02006X1227(03) — CS — 27.12.2006 — 000.001

Tento dokument slouží výhradně k informačním účelům a nemá žádný právní účinek. Orgány a instituce Evropské unie nenesou za jeho obsah žádnou odpovědnost. Závazná znění příslušných právních předpisů, včetně jejich právních východisek a odůvodnění, jsou zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie a jsou k dispozici v databázi EUR-Lex. Tato úřední znění jsou přímo dostupná přes odkazy uvedené v tomto dokumentu





Opraveno:









▼B

▼C1

Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 107 – Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce

Revize 1

Obsahuje platné znění včetně:

Série změn 01 předpisu – den vstupu v platnost: 12. srpna 2004

Opravy 1 – 19.10.2004

Opravy 2 – 25.1.2006

1. ROZSAH

1.1 Tento předpis platí pro všechna jednopodlažní, dvoupodlažní, tuhá nebo kloubová vozidla kategorie M2 nebo M3 ( 1 ).

1.2 Požadavky tohoto předpisu ale neplatí pro následující vozidla:

1.2.1 vozidla zkonstruovaná pro zabezpečenou dopravu osob, např. vězňů;

1.2.2 vozidla speciálně zkonstruovaná pro dopravu zraněných nebo nemocných osob (sanitní vozidla);

1.2.3 terénní vozidla;

1.2.4 vozidla speciálně zkonstruovaná pro dopravu školáků.

1.3 Požadavky tohoto předpisu platí pro následující vozidla jen v rozsahu, ve kterém jsou slučitelné se zamýšleným použitím a funkcí těchto vozidel:

1.3.1 vozidla zkonstruovaná pro užívání u policie, bezpečnostních a ozbrojených složek;

1.3.2 vozidla se sedadly určenými výhradně pro použití, když vozidlo stojí, ale která nejsou určena pro dopravu více než 8 osob (kromě řidiče) za jízdy. Příklady takových vozidel zahrnují: pojízdné knihovny, pojízdné svatyně a pojízdné nemocniční jednotky. U takových vozidel musí být sedadla, která jsou zkonstruována pro používání za jízdy vozidla, pro jejich uživatele zřetelně identifikovatelná.

2. DEFINICE

Pro účely tohoto předpisu:

2.1 „Vozidlo“ znamená vozidlo kategorie M2 nebo M3 v rozsahu stanoveném výše v bodu 1.

2.1.1 U vozidel s kapacitou větší než 22 cestujících kromě řidiče jsou tři třídy vozidel:

2.1.1.1 „Třída I“: vozidla vyrobená s prostory pro stojící cestující a umožňující častý pohyb cestujících.

2.1.1.2 „Třída II“: vozidla vyrobená hlavně pro dopravu sedících cestujících a konstruovaná pro převoz stojících cestujících v uličce a/nebo v prostoru, jenž není vyšší než prostor určený pro dvě zdvojená sedadla.

2.1.1.3 „Třída III“: vozidla vyrobená výhradně pro dopravu sedících cestujících.

2.1.1.4 Určité vozidlo může být považováno za vozidlo patřící do více než do jedné třídy. V takovém případě může být schváleno pro každou třídu, do které náleží.

2.1.2 U vozidel s kapacitou větší než 22 cestujících kromě řidiče jsou dvě třídy vozidel:

2.1.2.1 „Třída A“: vozidla zkonstruovaná pro dopravu stojících cestujících; vozidlo této třídy je opatřeno sedadly a je vybaveno pro stojící cestující.

2.1.2.2 „Třída B“: vozidla nezkonstruovaná pro dopravu stojících cestujících; vozidlo této třídy není vybaveno pro stojící cestující.

2.1.3 „Kloubové vozidlo“ znamená vozidlo, které sestává ze dvou nebo více tuhých částí, které jsou vzájemně kloubově propojeny; plochy pro cestující jsou vzájemně propojeny tak, že cestujícím mezi nimi umožňují volný pohyb; tuhé části jsou pevně propojeny tak, že mohou být odděleny pouze postupem vyžadujícím pomůcky, které jsou běžně dostupné pouze v dílnách.

2.1.3.1 „Kloubové dvoupodlažní vozidlo“ znamená vozidlo, které sestává ze dvou nebo více tuhých částí, které jsou vzájemně kloubově propojeny; plochy pro cestující jsou vzájemně propojeny, přinejmenším v jednom podlaží tak, že cestujícím mezi nimi umožňují volný pohyb; tuhé části jsou pevně propojeny tak, že mohou být odděleny pouze postupem vyžadujícím pomůcky, které jsou běžně dostupné pouze v dílnách.

2.1.4 „Nízkopodlažní vozidlo“ znamená vozidlo třídy I, II nebo A, v kterém alespoň 35 % prostoru pro stojící cestující (v jeho přední části v případě kloubových vozidel, nebo v dolním podlaží v případě dvoupodlažních vozidel), tvoří plochu bez schodů a má přístup k nejméně jedněm provozním dveřím.

2.1.5 „Karoserie“ znamená samostatný technický celek, obsahující veškeré zvláštní vnitřní i vnější vybavení vozidla.

2.1.6 „Dvoupodlažní vozidlo“ znamená vozidlo, v němž jsou prostory určené pro cestující upraveny, přinejmenším v jedné části, do dvou nad sebou umístěných úrovní, přičemž v horním podlaží nejsou prostory pro stojící cestující.

2.1.7 „Samostatný technický celek“ znamená zařízení určené jako součást vozidla, které může být samostatně schváleno z hlediska typu, ale jen pro jeden nebo více konkrétních druhů vozidel.

2.2 „Definice typu (typů)“

2.2.1 „Typ vozidla“ znamená vozidla, která se neliší v následujících podstatných hlediscích:

a) výrobce karoserie,

b) výrobce podvozku;

c) koncepce vozidla (> 2 cestujících nebo < 22 cestujících);

d) koncepce karoserie (jednopodlažní/dvoupodlažní, kloubová, nízkopodlažní);

e) typ karoserie, jestliže karoserie byla schválena jako samostatný technický celek.

2.2.2 „Typ karoserie“ znamená pro účely schválení typu jako samostatného technického celku kategorii karoserií, která se zásadně neliší v následujících hlediscích:

a) výrobce karoserie;

b) koncepce vozidla (> 22 cestujících nebo < 22 cestujících);

c) koncepce karoserie (jednopodlažní/dvoupodlažní, kloubová, nízkopodlažní).

d) hmotnost zcela vybavené karoserie vozidla, s odchylkou do10 %;

e) stanovené typy vozidel, na které lze typ karoserie namontovat.

2.3 „Schválení vozidla jako samostatného technického celku“ znamená schválení typu vozidla nebo typu karoserie podle definice v bodu 2.2 z hlediska konstrukčních znaků určených tímto předpisem.

2.4 „Nástavba“ znamená část karoserie, která přispívá k pevnosti vozidla v případě převržení.

2.5 „Provozní dveře“ znamenají dveře určené k používání cestujícími za normálních okolností s řidičem sedícím.

2.6 „Dvojdílné dveře“ znamenají dveře umožňující dva přístupové průchody nebo průchody jim rovnocenné.

2.7 „Posuvné dveře“ znamenají dveře, které lze otevírat nebo zavírat jen jejich posouváním po jedné nebo více přímých nebo přibližně přímých kolejnicích.

2.8 „Nouzové dveře“ znamenají dveře určené k použití pro cestující jako východ jen výjimečně, zejména v případě nouze.

2.9 „Únikové okno“ znamená okno, ne nutně zasklené, určené k použití pro cestující jako východ jen v případě nouze.

2.10 „Dvojdílné nebo vícedílné okno“ znamená únikové okno, které při rozdělení na dvě nebo více částí pomyslnou svislou čarou/svislými čarami (nebo rovinou/rovinami) vytváří dvě nebo více částí, z nichž každá splňuje požadavky na rozměry a přístup platné pro běžné únikové okno.

2.11 „Únikový poklop“ znamená otvor ve střeše nebo podlaze, určený k použití pro cestující jako únikový východ jen v případě nouze.

2.12 „Únikový východ“ znamená nouzové dveře, únikové okno nebo únikový poklop.

2.13 „Východ“ znamená provozní dveře, spojovací schodiště, poloviční schodiště nebo únikový východ.

2.14 „Podlaha nebo podlaží“ znamená tu část karoserie, jejíž horní povrch nese stojící cestující, nohy sedících cestujících, řidiče a členů posádky a může nést upevnění sedadel.

2.15 „Ulička“ znamená prostor umožňující cestujícím pohyb z libovolného sedadla nebo řady sedadel na libovolné jiné sedadlo nebo k řadě sedadel nebo ke kterémukoliv přístupovému průchodu od provozních dveří nebo k nim nebo ke spojovacímu schodišti a ke kterékoliv ploše pro stojící cestující; ulička nezahrnuje:

2.15.1 prostor 300 mm před každým sedadlem kromě případů, kdy je bočně orientované sedadlo umístěno nad podběhem kola, v takovémto případě lze tento rozměr zmenšit na 225 mm;

2.15.2 prostor nad povrchem schodu nebo schodiště nebo

2.15.3 jakýkoli prostor, který umožňuje přístup výhradně k jednomu sedadlu nebo řadě sedadel nebo k páru sedadel či řadě sedadel umístěných příčně proti sobě.

2.16 „Přístupový průchod“ znamená prostor, který se od provozních dveří rozprostírá do vozidla až k nejzazší hraně horního schodu (hrana uličky), spojovacího schodiště nebo polovičního schodiště. Jestliže není u dveří žádný schod, považuje se za přístupový průchod prostor měřený podle přílohy 3, bodu 7.7.1 až do vzdálenosti 300 mm od počáteční polohy vnitřního povrchu dvojdílného panelu.

2.17 „Prostor pro řidiče“ znamená prostor určený výhradně pro řidiče kromě případů nouze a zahrnující sedadlo řidiče, volant, ovladače, přístroje a jiná zařízení nezbytná pro řízení nebo provozování vozidla.

2.18 „Pohotovostní hmotnost vozidla“ znamená hmotnost nenaloženého vozidla s karoserií v provozním stavu, v případě tažného vozidla včetně spojovacího zařízení, nebo hmotnost podvozku s kabinou, jestliže výrobce nemontuje karoserii a/nebo spojovací zařízení (včetně chladicí kapaliny, oleje, 90 % paliva, 100 % ostatních kapalin kromě použité vody, dále včetně nářadí, náhradního kola a řidiče (75 kg) a u autobusů a autokarů též včetně hmotnosti člena posádky (75 kg), je-li ve vozidle sedadlo pro posádku).

2.19 „Maximální technicky přípustná hmotnost (M) naloženého vozidla“ znamená maximální hmotnost vozidla, vycházející z jeho konstrukce a vlastností, uvedenou výrobcem. Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla se používá k určení kategorie vozidla.

2.20 „Cestující“ znamená osobu jinou než řidič nebo člen posádky.

2.21 „Cestující se sníženou pohyblivostí“ znamená všechny cestující, kteří mají potíže při používání veřejné dopravy, jako jsou tělesně postižení lidé (včetně osob smyslově nebo duševně postižených, osob na invalidním vozíku), osoby postižením končetin, osoby malého vzrůstu, osoby s těžkými zavazadly, starších osoby, těhotné ženy, lidí s pojízdnými nákupními taškami a lidí s dětmi (včetně dětí usazených v kočárku).

2.22 „Uživatel invalidního vozíku“ znamená osobu, která z důvodu nemoci nebo postižení používá pro svoji pohyblivost invalidní vozík.

2.23 „Člen posádky“ znamená osobu určenou ke střídání řidiče nebo případně k práci jako pomocník.

2.24 „Prostor pro cestující“ znamená prostor určený pro cestující kromě jakéhokoli prostoru obsazeného vestavěnými zařízeními, jako jsou bary, kuchyňky, toalety nebo prostory pro zavazadla či zboží.

2.25 „Provozní dveře ovládané servomotorem“ znamená dveře, které jsou ovládány výlučně jinou energií, než je svalová, a jejichž otvírání a zavírání, není-li automatické, dálkově ovládá řidič nebo člen posádky.

2.26 „Automaticky ovládané provozní dveře“ znamená dveře ovládané servomotorem, které lze otvírat (jinak než pomocí nouzového ovládání) jen po zapojení ovládače cestujícím a po aktivaci ovládání řidičem a které se opět zavírají automaticky.

2.27 „Ochranné zařízení proti rozjezdu“ znamená zařízení, které zabraňuje, aby mohlo být vozidlo uvedeno z klidu do pohybu.

2.28 „Provozní dveře ovládané řidičem“ znamená provozní dveře, které jsou běžně otevírané a zavírané řidičem.

2.29 „Vyhrazené sedadlo“ znamená sedadlo s přilehlým prostorem pro cestujícího se sníženou pohyblivostí, jež je příslušně označeno.

2.30 „Nástupní zařízení“ znamená zařízení k usnadnění přístupu invalidního vozíku do vozidla, jako jsou například zdviže, rampy apod.

2.31 „Systém snížení výšky podlahy“ znamená systém, který snižuje a zdvihá celou karoserii vozidla nebo jeho část vůči její obvyklé poloze při jízdě.

2.32 „Zdviž“ znamená zařízení nebo systém s plošinou, které lze zdvihat nebo snižovat, aby se umožnil cestujícím přístup mezi podlahou prostoru pro cestující a zemí nebo okrajem chodníku.

2.33 „Rampa“ znamená zařízení k překlenutí mezery mezi podlahou prostoru pro cestující a zemí nebo okrajem chodníku.

2.34 „Přenosná rampa“ znamená rampu, kterou lze od konstrukce vozidla odpojit a kterou může umístit řidič nebo člen posádky.

2.35 „Snímatelné sedadlo“ znamená sedadlo, které lze snadno z vozidla odstranit.

2.36 „Přední část“ a „zadní část“ znamená přední nebo zadní část vozidla při obvyklém směru jízdy a názvosloví; „přední“, „nejpřednější“, „zadní“ a „nejzadnější“ atd. je nutno chápat obdobně.

2.37 „Spojovací schodiště“ znamená schodiště, které umožňuje spojení mezi horním a dolním podlažím.

2.38 „Oddělený prostor“ znamená prostor ve vozidle, který mohou za provozu obsazovat cestující nebo posádka a který je oddělen od ostatních prostor pro cestující nebo posádku, s tou výjimkou, že cestujícím je prostřednictvím vnitřního uspořádání umožněn výhled do dalšího prostoru pro cestující, přičemž je tento prostor propojen uličkou bez dveří.

2.39 „Poloviční schodiště“ je schodiště z horního podlaží, které končí u nouzových dveří.

3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ TYPU

3.1 Žádost o schválení:

a) typu vozidla nebo

b) typu samostatného technického celku nebo

c) typu vozidla, s namontovaným typem karosérie již schváleným jako samostatný technický celek,

vzhledem k jeho konstrukčním znakům předkládá příslušný výrobce nebo jeho řádně zmocněný zástupce.

