomuto dni nebo k pozdějšímu dni, kdy dosáhnou stáří 30 let, vyřazeny, avšak v každém případě nejpozději do 1. října 2015.

Článek 6b

Bezpečnostní požadavky na osoby se sníženou pohyblivostí

1. Členské státy zajistí přijetí vhodných opatření založených, je-li to proveditelné, na obecných zásadách přílohy III s cílem umožnit osobám se sníženou pohyblivostí bezpečný přístup na všechny osobní lodě tříd A, B, C a D a na všechna vysokorychlostní plavidla pro přepravu osob používané ve veřejné dopravě, jejichž kýl byl položen nebo které byly v podobném stádiu stavby ke dni 1. října 2004 nebo po tomto dni.

2. Členské státy spolupracují s organizacemi zastupujícími osoby se sníženou pohyblivostí a konzultují s nimi provádění obecných zásad obsažených v příloze III.

3. Za účelem úpravy osobních lodí tříd A, B, C a D a vysokorychlostních plavidel používaných ve veřejné dopravě, jejichž kýl byl položen nebo která byla v podobném stádiu stavby před 1. říjnem 2004, uplatňují členské státy obecné zásady v příloze III v míře, ve které je to z hospodářského hlediska přiměřené a proveditelné.

Členské státy vypracují svůj akční plán o způsobu, jakým mají být na tyto lodě a plavidla obecné zásady uplatňovány. Sdělí tento plán Komisi nejpozději do 17. května 2005.

4. Nejpozději do 17. května 2006 členské státy podají Komisi zprávu o provádění tohoto článku, pokud jde o všechny osobní lodě uvedené v odstavci 1, osobní lodě uvedené v odstavci 3 s osvědčením pro přepravu více než 400 cestujících a všechna vysokorychlostní plavidla pro přepravu osob.

▼B

Článek 7

Dodatečné bezpečnostní požadavky, rovnocenné požadavky, výjimky a ochranná opatření

1. Dodatečné bezpečnostní požadavky:

Domnívá-li se členský stát nebo skupina členských států, že použitelné požadavky na bezpečnost by měly být za určité situace kvůli zvláštním místním podmínkám zpřísněny a prokáže-li takovou nutnost, může přijmout opatření pro zpřísnění bezpečnostních požadavků postupem podle odstavce 4.

2. Rovnocenné požadavky:

Členský stát může postupem podle odstavce 4 přijmout opatření připouštějící rovnocenné požadavky namísto pravidel obsažených v příloze I, pokud budou nejméně tak účinné jako tato pravidla.

3. Výjimky

Nesníží-li se úroveň bezpečnosti, může členský stát postupem podle odstavce 4 přijmout opatření, aby byla plavidla osvobozena od některých zvláštních požadavků této směrnice ve vnitrostátní plavbě uskutečňované v tomto státě, včetně jeho oblastí ostrovního moře chráněných před vlivy otevřeného moře, za určitých provozních podmínek plavby, jako je menší značná výška vln, omezené období roku, plavba pouze za denního světla nebo za jiných vhodných klimatických nebo povětrnostních podmínek, omezené trvání cesty nebo blízkost záchranných služeb.

4. Členský stát, který využije odstavce 1, 2 nebo 3, postupuje takto:

a) oznámí Komisi opatření, které zamýšlí přijmout, včetně údajů nutných k potvrzení, že bezpečnost je zachována na dostatečné úrovni;

b) je-li do šesti měsíců od oznámení postupem podle článku 9 rozhodnuto, že navržená opatření nejsou zdůvodněna, je uvedený členský stát požádán, aby návrhy opatření změnil nebo je nepřijal;

c) přijatá opatření musí být vymezena v odpovídajících vnitrostátních právních předpisech a sdělena Komisi, která informuje ostatní členské státy o jejich podrobnostech;

d) všechna tato opatření se uplatňují na všechny osobní lodě stejné třídy nebo plavidla provozovaná za stejných zvláštních podmínek bez diskriminace na základě vlajky, státní příslušnosti nebo místa usazení provozovatele;

e) opatření uvedená v odstavci 3 se použijí, pouze pokud je loď nebo plavidlo provozováno za stanovených podmínek.

5. Ochranná opatření:

Domnívá-li se členský stát, že osobní loď nebo plavidlo provozující vnitrostátní plavbu v tomto státě sice vyhovuje této směrnici, ale vytváří riziko vážného ohrožení bezpečnosti života nebo majetku nebo životního prostředí, může provoz této lodě nebo plavidla pozastavit nebo mohou být nařízena další opatření pro bezpečnost do doby, než je toto nebezpečí odstraněno.

V tom případě se použije tento postup: a) členský stát neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o svém rozhodnutí a řádně je odůvodní, b) Komise prošetří, zda je pozastavení provozu nebo jiné opatření oprávněné z důvodu vážného ohrožení bezpečnosti a životního prostředí, c) postupem podle článku 9 se rozhodne, zda je rozhodnutí členského státu pozastavit provoz této lodě nebo plavidla nebo uložení dalších opatření odůvodněné vážným ohrožením bezpečnosti života nebo majetku nebo životního prostředí nebo zda tomu tak není, jestliže je pozastavení nebo opatření bezdůvodné, je dotyčný členský stát vyzván, aby odvolal toto pozastavení provozu nebo opatření.

▼M2

Článek 8

Úpravy

Postupem podle čl. 9 odst. 2

i) definice v čl. 2 písm. a), b), c) d) a t) a ii) ustanovení týkající se postupu a směrnic pro prohlídky uvedené v článku 10, iii) ustanovení o úmluvě SOLAS a Mezinárodním předpisu pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel, včetně jejich následných změn uvedených v článcích 4.3, 6.4, 10.3 a 11.3 a iv) zvláštních odkazů na „mezinárodní smlouvy“ a rezoluce IMO obsažených v čl. 2 písm. f), k) a o), čl. 3 odst. 2 písm. a), čl. 6 odst. 1 písm. b) a c), čl. 6 odst. 2 písm. b) a článku 11.3. mohou být upraveny s cílem vzít v úvahu vývoj na mezinárodní úrovni a zejména v IMO; a)

b) Přílohy mohou být změněny, aby i) pro účely této směrnice zahrnuly změny provedené v mezinárodních smlouvách; ii) s ohledem na zkušenosti zdokonalily technické požadavky.

Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v článku 2 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti této směrnice na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) ( 14 ).

Článek 9

Výbor

1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení (ES) č. 2099/2002.

2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi ( 15 ) s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.

Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.

3. Výbor přijme svůj jednací řád.

▼B

Článek 10

Prohlídky

1. Každá nová osobní loď podléhá níže uvedeným prohlídkám vykonávaným správou státu vlajky:

a) prohlídka před uvedením lodě do provozu,

b) pravidelná prohlídka jednou za 12 měsíců,

c) další prohlídky podle potřeby.

2. Každá stávající osobní loď podléhá níže uvedeným prohlídkám vykonávaným správou státu vlajky:

a) počáteční prohlídka před uvedením lodě do provozu ve vnitrostátní plavbě v hostitelském státě nebo u stávajících lodí provozujících vnitrostátní plavbu v členském státě, pod jehož vlajkou jsou oprávněny plout, do 12 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost podle čl. 14 odst. 1,

b) pravidelná prohlídka jednou za 12 měsíců,

c) další prohlídky podle potřeby.

3. Každé vysokorychlostní osobní plavidlo, které musí podle čl. 6 odst. 4 vyhovět požadavkům předpisu HSC, podléhá prohlídkám vykonávaným správou státu vlajky vyžadovaným v předpisu HSC.

Vysokorychlostní osobní plavidlo, které musí podle čl. 6 odst. 4 vyhovět požadavkům předpisu DSC v platném znění, podléhá prohlídkám vykonávaným správou státu vlajky vyžadovaným v předpisu DSC.

4. U prohlídek se dodržují odpovídající postupy a směrnice pro prohlídky za účelem vydání osvědčení o bezpečnosti osobní lodě uvedeného v rezoluci IMO A.746(18) ze dne 4. listopadu 1993 o pokynech pro prohlídky podle harmonizovaného systému prohlídek a vydávání osvědčení, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice, nebo postupy umožňující dosažení stejného cíle.

5. Prohlídky uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 vykonávají výlučně inspektoři správy státu vlajky, uznané subjekty nebo členský stát pověřený státem vlajky vykonávat prohlídky s cílem zabezpečit, aby byly dodrženy všechny použitelné požadavky této směrnice.

Článek 11

Osvědčení

1. Všechny nové a stávající osobní lodě musí mít osvědčení o bezpečnosti osobní lodě v souladu s touto směrnicí. Osvědčení se vystavuje podle vzoru stanoveného v příloze II. Toto osvědčení vydává správa státu vlajky po provedení počáteční prohlídky podle čl. 10 odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. a).

2. Osvědčení o bezpečnosti osobní lodě se vydává na dobu nejdéle 12 měsíců. Správa státu vlajky může prodloužit dobu platnosti osvědčení až o jeden měsíc ode dne, kdy končí platnost uvedená v osvědčení. V případě prodloužení začíná nová doba platnosti osvědčení uplynutím doby platnosti stávajícího osvědčení před jeho prodloužením.

Nové osvědčení o bezpečnosti osobní lodě se vydává po vykonání pravidelné prohlídky podle čl. 10 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm b.

3. U vysokorychlostních osobních plavidel vyhovujících požadavkům předpisu HSC vydává osvědčení o bezpečnosti vysokorychlostního plavidla a povolení k provozu vysokorychlostního plavidla správa státu vlajky v souladu s předpisem HSC.

U vysokorychlostních osobních plavidel vyhovujících požadavkům předpisu DSC v platném znění vydává správa státu vlajky v souladu s předpisem DSC osvědčení DSC o bezpečnosti konstrukce a zařízení a povolení DSC k provozu vysokorychlostního plavidla.

Před vydáním osvědčení k provozu pro vysokorychlostní osobní plavidla ve vnitrostátní plavbě hostitelského státu dohodne správa státu vlajky s hostitelským státem všechny provozní podmínky spojené s provozem plavidla v hostitelském státě. Správa státu vlajky uvede všechny tyto podmínky v povolení k provozu.

4. Výjimky udělené lodím nebo plavidlu podle čl. 7 odst. 3 se zaznamenají do osvědčení lodi nebo plavidla.

Článek 12

Pravidla úmluvy SOLAS

Co se týče osobních lodí provozujících mezinárodní plavbu:

1. Po vstupu této směrnice v platnost předloží Společenství žádost organizaci IMO, aby a) urychlila práce probíhající v IMO na revizi pravidel kapitoly II-1, II-2 a III úmluvy SOLAS 1974 obsahující otázky ponechané na uvážení správ, zpracovala jednotný výklad těchto pravidel a přijala k nim odpovídající změny a dodatky; b) přijala opatření pro závazné uplatňování zásad obsažených v oběžníku Výboru pro námořní bezpečnost (MSC) 606 o souhlasu přístavních států s výjimkami udělenými na základě úmluvy SOLAS.

2. Žádost uvedenou v odstavci 1 podá předsednictví Rady a Komise na základě harmonizovaných pravidel uvedených v příloze I této směrnice. Každý členský stát vyvine co největší úsilí s cílem zajistit, aby IMO urychleně vypracovala uvedená pravidla a opatření.

Článek 13

Sankce

Členské státy vytvoří systém sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění, aby byly tyto sankce uplatňovány. Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.

Článek 14

Uplatňování

1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1998.

2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.

3. Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění všech vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.

Článek 15

Vstup v platnost

Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.

Článek 16

Určení

Tato směrnice je určena členským státům.

▼M1









PŘÍLOHA I

BEZPEČNOSTNÍ POŽADAVKY PRO NOVÉ A STÁVAJÍCÍ OSOBNÍ LODĚ VE VNITROSTÁTNÍ PLAVBĚ

Obsah KAPITOLA I — VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ KAPITOLA II-1 — KONSTRUKCE — DĚLENÍ LODI NA ÚSEKY A STABILITA, STROJNÍ A ELEKTRICKÁ ZAŘÍZENÍ ČÁST A - VŠEOBECNĚ 1. Definice vztahující se k části B (pravidlo 2) 2. Definice vztahující se k částem C, D a E (pravidlo 3) ČÁST B — STABILITA V NEPORUŠENÉM STAVU, DĚLENÍ LODI NA ÚSEKY A STABILITA V NARUŠENÉM STAVU 1. Rezoluce A.749 o stabilitě v neporušeném stavu (18) 2. Vodotěsné dělení 3. Zaplavitelná délka (pravidlo 4) 4. Přípustná délka oddílů (pravidlo 6) 5. Zaplavitelnost (pravidlo 5) 6. Faktor dělení 7. Zvláštní požadavky na dělení lodě (pravidlo 7) 8. Stabilita při poškození (pravidlo 8) 8-1. Stabilita osobních lodí typu ro-ro při poškození (pravidlo 8-1) 8-2. Zvláštní požadavky na osobní lodě typu ro-ro pro přepravu nejméně 400 cestujících (pravidlo 8-2) 8-3. Zvláštní požadavky na osobní lodě jiné než osobní lodě typu ro-ro pro přepravu nejméně 400 cestujících 9. Přepážky kolizního prostoru a prostoru strojovny (pravidlo 10) 10. Dvojitá dna (pravidlo 12) 11. Určení, značení a zaznamenávání vodorysek dělení (pravidlo 13) 12. Konstrukce a počáteční zkoušky vodotěsných přepážek atd. (pravidlo 14) 13. Otvory ve vodotěsných přepážkách (pravidlo 15) 14. Lodě pro přepravu nákladních vozidel a doprovázejících pracovníků (pravidlo 16) 15. Otvory v obšívce pod ponorovou mezí (pravidlo 17) 16. Vodotěsnost osobních lodí nad ponorovou mezí (pravidlo 20) 17. Uzávěr dveří pro nakládání lodního nákladu (pravidlo 20-1) 17-1. Vodotěsnost od paluby ro-ro (přepážková paluba) po prostory pod ní (pravidlo 20-2) 17-2. Přístup k palubám typu ro-ro (pravidlo 20-3) 17-3. Uzávěr přepážek na palubě typu ro-ro (pravidlo 20-4) 18. Údaje o stabilitě lodě (pravidlo 22) 19. Havarijní plány (pravidlo 23) 20. Celistvost trupu a nástavby, předcházení poškození a jeho kontrola (pravidlo 23-2) 21. Značení, pravidelná cvičení a prohlídky vodotěsných dveří atd. (pravidlo 24) 22. Záznamy v lodním deníku (pravidlo 25) 23. Zdvihací plošiny a rampy 24. Zábradlí ČÁST C — STROJNÍ ZAŘÍZENÍ 1. Všeobecně (pravidlo 26) 2. Spalovací motory (pravidlo 27) 3. Uspořádání stokových čerpadel (pravidlo 21) 4. Počet a typ stokových čerpadel (pravidlo 21) 5. Prostředky pro zpětný chod (pravidlo 28) 6. Kormidelní zařízení (pravidlo 29) 7. Doplňující požadavky na elektrické a elektrohydraulické kormidelní zařízení (pravidlo 30) 8. Větrací systémy ve strojovnách (pravidlo 35) 9. Spojení mezi velitelským můstkem a strojovnou (pravidlo 37) 10. Poplachová signalizace pro strojníky (pravidlo 38) 11. Umístění nouzových zařízení (pravidlo 39) 12. Ovládání strojního zařízení (pravidlo 31) 13. Systémy parního potrubí (pravidlo 33) 14. Systémy tlakového vzduchu (pravidlo 34) 15. Ochrana proti hluku (pravidlo 36) 16. Výtahy ČÁST D — ELEKTRICKÁ ZAŘÍZENÍ 1. Všeobecně (pravidlo 40) 2. Hlavní zdroj elektrické energie a osvětlení (pravidlo 41) 3. Nouzový zdroj elektrické energie (pravidlo 42) 4. Doplňkové nouzové osvětlení pro lodě typu ro-ro (pravidlo 42-1) 5. Prevence proti zasažení elektrickým proudem, požáru a jiným nebezpečím elektrického původu (pravidlo 45) ČÁST E — DOPLŇUJÍCÍ POŽADAVKY NA STROJOVNY BEZ TRVALÉ OBSLUHY Zvláštní posouzení (pravidlo 54) 1. Všeobecně (pravidlo 46) 2. Protipožární ochrana (pravidlo 47) 3. Ochrana před zaplavením (pravidlo 48) 4. Ovládání pohonu lodě z velitelského můstku (pravidlo 49) 5. Komunikace (pravidlo 50) 6. Poplašný systém (pravidlo 51) 7. Bezpečnostní systémy (pravidlo 52) 8. Zvláštní požadavky na strojní zařízení, kotle a elektrická zařízení (pravidlo 53) 9. Automatický řídicí a poplašný systém (pravidlo 53.4) KAPITOLA II-2 — PROTIPOŽÁRNÍ OCHRANA, DETEKCE POŽÁRU A HAŠENÍ POŽÁRU ČÁST A — VŠEOBECNĚ 1. Základní zásady (pravidlo 2) 2. Definice (pravidlo 3) 3. Požární čerpadla, požární systém, hydranty, hadice a proudnice (pravidlo 4) 4. Stabilní hasicí systémy (pravidla 5 + 8 + 9 + 10) 5. Přenosné hasicí přístroje (pravidlo 6) 6. Hasicí zařízení ve strojovnách (pravidlo 7) 7. Zvláštní uspořádání ve strojovnách (pravidlo 11) 8. Automatické postřikovací systémy, systémy detekce požáru a požárního poplachu (pravidlo 12) 9. Stabilní systémy požární detekce a požárního poplachu (pravidlo 13) 10. Opatření pro naftové palivo, mazací olej a jiné hořlavé oleje (pravidlo 15) 11. Výstroj hasičů (pravidlo 17) 12. Různá ustanovení (pravidlo 18) 13. Protipožární plány (pravidlo 20) 14. Provozní pohotovost a údržba 15. Pokyny, školení na plavidle a cvičení 16. Operace ČÁST B — PROTIPOŽÁRNÍ BEZPEČNOSTNÍ OPATŘENÍ 1. Způsob konstrukce (pravidlo 23) 2. Hlavní vertikální a horizontální požární úseky (pravidlo 24) 3. Přepážky v hlavní vertikální zóně (pravidlo 25) 4. Protipožární odolnost přepážek a palub na nových lodích pro přepravu více než 36 cestujících (pravidlo 26) 5. Protipožární odolnost přepážek a palub na nových lodích pro přepravu nejvíce 36 cestujících a na stávajících lodích třídy B pro přepravu více než 36 cestujících (pravidlo 27) 6. Únikové cesty (pravidlo 28) 6-1. Únikové cesty na osobních lodích typu ro-ro (pravidlo 28-1) 7. Průniky a otvory v mezistěnách tříd A a B (pravidla 30, 31) 8. Ochrana schodišť a výtahů v obytných a obslužných prostorách (pravidlo 29) 9. Větrací systémy (pravidlo 32) 10. Okna a kruhová lodní okna (pravidlo 33) 11. Omezené používání hořlavého materiálu (pravidlo 34) 12. Podrobnosti konstrukce (pravidlo 35) 13. Stabilní systémy detekce požáru a požárního poplachu a automatický systém postřikování, detekce požáru a požárního poplachu (pravidlo 14) (pravidlo 36) 14. Ochrana prostor zvláštní kategorie (pravidlo 37) 15. Požární hlídky, systémy detekce požáru, požárního poplachu a místního rozhlasu (pravidlo 40) 16. Modernizace stávajících lodí třídy B pro přepravu více než 36 cestujících (pravidlo 41-1) 17. Zvláštní požadavky na lodě pro přepravu nebezpečného nákladu (pravidlo 41) 18. Zvláštní požadavky na přistávání vrtulníků KAPITOLA III — ZÁCHRANNÉ PROSTŘEDKY 1. Definice (pravidlo 3) 2. Komunikace, záchranná plavidla a záchranné čluny, osobní záchranné prostředky (pravidla 6 + 7 + 18 + 21 + 22) 3. Nouzový poplach, návody k obsluze, příručka pro výcvik, shromažďovací seznamy a pokyny pro stav nouze (pravidla 6 + 8 + 9 + 19 + 20) 4. Obsazení záchranných plavidel a dozor (pravidlo 10) 5. Opatření pro shromáždění a nalodění do záchranných plavidel (pravidla 11 + 23 + 25) 5-1. Požadavky na osobní lodě typu ro-ro (pravidlo 26) 5-2. Plochy pro přistání vrtulníků a pro odvoz vrtulníkem (pravidlo 28) 5-3. Pomocný systém rozhodování pro velitele lodí (pravidlo 29) 6. Spouštěcí stanoviště (pravidlo 12) 7. Uložení záchranných plavidel (pravidla 13 + 24) 8. Uložení záchranářských člunů (pravidlo 14) 8a. Uložení systémů evakuace z lodě (pravidlo 15) 9. Zařízení pro spouštění a zpětné vytahování záchranných plavidel (pravidlo 16) 10. Zařízení pro naloďování a zpětné vytahování záchranářských člunů (pravidlo 17) 11. Pokyny pro stav nouze (pravidlo 19) 12. Pracovní pohotovost, údržba a prohlídky (pravidlo 20) 13. Výcvik a cvičení v opuštění lodě (pravidlo 19 + pravidlo 30)

KAPITOLA I

VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ

Kde je to výslovně stanoveno, používají se pravidla této přílohy na nové a stávající osobní lodě tříd A, B, C a D provozované ve vnitrostátní plavbě.