3.2 V případě žádosti o schválení vozidla vyrobeného spojením podvozku s typově schválenou karosérií se výraz výrobce vztahuje na toho, kdo takovéto spojení provede.

3.3 Příklad informačního dokumentu ohledně konstrukčních znaků je uveden v části 1 přílohy 1.

3.3.1 Dodatek 1: pro typ vozidla.

3.3.2 Dodatek 2: pro typ karosérie.

3.3.3 Dodatek 3: pro typ vozidla s již schválenou karosérií jako samostatným technickým celkem.

3.4 Technické zkušebně provádějící zkoušky pro schválení typu se předloží vozidlo/vozidla nebo karoserie zastupující typ, který má být schválen.

4. SCHVÁLENÍ TYPU

4.1 Typu vozidla nebo karosérie se udělí schválení, jestliže vozidlo nebo karosérie předložené ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky bodu 5.

4.2 Každému schválenému typu vozidla se přidělí číslo schválení typu. Jeho první dvě číslice (v současnosti 01, odpovídající znění změn 01) udávají pořadové číslo série změn, zahrnující aktuální závažné technické změny předpisu v době udělení schválení.Táž smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jinému vozidlu nebo karosérii ve smyslu bodu 2.2.

4.3 Oznámení o schválení nebo rozšíření schválení typu vozidla či karoserie podle tohoto předpisu se sdělí smluvním stranám dohody, které používají tento předpis, a to na formuláři podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.

4.4 Všechny vozidla nebo karosérie shodující se s typy schválenými podle tohoto předpisu musí být zřetelně a na dostupném místě, uvedeném ve formuláři schválení typu, opatřeny mezinárodní značkou schválení typu obsahující:

4.4.1 kružnici ohraničující písmeno „E“, následované rozlišovacím číslem státu, který schválení udělil ( 2 ), a

4.4.2 napravo od kružnice podle bodu 4.4.1 číslo tohoto předpisu, následované písmenem „R“, pomlčkou a číslem schválení typu, a

4.4.3 doplňkový symbol tvořený římskými číslicemi pro třídu/třídy, ve které/kterých byly vozidlo nebo karosérie schváleny. Samostatně schválená karosérie musí být navíc opatřena písmenem S.

4.5 Jestliže se vozidlo shoduje se schváleným typem vozidla podle jednoho nebo více dalších předpisů, uvedených v příloze dohody, ve státu, který udělil schválení podle tohoto předpisu, nemusí se symbol uvedený v bodu 4.4.1.opakovat; v takovém případě se do svislých sloupců napravo od symbolu podle bodu 4.4.1 uvedou předpis, čísla schválení a doplňková čísla všech předpisů, podle nichž bylo schválení uděleno ve státě, který udělil schválení podle tohoto předpisu.

4.6 Značka schválení typu musí být jasně čitelná a nesmazatelná.

4.7 Značka schválení typu musí být umístěna blízko nebo na štítku s údaji o vozidle či karosérii, který připevňuje výrobce.

4.8 Příloha 2 tohoto předpisu obsahuje příklady značek schválení typu.

5. POŽADAVKY

5.1 Všechna vozidla musí být v souladu s ustanoveními uvedenými v příloze 3 tohoto předpisu (změněnými přílohou 9 v případě dvoupodlažních vozidel). Samostatně schválené karosérie musí být odpovídajícím způsobem v souladu v přílohou 5 a/nebo 10. Schválení vozidla s karosérií schválenou podle přílohy 10 musí být provedeno v souladu s uvedenou přílohou.

5.2 Vozidla třídy I musí být přístupná pro osoby se sníženou pohyblivostí, včetně uživatelů invalidních vozíků podle technických požadavků uvedených v příloze 8.

5.3 Smluvní strany musí mít volnost ve volbě nejvhodnějšího řešení k dosažení zlepšené přístupnosti ve vozidlech jiných než vozidla třídy I. Jestliže však jsou jiná vozidla než vozidla třídy I vybavena zařízením pro osoby se sníženou pohyblivostí a/nebo uživatele invalidních vozíků, musí splňovat příslušné požadavky přílohy 8.

5.4 Nic v tomto předpisu nesmí bránit vnitrostátním orgánům smluvní strany stanovit, že určité druhy provozu jsou vyhrazeny pro vozidla, která jsou vybavena pro dopravu cestujících se sníženou pohyblivostí podle přílohy 8.

6. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA NEBO KAROSÉRIE

6.1 Každá změna typu vozidla nebo karosérie musí být oznámena orgánu státní správy, které schválilo typ vozidla. Tento orgán pak může buď:

6.1.1 posoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají výrazný nepříznivý vliv a že v každém případě vozidlo či karoserie je stále v souladu s požadavky, nebo

6.1.2 vyžadovat další protokol od technické zkušebny provádějící zkoušky pro schválení typu.

6.2 Potvrzení nebo odmítnutí schválení typu, s udáním změn, se musí sdělit postupem uvedeným v bodu 4.3 smluvním stranám dohody, které používají tento předpis.

6.3 Příslušný orgán vydávající rozšíření schválení musí přidělit pořadové číslo pro takové rozšíření a informovat o tom ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, používající tento předpis, a to prostřednictvím formuláře o sdělení podle vzoru v příloze 1 dodatku 2 tohoto předpisu.

7. SHODNOST VÝROBY

Shoda výrobních postupů musí být v souladu s postupy uvedenými v dodatku 2 dohody (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) a s následujícími požadavky:

7.1 Vozidla a karosérie, schválené podle tohoto předpisu, musí být vyráběny tak, aby se shodovaly se schváleným typem tím, že splňují požadavky uvedené výše v bodu 5.

7.2 Příslušný orgán, který udělil schválení typu, může kdykoli ověřit metody řízení shodnosti platné pro každé výrobní zařízení. Obvyklá četnost těchto ověření musí být jednou za dva roky.

8. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY

8.1 Schválení udělené typu vozidla nebo karosérie podle tohoto předpisu může být odňato, jestliže požadavky uvedené výše v bodě 5 nejsou plněny.

8.2 Jestliže smluvní strana dohody, používající tento předpis, odejme dříve udělené schválení, musí o tom neprodleně uvědomit ostatní smluvní strany používající tento předpis, a to prostřednictvím formuláře o sdělení podle vzoru v příloze 1 dodatku 2 tohoto předpisu.

9. ÚPLNÉ UKONČENÍ VÝROBY

Jestliže držitel schválení zcela zastaví výrobu typu vozidla nebo karosérie podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení musí o tom tento orgán informovat ostatní strany dohody z roku 1958, používající tento předpis, a to prostřednictvím formuláře o sdělení podle vzoru v příloze 1 části 1 tohoto předpisu.

10. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ

10.1 Od data vstupu v platnost série změn 01 nesmí žádná smluvní strana, používající tento předpis, odmítnout udělit schválení EHK podle tohoto předpisu ve znění série změn 01.

10.2 Žádná smluvní strana, používající tento předpis, nesmí odmítnout vnitrostátní schválení typu vozidla, schváleného ve znění série změn 01 tohoto předpisu.

10.3 Od 36 měsíců po datu vstupu v platnost smluvní strany, používající tento předpis, musí udělit schválení jen tehdy, jestliže typ vozidla, jenž má být schválen, splňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 01.

10.4 Počínaje 72 měsíců po vstupu v platnost série změn 01 tohoto předpisu smluvní strany, používající tento předpis, mohou odmítnout první vnitrostátní registraci (první uvedení do provozu) vozidla, které nesplňuje požadavky série změn 01 tohoto předpisu.

11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN, KTERÉ PROVÁDĚJÍ ZKOUŠKY PRO SCHVÁLENÍ TYPU, A ORGÁNŮ STÁTNÍ SPRÁVY

Smluvní strany dohody, používající tento předpis, musí sdělit sekretariátu OSN názvy a adresy technických zkušeben provádějících zkoušky pro schválení typu a orgánů státní správy, které udělují schválení a kterým se mají zasílat formuláře potvrzující schválení nebo rozšíření či odejmutí schválení, vydané v jiných státech.

12. POZNÁMKY K PŘÍPUSTNÉMU ZATÍŽENÍ NÁPRAV NEBO CELKOVÉ HMOTNOSTI VOZIDLA

Smluvním stranám dohody nebrání článek 3 této dohody zakázat registraci na svém území takovým typům vozidel, schváleným jinou smluvní stranou podle tohoto předpisu, jestliže kapacita jimi dopravovaných cestujících a přepravovaných zavazadel by měla za následek vyšší zatížení náprav nebo maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla, než činí platný zákonný limit na jejich území.









SEZNAM PŘÍLOH

Příloha 1 Dokumentace EHK schválení typu Část I Vzory informačních dokumentů Část II Certifikát schválení typu Příloha 2 Uspořádání značek schválení typu Příloha 3 Požadavky, které musí splňovat všechna vozidla Dodatek: Ověření mezí statického náklonu výpočtem Příloha 4 Vysvětlující schémata Příloha 5 Pevnost nástavby Příloha 6 Pokyny pro měření uzavíracích sil dveří ovládaných servomotorem Příloha 7 Zvláštní požadavky na vozidla s kapacitou nepřesahující 22 cestujících Příloha 8 Požadavky na technická zařízení usnadňující přístup cestujícím se sníženou pohyblivostí Příloha 9 Zvláštní požadavky na dvoupodlažní vozidla Příloha 10 Schválení typu samostatného technického celku a schválení typu vozidla s namontovanou karosérií, která již byla schválena jako samostatný technický celek Příloha 11 Hmotnosti a rozměry









PŘÍLOHA 1

DOKUMENTACE EHK SCHVÁLENÍ TYPU

ČÁST 1

Vzory informačních dokumentů

Dodatek 1

VZOR INFORMAČNÍCH DOKUMENTŮ

podle předpisu č. 107 ke schvalování typu vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce

Následující informace, přicházejí-li v úvahu, se musí dodat ve trojím vyhotovení a musí zahrnovat i obsah. Veškeré výkresy je nutno dodat v přiměřeném měřítku a s dostatečnými podrobnostmi, a to na formátu A4 nebo musí být na tento formát složeny. Předkládají-li se fotografie, musí ukazovat dostatečné podrobnosti. Jestliže systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky mají elektronické ovládání, je nutno dodat i informace o jeho vlastnostech.

1. OBECNĚ

1.1 Značka (obchodní název výrobce):

1.2 Typ:

1.2.1 Podvozek:

1.2.2 Karosérie/úplné vozidlo:

1.3 Způsoby označení typu, je-li na vozidle vyznačen ( 3 ) :

1.3.1 Podvozek:

1.3.2 Karosérie/úplné vozidlo:

1.3.3 Umístění tohoto značení:

1.3.3.1 Podvozek:

1.3.3.2 Karosérie/úplné vozidlo:

1.4 Kategorie vozidla ( 4 ) :

1.5 Název a adresa výrobce:

1.6 Adresa/adresy montážního závodu:

2. OBECNÉ KONSTRUKČNÍ ZNAKY VOZIDLA

2.1 Fotografie a/nebo výkresy zastupujícího vozidla:

2.2 Rozměrový výkres celého vozidla:

2.3 Počet náprav a kol:

2.3.1 Počet a poloha náprav s dvojitou montáží kol:

2.3.2 Počet a poloha řízených náprav:

2.4 Podvozek (je-li nějaký) (celkový výkres):

2.5 Materiál podélníků ( 5 ) :

2.6 Poloha a uspořádání motoru:

2.7 Kabina řidiče (trambusová s čelním řízením nebo kapotová) ( 6 ) :

2.8 Strana řízení:

2.8.1 Vozidlo je vybaveno pro řízení v pravostranném/levostranném ( 7 ) provozu.

2.9 Upřesněte, je-li motorové vozidlo určeno k tažení přívěsů a je-li přívěsem návěs, přívěs s ojí nebo s nápravami uprostřed.

3. HMOTNOSTI A ROZMĚRY ( 8 ) (v kg a mm) (viz výkres, přichází-li v úvahu)

3.1 Rozvor/rozvory náprav (plně naloženého vozidla) ( 9 ) :

3.2 Vnější rozměry vozidla:

3.2.1 U podvozku s karosérií

3.2.1.1 Délka ( 10 ) :

3.2.1.2 Šířka ( 11 ) :

3.2.1.3 Výška (v provozním stavu) ( 12 ) (u výškově nastavitelného zavěšení náprav uveďte obvyklou jízdní polohu):

3.2.1.4 Přední převis ( 13 ) :

3.2.1.5 Zadní převis ( 14 ) :

3.3 Poloha těžiště naloženého vozidla v podélném, příčném a svislém směru při jeho maximální technicky přípustné hmotnosti.

3.4 Hmotnost vozidla s karosérií v provozním stavu, v případě tažného vozidla kategorie jiné než M1 včetně spojovacího zařízení, je-li namontováno výrobcem, nebo hmotnost podvozku či podvozku s kabinou, bez karosérie a/nebo spojovacího zařízení, jestliže výrobce nenamontoval karosérii a/nebo spojovací zařízení (včetně kapalin, nářadí, náhradního kola a řidiče, a u autobusů a autokarů člena posádky, je-li ve vozidle pro něj sedadlo) ( 15 ) (maximum a minimum pro každou variantu):

3.4.1 Rozložení této hmotnosti na nápravy a v případě návěsu nebo přívěsu s nápravami uprostřed zatížení ve spojovacím bodě (maximum a minimum pro každou variantu):

3.5 Maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla, uvedená výrobcem či výrobci (maximum a minimum pro každou variantu) ( 16 ) :

3.5.1 Rozložení této hmotnosti na nápravy (maximum a minimum pro každou variantu):

3.6 Maximální technicky přípustná hmotnost na každou z náprav:

3.7 Maximální technicky přípustná hmotnost ve spojovacím bodě:

3.7.1 Na motorové vozidlo:

4. KAROSÉRIE

4.2 Užité materiály a postupy výroby:

5. ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO VOZIDLA POUŽÍVANÁ K DOPRAVĚ OSOB A OBSAHUJÍCÍ VÍCE NEŽ OSM SEDADEL KROMĚ SEDADLA ŘIDIČE

5.1 Třída vozidla (třída I, třída II, třída III, třída A, třída B):

5.2 Plocha pro cestující (m2):

5.2.1 Celkem (So):

5.2.2 Horní podlaží (Soa): (7)

5.2.3 Dolní podlaží (Sob): (7)

5.2.4 Plocha pro stojící cestující (S1):

5.3 Počet cestujících (sedících i stojících):

5.3.1 Celkem (N):

5.3.2 Horní podlaží (Na): (7)

5.3.3 Dolní podlaží (Nb): (7)

5.4 Počet cestujících (sedících):

5.4.1 Celkem (A):

5.4.2 Horní podlaží (Aa): (7)

5.4.3 Dolní podlaží (Ab): (7)

5.5 Sedadlo pro posádku: ano/ne (7)

5.6 Počet provozních dveří:

5.7 Počet únikových východů (dveří, oken, únikových poklopů, spojovacích schodišť a polovičních schodišť):

5.7.1 Celkem:

5.8 Objem prostoru pro zavazadla (m3):

5.9 Plocha pro přepravu zavazadel na střeše (m2):

5.10 Technická zařízení usnadňující přístup do vozidel (např. rampa, zdvihací plošina, systém snížení výšky podlahy), jsou-li osazena:

5.11 Pevnost nástavby:

5.11.1 Číslo schválení typu podle předpisu č. 66, je-li k dispozici:

5.11.2 U nástaveb ještě neschválených:

5.11.2.1 Podrobný popis nástavby typu vozidla včetně jeho rozměrů, uspořádání a použitých materiálů a jejího připevnění k jakémukoli rámu podvozku:

5.11.2.2 Výkresy vozidla a ty části jeho vnitřního uspořádání, které mají vliv na pevnost nástavby nebo na zbývající prostor:

5.11.2.3 Poloha těžiště vozidla v podélném, příčném a svislém směru v provozním stavu:

5.11.2.4 Maximální vzdálenost mezi středovými osami vnějších sedadel pro cestující.

Vysvětlující poznámky:









PŘÍLOHA 1

DOKUMENTACE EHK SCHVÁLENÍ TYPU

ČÁST 1

Vzory informačních dokumentů

Dodatek 2

VZOR INFORMAČNÍCH DOKUMENTŮ

podle předpisu č. 107 ke schvalování typu karosérií vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce

Následující informace, přicházejí-li v úvahu, je nutno poskytnout ve trojím vyhotovení a musí zahrnovat i obsah. Veškeré výkresy je nutno poskytnout v přiměřeném měřítku a s dostatečnými podrobnostmi, a to na formátu A4 nebo musí být na tento formátu složeny. Předkládají-li se fotografie, musí ukazovat dostatečné podrobnosti. Jestliže systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky mají elektronické ovládání, je rovněž nutno dodat i informace o jeho vlastnostech.

1. OBECNĚ

1.1 Značka (obchodní název výrobce):

1.2 Typ:

1.3 Způsoby označení typu, je-li na vozidle vyznačen (b):

1.3.1 Karosérie/úplné vozidlo:

1.3.2 Umístění uvedeného označení:

1.3.3 Karosérie/úplné vozidlo:

1.4 Umístění a připevnění EHK značky schválení typu v případě konstrukčních částí a samostatných technických celků:

1.5 Adresa/adresy montážního závodu/montážních závodů:

2. OBECNÉ KONSTRUKČNÍ ZNAKY VOZIDLA

2.1 Fotografie a/nebo výkresy zastupujícího vozidla:

2.2 Rozměrový výkres celého vozidla:

2.3 Počet náprav a kol:

2.4 Podvozek (je-li nějaký) (celkový výkres):

2.5 Materiál podélníků (d):

2.6 Poloha a uspořádání motoru:

2.7 Kabina řidiče (trambusová s čelním řízením nebo kapotová) (z):

2.8 Strana řízení:

3. HMOTNOSTI A ROZMĚRY (e) (v kg a mm) (viz výkres, přichází-li v úvahu)

3.1 Rozvor/rozvory náprav (plně naloženého vozidla) (f):

3.2 Vnější rozměry vozidla:

3.2.1 U karosérie schválené bez podvozku:

3.2.1.1 Délka (j):

3.2.1.2 Šířka (k):

3.2.1.3 Výška (v provozním stavu) (l) (u výškově nastavitelného zavěšení náprav uveďte obvyklou jízdní polohu):

4. KAROSÉRIE

4.1 Typ karosérie: jednopodlažní/dvoupodlažní/kloubová/nízkopodlažní (1)

4.2 Použité materiály a postupy výroby:

5. ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO VOZIDLA POUŽÍVANÁ K DOPRAVĚ OSOB A OBSAHUJÍCÍ VÍCE NEŽ OSM SEDADEL KROMĚ SEDADLA ŘIDIČE

5.1 Třída vozidla (třída I, třída II, třída III, třída A, třída B):

5.1.1 Typy podvozků, na něž lze namontovat typově schválenou karosérii (výrobce/výrobci a typy vozidla/vozidel):

5.2 Plocha pro cestující (m2):

5.2.1 Celkem (So):

5.2.1.1 Horní podlaží (Soa): (1)

5.2.1.2 Dolní podlaží (Sob): (1)

5.2.2 Plocha pro stojící cestující (S1):

5.3 Počet cestujících (sedících i stojících):

5.3.1 Celkem (N):

5.3.2 Horní podlaží (Na): (1)

5.3.3 Dolní podlaží (Nb): (1)

5.4 Počet sedadel pro cestující:

5.4.1 Celkem (A):

5.4.2 Horní podlaží (Aa): (1)

5.4.3 Dolní podlaží (Ab): (1)

5.5 Počet provozních dveří:

5.6 Počet únikových východů (dveří, oken, únikových poklopů, spojovacích schodišť a polovičních schodišť):

5.6.1 Celkem:

5.6.2 Horní podlaží: (1)

5.6.3 Dolní podlaží: (1)

5.7 Objem prostoru pro zavazadla (m3):

5.8 Plocha pro přepravu zavazadel na střeše (m2):

5.9 Technická zařízení usnadňující přístup do vozidel (např. rampa, zdvihací plošina, systém snížení výšky podlahy), jsou-li osazena:

5.10 PEVNOST NÁSTAVBY:

5.10.1 Číslo schválení typu podle předpisu č. 66, je-li k dispozici:

5.10.2 U nástaveb ještě neschválených:

5.10.2.1 Podrobný popis nástavby typu vozidla včetně jeho rozměrů, uspořádání a použitých materiálů a jejího připevnění k jakémukoli rámu podvozku:

5.10.2.2 Výkresy vozidla a ty části jeho vnitřního uspořádání, které mají vliv na pevnost nástavby nebo na zbývající prostor:

5.10.2.3 Poloha těžiště vozidla v podélném, příčném a svislém směru v provozním stavu:

5.10.2.4 Maximální vzdálenost mezi středovými osami vnějších sedadel pro cestující.

5.11 Body tohoto předpisu, jež musí být splněny a prokázány pro tento samostatný technický celek:

Vysvětlující poznámky: viz Dodatek 1









PŘÍLOHA 1

DOKUMENTACE EHK SCHVÁLENÍ TYPU

ČÁST 1

Vzory informačních dokumentů

Dodatek 3

VZOR INFORMAČNÍCH DOKUMENTŮ

podle předpisu č. 107 ke schvalování typu vozidel M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce, kde karosérie již dříve obdržela schválení typu jako samostatný technický celek.

Následující informace, přicházejí-li v úvahu, je nutno dodat ve trojím vyhotovení a musí zahrnovat i obsah. Veškeré výkresy je nutno dodat v přiměřeném měřítku a s dostatečnými podrobnostmi, a to na formátu A4 nebo musí být na tento formát složeny. Případné fotografie musí ukazovat dostatečné podrobnosti. Jestliže systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky mají elektronické ovládání, je rovněž nutno dodat i informace o jeho vlastnostech.

1. OBECNĚ

1.1 Značka (obchodní název výrobce):

1.2 Typ:

1.2.1 Podvozek:

1.2.2 Karosérie/úplné vozidlo:

1.3 Způsoby označení typu, je-li na vozidle vyznačen (b):

1.3.1 Podvozek:

1.3.2 Karosérie/úplné vozidlo:

1.3.3. Umístění uvedeného označení:

1.3.3.1 Podvozek:

1.3.3.2 Karosérie/úplné vozidlo:

1.4 Kategorie vozidla (c):

1.5 Název a adresa výrobce:

1.6 Adresa/adresy montážního závodu/montážních závodů:

2. OBECNÉ KONSTRUKČNÍ ZNAKY VOZIDLA

2.1 Fotografie a/nebo výkresy zastupujícího vozidla:

2.2 Rozměrový výkres celého vozidla:

2.3 Počet náprav a kol:

2.3.1 Počet a poloha náprav s dvojitou montáží kol:

2.4 Podvozek (je-li nějaký) (celkový výkres):

2.5 Materiál podélníků (d):

2.6 Poloha a uspořádání motoru:

2.7 Strana řízení:

2.7.1 Vozidlo je vybaveno pro řízení v pravostranném/levostranném (1) provozu.

3. HMOTNOSTI A ROZMĚRY (e) (v KG A MM) (VIZ VÝKRES, PŘICHÁZÍ-LI V ÚVAHU)

3.1 Rozvor/rozvory náprav (plně naloženého vozidla) (f):

3.2 Vnější rozměry vozidla:

3.2.1 U podvozku s karosérií

3.2.1.1 Délka (j):

3.2.1.2 Šířka (k):

3.2.1.2.1 Maximální šířka:

3.2.1.3 Výška (v provozním stavu) (l) (u výškově nastavitelného zavěšení náprav uveďte obvyklou jízdní polohu):

3.3 Hmotnost vozidla s karosérií v provozním stavu, v případě tažného vozidla kategorie jiné než M1 včetně spojovacího zařízení, je-li namontováno výrobcem, nebo hmotnost podvozku nebo podvozku s kabinou, bez karosérie a/nebo spojovacího zařízení, jestliže výrobce nenamontoval karosérii a/nebo spojovací zařízení (včetně kapalin, nářadí, náhradního kola a řidiče, a u autobusů a autokarů i člena posádky, jestliže je ve vozidle pro něj sedadlo) (°) (maximální a minimální pro každou variantu).

3.3.1 Rozložení této hmotnosti na nápravy a v případě návěsu nebo přívěsu s nápravami uprostřed zatížení ve spojovacím bodě (maximum a minimum pro každou variantu):

3.4 Maximální technicky přípustná hmotnost, uvedená výrobcem či výrobci (maximum a minimum):

3.4.1 Rozložení této hmotnosti na nápravy a v případě návěsu nebo přívěsu s nápravami uprostřed zatížení ve spojovacím bodě (maximum a minimum):

3.5 Maximální technicky přípustná hmotnost na každou z náprav:

4. PEVNOST NÁSTAVBY:

4.1 Číslo schválení typu podle předpisu č. 66, je-li k dispozici:

4.2 U nástaveb ještě neschválených:

4.2.1 Podrobný popis nástavby typu vozidla včetně jeho rozměrů, uspořádání a základních materiálů a jejího připevnění k jakémukoli rámu podvozku:

4.2.2 Výkresy vozidla a ty části jeho vnitřního uspořádání, které mají vliv na pevnost nástavby nebo na zbývající prostor:

4.3 Poloha těžiště vozidla v podélném, příčném a svislém směru v provozním stavu:

4.4 Maximální vzdálenost mezi středovými osami vnějších sedadel pro cestující:

Vysvětlující poznámky: viz Dodatek 1.









PŘÍLOHA 1

ČÁST 2

Dodatek 1

SDĚLENÍ

(maximální formát: A4 (210 mm × 297 mm))









PŘÍLOHA 1

ČÁST 2

Dodatek 2

SDĚLENÍ

(maximální formát: A4 (210 mm × 297 mm))









PŘÍLOHA 1

ČÁST 2

Dodatek 3

SDĚLENÍ

(maximální formát: A4 (210 mm × 297 mm))









PŘÍLOHA 2

USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU

Vzor A

(Viz bod 4.4 tohoto předpisu)

a = 8 mm min

Výše uvedená značka schválení typu připevněná na vozidle udává, že dotyčný typ vozidla byl vzhledem ke svým konstrukčním znakům schválen v Nizozemsku (E 4) pro třídu III podle předpisu č. 107 pod číslem schválení typu 012439. Číslo schválení typu udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 107 ve znění série změn 01.

Vzor B

(Viz bod 4.5 tohoto předpisu)

a = 8 mm min

Výše uvedená značka schválení typu připevněná na vozidle udává, že dotyčný typ vozidla byl vzhledem ke svým konstrukčním znakům schválen v Nizozemsku (E 4) podle předpisů č. 107 a č. 43 ( *1 ) První dvě číslice čísel schválení typu udávají, že v době, kdy byla příslušná schválení typu udělena, obsahoval předpis č. 107 sérii změn 01, zatímco předpis č. 43 byl ve svém původním znění.

Vzor C

(Viz bod 4.4.3 tohoto předpisu)

a = 8 mm min

Výše uvedená značka schválení typu připevněná na karosérii vozidla udává, že dotyčný typ karosérie byl vzhledem ke svým konstrukčním znakům samostatně schválen v Nizozemsku (E 4) pro třídu III jako samostatná karosérie (písmeno S) podle předpisu č. 107 pod číslem schválení typu 012439. Číslo schválení typu udává, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 107 ve znění série změn 01.









PŘÍLOHA 3

POŽADAVKY, KTERÉ MUSÍ SPLŇOVAT VŠECHNA VOZIDLA

1.–6. (vyhrazeno)

7. POŽADAVKY

7.1 Obecně

7.1.1 Pokud není uvedeno jinak, veškerá měření se musí provádět na vozidle s pohotovostní hmotností, které stojí na hladkém a vodorovném povrchu a které je v obvyklém stavu pro jízdu. Je-li namontován systém snížení výšky podlahy, musí být nastaven tak, aby bylo vozidlo v obvyklé jízdní výšce. Při schvalování karosérie jako samostatného technického celku musí být poloha karosérie vůči plochému vodorovnému povrchu stanovena výrobcem.

7.1.2 Kdykoli je v tomto předpisu stanoven požadavek, aby byl povrch ve vozidle vodorovný nebo v určitém úhlu, když má vozidlo pohotovostní hmotnost, může být tento povrch u vozidla s mechanickým zavěšením nebo u vozidla v pohotovostní hmotnosti tento sklon překročen nebo být zachován za předpokladu, že je tento požadavek splněn, když je vozidlo ve stavu naložení podle prohlášení výrobce. Je-li vozidlo vybaveno systémem snížení výšky podlahy, nesmí být tento systém v provozu.

7.2 Hmotnosti a rozměry

7.2.1 Vozidla musí splňovat požadavky přílohy 11.

7.2.2 Plocha pro cestující.

7.2.2.1 Celková plocha povrchu S0 pro cestující se z celkové plochy povrchu vozidla vypočítá odečtením:

7.2.2.1.1 plochy prostoru pro řidiče;

7.2.2.1.2 plochy schodů u dveří a plochy jakéhokoli dalšího schodu s hloubkou menší než 300 mm a plochy potřebné pro pohyb dveří a jejich mechanismu;

7.2.2.1.3 plochy jakékoli části, nad kterou je světlá výška měřená od podlahy nižší než 1 350 mm, bez ohledu na přípustné výčnělky stanovené v bodech 7.7.8.6.3 a 7.7.8.6.4. U vozidel třídy A nebo B může být tento rozměr snížen na 1 200 mm;

7.2.2.1.4 plochy jakékoli části vozidla, ke které je cestujícím zabráněn přístup, jak stanoví bod 7.9.4;

7.2.2.1.5 plochy jakéhokoli prostoru vyhrazeného pouze pro přepravu zboží nebo zavazadla, z níž jsou cestující vyloučeni;

7.2.2.1.6 plochy potřebné k zajištění čisté pracovní plochy u výdejen jídel;

7.2.2.1.7 plochy podlahy zabrané jakýmkoli schodištěm, polovičním schodištěm, spojovacím schodištěm nebo povrchem jakéhokoli schodu.