Nové lodě tříd B, C a D o délce méně než 24 metrů musí vyhovovat požadavkům pravidel II-1/B/2 až II-1/B/8 a II-1/B/10 této přílohy, pokud správa státu vlajky, pod jehož vlajkou má loď právo plout, nezajistí, aby odpovídaly vnitrostátním pravidlům státu vlajky a aby tato pravidla zaručovala rovnocennou úroveň bezpečnosti.

Pokud se pravidla stanovená v této příloze nevztahují na nové lodě o délce nejvýše 24 metrů, zajistí správa státu vlajky, aby provádění vnitrostátních pravidel zajistilo pro tyto lodě rovnocennou úroveň bezpečnosti.

Stávající lodě tříd C a D nemusejí vyhovět pravidlům kapitoly II-1 a II-2 této přílohy, pokud správa státu vlajky, pod jehož vlajkou má loď právo plout, zajistí, aby odpovídaly vnitrostátním pravidlům státu vlajky a aby tato pravidla zaručovala rovnocennou úroveň bezpečnosti.

Pokud se v této příloze vyžaduje uplatňování rezolucí IMO na stávajících lodích, lodích postavených do dvou let ode dne přijetí této rezoluce Mezinárodní námořní organizací, nemusejí tyto lodě odpovídat této rezoluci za předpokladu, že jsou v souladu s případnou předchozí platnou rezolucí (rezolucemi).

Opravami, změnami nebo úpravami „většího rozsahu“ se příkladně mimo jiné rozumí:

— každá změna, která podstatně mění rozměry lodě,

— příklad: prodloužení přidáním nového hlavního žebra,

— každá změna, která podstatně mění počet cestujících přepravovaných na lodi, příklad: paluba se změní na obytné prostory pro cestující, každá změna, která podstatně zvýší životnost lodě, Příklad: modernizace obytných prostor pro cestující na celé jedné palubě.

Označení „(pravidlo…)“, které je uvedeno za několika názvy pravidel v této příloze se týká pravidel úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění, z nichž vycházejí pravidla této přílohy.

KAPITOLA II-1

KONSTRUKCE — DĚLENÍ LODI NA ÚSEKY A STABILITA, STROJNÍ A ELEKTRICKÁ ZAŘÍZENÍ

ČÁST A

VŠEOBECNĚ

1. Definice vztahující se k části B (pravidlo 2)

.1 Vodoryskou dělení se rozumí vodoryska, která se používá k určení dělení lodě. .2 Nejnižší vodoryskou dělení se rozumí vodoryska odpovídající největšímu ponoru plavidla, které připouštějí příslušné požadavky na dělení. .1

.2 Délkou lodě se rozumí délka měřená mezi svislicemi branými na vnějších koncích nejnižší vodorysky dělení.

.3 Šířkou lodě se rozumí maximální šířka mezi vnějšími hranami žeber, měřená na nejnižší vodorysce dělení nebo pod ní.

.4 Ponorem se rozumí svislá vzdálenost měřená uprostřed lodě od vnitřní základní čáry do nejnižší vodorysky dělení.

.5 Nosností se rozumí rozdíl v tunách mezi výtlakem lodě ve vodě o měrné hmotnosti 1,025 při ponoru k nákladní vodorysce odpovídající určenému letnímu volnému boku a hmotností prázdné lodě.

.6 Hmotností prázdné lodi se rozumí výtlak lodě v tunách bez nákladu, pohonných hmot, mazacích olejů, balastové vody, pitné vody a napájecí vody v nádržích, zásob určených ke spotřebě a bez cestujících a posádky a jejich majetku.

.7 Přepážkovou palubou se rozumí nejhořejší paluba, na které jsou upevněny příčné vodotěsné přepážky.

.8 Ponorovou mezí se rozumí čára vedená minimálně 76 mm pod horní hranou přepážkové paluby na boku lodě.

.9 Zaplavitelností prostoru se rozumí procento prostoru, které může být zaplaveno vodou. Objem prostoru, který překračuje ponorovou mez, se měří jen do výše této hranice.

.10 Prostorem strojovny se rozumí prostor od vnitřní základní čáry k ponorové mezi a mezi vnějšími příčnými vodotěsnými přepážkami ohraničujícími prostor, kde se nachází hlavní a pomocné hnací strojní zařízení a kotle sloužící potřebám pohonu.

.11 Prostory pro cestující se rozumí prostory, kde jsou ubytováni a které používají cestující, kromě místností pro zavazadla, zásoby, potraviny a poštu.

.12 Vodotěsností konstrukce se rozumí, že voda pod hydrostatickým tlakem nemůže proniknout jakýmkoli směrem konstrukcí a to jak v neporušeném stavu, tak i při poškození konstrukce.

.13 Odolností vůči povětrnostním vlivům se rozumí, že voda nepronikne do lodě za jakýchkoli podmínek na moři.

.14 Lodí typu ro-ro se rozumí osobní loď s prostorem pro náklad typu ro-ro nebo prostory zvláštní kategorie podle definice v pravidle II-2/A/2.

2 Definice vztahující se k částem C, D a E (pravidlo 3)

.1 Ovládacím systémem kormidelního zařízení se rozumí zařízení, kterým se přenášejí povely z velitelského můstku na hnací jednotky kormidelního zařízení. Ovládací systém kormidelního zařízení zahrnuje vysílače, ovládače, hydraulická čerpadla a jejich motory, regulátory motorů, potrubí a kabely. .2 Hlavním kormidelním zařízením se rozumí vlastní stroj, ovládač kormidla, hnací jednotky kormidelního stroje, přichází-li to v úvahu, a přídavné zařízení a prostředky přenosu točivého momentu na kormidelní peň (např. kormidelní páka nebo kvadrant), nutné pro pohyb kormidla za účelem řízení lodě za normálních provozních podmínek. .1

.2 Hnací jednotkou kormidelního zařízení se rozumí: .1 v případě elektrického kormidelního zařízení elektrický motor a jeho elektrické vybavení; .2 v případě elektrohydraulického kormidelního zařízení elektrický motor a jeho elektrické vybavení a připojené čerpadlo; .3 v případě jiného hydraulického kormidelního zařízení hnací motor a připojené čerpadlo.

.3 Pomocným kormidelním zařízením se rozumí zařízení kromě jakékoli části hlavního kormidelního zařízení potřebné k řízení lodě v případě závady na hlavním kormidelním zařízení ale bez kormidelní páky nebo kvadrantu nebo komponentů sloužících stejnému účelu.

.4 Normálním provozním a obyvatelným stavem se rozumí takový stav, ve kterém loď jako celek, strojní zařízení, technické vybavení, hlavní a pomocné prostředky zajišťující pohon, schopnost kormidlovat, bezpečná navigace, ochrana proti ohni a proti zaplavení, vnitřní a vnější spojení a signály, prostředky k opuštění lodi a vrátky záchranných člunů, jakož i podmínky pohodlného ubytování jsou v pořádku a fungují normálně.

.5 Stavem nouze se rozumí stav, za kterého zařízení potřebná pro normální provoz a obyvatelnost nejsou v provozuschopném stavu pro závadu na hlavním zdroji elektrické energie.

.6 Hlavním zdrojem elektrické energie se rozumí zdroj určený k napájení hlavního rozvaděče elektrickou energií, rozváděnou do všech zařízení potřebných k udržování lodě v normálním provozním a obyvatelném stavu.

.7 Poruchovým stavem lodě se rozumí stav, v němž hlavní pohonné stroje, kotle a pomocná zařízení nefungují z důvodu výpadku energie.

.8 Hlavní generátorovou stanicí se rozumí prostor, v němž se nachází hlavní zdroj elektrické energie.

.9 Hlavním rozvaděčem se rozumí rozvaděč, který je přímo napájen z hlavního zdroje elektrické energie a je určen k rozvodu elektrické energie do lodních zařízení.

.10 Nouzovým rozvaděčem se rozumí rozvaděč, který v případě poruchy hlavního zdroje elektrické energie je napájen přímo z nouzového zdroje elektrické energie nebo přechodného nouzového zdroje elektrické energie a je určen k rozvodu elektrické energie do nouzových zařízení.

.11 Nouzovým zdrojem elektrické energie se rozumí zdroj elektrické energie určený k napájení nouzového rozvaděče v případě poruchy hlavního zdroje elektrické energie.

.12 Nejvyšší provozní rychlostí vpřed se rozumí nejvyšší návrhová rychlost, kterou je loď v plavbě na moři schopná udržet i při nejnižším ponoru.

.13 Nejvyšší rychlostí vzad se rozumí rychlost, kterou může loď dosáhnout s největším navrhovaným výkonem strojů při pohybu vzad a při největším ponoru.

.14a) Prostory strojovny se rozumí všechny prostory strojovny kategorie A a všechny další prostory, kde jsou umístěna pohonná zařízení, kotle, palivové jednotky, parní stroje a spalovací motory, generátory a hlavní elektrická zařízení, zařízení pro plnění olejem, chladící, stabilizační, větrací a klimatizační zařízení a podobné prostory a šachty vedoucí k nim.

.14b) Prostory strojovny kategorie A se rozumí takové prostory a šachty k nim, kde jsou umístěny: .1 spalovací motory sloužící k hlavnímu pohonu, nebo .2 spalovací motory určené k jinému účelu než hlavnímu pohonu o celkovém výkonu nejméně 375 kW, nebo .3 každý kotel vytápěný naftou nebo palivová jednotka.

.15 Strojním pohonem systému řízení se rozumí hydraulické zařízení dodávající energii pro otáčení kormidelním pněm a sestávající z hnací jednotky nebo hnacích jednotek kormidelního zařízení, včetně přívodního potrubí a armatur a ovladače kormidla. Strojní pohon systému řízení může mít společné mechanické komponenty, tj. kormidelní páku nebo kvadrant a kormidelní peň nebo komponenty sloužící stejnému účelu.

.16 Řídící stanicí se rozumí prostory, v nichž jsou umístěna lodní radia nebo hlavní navigační zařízení, nouzový zdroj energie nebo kde jsou soustředěna detekční a ovládací zařízení protipožárního systému.

ČÁST B

STABILITA V NEPORUŠENÉM STAVU, DĚLENÍ LODI NA ÚSEKY A STABILITA V NARUŠENÉM STAVU

1 Rezoluce A.749 o stabilitě v neporušeném stavu (18)

Nové lodě o délce nejméně 24 m všech tříd musí vyhovovat odpovídajícím pravidlům o stabilitě v neporušeném stavu pro osobní lodě, který dne 4. listopadu 1993 přijalo na 18. zasedání shromáždění IMO v rezoluci A.749(18).