7.2.2.2 Plocha povrchu S1 pro stojící cestující se z plochy S0 vypočte odečtením:

7.2.2.2.1 plochy všech částí podlahy, jejichž sklon přesahuje maximální přípustné hodnoty stanovené v bodu 7.7.6;

7.2.2.2.2 plochy všech částí, které nejsou přístupné stojícím cestujícím, když jsou všechna sedadla obsazena, s výjimkou sklopných sedadel;

7.2.2.2.3 plochy všech částí, jejichž světlá výška nad podlahou je menší než výška uličky uvedená v bodu 7.7.5.1 (držadla se v této souvislosti neberou v úvahu);

7.2.2.2.4 plochy před příčnou svislou rovinou procházející středem sedáku řidičova sedadla (v jeho nejzadnější poloze);

7.2.2.2.5 plochy 300 mm před všemi sedadly jinými než sklopnými, kromě míst, kde jsou bočně orientovaná sedadla umístěna nad podběhy kol, a v tomto případě lze rozměr snížit na 225 mm. V případě proměnného uspořádání sedadel platí pro kterékoli sedadlo uvažované pro použití bod 7.2.2.4;

7.2.2.2.6 jakékoli plochy nevyloučené ustanoveními výše v bodech 7.2.2.2.1 až 7.2.2.2.5, na kterou není možné umístit obdélník o rozměrech 400 mm × 300 mm;

7.2.2.2.7 u vozidel třídy II plochu, na níž není povoleno stání;

7.2.2.2.8 u dvoupodlažních vozidel jakékoli plochy v horním podlaží;

7.2.2.2.9 plochy prostoru/prostorů pro invalidní vozík/vozíky uvažované pro obsazení uživatelem/uživateli invalidního vozíku, viz bod 7.2.2.4.

7.2.2.3 Ve vozidle musí být určitý počet sedadel (P) jiných než sklopných sedadel, což je v souladu s požadavky bodu 7.7.8. Jde-li o vozidlo třídy I, II nebo A, musí být počet sedadel alespoň roven počtu čtverečných metrů podlahy na dotyčném podlaží vyhrazené cestujícím a (popřípadě) členům posádky, zaokrouhlenému směrem dolů na nejbližší celé číslo; toho číslo může být u vozidel třídy I s vyloučením horního podlaží sníženo o 10 procent.

7.2.2.4 U vozidel upravených variabilním počtem sedadel musí být plocha pro stojící cestující (S1) a ustanovení bodu 7.2.3 stanovena pro každou z následujících okolností, pokud by nastaly;

7.2.2.4.1 při obsazení všech možných sedadel a následném obsazení zbývající plochy pro stojící cestující, a jestliže zbývá prostor, při obsazení všech ploch pro invalidní vozíky;

7.2.2.4.2 při obsazení všech možných ploch pro stojící cestující, a následném obsazení zbývajících sedadel pro sedící cestující, a jestliže zbývá prostor, při obsazení všech ploch pro invalidní vozíky;

7.2.2.4.3 při obsazení všech ploch pro invalidní vozíky a následném obsazení zbývající plochy pro stojící cestující a pak při obsazení všech zbývajících dostupných sedadel.

7.2.3 Označení vozidel

7.2.3.1 Vozidlo musí být jasně označeno zevnitř viditelným způsobem, v blízkosti předních dveří, a to písmeny nebo piktogramy nejméně 15 mm vysokými a číslicemi nejméně 25 mm vysokými:

7.2.3.1.1 maximálním počtem míst k sedění, pro který je vozidlo zkonstruováno;

7.2.3.1.2 popřípadě maximálním počtem míst k stání, pro který je vozidlo zkonstruováno;

7.2.3.1.3 popřípadě maximálním počtem invalidních vozíků, pro jejichž dopravu je vozidlo zkonstruováno.

7.2.3.2 Je-li vozidlo zkonstruováno tak, aby mělo proměnný počet míst k sedění, proměnnou plochu pro stojící cestující nebo proměnný počet přepravovaných invalidních vozíků, odpovídajícím způsobem se uplatní požadavek bodu 7.2.3.1 pro každou maximální kapacitu míst pro sedící cestující a pro odpovídající počet invalidních vozíků a stojících cestujících.

7.2.3.3 V prostoru pro řidiče musí být v místě řidičem jasně viditelným zajištěna plocha s písmeny nebo piktogramy nejméně 10 mm vysokými a číslicemi nejméně 12 mm vysokými, na níž je uvedena:

7.2.3.3.1 hmotnost zavazadel, která mohou být přepravována, když je vozidlo obsazeno maximálním počtem cestujících a členů posádky a vozidlo nepřesahuje maximální technicky přípustnou hmotnost nebo přípustné zatížení na nápravu. Tato hmotnost musí zahrnovat hmotnost zavazadel:

7.2.3.3.1.1 v prostorech pro zavazadla (hmotnost B, bod 7.4.3.3.1 přílohy 11);

7.2.3.3.1.2 na střeše, je-li uzpůsobena k přepravě zavazadel (hmotnost BX, bod 7.4.3.3.1 přílohy 11).

7.3 Pevnost nástavby

7.3.1 Všechna jednopodlažní vozidla třídy II a III musí mít nástavby, které jsou v souladu s požadavky přílohy 5.

7.4 Zkouška stability

7.4.1 Stabilita vozidla musí být taková, aby bod, při kterém nastává převržení, nebyl překročen, jestliže se povrch, na kterém vozidlo stojí, nakloní na obě strany o 28 stupňů od vodorovné roviny.

7.4.2 Pro účely výše uvedené zkoušky musí mít vozidlo alespoň svou pohotovostní hmotnost, jak je uvedeno v bodě 3.18 tohoto předpisu, a zároveň musí platit tyto podmínky:

7.4.2.1 Na každém sedadle pro cestující je umístěno zatížení rovnající se Q (jak je uvedeno v bodu 7.4.3.3.1 přílohy 11). Je-li vozidlo určeno pro stojící cestující nebo pro člena posádky, který nesedí, musí být těžiště naložení Q nebo 75 kg představující toto naložení rovnoměrně rozloženo po ploše pro stojící cestující a případného člena posádky ve výšce 875 mm. Pokud je vozidlo upraveno k přepravě zavazadel na střeše, musí být na střeše zajištěna rovnoměrně rozložená hmotnost (BX), která není menší než hmotnost uvedená výrobcem podle bodu 7.4.3.3.1 přílohy 11. Ostatní prostory pro zavazadla nesmějí obsahovat žádné zavazadlo.

7.4.2.2 Má-li vozidlo, z hlediska jakékoli plochy prostoru pro cestující, ve kterých dochází ke změnám, proměnlivou kapacitu sedících cestujících, stojících cestujících nebo je-li konstruováno k přepravě jednoho nebo více invalidních vozíků, musí být naložení podle bodu 7.4.2.1 větší než:

a) hmotnost představovaná počtem sedících cestujících, kteří mohou obsadit plochu včetně hmotností na kterémkoli snímatelném sedadle, nebo

b) hmotnost představovaná počtem stojících cestujících, kteří mohou plochu obsadit, nebo

c) hmotnost invalidních vozíků a jejich uživatelů, kteří mohou plochu obsadit, při celkové hmotnosti 250 kg na každý vozík, ve výšce 500 mm nad podlahou ve středu plochy pro každý invalidní vozík nebo

d) hmotnost sedících cestujících, stojících cestujících a uživatelů invalidních vozíků v jakákoli kombinaci, v níž mohou tito cestující plochu obsadit.

7.4.3 Výška jakéhokoli dorazu určeného k zamezení bočního vychýlení kola vozidla na nakloněném zkušebním zařízení nesmí být větší než dvě třetiny vzdálenosti mezi povrchem, na kterém vozidlo stojí, než je nakloněno, a tou částí ráfku, která je nejblíže povrchu, když je vozidlo naloženo podle bodu 7.4.2.

7.4.4. Během zkoušky nesmějí žádné části zkušebního vozidla přijít do vzájemného styku, které nejsou takto zkonstruovány pro běžné použití, a žádné části nesmějí být ani zničeny, ani poškozeny.

7.4.5 Alternativně lze způsob výpočtu použít k znázornění, že se vozidlo nepřevrátí za podmínek popsaných v bodech 7.4.1 a 7.4.2 Takový výpočet musí vzít v úvahu následující parametry:

7.4.5.1 hmotnosti a rozměry;

7.4.5.2 výšku těžiště;

7.4.5.3 tuhost pružin;

7.4.5.4 svislé a vodorovné tuhosti pneumatik;

7.4.5.5 vlastnosti řízení tlaku vzduchu ve vzduchových pružinách;

7.4.5.6 polohu momentových středů;

7.4.5.7 odolnost karosérie proti krutu.

Způsob výpočtu je popsán v dodatku 1 této přílohy.

7.5 Ochrana proti nebezpečí vzniku požáru

7.5.1 Motorový prostor

7.5.1.1 V motorovém prostoru se nesmí používat žádný hořlavý protihlukový materiál nebo materiál náchylný k nasáknutí palivem, mazivy či jinými hořlavými materiály, pokud materiál není kryt nepropustnou krycí vrstvou.

7.5.1.2 Je nutno podniknout opatření, která buď vhodným uspořádáním motorového prostoru, nebo odváděcími otvory, pokud možno vyloučí hromadění paliva, mazacího oleje anebo jakéhokoli jiného hořlavého materiálu v kterýchkoli částech motorového prostoru.

7.5.1.3 Mezi motorovým prostorem a jakýmkoli jiným zdrojem tepla (např. zařízením zkonstruovaným k pohlcování energie, když je vozidlo v pohybu na svahu s velkým spádem, jakým je například retardér nebo zařízení pro vytápění vnitřku karosérie, které však funguje jinak než na principu oběhu horké vody) a zbytkem vozidla, se musí vytvořit přepážka z tepelně odolného materiálu. Veškeré upevňovací spony, těsnění, atd. použité v souvislosti s takovou příčkou musí být odolné proti ohni.

7.5.1.4 Zařízení pro vytápění fungující jinak než na horkou vodu může být instalováno v prostoru pro cestující, jestliže je uzavřeno v pouzdru z materiálu odolného proti teplotám vytvářeným tímto zařízením, pokud neuvolňuje jedovatý kouř a je umístěno tak, aby žádný cestující nemohl přijít do styku s jakýmkoli horkým povrchem.

7.5.2 Elektrická výbava a vedení

7.5.2.1 Všechny kabely musí mít dobrou izolaci a všechny kabely a elektrické zařízení musí být schopny odolávat teplotám a vlhkosti, kterým jsou vystaveny. V motorovém prostoru musí být zvláštní pozornost věnována jejich schopnosti odolávat teplotním podmínkám a účinkům všech možných škodlivin.

7.5.2.2 Žádné kabely použité pro elektrické obvody nesmějí být proudově zatěžovány více, než je pro ně stanoveno z hlediska způsobu instalace a maximální okolní teploty.

7.5.2.3 Každý elektrický okruh napájející nějakou součást zařízení, jež je jiná než startér, obvod zapalování (u zážehových motorů), žhavicí svíčky, zařízení k zastavení motoru, obvod nabíjení baterie a zemnicí spojka baterie musí mít pojistku nebo jistič. Okruhy však mohou být chráněny společnou pojistkou nebo společným jističem za předpokladu, že jejich jmenovitý proud nepřesáhne 16 A.

7.5.2.4 Všechny kabely musí být dobře chráněny a uchyceny bezpečně v takové poloze, aby nemohly být poškozeny přeříznutím, otěrem nebo prodřením.

7.5.2.5 Pokud napětí v jednom nebo více elektrických okruzích vozidla přesáhne 100 Vef (efektivní hodnota), musí být v každém přívodu takového napájení, který není elektricky spojen s kostrou, zapojen ručně ovládaný odpojovač, který umožňuje odpojení všech takovýchto okruhů od hlavního přívodu elektrické energie, odpojovač musí být umístěn uvnitř vozidla tak, aby byl řidiči snadno dostupný, a podmínkou je, aby žádný odpojovač nebyl schopen odpojit jakýkoli elektrický okruh, který napájí předepsaná vnější zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci vozidla. Tento bod neplatí pro obvody vysokonapěťového zapalování ani pro samostatné vnitřní okruhy v rámci vybavení vozidla.

7.5.2.6 Všechny elektrické kabely musí být umístěny tak, aby žádná jejich část nepřišla do styku s vedením paliva nebo s kteroukoli částí výfukového systému nebo aby nebyla vystavena nadměrnému teplu, pokud není zajištěna vhodná zvláštní izolace a ochrana, jako je tomu u elektromagnetického ovládání výfukového ventilu.

7.5.3 Baterie

7.5.3.1 Všechny baterie musí být dobře zajištěny a snadno přístupné.

7.5.3.2 Prostor pro baterie musí být oddělen od prostoru pro cestující a od prostoru pro řidiče a musí být odvětrán do okolního ovzduší.

7.5.3.3 Vývody baterie musí být chráněny proti nebezpečí zkratu.

7.5.4 Hasicí přístroje a vybavení první pomoci

7.5.4.1 Vozidlo musí mít prostor pro upevnění jednoho nebo více hasicích přístrojů, z nichž musí být jeden upevněn v blízkosti sedadla řidiče. Ve vozidlech třídy A nebo B musí tento prostor činit alespoň 8 dm3 a ve vozidlech třídy I, II nebo III činit alespoň 15 dm3.

7.5.4.2 Musí být zajištěn prostor pro upevnění jedné nebo více skřínek první pomoci. Vyhrazený prostor nesmí být menší 7 dm3, minimální rozměr nesmí být menší než 80 mm.

7.5.4.3 Hasicí přístroje a skříňky první pomoci mohou být zabezpečeny proti krádeži nebo vandalismu (např. vnitřním zámkem nebo za rozbitelným sklem) za předpokladu, že umístění těchto věcí je zřetelně označeno a je zajištěno, aby uvedené věci bylo možno v případě nouze snadno použít.

7.5.5 Materiály

Do vzdálenosti 100 mm od výfukové soustavy nebo jiného významného zdroje tepla nejsou přípustné žádný hořlavé materiály, pokud není účinně kryt. Pokud je třeba, musí být zajištěno krytí, aby se do styku s výfukovým systémem nebo jiným významným zdrojem tepla nedostal tuk či jiné hořlavé materiály. Pro účely tohoto bodu se za hořlavý materiál považuje ten materiál, který není uzpůsoben odolávat teplotám, které se mohou v daném místě vyskytovat.

7.6 Východy

7.6.1 Počet východů

7.6.1.1 Ve vozidle musí být minimálně dvoje dveře, ať jde o dvoje provozní dveře, nebo jedny provozní a jedny nouzové. Minimální počet požadovaných provozních dveří je následující:







Počet cestujících Počet provozních dveří TŘÍDA I a A TŘÍDA II TŘÍDA III a B 9 – 45 1 1 1 46 – 70 2 1 1 71 – 100 3 2 1 > 100 4 3 1

7.6.1.2 V každé tuhé části kloubového vozidla musí být minimálně jedny provozní dveře, kromě přední části kloubového vozidla třídy 1, kde musí být dveře dvoje.

7.6.1.3 Pro účely tohoto požadavku se za nouzové dveře nepovažují provozní dveře vybavené systémem servomotoru, pokud nemohou být v případě potřeby pohotově otevřeny ručně v době, když bylo aktivováno ovládání vymezené v bodu 7.6.5.1.

7.6.1.4 Minimální počet východů musí být takový, aby celkový počet východů v odděleném prostoru byl následující:







Počet cestujících a členů posádky připadajících pro každý prostor Minimální celkový počet východů 1 – 8 2 9 – 16 3 17 – 30 4 31 – 45 5 46 – 60 6 61 – 75 7 76 – 90 8 91 – 110 9 111 – 130 10 > 130 11

Únikové poklopy lze pouze započítat do výše uvedeného počtu únikových východů.

7.6.1.5 Každá z tuhých částí kloubového vozidla musí být pro účely stanovení minimálního počtu a umístění východů uvažována za samostatné vozidlo, kromě bodu 7.6.2.4. Prostory toalet nebo kuchyňky se pro účely stanovení počtu únikových východů nepočítají jako oddělené prostory. Počet cestujících se určí pro každou z tuhých částí.

7.6.1.6 Dvojdílné provozní dveře se musí považovat za dvoje dveře a dvojdílné nebo vícedílné okno za dvě úniková okna.

7.6.1.7 Jestliže prostor pro řidiče není spojen s prostorem pro cestující uličkou, která vyhovuje jedné z podmínek popsaných v bodu 7.7.5.1.1, musí být splněny následující podmínky:

7.6.1.7.1 Prostor pro řidiče musí mít dva východy, které nesmějí být ve stejné boční stěně; pokud je jedním východem okno, musí vyhovovat požadavkům pro úniková okna uvedeným v bodech 7.6.3.1 a 7.6.8.

7.6.1.7.2 Vedle sedadla řidiče jsou povolena jedno nebo dvě sedadla pro další osoby, v tomto případě musí být oba východy uvedené v bodu 7.6.1.7.1 dveřmi. Dveře řidiče musí být brány jako nouzové dveře pro osoby na těchto sedadlech za předpokladu, že sedadlo řidiče, volant, kryt motoru, řadicí páka, páka ruční brzdy atd. nepředstavují příliš velkou překážku. Dveře pro tyto další osoby lze považovat za nouzové dveře pro řidiče. Do prostoru zahrnujícím prostor pro řidiče lze namontovat až pět přídavných sedadel za předpokladu, že tato přídavná sedadla a prostor pro ně vyhovují požadavkům tohoto předpisu a alespoň jedny dveře tvořící přístup do prostoru pro cestující vyhovují požadavkům bodu 7.6.3 na nouzové dveře.

7.6.1.7.3 Za okolností popsaných v bodech 7.6.1.7.1 a 7.6.1.7.2 se východy vytvořené v prostoru pro řidiče nesmějí počítat jako jedny z dveří požadovaných body 7.6.1.1 až 7.6.1.2, ani jako jedny z východů požadovaných body 7.6.1.4, kromě případu uvedeného v bodech 7.6.1.7.1 a 7.6.1.7.2 Body 7.6.3 až 7.6.7, 7.7.1, 7.7.2 a 7.7.7 pro takové východy neplatí.

7.6.1.8 Jestliže je prostor pro řidiče a sousedící sedadla přístupný uličkou z hlavního prostoru pro cestující, která vyhovuje jedné z podmínek podle bodu 7.7.5.1.1, není z prostoru pro řidiče vyžadován žádný vnější východ.

7.6.1.9 Pokud jsou za okolností popsaných v bodu 7.6.1.8 zajištěny pro řidiče v jeho prostoru dveře nebo jiný východ., může se tento východ považovat za východ pro cestující jen za předpokladu, že:

7.6.1.9.1 při využití tohoto východu není nutné protahovat mezi volantem a sedadlem řidiče;

7.6.1.9.2 tento východ vyhovuje požadavkům na rozměry nouzových dveří uvedeným v bodu 7.6.3.1.

7.6.1.10 Body 7.6.1.8 a 7.6.1.9 nevylučují, aby byly mezi sedadlem řidiče a prostorem pro cestující dveře nebo jiná překážka za předpokladu, že tuto překážku může řidič v případě nouze rychle uvolnit. Dveře pro řidiče v prostoru chráněném takovouto překážkou nelze považovat za východ pro cestující.

7.6.1.11 Kromě nouzových dveří a únikových oken musí být u vozidel třídy II, III a B namontovány únikové poklopy. Tyto poklopy lze namontovat i u vozidel třídy I a A. Minimální počet poklopů musí být následující:







Počet cestujících Počet poklopů nepřesahující 50 l přesahující 50 2

7.6.2 Umístění východů

Vozidla s kapacitou větší než 22 sedadel pro cestující musí splňovat níže uvedené požadavky. Vozidla s kapacitou nepřesahující 22 cestujících mohou splňovat buď níže uvedené požadavky, nebo požadavky podle bodu 1.2 přílohy 7.

7.6.2.1 Provozní dveře musí být umístěny na té straně vozidla, která je blíže straně vozovky odpovídající směru provozu ve státu, ve kterém má vozidlo získat povolení k provozu, a alespoň jedny z těchto dveří musí být v přední polovině vozidla. To nevylučuje zajištění dveří v zadní stěně vozidla pro používání cestujícími na invalidním vozíku.

7.6.2.2 Dvoje dveře podle bodu 7.6.1.1 musí být od sebe vzdáleny tak, aby vzdálenost mezi příčnými svislými rovinami vedenými středy ploch nebyla menší než 40 procent celkové délky prostoru pro cestující. Jestliže jedny z těchto dvou dveří tvoří část dvojdílných dveří, měří se tato vzdálenost mezi těmi dvěma částmi dveří, které jsou od sebe nejdále.

7.6.2.3 Východy musí být umístěny tak, aby jejich počet na každé ze dvou stran vozidla byl v podstatě stejný.

7.6.2.4 Alespoň jeden únikový východ musí být umístěn buď na zadní stěně, nebo na přední stěně vozidla. U vozidel třídy I a u vozidel se zadní stěnou trvale oddělenou od prostoru pro cestující je toto ustanovení splněno, jestliže je namontován únikový poklop.

7.6.2.5 Východy na stejné straně vozidla musí být vhodně rozmístěny po délce vozidla.

7.6.2.6 Za předpokladu že nejde o provozní dveře, jsou přípustné dveře v zadní stěně vozidla.

7.6.2.7 Jsou-li namontovány únikové poklopy, musí být umístěny následovně: je-li jen jeden poklop, musí být umístěn ve střední třetině vozidla; jsou-li dva poklopy, musí být od sebe odděleny vzdáleností alespoň 2 m, měřeno rovnoběžně s podélnou osou vozidla mezi nejbližšími okraji otvorů.

7.6.3 Minimální rozměry východů

7.6.3.1 Jednotlivé druhy východů musí mít následující minimální rozměry:







Třída I Třída II a III Poznámky Provozní dveře Dveřní otvor Výška (mm) 1 800 1 650 — Šířka (mm) Jednodílné dveře: 650 Dvoudílné dveře: 1 200 Tento rozměr může být snížen o 100 mm, když se měří na úrovni držadel. Nouzové dveře Výška (mm) 1 250 — Šířka (mm) 550 Únikové okno Plocha: (mm2) 400 000 Do této plochy musí být možné vepsat obdélník o rozměrech 500 mm × 700 mm. Únikové okno je umístěno v zadní stěně vozidla, jestliže výrobce nezajistí únikové okno minimálních rozměrů popsaných výše. Do otvoru únikového okna musí být možné vepsat obdélník o výšce 350 mm a šířce 1 550 mm. Rohy obdélníku mohou být zaobleny poloměrem křivosti nepřekračujícím 250 mm. Únikový poklop Otvor poklopu Plocha (mm2) 400 000 Do této plochy musí být možné vepsat obdélník o rozměrech 500 mm × 700 mm.

7.6.3.2 Vozidla s kapacitou nepřesahující 22 cestujících mohou splňovat buď požadavky uvedené v bodu 7.6.3.1, nebo požadavky v bodu 1.1 přílohy 7.

7.6.4 Technické požadavky na všechny provozní dveře

7.6.4.1 Pokud vozidlo stojí, musí být všechny provozní dveře snadno otevíratelné zevnitř a zvnějšku vozidla (ale ne nezbytně, když je vozidlo v pohybu). Tento požadavek však nelze vykládat tak, aby vylučoval možnost uzamčení dveří zvnějšku za předpokladu, že dveře lze kdykoli otevřít zevnitř.

7.6.4.2 Každý ovládač nebo zařízení pro otevírání dveří zvnějšku musí být umístěn ve výšce mezi 1 000 mm a 1 500 mm nad zemí a ne dále než 500 mm od dveří. U vozidel třídy I, II a III musí být každý ovládač nebo zařízení pro otevírání dveří zevnitř umístěn ve výšce mezi 1 000 mm až 1 500 mm nad horním povrchem podlahy nebo nad nejbližším schodem k ovládači a ne dále než 500 mm od dveří. Tento požadavek neplatí pro ovladače umístěné v prostoru pro řidiče.

7.6.4.3 Každé jednodílné ručně ovládané provozní dveře, které jsou zavěšeny nebo otočně uloženy, musí být zavěšeny nebo otočně uloženy tak, aby otevřené dveře, pokud se dostanou za pohybu vozidla do styku s nehybným předmětem, měly tendenci se uzavřít.

7.6.4.4 Jsou-li u ručně ovládaných provozních dveří namontovány zámky, kterými se dveře zavírají přibouchnutím, musí být zámky dvoupolohového typu.

7.6.4.5 Na vnitřní straně provozních dveří nesmí být žádné zařízení určené k zakrytí vnitřních schodů, když jsou dveře zavřeny. Toto však ve schodišťové stěně nevylučuje, pokud jsou dveře zavřeny, přítomnost mechanismu zavírání dveří a jiného zařízení připevněného k vnitřní straně dveří, které netvoří rozšíření podlahy, na které mohou cestující stát. Tento mechanismus a zařízení by nemělo být pro cestující nebezpečné.

7.6.4.6 Není-li přiměřený přímý výhled, musí se instalovat optická nebo jiná zařízení, umožňující řidiči zjišťovat ze svého sedadla přítomnost cestujících v bezprostřední blízkosti uvnitř i vně všech bočních provozních dveří, které nejsou automaticky ovládanými provozními dveřmi.

V případě provozních dveří v zadní stěně vozidla s kapacitou nepřesahujícího 22 cestujících je tento požadavek splněn, jestliže je řidič schopen zjistit přítomnost osoby vysoké 1,3 m, která stojí 1 m za vozidlem.

7.6.4.7 Všechny dveře, které se otevírají směrem do vnitřního prostoru vozidla, včetně jejich mechanismu, musí být zkonstruovány tak, aby jejich pohyb nemohl za běžných podmínek použití způsobit zranění cestujících. Pokud je to nezbytné, musí se namontovat vhodné ochranné zařízení.

7.6.4.8 Jsou-li provozní dveře umístěny vedle dveří na toaletu nebo jiného vnitřního prostoru, musí být provozní dveře zabezpečeny proti bezděčné manipulaci. Tento požadavek se však nemusí uplatňovat, jsou-li dveře automaticky uzamčeny při pohybu vozidla, jehož rychlost překročí 5 km/h.

7.6.4.9 U vozidel s kapacitou nepřesahující 22 cestujících nesmí být u provozních dveří, které jsou v zadní stěně vozidla, možno otevřít veřej o více než 115o ani o méně než 85o, a pokud je veřej otevřena, musí být schopna se automaticky udržet v této poloze. Toto nevylučuje možnost překročit tento doraz a otevřít dveře za uvedený úhel, pokud je to bezpečné; například pro nacouvání k nakládací plošině nebo pro otevření dveří o 270o k zajištění volného nakládacího prostoru za vozidlem.

7.6.5 Dodatečné technické požadavky na provozní dveře ovládané servomotorem

7.6.5.1 V případě nouze musí být možno, pokud je vozidlo v klidu (ne však nezbytně, pokud je v pohybu), otevřít všechny provozní dveře ovládané servomotorem zevnitř, a když nejsou zamknuty, musí být možno je otevřít i zvnějšku nezávisle na tom, zda je napájení energií v provozu či nikoli, a to pomocí ovladačů, které:

7.6.5.1.1 jsou nadřazeny veškerým ovladačům dveří;

7.6.5.1.2 v případě vnitřních ovladačů jsou umístěny na dveřích nebo do 300 mm od nich, ve výšce nejméně 1 600 mm nad prvním schodem;

7.6.5.1.3 jsou snadno viditelné a zřetelně identifikovatelné při přiblížení se ke dveřím a při stání přede dveřmi, a jsou-li tato zařízení přídavná k běžným ovladačům pro otevírání, musí být zřetelně označena pro použití v případě nouze;

7.6.5.1.4 lze obsluhovat jednou osobou stojící bezprostředně přede dveřmi;

7.6.5.1.5 mohou dveře otevřít nebo umožnit, aby se dveře daly snadno otevřít rukou;

7.6.5.1.6 mohou být chráněny zařízením, které lze snadno odstranit nebo rozbít k získání přístupu k nouzovému ovladači; chod nouzového ovládání nebo odejmutí ochranného krytu nad ovladačem musí být oznámeny řidiči zvukově i opticky, a

7.6.5.1.7 v případě dveří ovládaných řidičem, které nevyhovují požadavkům bodu 7.6.5.6.2, se po otevření dveří a vrácení ovladačů do jejich normální polohy dveře nesmějí zavřít do doby, než řidič neuvede do chodu ovladač pro zavírání dveří.

7.6.5.2 Může být použito zařízení, které je ovládáno řidičem z jeho sedadla a které učiní vnější nouzové ovladače neúčinnými za účelem uzamčení provozních dveří zvnějšku. V tomto případě musí být vnější nouzové prvky znovu automaticky uvedeny v činnost buď nastartováním motoru, nebo než vozidlo dosáhne rychlosti 20 km/hod. Následné vyřazení vnějších nouzových ovladačů z činnosti nesmí nastat automaticky, ale musí to vyžadovat další zásah řidiče.

7.6.5.3 Všechny provozní dveře ovládané řidičem musí být ovladatelné řidičem sedícím na sedadle řidiče, a to pomocí ovládačů, které jsou kromě nožního ovládání jasně a zřetelně označeny.

7.6.5.4 Každými provozními dveřmi ovládanými servomotorem musí být v činnost uvedeny optické sdělovače, které musí být za jakýchkoli okolních světelných podmínek zřetelně viditelné řidiči, sedí-li v obvyklé poloze při řízení tak, aby ho varovaly, že určité dveře nejsou zcela zavřené. Tento sdělovač musí signalizovat vždy, pokud je tuhá konstrukce dveří v poloze mezi zcela otevřenou polohou a bodem vzdáleným 30 mm od plně uzavřené polohy. Jeden sdělovač může sloužit pro jedny dveře nebo více dveří. Žádný takový sdělovač však nesmí být namontován pro přední provozní dveře, které nevyhovují požadavkům bodů 7.6.5.6.1.1 a 7.6.5.6.1.2.