Jestliže členské státy považují uplatnění kritéria bouřlivého větru a kolébání stanoveného v rezoluci IMO A.749(18) za nevhodné, lze použít alternativní přístup zajišťující uspokojivou stabilitu. Ten by měl být podložen důkazy zaslanými Komisi, která potvrdí, že bylo dosaženo odpovídající úrovně bezpečnosti.

Všechny stávající lodě tříd A a B musí za všech podmínek zatížení vyhovět následujícím kritériím stability s příslušnými úpravami vlivu volné hladiny kapalných látek v nádržích v souladu s předpoklady odstavce 3.3 rezoluce IMO A.749 (18), nebo rovnocenným:

a) Plocha pod křivkou ramene stability (křivka GZ) nesmí být menší než: i) 0,055 metr-radiánů až do 30° náklonu plavidla; ii) 0,09 metr-radiánů do 40o náklonu plavidla nebo úhlu zaplavení, tj. náklonu plavidla, při němž by spodní hrany všech otvorů v lodním trupu, nástavbách nebo palubních přístřešcích, které nelze vodotěsně uzavřít, byly ponořeny, kdyby byl tento úhel menší než 40o; iii) 0,03 metr-radiánů při náklonu mezi 30 a 40o nebo mezi 30o a úhlem zaplavení, je-li tento úhel menší než 40o.

b) Rameno stability GZ musí být nejméně 0,20 metru při náklonu plavidla na 30o nebo více.

c) Maximální rameno stability GZ se vyskytuje u úhlu náklonu převyšujícího 30o, ale ne méně než 25 stupňů.

d) Počáteční příčná metacentrická výška nesmí být menší než 0,15 metru.

Podmínky zatížení, které je nutné vzít v úvahu, aby se ověřila shoda s výše uvedenými podmínkami stability, musí zahrnovat alespoň podmínky uvedené v odstavci 3.5.1.1 rezoluce IMO A.749 (18).

Všechny stávající lodě tříd A a B o délce nejméně 24 metrů musí rovněž vyhovět doplňujícím kritériím stanoveným v rezoluci IMO A.749 (18), odstavec 3.1.2.6 (doplňková kritéria pro osobní lodě) a odstavec 3.2 (kritérium bouřlivého větru a kolébání).

Jestliže členské státy považují uplatnění kritéria bouřlivého větru a kolébání stanoveného v rezoluci IMO A.749 (18) za nevhodné, lze použít alternativní přístup zajišťující uspokojivou stabilitu. Ten by měl být podložen důkazy zaslanými Komisi, která potvrdí, že bylo dosaženo odpovídající úrovně bezpečnosti.

2 Vodotěsné dělení

Každá loď musí být rozdělena přepážkami na vodotěsné oddíly, které musí být vodotěsné až do přepážkové paluby a jejichž maximální délka se vypočítá podle zvláštních požadavků stanovených níže.

Namísto těchto požadavků lze uplatnit pravidlo o dělení a stabilitě osobních lodí jako rovnocenné části B kapitoly II Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1960, jak je uvedena v rezoluci IMO A.265 (VIII), je-li použita jako celek.

Každá další část vnitřní konstrukce, která ovlivňuje dělení lodě, musí být vodotěsná.

3 Zaplavitelná délka (pravidlo 4)

.1 Zaplavitelná délka v daném bodě je největší část délky lodě, jejíž střed se nachází v tomto bodu, která může být zaplavena za předpokladu níže uvedené zaplavitelnosti, aniž by se loď ponořila pod ponorovou mez.

.2 V případě, že loď nemá průběžnou přepážkovou palubu, lze zaplavitelnou délku v každém bodě stanovit podle předpokládané průběžné ponorové meze, jejíž žádný bod neleží níž než 76 mm pod horní hranou paluby na boku lodě, kde jsou vodotěsně spojeny přepážky a obšívka.

.3 Je-li část předpokládané ponorové meze značně pod palubou, k níž vedou přepážky, může správa státu vlajky povolit omezené zmírnění ve vodotěsnosti u těch částí přepážek, které jsou nad ponorovou mezí a bezprostředně pod vyšší palubou.

4 Přípustná délka oddílů (pravidlo 6)

Nejvyšší přípustná délka oddílu, jejíž střed leží v nějakém bodu délky lodě, se vypočítává vynásobením zaplavitelné délky příslušným koeficientem nazývaným faktor dělení.

5 Zaplavitelnost (pravidlo 5)

Určité předpoklady uvedené v pravidle 3 se týkají zaplavitelnosti prostoru pod ponorovou mezí.

Při stanovení zaplavitelné délky se vychází z předpokládané průměrné zaplavitelnosti prostoru pod ponorovou mezí uvedené v tabulce pravidla 8.3.

6 Faktor dělení

Faktor dělení musí mít tuto hodnotu:

1,0 při počtu osob, které je loď oprávněna přepravovat, menším než 400, a

0,5 při počtu cestujících, které je loď oprávněna přepravovat, nejméně 400.

Stávající osobní lodě ro-ro třídy B musí vyhovět těmto požadavkům nejpozději ke dni splnění požadavků stanovených pravidlem II-1/B/8-2, odstavec 2.

7 Zvláštní požadavky na dělení lodě (pravidlo 7)

.1 Vedou-li v jedné nebo více částech lodě vodotěsné přepážky k vyšší palubě, než ve zbývající části lodě, a je žádoucí, aby toto vyšší vedení přepážek bylo využito ve výpočtu zaplavitelné délky, pak lze v každé této části lodě použít zvláštní ponorové meze, pokud: .1 boky lodě sahají po celé délce lodě až po palubu, která odpovídá nejvyšší ponorové mezi a všechny otvory v obšívce po celé délce lodi pod touto palubou se pro účely pravidla 15 pokládají za otvory pod ponorovou mezí a .2 žádný z obou oddílů přiléhajících ke stupni v přepážkové palubě nepřesahuje přípustnou délku určenou podle jeho ponorové meze a kromě toho jejich celková délka nepřekračuje dvojnásobek přípustné délky vypočtené na základě dolní ponorové meze.

.2 Oddíl může překročit přípustnou délku stanovenou směrnicemi pravidla 4, pokud celková délka každého páru sousedních oddílů, k nimž daný oddíl patří, nepřesáhne zaplavitelnou délku, nebo dvojnásobek přípustné délky, podle toho, která hodnota je menší.

.3 Hlavní příčná přepážka může mít výstupek, pokud všechny části výstupku leží uvnitř svislých rovin vedených na obou bocích lodě ve vzdálenosti od obšívky rovnající se jedné pětině šířky lodě, měřeno kolmo k ose lodi v rovině nejnižší vodorysky dělení. Každá část výstupku, která leží vně těchto hranic, se považuje za stupeň v souladu s odstavcem 6.

.4 Má-li hlavní příčná přepážka výstupek nebo stupeň, použije se pro určení dělení odpovídající rovinná přepážka.

.5 Má-li hlavní příčný vodotěsný oddíl místní dělení a prokáže-li se správě státu vlajky, že po každém předpokládaném poškození boku lodě, které se rozprostírá na délce 3,0 m plus 3 % délky lodě nebo 11 metrů, nebo 10 % délky lodě, podle toho, která hodnota je menší, nebude celý objem hlavního oddílu zaplaven, lze povolit přiměřené zvětšení přípustné délky vyžadované jinak u tohoto oddílu. V tomto případě nesmí být velikost účinného vztlaku předpokládaná na nepoškozené straně větší než je velikost účinného vztlaku předpokládaná na poškozené straně. Toto zvětšení přípustné délky lze udělat jen tehdy, není-li v rozporu s pravidlem 8.

.6 Hlavní příčná přepážka může mít stupně, pokud splňuje jednu z těchto podmínek: .1 celková délka dvou oddílů rozdělených danou přepážkou nepřekračuje buď 90 % zaplavitelné délky nebo dvojnásobek přípustné délky, avšak u lodí, jejichž faktor dělení se rovná 1, celková délka obou oddílů nesmí překročit přípustnou délku; .2 další dělení je provedeno v místě stupně, aby byla zachována stejná úroveň bezpečnosti jako úroveň zajištěná rovinnou přepážkou; .3 oddíl, nad kterým se stupeň nachází, nepřekračuje přípustnou délku odpovídající ponorové mezi, vedené 76 mm pod stupněm.

.7 Na lodích o délce nejméně 100 metrů musí být jedna z hlavních příčných přepážek za předním kolizním prostorem upevněna v takové vzdálenosti od přední svislice, která není větší než přípustná délka.

.8 Je-li vzdálenost mezi dvěma sousedními hlavními příčnými přepážkami, nebo mezi jim odpovídajícími rovinnými přepážkami, nebo vzdálenost mezi příčnými rovinami procházejícími nejbližšími částmi stupňů přepážek menší než 3,0 metry plus 3 % délky lodě, nebo 11,0 metrů, nebo 10 % délky lodě, podle toho která délka je kratší, pak jen jedna z těchto přepážek bude považována za určující pro dělení lodě.

.9 Je-li požadovaný faktor dělení 0,50, pak celková délka jakýchkoli dvou sousedních oddílů nesmí překročit zaplavitelnou délku.

8 Stabilita při poškození (pravidlo 8)

.1.1 Za všech provozních podmínek musí být stabilita nepoškozené lodi taková, aby loď mohla odolat poslední fázi zaplavení kteréhokoli z hlavních oddílů, jejichž požadovaná délka musí být v rozmezí zaplavitelné délky.

.1.2 Jsou-li dva sousední hlavní oddíly rozděleny stupňovitou přepážkou za podmínek pravidla 7.6.1, musí být stabilita nepoškozené lodi taková, aby vydržela zaplavení obou těchto sousedních oddílů.

.1.3 Je-li požadovaný faktor dělení 0,50, musí být stabilita nepoškozené lodi taková, aby vydržela zaplavení kteréhokoliv ze dvou sousedních oddílů.

.2.1 Požadavky pododstavce .1 se stanoví výpočtem, který je v souladu s pododstavci .3,.4 a .6 a který bere v úvahu rozměry a konstrukční charakteristiky lodě a vybavení a rozmístění poškozených oddílů. Při tomto výpočtu se předpokládají nejhorší možné provozní podmínky, pokud jde o stabilitu.

.2.2 Navrhuje-li se vestavění palub, vnitřních stěn nebo podélných přepážek dostatečné tloušťky, aby se zamezilo dalšímu pronikání vody, musí se tato omezení vzít náležitě v úvahu ve výpočtech.

.2.3 Stabilita vyžadovaná v konečném stavu po poškození, případně po vyrovnání plavidla se stanoví takto: .2.3.1 Křivka vratného ramene stability musí mít minimální rozsah 15 stupňů za úhel rovnovážné polohy. Tento rozsah lze snížit na 10 stupňů v případě, že plocha pod křivkou vratného ramene stability odpovídá ploše stanovené v pododstavci.2.3.2 a ploše vynásobené koeficientem 15/rozsah, kde rozsah je vyjádřen ve stupních. .2.3.2 Oblast pod křivkou vratného ramene stability musí být minimálně 0,015 metr-radiánů měřených od úhlu rovnovážné polohy k menšímu: .1 úhlu, při němž dochází k postupnému zaplavení; .2 úhlu 22o (měřeno od kolmice) v případě zaplavení jednoho oddílu, nebo 27o (měřeno od kolmice) v případě souběžného zaplavení dvou sousedních oddílů. .2.3.3 Vratné rameno stability se vypočítává v rozsahu pozitivní stability s přihlédnutím k největšímu z následujících klopných momentů: .1 nakupení všech cestujících na jednu stranu; .2 spuštění všech plně naložených záchranných plavidel na vodu na jedné straně za pomoci člunových jeřábů; .3 tlak větru: podle vzorce: Rameno stability však nesmí být v žádném případě menší než 0,10 metru. .2.3.4 Pro účely výpočtu klopného momentu v odstavci .2.3.3 se musí vzít v úvahu tyto předpoklady: .1 Klopný moment způsobený nakupením cestujících: .1.1 čtyři osoby na metr čtvereční; .1.2 hmotnost 75 kg na každého cestujícího; .1.3 cestující se rozdělí do palubních prostor, které jsou k dispozici na jedné straně lodě, a to na palubách, kde jsou umístěna stanoviště pro shromažďování, čímž vytváří nejméně příznivý klopný moment. .2 Klopný moment způsobený spuštěním všech plně naložených záchranných plavidel na vodu na jedné straně lodi za pomoci člunových jeřábů: .2.1 počítá se s tím, že všechna záchranná plavidla a čluny upevněné na té straně, na kterou se loď naklonila po poškození, budou vyklopeny ven plně naloženy a připraveny ke spuštění na vodu. .2.2 u záchranných člunů, které jsou způsobilé k tomu, aby byly spuštěny plně naložené na vodu z místa uložení na lodi, je nutné vzít v úvahu během jejich spuštění na vodu maximální klopný moment; .2.3 počítá se s tím, že plně naložené záchranné vory zavěšené na člunových jeřábech na té straně, na kterou se loď po poškození naklonila, budou vyklopeny ven a připraveny ke spuštění na vodu; .2.4 osoby nenacházející se v záchranných zařízeních, která jsou zavěšena, nezpůsobí dodatečný klopný nebo vyrovnávací moment; .2.5 u záchranných zařízení na opačné straně lodě, než na kterou se loď naklonila, se počítá s tím, že jsou v úložné poloze. .3 Klopné momenty způsobené tlakem větru: .3.1 třída B: použije se tlak větru 120 N/m2; třída C a D: použije se tlak větru 80 N/m2; .3.2 výpočtová plocha je boční plocha lodě nad vodoryskou odpovídající nepoškozenému stavu; .3.3 rameno momentu je svislá vzdálenost od bodu v jedné polovině středního ponoru v nepoškozeném stavu k těžišti boční plochy.

.2.4 Vyskytne-li se postupné velké zaplavení, které způsobí rychlé snížení vratného ramena o 0,04 metru nebo více, pak se musí mít za to, že křivka vratného ramene stability je ukončena při úhlu, při kterém se vyskytuje postupné zaplavení a rozsah a oblast uvedená v odstavci .2.3.1 a .2.3.2 se měří podle tohoto úhlu.

.2.5 V případech, kdy je postupné zaplavení omezené povahy, že nadále nepokračuje a tím způsobuje přijatelně pomalé snížení vyrovnávacího ramena páky o méně než 0,04 metru, zbylá křivka se úměrně zkrátí s předpokladem, že postupně zaplavený prostor je takto zaplaven od začátku.

.2.6 Ve střední fázi zaplavení musí mít maximální rameno stability nejméně 0,05 metru a rozsah pozitivního vyrovnávacího ramena páky musí být nejméně 7 metrů. Ve všech případech je třeba počítat jen s jednou trhlinou v lodním trupu a jen jednou plochou.

.3 Pro výpočet stability v narušeném stavu je objemová a prostorová zaplavitelnost tato:



Prostory Zaplavitelnost (%) Určené pro náklad nebo zásoby 60 Obsazené kabinami 95 Obsazené strojním zařízením 85 Určené pro kapalné látky 0 nebo 95 (1) (1) Podle toho, které hodnoty vedou k přísnějším požadavkům. Vyšší úroveň zaplavení lze předpokládat v prostorech v blízkosti poškození, není-li v nich podstatná část ubytovacích prostor nebo strojovny a nebo většina nákladu či zásob.

.4 Předpokládaný rozsah poškození je tento: .1 podélný rozsah: 3,0 metry plus 3 % délky lodě, nebo 11,0 metrů nebo 10 % z délky lodě podle toho, která hodnota je menší; .2 příčný rozsah (měřený ve výšce nejnižší vodorysky dělení v pravém úhlu k ose); vzdálenost jedné pětiny šířky lodě a .3 svislý rozsah: od základní čáry nahoru bez omezení; .4 způsobí-li jakékoli poškození menšího rozsahu, než jaký je uveden v odstavcích .4.1, .4.2 a .4.3 horší stav, pokud jde o náklon lodě na stranu nebo ztrátu metacentrické výšky, počítá se s tímto poškozením ve výpočtech.

.5 Nesouměrné zaplavení se musí vhodnými opatřeními omezit na minimum. Je-li nutné korigovat velké úhly náklonu lodě na stranu, musí opatření fungovat pokud možno sama, ale v každém případě musí být armatury pro příčné zaplavení vybaveny ovládacími prvky a musí dát ovládat z místa nad přepážkovou palubou. U nových lodí tříd B, C a D nesmí maximální úhel náklonu lodě na stranu po zaplavení, ale před vyrovnáním, přesáhnout 15o. Vyžaduje-li se vybavení lodě potrubím pro příčné zaplavení, nesmí doba vyrovnání přesáhnout 15 minut. Veliteli lodi musí být poskytnuty vhodné údaje o zařízení příčného zaplavení, které jsou k dispozici.

.6 Konečný stav lodě po poškození a v případě nesouměrného zaplavení poté, co byla provedená opatření pro vyrovnání lodě, musí být tento: .1 v případě souměrného zaplavení je pozitivní zbývající metacentrická výška minimálně 50 mm počítaná metodou stálého výtlaku; .2a pokud není v odstavci 6.2b stanoveno jinak, v případě nesouměrného zaplavení nesmí u lodí třídy B (nových a stávajících) úhel náklonu lodě při zaplavení jednoho oddílu přesáhnout 7o a u lodí tříd C a D (nových) 12o. U souběžného zaplavení dvou sousedních oddílů lze u stávajících a nových lodí třídy B připustit náklon lodě 12o, pokud faktor dělení není nikde v zaplavené části lodě vyšší než 0,50; .2b u stávajících osobních lodí jiných než ro-ro třídy B, postavených 29. dubna 1990 nebo dříve, u asymetrického zaplavení, nesmí náklon překročit 7o, kromě výjimečných případů, kdy správa může povolit doplňkový náklon vzhledem k asymetrickému momentu, ale v žádném případě nesmí výsledný náklon překročit 15o. .3 ponorová mez nesmí být v žádném případě v konečném stádiu zaplavení ponořena. Má-li se za to, že ponorová mez se může na přechodnou dobu zaplavení ponořit pod vodu, může správa státu vlajky vyžadovat taková šetření a opatření, jaká bude považovat za nutná pro bezpečnost lodě.

.7 Veliteli lodi se musí poskytnout údaje nutné k udržení dostatečné stability v neporušeném stavu za provozních podmínek, aby měla loď možnost odolat velkému poškození. V případě lodí vyžadujících zařízení pro příčné vyrovnání musí být velitel lodi informován o podmínkách stability, z nichž vycházejí výpočty náklonu lodě na stranu, a upozorněn na to, že pokud loď utrpí poškození, může za nepříznivých podmínek stability dojít k nadměrnému náklonu lodě.

.8 Údaje uvedené v odstavci .7, které mají veliteli lodi umožnit udržet dostatečnou stabilitu v neporušeném stavu, musí obsahovat informace s uvedením největší přípustné výšky těžiště lodě nad kýlem (KG) nebo alternativně nejmenší přípustnou metacentrickou výšku (GM) pro rozsah ponorů nebo výtlaků dostatečných k pokrytí všech provozních podmínek. Údaje musí ukazovat vliv různých sklonů lodě přihlížejících k provozním mezním hodnotám.

.9 Každá loď musí mít na přídi a zádi jasně označené stupnice ponorů. V případě, že značky ponorů nejsou na místech, kde se dají snadno přečíst, nebo provozní omezení v dané námořní dopravě ztěžují čtení značky ponoru, musí být loď vybavena spolehlivým systémem zjišťování ponoru, který je schopen určit ponory na přídi a zádi.

.10 Když je dokončeno naložení lodě a před jejím vyplutím musí velitel lodi určit sklon a stabilitu lodě a také zjistit a zaznamenat, zda loď vyhovuje kritériím stability podle příslušných pravidel. Stabilita lodě se určuje vždy výpočtem. Za tímto účelem lze použít počítač pro elektronický výpočet zatížení a stabilitu nebo rovnocenné prostředky.

.11 Správa státu vlajky neposkytne žádné zmírnění požadavků na porušenou stabilitu, pokud se neprokáže, že metacentrická výška nepoškozené lodi nutná pro splnění těchto požadavků je za jakýchkoli provozních podmínek pro zamýšlený provoz nadměrná.

.12 Zmírnění požadavků na porušenou stabilitu při poškození se poskytne jen ve výjimečných případech a za podmínky, že bude správě státu vlajky vyhověno, aby části, uspořádání a jiné charakteristické znaky lodě byly pro stabilitu po poškození nejvhodnější, což lze za určitých okolností prakticky a důvodně přijmout.