7.6.5.5 Pokud má řidič k dispozici ovladače pro otevírání a uzavírání provozních dveří ovládané servomotorem, musí být takové, aby řidiči umožnily změnit směr pohybu dveří v libovolném okamžiku procesu jejich zavírání nebo otvírání.

7.6.5.6 Konstrukce a systém ovládání všech provozních dveří ovládaných servomotorem musí být takové, aby při zavírání nemohly cestující zranit ani zachytit.

7.6.5.6.1 Tento požadavek musí být považován za splněný, jestliže jsou splněny následující dva požadavky:

7.6.5.6.1.1 Prvním požadavkem je, aby při uzavírání dveří v jakémkoli měřicím bodě popsaném v příloze 6 a při reakci proti síle sevření nepřesahující 150 N se dveře znovu automaticky plně otevřely a aby kromě automaticky ovládaných provozních dveří zůstaly otevřené, dokud není uveden do provozu ovladač pro zavírání. Síla sevření se může měřit jakoukoli metodou, kterou uzná příslušný schvalovací orgán. Pokyny jsou uvedeny v příloze 6 tohoto předpisu. Špičková síla může být po krátký časový úsek vyšší než 150 N za předpokladu, že nepřesáhne 300 N. Systém opětného otevření se může zkontrolovat pomocí zkušební tyče s průřezem o výšce 60 mm, šířce 30 mm, s poloměrem zaoblení hran 5 mm.

7.6.5.6.1.2 Druhým požadavkem je, aby v případě, kdy je mezi dveře sevřeno zápěstí nebo prsty cestujícího:

7.6.5.6.1.2.1 se dveře musí znovu automaticky plně otevřít a kromě automaticky ovládaných provozních dveří musí zůstat otevřené, dokud není uveden do provozu ovladač zavírání, nebo

7.6.5.6.1.2.2 se zápěstí nebo prsty mohly snadno vyjmout ze dveří bez nebezpečí poranění cestujícího. Tento požadavek lze zkontrolovat rukou nebo pomocí zkušební tyče uvedené v bodu 7.6.5.6.1.1, zúžené na jednom konci v délce 300 mm z tloušťky 30 mm na tloušťku 5 mm. Tyč nesmí být vyleštěná ani namazaná. Jestliže dveře tyč sevřou, musí být možné ji snadno vytáhnout, nebo

7.6.5.6.1.2.3 dveře musí zůstat v poloze umožňující volný průchod zkušební tyče o průřezu s výškou 60 mm, šířkou 20 mm a s poloměrem zaoblení hran 5 mm. Tato poloha nesmí být dále než 30 mm od zcela zavřené polohy.

7.6.5.6.2 Pro přední provozní dveře se požadavek bodu 7.6.5.6 považuje za splněný, jestliže dveře:

7.6.5.6.2.1 vyhovují požadavkům bodů 7.6.5.6.1.1 a 7.6.5.6.1.2 nebo

7.6.5.6.2.2 jsou opatřeny měkkými hranami; jež však nesmějí být tak měkké, aby pokud se dveře uzavřou okolo zkušební tyče podle bodu 7.6.5.6.1.1, dosáhla tuhá konstrukce dveří zcela uzavřené polohy.

7.6.5.7 Pokud jsou provozní dveře ovládané servomotorem udržovány v uzavřené poloze jen stálou dodávkou energie, musí být použito optické varovné zařízení, které řidiče informuje o jakékoli závadě v dodávce energie pro ovládání dveří.

7.6.5.8 Je-li ve vozidle instalováno ochranné zařízení proti rozjezdu, musí být toto zařízení účinné jen při rychlostech do 5 km/h a nad takovouto rychlost musí být neúčinné.

7.6.5.9 Není-li vozidlo opatřeno ochranným zařízením proti rozjezdu, musí se uvést v činnost zvuková výstraha hlásící řidiči při rozjezdu vozidla, že některé z dveří ovládaných servomotorem nejsou zcela zavřené. Tato zvuková výstraha se musí uvést v činnost při rychlosti přesahující 5 km/h u dveří, které splňují požadavky bodu 7.6.5.6.1.2.3.

7.6.6 Dodatečné technické požadavky na automaticky ovládané provozní dveře

7.6.6.1 Uvedení ovladačů otvírání v činnost

7.6.6.1.1 S výjimkou podmínek uvedených v bodu 7.6.5.1 musí být možné uvést v činnost ovladače všech automaticky ovládaných provozních dveří a vypnout je jen řidičem z jeho sedadla.

7.6.6.1.2 Uvedení v činnost a vypnutí může být buď přímé pomocí vypínače, nebo nepřímé, například otevřením a uzavřením předních provozních dveří.

7.6.6.1.3 Uvedení v činnost ovladačů otvírání řidičem musí být indikováno uvnitř vozidla, a pokud se dveře mají otvírat zvnějšku, musí být uvedení v činnost indikováno také vně vozidla; indikátor (např. osvětlené tlačítko, osvětlený nápis) musí být na příslušných dveřích nebo v jejich bezprostřední blízkosti.

7.6.6.1.4 V případě přímého uvádění do provozu pomocí vypínače musí být funkční stav systému jasně vyznačen řidiči, například polohou spínače nebo kontrolkou či osvětleným spínačem. Vypínač musí být zvlášť označen a uspořádán tak, aby nemohl být zaměněn s žádnými jinými ovladači.

7.6.6.2 Otevírání automaticky ovládaných provozních dveří

7.6.6.2.1 Po uvedení ovládačů otevírání dveří v činnost řidičem musí mít cestující možnost otevřít dveře takto:

7.6.6.2.1.1 zevnitř například stisknutím tlačítka nebo průchodem světelnou bariérou a

7.6.6.2.1.2 z vnějšku kromě dveří určených jen jako východ a takto označených, např. stisknutím osvětleného tlačítka, tlačítka pod osvětlenou značkou nebo podobným zařízením označeným vhodným pokynem.

7.6.6.2.2 Stisknutí tlačítek uvedených v bodu 7.6.6.2.1.1 a použitím prostředků pro komunikaci s řidičem uvedených v bodu 7.7.9.1 může být vyvolán signál, který je uložen a který poté, co řidič uvede ovladač otevírání v činnost, otevře dveře.

7.6.6.3 Uzavírání automaticky ovládaných provozních dveří

7.6.6.3.1 Pokud se automaticky ovládané provozní dveře otevřely, musí se opět po uplynutí určitého časového intervalu automaticky uzavřít. Jestliže cestující během tohoto intervalu nastupuje nebo vystupuje z vozidla, musí bezpečnostní zařízení (např. nášlapný kontakt, světelná bariéra, jednocestný průchod) zajistit, aby se doba do zavření dveří dostatečně prodloužila.

7.6.6.3.2 Jestliže cestující nastupuje nebo vystupuje z vozidla, když se dveře zavírají, uzavírání se automaticky přeruší a dveře se vrátí do otevřené polohy. Změna chodu může být uvedena v činnost jedním z bezpečnostních zařízení uvedených v bodu 7.6.6.3.1 nebo jakýmkoli jiným zařízením.

7.6.6.3.3 Dveře, které se automaticky uzavřely podle bodu 7.6.6.3.1, musí být možno cestujícím opět otevřít podle bodu 7.6.6.2; to neplatí, pokud řidič ovladače otevírání vypnul.

7.6.6.3.4 Poté, co řidič vypne ovladače otevírání automaticky ovládaných provozních dveří, musí se otevřené dveře zavřít podle bodů 7.6.6.3.1 a 7.6.6.3.2.

7.6.6.4 Pozastavení automatického uzavírání dveří označených pro zvláštní použití, například cestující s kočárky, cestující se sníženou pohyblivostí apod.

7.6.6.4.1 Řidič musí mít možnost pozastavit automatické zavírání pomocí zvláštního ovladače. Cestující musí mít také možnost pozastavit automatické zavírání přímo stisknutím zvláštního tlačítka.

7.6.6.4.2 Pozastavení automatického uzavírání musí být oznámeno řidiči, např. optickým sdělovačem.

7.6.6.4.3 Řidič musí mít v každém případě možnost automatické zavírání obnovit.

7.6.6.4.4 Bod 7.6.6.3. platí pro následující zavření dveří.

7.6.7 Technické požadavky na nouzové dveře

7.6.7.1 Nouzové dveře vozidla v klidu musí být možné snadno otevřít zevnitř a zvnějšku. Tento požadavek však nesmí být vykládán tak, aby bránil možnosti uzamčení dveří zvnějšku za předpokladu, že dveře lze vždy otevřít zevnitř pomocí běžného otvíracího mechanismu.

7.6.7.2 Nouzové dveře smějí být dveřmi typu ovládaného servomotorem jen tehdy, pokud se poté, co byl uveden v činnost ovládač uvedený v bodu. 7.6.5.1 a vrácen do své obvyklé polohy, dveře nezavřou, než řidič poté neuvede v činnost ovladač k jejich zavření. Nouzové dveře nesmějí být také dveřmi posuvného typu, kromě u vozidel s kapacitou nepřesahující 22 cestujících. U takovýchto vozidel mohou být jako nouzové dveře uznány dveře posuvné, u nichž se prokáže, že je možno je otevřít bez použití nářadí po zkoušce čelním nárazem podle předpisu č. 33.

7.6.7.3 Jakýkoli ovladač nebo zařízení pro otevírání nouzových dveří z vnějšku vozidla musí být umístěny mezi 1 000 mm až 1 500 mm nad zemí a ne dále než 500 mm od dveří. U vozidel třídy I, II a III musí být každý ovladač nebo zařízení pro otevírání nouzových dveří z vnitřku vozidla umístěny ve výšce 1 000 mm až 1 500 mm od horního povrchu podlahy či nejbližšího schodu k ovladači a ne dále než 500 mm od dveří. Toto neplatí pro ovladače umístěné v prostoru pro řidiče.

7.6.7.4 Zavěšené nouzové dveře namontované na boku vozidla, musí být zavěšeny na jejich přední hraně a otevírat se směrem ven. Zádržné pásy, řetězy nebo jiná zádržná zařízení jsou povoleny jen za předpokladu, že nebrání otevření dveří do úhlu alespoň 100o a ponechávají je otevřené v této poloze. Je-li zajištěna dostatečná volná šířka přístupové cesty nouzovými dveřmi, požadavek na minimální úhel 100o neplatí.

7.6.7.5 Nouzové dveře musí být zajištěny proti bezděčné manipulaci. Tento požadavek však neplatí, jestliže se nouzové dveře automaticky uzamknou, pohybuje-li se vozidlo rychlostí přesahující 5 km/h.

7.6.7.6 Všechny nouzové dveře musí být opatřeny zvukovým zařízení, které upozorňuje řidiče, když nejsou bezpečně uzavřeny. Toto varovné zařízení musí být ovládáno dveřní západkou nebo klikou dveří, nikoliv pohybem samotných dveří.

7.6.8 Technické požadavky na úniková okna

7.6.8.1 Všechna zavěšená nebo vystřelovací úniková okna se musí otvírat směrem ven. Vystřelovací typy se nesmějí při použití od vozidla zcela oddělit. Použití vystřelovacích oken musí být takové, aby se účinně zabránilo jejich bezděčnému uvolnění.

7.6.8.2 Každé únikové okno musí:

7.6.8.2.1 být možno snadno a okamžitě použít zevnitř i z vnějšku vozidla pomocí zařízení uznaného jako vyhovující nebo

7.6.8.2.2 být zhotoveno ze snadno rozbitného bezpečnostního skla. Toto ustanovení nevylučuje možnost použití tabulí z vrstveného skla nebo z plastů. U každého únikového okna musí být osobám ve vozidle k dispozici snadno dostupné zařízení, které zajistí možnost rozbít kterékoli okno.

7.6.8.3 Každé únikové okno, které lze z vnějšku zamknout, musí být zkonstruováno tak, aby mohlo být kdykoli otevřeno zevnitř vozidla.

7.6.8.4 Je-li únikové okno zavěšeno vodorovně na horní straně, musí být opatřeno vhodným mechanismem, který ho udržuje plně otevřené. Každé zavěšené únikové okno musí fungovat tak, aby nebránilo volnému průchodu zevnitř nebo zvnějšku vozidla.

7.6.8.5 Výška dolní hrany únikového okna namontovaného na boku vozidla nad obecnou úrovní podlahy bezprostředně pod ním (mimo jakékoli místní změny, jako je přítomnost kola nebo převodové skříně) nesmí být větší než 1 200 mm a menší než 650 mm v případě zavěšeného únikového okna nebo 500 mm v případě okna zhotoveného z rozbitného skla.

U zavěšeného únikového okna se výška dolní hrany může snížit až na minimum 500 mm za předpokladu, že okenní otvor je vybaven do výšky 650 mm ochranným zařízením zabraňujícím možnosti vypadnutí cestujících z vozidla. Pokud je okenní otvor vybaven takovým ochranným zařízením, nesmí být jeho velikost nad ochranným zařízením menší, než jsou minimální rozměry předepsané pro únikové okno.

7.6.8.6 Každé zavěšené únikové okno, které není zřetelně viditelné ze sedadla řidiče, musí být opatřeno zvukovým výstražným zařízením varujícím řidiče, pokud není zcela zavřené. Toto zařízení musí být uváděno v činnost pohybem okenní západky, nikoli pohybem vlastního okna.

7.6.9 Technické požadavky na únikové poklopy

7.6.9.1 Každý únikový poklop se musí otvírat tak, aby nebránil volnému průchodu zevnitř nebo zvnějšku vozidla.

7.6.9.2 Střešní únikové poklopy musí být vystřelovací, zavěšené nebo zhotovené ze snadno rozbitelného bezpečnostního skla. Podlahové poklopy musí být buď zavěšené, nebo vystřelovací a musí být opatřeny zvukovým výstražným zařízením, které varuje řidiče, když není poklop bezpečně uzavřen. Toto zařízení musí být uváděno do provozu zámkem podlahového únikového poklopu, nikoli pohybem vlastního poklopu. Podlahové únikové poklopy musí být zabezpečeny proti bezděčné manipulaci. Tento požadavek však neplatí, je-li podlahový poklop automaticky uzavřen, když se vozidlo pohybuje rychlostí přesahující 5 km/h.

7.6.9.3 Vystřelovací typy se při použití nesmějí zcela oddělit od vozidla, aby takový poklop nepředstavoval nebezpečí pro ostatní účastníky silničního provozu. Vystřelovací únikové poklopy musí být použity tak, aby bylo účinně bráněno bezděčné manipulaci. Podlahové vystřelovací poklopy se musí vystřelit jen do prostoru pro cestující.