8-1 Stabilita osobních lodí typu ro-ro při poškození (pravidlo 8-1)

.1



Hodnota A/Amax: Datum shody: méně než 85 % 1. říjen 1998 85 % vai lielāka, bet nepārsniedzot 90 % 1. říjen 2000 90 % nebo více, ale méně než 95 % 1. říjen 2002 95 % nebo více, ale méně než 97,5 % 1. říjen 2004 97,5 % nebo více 1. říjen 2005

8-2. Zvláštní požadavky na osobní lodě typu ro-ro pro přepravu nejméně 400 cestujících (pravidlo 8-2)

Bez ohledu na na pravidla II-1/B/8 a II-1/B/8-1:

.1 Nové osobní lodě typu ro-ro s osvědčením pro přepravu nejméně 400 cestujících musí vyhovovat odstavci .2.3 pravidla II-1/B/8, pokud se poškození vztahuje na jakékoli místo délky lodě L a

.2 Stávající osobní lodě typu ro-ro s osvědčením pro přepravu nejméně 400 cestujících musí vyhovovat požadavkům odstavce 1 nejpozději ke dni první pravidelné prohlídky po posledním datu shody stanoveném v pododstavci .2.1, .2.2 nebo .2.3, podle toho, co nastane později: .2.1



Hodnota A/Amax: Datum shody: méně než 85 % 1. říjen 1998 85 % nebo více, ale méně než 90 % 1. říjen 2000 90 % nebo více, ale méně než 95 % 1. říjen 2002 95 % nebo více, ale méně než 97,5 % 1. říjen 2004 97,5 % nebo více 1. říjen 2010 .2.2



Počet osob, které je dovoleno přepravovat: 1 500 nebo více 1. říjen 2002 1 000 nebo více, ale méně než 1 500 1. říjen 2006 600 nebo více, ale méně než 1 000 1. říjen 2008 400 nebo více, ale méně než 600 1. říjen 2010 .2.3 Stáří lodí rovnající se 20 letům nebo více: kde stářím lodě se rozumí doba počítaná ode dne, kdy byl položen kýl nebo ode dne, kdy byla loď v podobné etapě stavby nebo ode dne, kdy byla loď změněna na osobní loď typu ro-ro.

8-3. Zvláštní požadavky na osobní lodě jiné než osobní lodě typu ro-ro pro přepravu nejméně 400 cestujících

Bez ohledu na pravidlo II-1/B/8 musí osobní lodě jiné než typu ro-ro s osvědčením pro přepravu nejméně 400 cestujících vyhovovat odstavcům 2.3 a 2.6 pravidla II-1/B/8, pokud se poškození vztahuje na jakékoli místo délky lodě L.

9 Přepážky kolizního prostoru a prostoru strojovny (pravidlo 10)

.1 Musí být vestavěna přepážka předního kolizního prostoru nebo kolizní přepážka, která je vodotěsná a vede až po přepážkovou palubu. Tato přepážka se umístí ve vzdálenosti nejméně 5 % délky lodě a nejvýše 3 metry plus 5 % délky lodě od přední svislice.

.2 Přesahuje-li kterákoli část lodě pod vodoryskou přední svislici, např. hruškovitá příď, bude vzdálenost uvedená v odstavci 1 měřena buď od bodu: .1 v polovině délky tohoto přesahu nebo .2 ve vzdálenosti 1,5 % délky lodě v přední části lodě před přední svislicí nebo .3 ve vzdálenosti 3 metry před přední svislicí podle toho, která hodnota je nejmenší.

.3 Je-li loď vybavena dlouhou nástavbou na přídi, musí být kolizní prostor na přídi nebo kolizní přepážka vodotěsně protaženy po další plnou palubu nad přepážkovou palubou. Protažení se uspořádá tak, aby se zabránilo možnosti, že ho poškodí dveře na přídi v případě, že budou samy poškozeny nebo uvolněny.

.4 Protažení požadované v odstavci 3 se nemusí nacházet přímo nad přepážkou, pokud všechny jeho části neleží před přední hranicí specifikovanou v odstavci 1 nebo 2. Pro stávající lodě třídy B však platí, že: .1 je-li šikmá nakládací rampa součástí přesahu kolizní přepážky nad přepážkovou palubou, smí část rampy, která je více než 2,3 metry nad přepážkovou palubou, přesáhnout nejvýše o 1,0 metr přední hranice stanovené v odstavci .1 a .2; .2 nevyhovuje-li stávající rampa požadavkům, aby byla schválena jako protažení kolizní přepážky, a poloha rampy zabraňuje toto protažení provést v rozmezí hranic stanovených v odstavcích .1 nebo .2, může být protažení uskutečněno v malé vzdálenosti dozadu za zadní hranici stanovenou v odstavcích .1 nebo .2. Tato vzdálenost vzad nesmí být delší, než je nutné k zajištění, aby nepřekážela rampě. Protažení kolizní přepážky musí být předsunuto dopředu, musí vyhovovat požadavkům odstavce .3 a musí být uspořádáno tak, aby se zamezilo možnosti, že ho poškodí rampa v případě, že bude sama poškozena nebo uvolněna.

.5 S rampou nesplňující výše uvedené požadavky se nebude uvažovat jako protažení kolizní přepážky.

.6 Na stávajících lodích třídy B se požadavky odstavce .3 a .4 musí uplatnit nejpozději ke dni první pravidelné prohlídky po dni uvedeném v čl. 14 odst. 1 této směrnice.

.7 Zadní kolizní přepážka a přepážky rozdělující prostor strojovny od nákladových prostor a prostor pro cestující musí být také vodotěsné až po přepážkovou palubu. Zadní kolizní přepážka však může mít stupeň pod přepážkovou palubu za předpokladu, že stupeň bezpečnosti lodě, pokud jde o dělení, nebude tímto snížen.

.8 Vazové trubky musí být ve všech případech uzavřeny ve vodotěsných prostorech. Zadní ucpávka hřídele se umístí do vodotěsného tunelu hřídelového vedení nebo do jiného vodotěsného prostoru odděleného od zóně vazových trubek v takovém množství, aby v případě zaplavení v důsledku prosakování těsněním zadního hřídele nebyla ponorová mez ponořena pod vodou.

10 Dvojitá dna (pravidlo 12)

.1 U nových lodí tříd B, C a D a stávajících lodí třídy B a nových lodí postavených 1. ledna 2003 nebo později o délce nejméně 24 metrů musí být dvojité dno vestavěno od přepážky předního kolizního prostoru po přepážku zadního kolizního prostoru, je-li to možné a slučitelné s konstrukcí a náležitým fungováním lodě. .1 Lodě o délce nejméně 50 metrů, ale méně než 61 metrů, musí být vybaveny dvojitým dnem nejméně od strojovny po přepážku předního kolizního prostoru nebo pokud možno co nejblíže k ní. .2 Lodě o délce nejméně 61 metrů, ale méně než 76 metrů, musí být vybaveny dvojitým dnem přinejmenším mimo strojovnu, které se rozprostírá po přepážky předního a zadního kolizního prostoru nebo pokud možno co nejblíže k nim. .3 Lodě o délce nejméně 76 metrů musí být uprostřed lodi vybaveny dvojitým dnem, které se rozprostírá po přepážky předního a zadního kolizního prostoru nebo pokud možno co nejblíže k nim.

.2 Vyžaduje-li se vybavení dvojitým dnem, musí jeho výška vyhovovat normám uznané organizace a vnitřní dno se musí rozprostírat až na boky lodě tak, aby chránilo dno lodě až po outor (po přechod lodního dna do boků lodě). Tato ochrana se bude považovat za uspokojující, když průsečnice spodní hrany okrajového plechu s vnější obšívkou neleží v jakékoli části níže než vodorovná plocha, jejíž průsečík je určován paprskem na hlavním žebru vedeným pod úhlem 25o od středu lodě na základní čáře.

.3 Malé studny v dvojitém dnu spojené s odvodňovacím zařízením podpalubí atd. nesmějí přesahovat směrem dolů více, než je nutné. Hloubka studní nesmí být v žádném případě větší, než hloubka dvojitého dna na ose mínus 460 mm, ani nesmí studna přesahovat směrem dolů vodorovnou plochu uvedenou v odstavci .2. Studna dosahující až k vnější obšívce je však přípustná na zadním konci tunelu hřídelového vedení. Jiné studny (např. pro mazací olej pod hlavními motory) může správa státu vlajky povolit, je-li zajištěno, že uspořádání poskytuje rovnocennou ochranu jako dvojité dno v souladu s tímto pravidlem.

.4 Dvojité dno nemusí být postaveno v rozsahu vodotěsných oddílů střední velikosti používaných výhradně pro přepravu kapalných látek, pokud bezpečnost lodě není v případě poškození dna nebo boku podle názoru správy státu vlajky tímto snížena.

.5 Bez ohledu na odstavec 10.1 může správa státu vlajky povolit, aby se dvojité dno nevyžadovalo v jakékoli části lodi, která je dělena činitelem nepřekračujícím 0,5, pokud se přesvědčí, že vybavení dvojitým dnem v této části by nebylo slučitelné se stavbou a náležitou činností lodě.

11 Určení, značení a zaznamenávání vodorysek dělení (pravidlo 13)

.1 Aby byl dodržen požadovaný stupeň dělení, musí být stanovena vodoryska dělení odpovídající schválenému dělícímu ponoru a označena na lodním boku uprostřed lodě. Loď, která má prostor přizpůsobený zvlášť pro ubytování cestujících a přepravu nákladu, muže mít alternativně, vyžaduje-li to majitel, jednu nebo více dalších vodorysek dělení určených a označených tak, aby odpovídaly ponorům, které může schválit správa státu vlajky pro alternativní provozní podmínky.

.2 Určené a označené vodorysky dělení musí zaznamenat do Osvědčení o bezpečnosti osobní lodě a identifikovat zápisem C.1, pokud je jen jedna vodoryska dělení. Pokud je více než jedna vodoryska dělení, označí se alternativní podmínky zápisem C.2, C.3, C.4 atd. ( 16 ).

.3 Volný bok odpovídající každé z těchto vodorysek dělení se měří ve stejné poloze a od stejné palubní čáry, jako volné boky stanovené v souladu s platnou Mezinárodní úmluvou o nákladové značce.

.4 Volný bok odpovídající každé schválené vodorysce dělení a provozním podmínkám, pro které je schválená, musí být v Osvědčení o bezpečnosti osobní lodě jasně uveden.

.5 Jakákoli vodoryska dělení nesmí být v žádném případě umístěna nad nejnižší nákladovou značku ve slané vodě, jak je to určeno pevností lodě nebo platnou Mezinárodní úmluvou o nákladové značce.

.6 Ať je umístění označení vodorysky dělení jakékoli, nesmí být loď v žádném případě zatížena tak, aby byla vodoryska dělení, odpovídající zóně a místu, jak je to stanoveno v souladu s Mezinárodní Úmluvou o nákladové značce v platném znění, ponořena pod vodou.

.7 Loď nesmí být v žádném případě zatížena tak, aby byla vodoryska dělení, odpovídající konkrétní námořní plavbě a provozním podmínkám, ponořena pod vodou.

12 Konstrukce a počáteční zkoušky vodotěsných přepážek atd. (pravidlo 14)

.1 Každá vodotěsná dělící přepážka, ať příčná nebo podélná, musí být konstruována tak, aby byla způsobilá odolat s náležitou mírou bezpečnosti náporu hydrostatického tlaku vody, což by měla vydržet v případě poškození lodě, avšak alespoň nápor hydrostatického tlaku vody po ponorovou mez. Konstrukce těchto přepážek musí být v souladu s normami uznané organizace.

.2.1 Stupně a zářezy v přepážkách musí být vodotěsné a na všech místech, kde se vyskytují, musí být tak pevné jako přepážka.