7.6.9.4 Závěsné únikové poklopy musí být zavěšeny podél okraje směrem k přední nebo zadní části vozidla v úhlu alespoň 100o. Závěsné podlahové poklopy musí být zavěšeny do prostoru pro cestující.

7.6.9.5 Únikové poklopy musí být možno snadno otevřít nebo odstranit zevnitř i zvnějšku. Tento požadavek však nesmí být vykládán tak, aby vylučoval možnost uzamknout únikový poklop za účelem zabezpečení vozidla, které je bez dohledu, a to za předpokladu, že únikový poklop je možno kdykoli otevřít nebo odstranit zevnitř pomocí běžného otvíracího nebo odstraňujícího mechanismu. V případě poklopu ze snadno rozbitelného materiálu musí být v blízkosti poklopu k dispozici zařízení, jež je snadno dostupné osobám ve vozidle a jež umožňuje rozbití poklopu.

7.6.10 Technické požadavky na zasouvatelné schody

Zasouvatelné schody, jsou-li namontovány, musí splňovat následující požadavky:

7.6.10.1 činnost zasouvatelných schodů může být synchronizována s činností příslušných provozních nebo nouzových dveří;

7.6.10.2 jestliže jsou dveře zavřeny, pak žádná část zasouvatelných schodů nesmí přesahovat přiléhající obrys karosérie o více než 10 mm;

7.6.10.3 když jsou dveře otevřené a zasouvatelné schody jsou ve vysunuté poloze, musí plocha povrchu odpovídat požadavkům bodu 7.7.7 této přílohy;

7.6.10.4 u schodů ovládaných servomotorem nesmí být možné, aby se vozidlo dalo z klidu do pohybu vlastní motorickou silou, jsou-li schody ve vysunuté poloze. U ručně ovládaných schodů musí řidiče varovat zvukový signál, že schod není zcela zatažen;

7.6.10.5 schody ovládané servomotorem se nesmějí vysunout, když je vozidlo v pohybu. Jestliže zařízení k ovládání schodů selže, musí se schody zasunout a zůstat v zasunuté poloze. V případě takové poruchy nebo poškození či zatarasení schodů však nesmí být bráněno činnosti odpovídajících dveří;

7.6.10.6 jestliže stojí na zasouvatelných schodech ovládaných servomotorem cestující, nesmí být možné odpovídající dveře uzavřít. Soulad s tímto požadavkem se musí kontrolovat umístěním hmotnosti 15 kg, představující malé dítě, do středu schodu. Tento požadavek neplatí pro každé dveře v přímém zorném poli řidiče;

7.6.10.7 pohyb zasouvatelných schodů nesmí způsobit žádné zranění cestujících ani osob čekajících na autobusové zastávce;

7.6.10.8 rohy zasouvatelných schodů směřující vpřed nebo vzad musí být zaobleny poloměrem nejméně 5 mm; hrany musí být zaobleny poloměrem nejméně 2,5 mm;

7.6.10.9 pokud jsou dveře pro cestující otevřené, musí být zasouvatelný schod bezpečně udržován ve vysunuté poloze. Jestliže se do středu jednotlivého schodu umístí hmotnost 136 kg nebo do středu dvojitého schodu hmotnost 272 kg, průhyb v jakémkoli místě schodu nesmí přesáhnout 10 mm.

7.6.11 Označení

7.6.11.1 Každý únikový východ musí být označen uvnitř i vně vozidla nápisem „Únikový východ“, doplněným případně mezinárodním zastupujícím symbolem.

7.6.11.2 Nouzové ovladače provozních dveří a všech únikových východů musí být označeny uvnitř i vně vozidla buď zastupujícím symbolem, nebo jasně znějícím nápisem.

7.6.11.3 Na každém nouzovém ovladači východu nebo v jeho blízkosti musí být umístěny jasné pokyny pro způsob ovládání.

7.6.11.4 Jazyk, v němž mají být napsána jakákoli textová označení, určená pro splnění bodů 7.6.11.1 až 7.6.11.3, musí stanovit schvalovací orgán, jenž bere v úvahu stát či státy, ve kterém/kterých žadatel zamýšlí vozidla uvádět na trh, popřípadě v součinnosti s příslušnými orgány dotyčného státu či států. Jestliže orgány státu či států, kde má být vozidlo registrováno, nechá změnit jazyk těchto textů, nevyvolá tato změna žádný nový postup schvalování typu.

7.7 Uspořádání vnitřku vozu

7.7.1 Přístup k provozním dveřím (viz obr. 1 přílohy 4)

7.7.1.1 Volný prostor, rozprostírající se uvnitř vozidla od boční stěny, ve které jsou dveře namontovány, musí umožnit volný průchod svislého obdélníkového panelu silného 20 mm, širokého 400 mm a vysokého 700 mm nad podlahou, nad kterým je symetricky umístěn druhý panel široký 550 mm; výška druhého panelu musí odpovídat předpisu pro příslušnou třídu vozidla. Tento dvojdílný panel se musí udržovat rovnoběžně s otvorem dveří a posouvá se z výchozí polohy, ve které je rovina povrchu panelu ve směru do vozidla tečna k nejvzdálenějšímu obrysu otvoru, do polohy, v níž se dotýká prvního schodu, a poté se musí udržovat kolmo k pravděpodobnému směru pohybu osoby, která používá vchod.

7.7.1.2 Výška horního obdélníkového panelu musí odpovídat příslušné třídě vozidla a kategorie podle níže uvedené tabulky. Případně je možno použít lichoběžníkový průřez o výšce 500 mm tvořící přechod mezi šířkou horního a dolního panelu. V tomto případě musí činit celková výška obdélníkového průřezu a tohoto lichoběžníkového průřezu horního panelu 1 100 mm pro všechny třídy vozidel s kapacitou přesahující 22 cestujících a 950 mm pro třídy vozidel s kapacitou nepřesahující 22 cestujících.







Třída vozidla Výška horního panelu (mm) (Rozměr „A“ na obr. 1) Celková výška Šířka Alternativní lichoběžníkový průřez Třída A (*1) 950 950 1 650 550 (*2) Třída B (*1) 700 950 1 400 Třída I 1 100 1 100 1 800 Třída II 950 1 100 1 650 Třída III 850 1 100 1 550 ( *1 ) U vozidel s kapacitou nepřesahující 22 cestujících může být dolní panel posunut vzhledem k hornímu panelu za předpokladu, že je ve stejném směru. ( *2 ) Šířka horního panelu se může snížit nahoře na 400 mm, když zahrnuje zkosení hran nepřesahující 30o od vodorovné roviny.

7.7.1.3 Pokud se osa tohoto dvojdílného panelu posune na vzdálenost 300 mm od své výchozí polohy a dvojdílný panel se dotýká povrchu schodu, musí se v této poloze zadržet.

7.7.1.4 Válcová figurína (viz obr. 6 přílohy 4) použitá pro přezkoušení volného profilu uličky se pak přesune z výchozí polohy v uličce ve směru pravděpodobného pohybu osoby opouštějící vozidlo, dokud osa nedosáhne svislé roviny, která obsahuje horní hranu vrchního schodu, nebo dokud se rovina tečná k hornímu válci nedotkne dvojdílného panelu, přičemž je platný stav, kterého se dosáhne dříve, a v této poloze se figurína zadrží (viz obr. 2 přílohy 4).

7.7.1.5 Mezi válcovou figurínou v poloze stanovené podle bodu 7.7.1.4 a dvojdílným panelem v poloze stanovené podle bodu 7.7.1.3 musí být volný prostor, jehož horní a dolní meze jsou znázorněny na obr. 2 v příloze 4. Tento volný prostor musí umožňovat volný průchod svislému panelu, jehož tvar a rozměry jsou stejné jako u válcového tvaru (bod 7.7.5.1), střední průřez a tloušťka nejsou větší než 20 mm. Tento panel se přesunuje v pravděpodobném směru pohybu osoby, používající vstup z tečné polohy k válcovému tvaru, dokud jeho vnější strana není v kontaktu s vnitřní stranou dvojdílného panelu, a tak se dotkne roviny nebo rovin určených horními hranami schodu (viz obr. 2 přílohy 4).

7.7.1.6 Volný průchod pro tuto figurínu nesmí obsahovat žádný prostor do 300 mm před jakýmkoli nestlačeným sedákem sedadla směrovaného dopředu nebo dozadu, nebo do 225 mm u sedadel namontovaných nad podběhy kol a do výšky vršku sedáku sedadla.

7.7.1.7 V případě sklopného sedadla se tento prostor určí se sedadlem v poloze pro používání.

7.7.1.8 Sklopné sedadlo pro člena posádky však může překážet přístupu k provozním dveřím, když je v poloze pro používání, za předpokladu, že:

7.7.1.8.1 je zřetelně uvedeno jak ve vozidle samotném, tak na formuláři o sdělení (viz příloha 1), že sedadlo je určeno jen pro člena posádky,

7.7.1.8.2 když se sedadlo právě nepoužívá, sklopí se automaticky, což je nezbytné pro splnění požadavků bodů 7.7.1.1 nebo 7.7.1.2 a 7.7.1.3, 7.7.1.4 a 7.7.1.5;

7.7.1.8.3 dveře se nepovažují za povinný východ pro účely bodu 7.6.1.4,

7.7.1.8.4 když je sedadlo v poloze pro používání, a když je ve sklopené poloze, nesmí být žádná jeho část před svislou rovinou procházející středem sedáku sedadla řidiče v jeho nejzazší poloze a středem vnějšího zpětného zrcátka namontovaného na opačné straně vozidla.

7.7.1.9 V případě vozidel s kapacitou nepřesahující 22 cestujících se musí dveře a cesta ke dveřím považovat vůči cestujícím za přístup bez překážek, jestliže:

7.7.1.9.1 měřeno rovnoběžně s podélnou osou vozidla je volný průchod nejméně 220 mm v kterémkoli bodě a 550 mm v bodě ležícím nejméně 500 mm nad podlahou nebo schody (obr. 3 přílohy 4).

7.7.1.9.2 měřeno kolmo k podélné ose vozidla je volný průchod nejméně 300 mm v každém bodě a 550 mm v kterémkoli bodě ležícím nejméně 1 200 mm nad podlahou nebo schody nebo méně než 300 mm pod stropem (obr. 4 přílohy 4).

7.7.1.10 Rozměry provozních dveří a nouzových dveří podle bodu 7.6.3.1 a požadavky bodů 7.7.1.1 až 7.7.1.7, 7.7.2.1 až 7.7.2.3, 7.7.5.1 a 7.7.8.5 neplatí pro vozidlo třídy B s technicky přípustnou nejvyšší hmotností nepřesahující 3,5 tuny a sedadly pro maximálně 12 cestujících, ve kterém má cestující z každého sedadla bez překážek přístup k nejméně dvěma dveřím.

7.7.1.11 Maximální sklon podlahy v přístupovém průchodu nesmí přesahovat 5 %, měřeno u vozidla v pohotovostním stavu a stojícím na hladkém povrchu. Nesmí být v činnosti žádné zařízení ke snížení výšky podlahy.

7.7.2 Přístup k nouzovým dveřím (viz obr. 5 přílohy 4)

Následující požadavky neplatí pro dveře řidiče, které se používají jako únikové východy ve vozidle s kapacitou nepřesahující 22 cestujících.

7.7.2.1 Volný prostor mezi uličkou a otvorem nouzových dveří musí umožňovat volný průchod svislého válce o průměru 300 mm a ve výšce 700 mm od podlahy, na němž je posazen druhý svislý válec o průměru 550 mm, přičemž celková výška sestavy je 1 400 mm.

Průměr horního válce se může snížit nahoře na 400 mm, pokud zkosení hran nepřesahuje 30o od vodorovné roviny.

7.7.2.2 Základna prvního válce musí ležet v průmětu druhého válce.

7.7.2.3 Pokud jsou podél tohoto průchodu instalována sklopná sedadla, musí být volný průchod pro válec určen při sedadlech v poloze jejich používání.

7.7.2.4 Ke dvojitému válci lze případně použít měřicí zařízení popsané v bodu 7.7.5.1 (viz obr. 6 přílohy 4).

7.7.3 Přístup k únikovým oknům

7.7.3.1 Každým únikovým oknem musí být možné z uličky ven z vozidla prostrčit zkušební měřidlo.

7.7.3.2 Směr pohybu zkušebního kalibru musí být ve směru očekávaného směru cestujícího opouštějícího vozidlo. Zkušební kalibr musí být udržován kolmo ke směru tohoto pohybu.

7.7.3.3 Zkušební kalibr musí být ve tvaru tenké desky o rozměrech 600 mm × 400 mm s poloměrem zaoblení rohů 200 mm. U únikového okna v zadní stěně vozidla však může mít zkušební kalibr případně rozměry 1 400 mm × 350 mm s poloměrem zaoblení rohů 175 mm.

7.7.4 Přístup k únikovým poklopům

7.7.4.1 Únikové poklopy ve střeše

7.7.4.1.1 Kromě vozidel třídy I musí být alespoň jeden únikový poklop umístěn tak, aby se čtyřboký komolý jehlan o úhlu stran 20o a o výšce 1 600 mm dotýkal části sedadla nebo rovnocenné opory. Osa jehlanu musí být svislá a její menší základna se musí dotýkat plochy otvoru únikového poklopu. Opory mohou být sklopné nebo otočné, za předpokladu, že mohou být v poloze jejich používání aretovány. Tato poloha musí být užita pro ověření.

7.7.4.1.2 Je-li konstrukční tloušťka střechy větší než 150 mm, musí se menší průřez jehlanu dotýkat plochy otvoru únikového poklopu na úrovni vnějšího povrchu střechy.

7.7.4.2. Únikové poklopy v podlaze

U únikového poklopu namontovaného v podlaze musí poklop poskytovat přímý a volný výstup k vnějšku vozidla a musí být namontován tam, kde je nad poklopem volný prostor odpovídající výšce uličky. Jakýkoli zdroj tepla nebo pohybující se konstrukční část musí být vzdáleny alespoň 500 mm od jakékoli části otvoru poklopu.

Musí být možno prostrčit zkušební kalibr ve tvaru tenké desky o rozměrech 600 mm × 400 mm s poloměrem zaoblení rohů 200 mm ve vodorovné poloze z výšky 1 m nad podlahou vozidla k zemi.

7.7.5 Uličky (viz obr. 6 přílohy 4)

7.7.5.1 Ulička vozidla musí být zkonstruována a vyhotovena tak, aby umožnila volný průchod měřicího zařízení sestávajícího ze dvou souosých válců s obráceným komolým kuželem mezi ně vloženým, přičemž měřící zařízení má následující rozměry (v mm):







Třída I Třída II Třída III Třída A Třída B Průměr dolního válce „A“ 450 350 300 350 300 Výška dolního válce 900 900 900 900 900 Průměr horního válce „C“ 550 550 450 550 450 Výška horního válce „B“ 500 (*1) 500 (*1) 500 (*1) 500 (*1) 300 Celková výška „H“ 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 500 ( *1 ) Výška horního válce, a tím i celková výška, se může snížit o 100 mm v jakékoli části uličky dozadu od: a) příčné roviny procházející ve vzdálenosti 1,5 m před osou zadní nápravy (nejvzdálenější zadní náprava v případě vozidel s více než jednou zadní nápravou) a b) příčné svislé roviny procházející zadním okrajem provozních dveří nebo nejvzdálenějších provozních dveří, jestliže jich je více.