.2.2 Procházejí-li žebra nebo palubníky vodotěsnou palubou nebo přepážkou, musí být paluba nebo přepážka konstrukčně zhotovena jako vodotěsná bez použití dřeva nebo cementu.

.3 Zkoušky hlavních oddílů jejich zaplavením vodou nejsou nařízeny. Když se zkoušky zaplavením vodou neuskuteční, je nařízená zkouška postřikem; tato zkouška se musí uskutečnit ve většině etap postupu stavby lodě. Není-li zkouška postřikem proveditelná vzhledem k možnému poškození strojního zařízení, izolace elektrického zařízení nebo spojovacích prvků, může být nahrazena důkladnou vizuální kontrolou svařovaných spojů a podle potřeby podpořena takovými zkouškami, jako je test na průnik barvy nebo ultrazvukový test průsaku nebo rovnocenný test. V každém případě se musí uskutečnit důkladná kontrola vodotěsných přepážek.

.4 Přední kolizní prostor, dvojitá dna (včetně skříňového kýlu) a vnitřní obšívky musí být prozkoušeny na hydrostatický tlak vody odpovídající požadavkům odstavce .1.

.5 Nádrže určené pro přepravu kapalných látek, které tvoří součást dělení lodě, musí být zkoušeny na vodotěsnost hydrostatickým tlakem vody, který odpovídá výšce nejvyšší nákladové značky nebo dvěma třetinám výšky měřené od horní hrany kýlu do ponorové meze podle toho, která hodnota je větší a to za předpokladu, že výška vodního sloupce nemůže být v žádném případě níž než 0,9 metru nad horní částí nádrže; není-li zkouška vodou proveditelná, může se akceptovat tlaková zkouška vzduchotěsnosti tak, že se nádrž vystaví tlaku vzduchu maximálně 0,14 baru.

.6 Zkoušky uvedené v odstavcích .4 a .5 mají zajistit, aby konstrukční uspořádání oddílů bylo vodotěsné a nejsou považovány za zkoušky způsobilosti jakéhokoli oddílu ke skladování pohonných hmot nebo za pro jiné účely, pro které se může vyžadovat zkouška s vyššími požadavky v závislosti na výšce, kterou má v nádrži nebo jejích trubkách dosáhnout kapalná látka.

13 Otvory ve vodotěsných přepážkách (pravidlo 15)

.1 Počet otvorů ve vodotěsných přepážkách se musí snížit na minimální počet slučitelný s konstrukcí a náležitou činností lodě; pro uzávěr těchto otvorů se musí poskytnout vyhovující prostředky.

.2.1 Procházejí-li trubky, jícny, lodní odpadové trubky, elektrické kabely atd. vodotěsnými dělícími přepážkami, musí se provést opatření zajišťující vodotěsnou odolnost přepážek.

.2.2 Ventily, které nejsou součástí potrubní sítě, nejsou ve vodotěsných dělících přepážkách přípustné.

.2.3 Olovo nebo jiné materiály citlivé na teplo se nesmí používat v systémech procházejících vodotěsnými dělícími přepážkami, kde by narušení těchto systémů v případě požáru snížilo vodotěsnou odolnost přepážek.

.3.1 Žádné dveře, průlezné otvory nebo přístupové otvory nejsou přípustné: .1 v kolizní přepážce pod ponorovou mezí; .2 ve vodotěsných příčných přepážkách oddělujících nákladový prostor od přilehlého nákladového prostoru pokud není v odstavci .10.1 a pravidlu 14 stanoveno jinak.

.3.2 Pokud není v odstavci 3.3 stanoveno jinak, může kolizní přepážkou procházet pod ponorovou mezí nejvýše jedno potrubí pro vedení kapalných látek do nádrží v předním kolizním prostoru za předpokladu, že potrubí je vybaveno šroubovacím ventilem způsobilým k tomu, aby byl ovládán seshora z přepážkové paluby, ventilová skříň je upevněna uvnitř předního kolizního prostoru ke kolizní přepážce. Upevnění tohoto ventilu na zadní stěně kolizní přepážky však může být akceptováno, pokud je ventil snadno přístupný za všech provozních podmínek a prostor, v němž se nachází, není nákladovým prostorem.

.3.3 Je-li přední kolizní prostor rozdělen tak, aby se v něm uchovávaly dva různé druhy kapalných látek, mohou kolizní přepážkou procházet pod ponorovou mezí dvě trubky, z nichž každá je vybavena tak, jak je to požadováno v odstavci .3.1, pokud není vhodná alternativa pro umístění druhé trubky a pokud je bezpečnost lodě s ohledem na další dělení v předním kolizním prostoru zachována.

.4 V prostorách obsahujících hlavní a pomocné hnací strojní zařízení včetně kotlů sloužících potřebám pohonu mohou být v každé hlavní příčné přepážce umístěny jen jedny dveře, kromě dveří do tunelů hřídelového vedení. Kde jsou dva nebo více hřídelí, musí být jejich tunely spojeny průchodem pro vnitřní dorozumívání. Mezi strojovnou a prostory tunelu vybaveného dvěmi šachtami mohou být jen jedny dveře a tam, kde jsou více než dvě šachty, jen dvoje dveře. Všechny tyto dveře musí být posuvné a umístěné tak, aby měly své prahy co nejvýš. Ruční ovládání pro zavírání dveří z horní přepážkové paluby musí být umístěno mimo prostory obsahující strojní zařízení.

.5.1 Vodotěsné dveře musí být posuvné nebo závěsné nebo dveře rovnocenného typu. Uzávěr dveří upevněný jen šrouby a padací dveře, které se zavírají pádem nebo váhou pádu, nejsou přípustné. Vodotěsné dveře, není-li v odstavci .10.1 nebo v pravidle 14 stanoveno jinak, musí být posuvné dveře s motorovým pohonem, které vyhovují požadavkům odstavce 7 a u lodě ve vzpřímené poloze se musí dát zavřít najednou z ústředního ovládacího pultu na velitelském můstku za dobu nepřekračující 60 sekund.

.5.2 Posuvné dveře mohou být buď: — ovládány ručně, nebo — s motorovým pohonem a rovněž s ovládáním ručně. Na lodích, kde celkový počet vodotěsných dveří není vyšší než dvoje a tyto dveře se nacházejí v prostoru strojního zařízení nebo v přepážkách spojujících tento prostor, může správa státu vlajky povolit, aby tyto dvoje dveře byly ovládány jen ručně. Jsou-li namontovány posuvné dveře, musí se na plavidlech v osobní námořní plavbě zavřít dřív, než plavidlo opustí své kotviště a během plavby musí zůstat zavřeny.

.5.3 Prostředky ovládání jakýchkoli posuvných vodotěsných dveří, ať s motorovým pohonem nebo ručně, musí být u lodí, nakloněných na stranu o 15o v každém směru, schopny dveře uzavřít. Musí se také vzít v úvahu síly, které mohou působit na každé straně dveří, k čemuž může dojít, když voda proudí otvorem vystaveným hydrostatickému tlaku vody rovnajícímu se výšce vody nejméně 1 metr nad prahem na ose dveří.

.5.4 Ovládání vodotěsných dveří včetně hydraulického potrubí a elektrických kabelů musí být co nejblíže k přepážce, ve které jsou dveře zasazeny, aby se minimalizovala pravděpodobnost, že se poškodí, když bude poškozena loď. Umístění vodotěsných dveří a jejich ovládání musí být takové, aby v případě, že loď utrpí poškození v rozmezí jedné pětiny šířky lodě měřené v pravém úhlu k ose na úrovni nejnižší vodorysky dělení, nebyla činnost vodotěsných dveří vzdálených od poškozené části lodi snížena.

.5.5 Všechny posuvné vodotěsné dveře poháněné motorem nebo ovládané ručně musí být vybaveny signalizačními prostředky, které na všech stanovištích s dálkovým ovládáním ukazují, jsou-li dveře otevřené nebo zavřené. Stanoviště s dálkovým ovládáním musí být jen na velitelském můstku, jak je to vyžadováno v odstavci .7.1.5 a na místě, kde se podle odstavce .7.1.4 vyžaduje ruční obsluha nad přepážkovou palubou.

.5.6 Vodotěsné dveře, které nevyhovují odstavcům .5.1 a .5.5, musí být zavřeny před zahájením plavby a během plavby musí zůstat zavřeny; doba otevření těchto dveří v přístavu a jejich zavření než loď opustí přístav musí být zaznamenána v lodním deníku.

.6.1 Ručně ovládané posuvné dveře se mohou pohybovat horizontálním nebo vertikálním směrem. Musí být umožněno ovládat mechanizmus na samotných dveřích z každé strany a z přístupného místa nad přepážkovou palubou, a to otáčením klikou nebo jiným pohybem poskytujícím stejnou záruku bezpečnosti, který je schváleným typem. Při ručním ovládání nesmí doba potřebná k úplnému zavření dveří u lodí ve vzpřímené poloze přesáhnout 90 sekund.

.6.2 Posuvné dveře poháněné motorem se mohou pohybovat horizontálním nebo vertikálním směrem. Ovládají-li se dveře motorovým pohonem z ústředního řízení, musí být ozubené soukolí uspořádáno tak, aby se dveře daly ovládat motorovým pohonem na nich samotných, a to z obou stran. Místní ovládací páky motorového pohonu musí být na obou stranách přepážky a uspořádány tak, aby osoby procházející dveřmi mohly držet obě páky v otevřené poloze, aniž by bylo možné náhodně spustit zavírací mechanizmus do činnosti. Posuvné dveře poháněné motorem musí být vybaveny ručním ovládáním schopným činnosti na každé straně samotných dveří a z přístupného místa nad přepážkovou palubou, a to otáčením klikou nebo jiným pohybem poskytujícím stejnou záruku bezpečnosti, který je schváleným typem. Musí se provést opatření, aby zvukový signál upozornil, že dveře se začaly zavírat a aby zněl dokud nejsou úplně zavřené. Kromě toho v prostorách s vysokým okolním hlukem se vyžaduje akustický signál doplněný přerušovaným vizuálním signálem na dveřích.

.7.1 Každé posuvné vodotěsné dveře poháněné motorem: .1 se musí pohybovat ve vertikálním nebo horizontálním směru; .2 musí být s výhradou odstavce .11 běžně omezeny na maximální světlou šířku 1,2 metru. Správa státu vlajky může povolit větší dveře jen v rozsahu, který se považuje za nutný pro efektivní činnost lodě, pokud se přihlíží k ostatním opatřením pro bezpečnost, včetně těchto opatření: .2.1 zvláštní pozornost se musí věnovat pevnosti dveří a jejich zavíracímu mechanismu, aby se zamezilo prosakování; .2.2 dveře musí být umístěny mimo úsek poškození B/5; .2.3 když je loď na moři, musí dveře zůstat zavřené kromě omezených období, když je to naprosto nutné tak, jak to stanoví správa státu vlajky; .3 musí být vybaveny zařízením potřebným k otevření a zavření dveří s použitím elektrického pohonu, hydraulického pohonu nebo jiných forem pohonu přijatelného pro správu státu vlajky; .4 musí být vybaveny samostatným ručně ovládaným mechanizmem. Musí být umožněno otevřít a zavřít dveře ručně z každé strany a kromě toho z přístupného místa blízko dveří nad přepážkovou palubou, a to otáčením klikou nebo jiným pohybem poskytujícím stejný stupeň bezpečnosti přijatelný pro správu státu vlajky. Směr otáčení nebo jiného pohybu musí být přesně označen na všech ovládacích stanovištích. Při ručním ovládání nesmí doba potřebná k úplnému zavření dveří u lodí ve vzpřímené poloze přesáhnout 90 sekund; .5 musí být opatřeny ovládacími prvky pro otevírání a zavírání dveří pohonem z obou stran a rovněž pro zavírání dveří pohonem z ústředního ovládacího pultu na velitelském můstku; .6 musí být vybaveny akustickým signálem odlišným od každého jiného signálu v tomto prostoru, který, kdykoli se dveře s dálkovým ovládáním zavírají, bude vydávat zvuk po dobu nejméně 5 sekund ale ne déle než 10 sekund před začátkem pohybu dveří, a bude znít, pokud se dveře úplně nezavřou. V případě ručního ovládání je postačující, když bude slyšet poplašný signál jen během pohybu dveří. Navíc v lodních prostorech pro cestující a v prostorech s vysokým provozním hlukem může správa požadovat doplnění zvukového signálu přerušovaným optickým signálem u dveří a .7 musí mít přibližně stejnou rychlost zavírání. Čas zavírání od okamžiku, kdy se dveře začnou pohybovat, do okamžiku, kdy dosáhnou úplně zavřené polohy, nesmí být v žádném případě kratší než 20 sekund a delší než 40 sekund u lodi v normální poloze.

.7.2 Elektrická energie pro posuvné vodotěsné dveře poháněné motorem se musí dodávat z nouzového rozvaděče buď přímo nebo za pomoci vyhrazené rozvodné desky umístěné nad přepážkovou palubou; jejich ovládání, indikační a poplašné obvody se musí napájet z nouzového rozvaděče buď přímo nebo za pomoci vyhrazené rozvodné desky, která je umístěná nad přepážkovou palubou a musí být zabezpečeno automatické napájení z přechodného nouzového zdroje elektrické energie v případě závady na hlavním nebo nouzovém zdroji elektrické energie.

.7.3 Posuvné vodotěsné dveře poháněné motorem musí mít buď: .1 ústřední hydraulický systém se dvěma nezávislými zdroji energie s tím, že každý z nich se skládá z motoru a čerpadla, který je schopen souběžně zavřít všechny dveře. Kromě toho musí být u celého zařízení hydraulické zásobníky s dostatečným výkonem na ovládání všech dveří alespoň třikrát, tj. zavřít-otevřít-zavřít proti opačnému náklonu lodě na stranu o 15°. Tento ovládací cyklus se musí dát uskutečnit, když je zásobník pod tlakem čerpadla. Použitá kapalina se musí zvolit s přihlédnutím na teplotu, která se vyskytuje při práci zařízení. Systém s motorovým pohonem musí být konstruován tak, aby se minimalizovala možnost, že jednotlivá vada v hydraulickém potrubí negativně ovlivní činnost více než jedněch dveří. Hydraulický systém musí být vybaven signálem nízké hladiny pro nádrže hydraulické kapaliny dodávané do systému s motorovým pohonem a signálem nízkého tlaku plynu nebo jinými účinnými prostředky sledování ztráty zásob energie v hydraulických zásobnících. Tyto signály musí být akustické a vizuální a umístěné na ústředním ovládacím pultu na velitelském můstku, nebo .2 nezávislý hydraulický systém pro všechny dveře s tím, že každý zdroj energie se skládá z motoru a čerpadla schopného otevřít a zavřít dveře. Kromě toho musí mít hydraulický zásobník dostatečný výkon pro ovládání dveří alespoň třikrát, tj. zavřít-otevřít-zavřít proti opačnému náklonu lodě na stranu o 15°. Tento ovládací cyklus se musí dát uskutečnit, když jsou hydraulické zásobníky pod tlakem čerpadla. Použitá kapalina se musí zvolit s přihlédnutím k teplotě, která se vyskytuje při práci zařízení. Skupinový signál nízkého tlaku plynu nebo jiné účinné prostředky sledování ztráty zásob energie v hydraulických zásobnících musí být k dispozici na ústředním ovládacím panelu na velitelském můstku. Rovněž musí být poskytnuty údaje o ztrátě zásob energie na každém ovládacím stanovišti nebo .3 nezávislý elektrický systém a motor pro každé dveře s tím, že se každý zdroj energie skládá z motoru schopného dveře otevřít a zavřít. Zdroj energie se musí dát automaticky zásobovat přechodným nouzovým zdrojem elektrické energie v případě výpadku hlavního nebo nouzového zdroje elektrické energie a musí mít dostatečný výkon pro ovládání dveří nejméně třikrát, tj. zavřít-otevřít-zavřít proti opačnému náklonu lodě o 15°. U systému uvedených v odstavcích .7.3.1, .7.3.2 a .7.3.3 se musí provést tato opatření: Zdroje energie pro vodotěsné posuvné dveře poháněné motorem musí být odděleny od jakéhokoli jiného zdroje energie. Jednotlivá závada na elektricky nebo hydraulicky poháněných systémech hydraulického ovladače nesmí zamezovat ruční ovládání jakýchkoli dveří.

.7.4 Ovládací páky musí být k dispozici na každé straně přepážky v minimální výšce 1,6 metru nad podlahou a musí být uspořádány tak, aby osobám procházejícím dveřmi umožnily držet obě páky v otevřené poloze, aniž by bylo možné náhodně spustit zavírací mechanizmus do činnosti. Směr pohybu pák při otevírání a zavírání dveří musí být stejný, jako pohyb dveří a musí být jasně vyznačen. Vyžaduje-li se jen jeden úkon pro zahájení pohybu uzavírání dveří, musí být hydraulické ovládací páky pro vodotěsné dveře v obytných prostorách umístěny tak, aby je děti nemohly uvádět v činnost, např. za výplňová dveřní křídla se zástrčkami nejméně 170 cm nad úrovní paluby. Na obou stranách dveří musí být tabule s pokyny, jak se systém dveří obsluhuje. Na obou stranách každých dveří musí být také tabule s textem nebo obrázkem upozorňujícím na nebezpečí setrvání v otvoru dveří, když se dveře začínají zavírat. Tabule musí být vyrobeny z trvanlivého materiálu a dobře upevněny. Text pokynu nebo varovná tabule musí zahrnovat informace o době zavírání daných dveří.

.7.5 Je-li to vhodné, umístí se elektrické zařízení a komponenty vodotěsných dveří nad přepážkovou palubou a mimo nebezpečných oblastí a prostor.

.7.6 Kryty elektrických komponentů umístěné nutně pod přepážkovou palubou musí poskytovat vhodnou ochranu proti průniku vody.

.7.7 Elektrické obvody pohonu, ovládání, indikace a poplachu musí být chráněny proti poškození tak, aby závada na jednom obvodu dveří nezpůsobila závadu na jiném obvodu dveří. Krátké spojení nebo jiné vady v poplachových nebo indikačních obvodech dveří nesmí způsobit snížení motorového pohonu těchto dveří. Uspořádání musí být takové, aby prosakování vody do elektrického vybavení umístěného pod přepážkovou palubou nezpůsobilo otevření dveří.

.7.8 Jednotlivá elektrická vada na motorovém pohonu nebo ovládacím systému posuvných vodotěsných dveří poháněných motorem nesmí způsobit otevření zavřených dveří. Dostupnost dodávky energie se musí neustále sledovat v bodě elektrického obvodu co nejblíže ke každému motoru, jak je vyžadováno paragrafem .7.3. Pokles v jakýchkoli dodávkách energie by měl spustit akustický a vizuální poplach na ústředním ovládacím panelu na velitelském můstku.

.8.1 Ústřední ovládací panel na navigačním můstku musí mít hlavní vypínač „základního režimu“ se dvěma režimy řízení: režim „místního řízení“, který musí umožnit místní otevření všech dveří a po použití musí umožnit jejich zavření bez automatického zavírání a režim „zavření dveří“, který automaticky zavře každé otevřené dveře. Režim „zavření dveří“ musí umožnit místní otevření dveří a jejich automatické opětovné zavření spuštěním místního řídícího ústrojí. Hlavní vypínač „základního režimu“ musí být běžně v režimu „místního řízení“. Režim „zavření dveří“ se použije jen ve stavu nouze nebo pro účely zkoušek.

.8.2 Ústřední ovládací panel na navigačním můstku musí být opatřen schématem znázorňujícím umístění všech dveří s vizuálními signály ukazujícími, jsou-li všechny dveře otevřené nebo zavřené. Červené světlo ukazuje, že dveře jsou naplno otevřené a zelené světlo ukazuje dveře úplně zavřené. Když se dveře zavírají dálkově, ukazuje červené světlo mezilehlé postavení blikáním. Indikační obvod musí být u všech dveří nezávislý na ovládacím obvodu.

.8.3 Žádné dveře se nesmějí dát otevřít dálkově ze stanoviště ústředního ovládání.

.9.1 Všechny vodotěsné dveře musí zůstat během plavby zavřené kromě případů, kdy mohou být během plavby otevřené, jak je to stanoveno v odstavcích 9.2 a 9.3. Vodotěsné dveře o šířce více než 1,2 metru přípustné podle odstavce 11 se mohou otevřít jen za okolností podrobně uvedených v tomto odstavci. Všechny dveře otevřené v souladu s tímto odstavcem musí být připraveny k okamžitému zavření.

.9.2 Vodotěsné dveře mohou být během plavby otevřené, aby se umožnil přechod cestujících nebo posádky, nebo když si práce v nejbližším okolí dveří vyžaduje jejich otevření. Dveře se musí okamžitě zavřít po dokončení přechodu dveřmi, nebo po splnění úkolu, který si vyžádal otevření dveří.

.9.3 Některé vodotěsné dveře mohou zůstat během plavby otevřené jen když se to bude považovat za naprosto nezbytné; když je stanoveno, že otevření dveří je nutné kvůli bezpečnosti a normální činnosti strojního zařízení lodě, nebo aby se cestujícím umožnil běžný, neomezený přístup do celého prostoru pro cestující. Správa státu vlajky to může stanovit jen po důkladném zvážení důsledků pro činnost a funkční schopnost lodě. Povolení, že vodotěsné dveře mohou tedy zů