Průměr horního válce se může snížit nahoře na 300 mm, pokud zkosení hran nepřesahuje 30o od vodorovné roviny.

Měřicí zařízení může přijít do styku se závěsnými držadly, jsou-li namontována nebo jinými pružnými předměty, např. částmi bezpečnostních pásů, a odsunout je.

7.7.5.1.1 Není-li před sedadlem nebo řadou sedadel žádný východ:

7.7.5.1.1.1 u sedadel směrovaných dopředu musí přední okraj válcového měřicího zařízení podle definice v bodu 7.7.5.1 dosáhnout alespoň k příčné svislé rovině tečné k nejpřednějšímu bodu opěradla sedadla z nejpřednější řady sedadel a v této poloze se udržet. Z této roviny musí být možné pohybovat panelem zobrazeným na obr. 7 přílohy 4 takovým způsobem, aby počínaje od bodu dotyku s válcovým měřicím zařízením se panel směřující k vnějšku vozidla přemístil vpřed o vzdálenost 660 mm;

7.7.5.1.1.2 u sedadel směrovaných do stran musí přední část válcového měřicího zařízení dosáhnout alespoň příčné roviny, která je v zákrytu se svislou rovinou procházející středem předního sedadla (obr. 7 přílohy 4);

7.7.5.1.1.3 u sedadel směrovaných dozadu musí přední část válcového měřicího zařízení dosáhnout alespoň příčné svislé roviny tečné k přední části sedáků přední řady nebo sedadla (obr. 7 přílohy 4).

7.7.5.2 U vozidel třídy I se průměr dolního válce může snížit z 450 mm na 400 mm v jakékoli části uličky dozadu od:

7.7.5.2.1 příčné svislé roviny procházející ve vzdálenosti 1,5 m před osou zadní nápravy (nejvzdálenější nápravy v případě vozidel s více než jednou zadní nápravou) a

7.7.5.2.2 příčné svislé roviny procházející zadním okrajem nejvzdálenějších provozních dveří.

7.7.5.3 U vozidel třídy III mohou být sedadla na jedné straně nebo po obou stranách uličky pohyblivá do stran, pak je možno šířku uličky snížit na hodnotu odpovídající průměru spodního válce 220 mm za podmínky, že ovladačem každého sedadla, snadno přístupného osobě stojící v uličce, bude možno vrátit, popřípadě automaticky, sedadlo do polohy odpovídající minimální šířce 300 mm, když je sedadlo zatíženo.

7.7.5.4 U kloubových vozidel musí být měřicí zařízení podle definice v bodu 7.7.5.1 schopno projít bez překážek kloubovou částí. Žádná část poddajného krytu této části, včetně částí měchů, nesmí do uličky zasahovat.

7.7.5.5 V uličkách mohou být namontovány schody. Šířka takových schodů nesmí být menší než šířka uličky u horního konce schodů.

7.7.5.6 Sklopná sedadla umožňující cestujícím sedět v uličce nejsou přípustná.

7.7.5.7 Sedadla pohyblivá do strany, která v některé poloze zasahují do uličky, nejsou přípustná, kromě vozidel třídy III a za splnění podmínek uvedených v bodu 7.7.5.3.

7.7.5.8 U vozidel, pro která platí bod 7.7.1.9, není ulička nutná za předpokladu, že jsou dodrženy přístupové rozměry uvedené v tomto bodu.

7.7.5.9 Povrch uličky a přístupových průchodů musí mít protiskluzové vlastnosti.

7.7.6 Sklon uličky

Sklon uličky měřený na nenaloženém vozidle na vodorovném povrchu a s nezapojeným systémem snížení výšky podlahy nesmí přesahovat:

7.7.6.1 8 % u vozidla třídy I, II nebo A nebo

7.7.6.2 (vyhrazeno)

7.7.6.3 12,5 % u vozidel třídy III a B a

7.7.6.4 5 % na rovině kolmé k podélné ose symetrie vozidla.

7.7.7 Schody (viz obr. 8 přílohy 4)

7.7.7.1 Maximální a minimální výška s nezapojeným systémem snížení výšky podlahy a minimální hloubka schodů pro cestující v provozních a nouzových dveří a uvnitř vozidla musí být následující:





Pozn. : 1. U dvojdílných dveří se musí schody v každé polovině přístupového průchodu posuzovat samostatně. 2. Rozměr E, obr. 8 přílohy 4, nemusí být stejný pro každý schod.

7.7.7.1.1 Jakýkoli přechod ze snížené uličky do prostoru k sedění se nesmí považovat za schod. Svislá vzdálenost mezi povrchem uličky a podlahou prostoru k sedění však nesmí přesahovat 350 mm.

7.7.7.2 Pro účely bodu 7.7.7 se výška schodu měří ve středu jeho šířky. Dále by výrobci měli zvlášť brát ohled na přístup cestujících se sníženou pohyblivostí, zejména výška schodu by měla být minimální.

7.7.7.3 Výška prvního schodu od země se musí měřit u vozidla stojícího na rovné ploše v jeho pohotovostní hmotnosti, jak je uvedena v bodu 2.18 tohoto předpisu, a vybaveného pneumatikami, jejichž tlak musí odpovídat tlaku stanovenému výrobcem pro maximální technicky přípustnou hmotnost (M) uvedenou v bodu 2.19 tohoto předpisu.

7.7.7.4 Pokud je více než jeden schod, může každý schod zasahovat až 100 mm do oblasti svislého průmětu dalšího schodu a průmět horní hrany na plochu schodu pod ním musí být vzdálen od jeho hrany alespoň 200 mm (viz obr. 8 přílohy 4), přičemž náběhy schodů musí být zkonstruovány tak, aby se minimalizovalo nebezpečí klopýtnutí, a schody musí být provedeny v kontrastní barvě nebo barvách.

7.7.7.5 Šířka a tvar každého schodu musí být takové, aby na dotyčný schod bylo možno umístit obdélník podle níže uvedené tabulky s tím, že maximálně 5 % plochy příslušného obdélníku smí schod přesahovat. U dvojdílných dveří musí tento požadavek splňovat každá jejich polovina.







Počet cestujících > 22 ≤ 22 Plocha První schod (mm) 400 × 300 400 × 200 Další schody (mm) 400 × 200 400 × 200

7.7.7.6 Všechny schody musí mít protiskluzový povrch.

7.7.7.7 Maximální sklon schodu v kterémkoli směru nesmí u nenaloženého vozidla, které stojí na hladkém vodorovném povrchu v obvyklých podmínkách pro jízdu (zejména nesmí být zapojeno zařízení pro snížení výšky podlahy), překročit 5 %.

7.7.8 Sedadla pro cestující a prostor pro sedící cestující

7.7.8.1 Minimální šířka sedadla

7.7.8.1.1 Minimální šířka sedáku, rozměr F (obr. 9 přílohy 4), měřená od svislé roviny, procházející středem tohoto místa k sedění, musí být:







u třídy I, II, A, B: 200 mm u třídy III: 225 mm

7.7.8.1.2 Minimální šířka využitelného prostoru u každého místa pro sedícího, rozměr G (obr. 9 přílohy 4), měřená od svislé roviny procházející středem tohoto místa k sedění ve výšce od 270 mm do 650 mm nad nestlačeným sedákem, nesmí být menší než:







u jednotlivých sedadel: 250 mm u řad společných sedadel pro dva nebo více cestujících: 225 mm

7.7.8.1.3 U vozidel šířky 2,35 m nebo užších musí být šířka využitelného prostoru u každého místa pro sedícího, měřená od svislé roviny procházející středem místa k sedění ve výšce od 270 mm do 650 mm nad nestlačeným sedákem, 200 mm (viz obr. 9A přílohy 4). V případě dodržení tohoto bodu neplatí požadavky bodu 7.7.8.1.2.

7.7.8.1.4 U vozidel s kapacitou nepřesahující 22 cestujících v případě sedadel sousedících se stěnou vozidla nezahrnuje využitelný prostor, ve své horní části, trojúhelníkovou plochu o šířce 20 mm a výšce 100 mm (viz obr. 10 přílohy 4). Za vyjmutý lze dále považovat i prostor pro bezpečnostní pásy a jejich ukotvení, jakož i prostor pro sluneční clony.

7.7.8.2 Minimální hloubka sedáku (rozměr K, viz obr. 11 přílohy 4)

Minimální hloubka sedáku musí být:

7.7.8.2.1 350 mm u vozidel třídy I, A a B a

7.7.8.2.2 400 mm u vozidel třídy II a III.

7.7.8.3 Výška sedáku (rozměr H, viz obr. 11 přílohy 4)

Výška nestlačeného sedáku nad podlahou musí být taková, aby vzdálenost od podlahy k vodorovné rovině tečné k přednímu hornímu povrchu sedáku byla mezi 400 mm a 500 mm; tato výška se však může snížit na minimálně 350 mm u podběhů kol a motorového prostoru.

7.7.8.4 Vzdálenost mezi sedadly (viz obr. 12 přílohy 4)

7.7.8.4.1 V případě sedadel směrovaných týmž směrem nesmí být vzdálenost mezi přední stranou opěradla sedadla a zadní stranou opěradla sedadla před ním (rozměr H), měřená vodorovně a ve všech výškách nad podlahou mezi úrovní horního povrchu sedáku a bodem, který je 620 mm nad podlahou, menší než:







H třída I, A a B 650 mm třída II a III 680 mm

7.7.8.4.2 Veškerá měření se musí provádět s nestlačeným sedákem a opěradlem sedadla, ve svislé rovině procházející osou jednotlivého místa k sedění.

7.7.8.4.3 Pokud jsou příčná sedadla směrována proti sobě, nesmí být minimální vzdálenost mezi předními čely opěradel sedadel, měřená v úrovni nejvyšších bodů sedáků, menší než 1 300 mm.

7.7.8.4.4 Měření se musí provádět u sklopných sedadel pro cestujících a nastavitelného sedadla řidiče, přičemž opěradla a další nastavení sedadel se nacházejí v obvyklé poloze používání určené výrobcem.

7.7.8.4.5 Při měření musí být skládací stolek namontovaný na opěradle sedadla ve sklopené poloze.

7.7.8.4.6 Sedadla, která jsou montována na kolejnice, nebo jiný systém, který umožňuje obsluze nebo uživateli snadno měnit uspořádání vnitřního prostoru vozidla, se musí měřit v obvyklé poloze používání uvedené výrobcem v žádosti o schválení.

7.7.8.5 Prostor pro sedící cestující (viz obr. 13 přílohy 4)

7.7.8.5.1 Minimální volný prostor před každým sedadlem pro cestující musí odpovídat prostoru na obr. 13 přílohy 4. Opěradlo každého předcházejícího sedadla nebo části, jejíž obrys odpovídá přibližně této skloněné zadní části sedadla, může zasahovat do tohoto prostoru v souladu s bodem 7.7.8.4. V tomto prostoru mohou být umístěny nohy sedadla za předpokladu, že pro nohy cestujících zbývá přiměřený prostor. U sedadel vedle sedadla řidiče ve vozidlech s kapacitou do 22 cestujících musí být povoleno vyčnívání palubní desky, přístrojového panelu, čelního skla, slunečních clon, bezpečnostních pásů a jejich ukotvení.

7.7.8.5.2 V té části vozidla, která je pro nástup a výstup nejvhodnější, však musí být ve vozidlech třídy I a II alespoň dvě sedadla, a ve třídě A alespoň jedno sedadlo, směrovaná dopředu nebo dozadu, výslovně určená a označená pro cestující se sníženou pohyblivostí, jiná než místa pro uživatele invalidních vozíků. Tato sedadla musí být zkonstruována pro cestující se sníženou pohyblivostí tak, aby jim poskytovala dostatek prostoru, musí mít vhodně zkonstruovaná a umístěná držadla k usnadnění usednutí a vstávání ze sedadla, a musí umožňovat dorozumívání se z tohoto místa k sedění podle bodu 7.7.9.

7.7.8.5.2.1 Tato sedadla musí zajistit alespoň 110 % prostoru uvedeného v bodu 7.7.8.5.1.

7.7.8.6 Volná výška nad místy k sedění

7.7.8.6.1 Nad každým místem k sedění, kromě přední řady sedadel u vozidel s kapacitou nepřesahující 22 cestujících, a jeho příslušným prostorem pro nohy se musí naměřit volný prostor alespoň 900 mm, měřeno od nejvyššího bodu nestlačeného sedáku a alespoň 1 350 mm od střední úrovně podlahy v prostoru pro nohy. U vozidel, pro která platí bod 7.7.1.10, lze tento rozměr snížit až na 1 200 mm, měřeno od podlahy.

7.7.8.6.2. Tento prostor se rozšíří do oblasti vymezené:

7.7.8.6.2.1 podélnými svislými rovinami vzdálenými 200 mm na obě strany od střední svislé roviny místa k sedění a

7.7.8.6.2.2 příčnou svislou rovinou procházející nejzadnějším horním bodem opěradla sedadla a příčnou svislou rovinou 280 mm před nejpřednějším bodem nestlačeného sedáku, měřeno vždy ve svislé střední rovině místa k sedění.

7.7.8.6.3 Od okrajů volného prostoru vymezeného v bodech 7.7.8.6.1 a 7.7.8.6.2 se mohou vyjmout následující plochy:

7.7.8.6.3.1 u horní části vnějších sedadel plocha s pravoúhlým průřezem o výšce 150 mm a šířce 100 mm (viz obr. 14 přílohy 4);

7.7.8.6.3.2 u horní části vnějších sedadel plocha s trojúhelníkovým průřezem, jehož vrchol je umístěn 650 mm od podlahy a jehož základna je 100 mm široká (viz obr. 15 přílohy 4);

7.7.8.6.3.3 u prostoru pro nohy u vnějších sedadel plocha o průřezu nepřesahující 0,02 m2 (0,03 m2 pro nízkopodlažní vozidla třídy I) a s maximální šířkou nepřesahující 100 mm (150 mm pro nízkopodlažní vozidla třídy I) (viz obr. 16 přílohy 4).

7.7.8.6.3.4 U vozidla s kapacitou do 22 cestujících, u míst k sedění nejbližších k zadním rohům karosérie může mít vnější zadní okraj volného prostoru, viděno v půdorysu, zaoblení poloměrem nepřesahujícím 150 mm (viz obr. 17 přílohy 4).

7.7.8.6.4 Ve volném prostoru vymezeném v bodech 7.7.8.6.1, 7.7.8.6.2 a 7.7.8.6.3 jsou povoleny další následující výčnělky:

7.7.8.6.4.1 výčnělek opěradla dalšího sedadla, jeho opor a přídavných prvků (např. sklápěcího stolku);

7.7.8.6.4.2 u vozidla s kapacitou do 22 cestujících výčnělek podběhu kola za předpokladu, že je splněna jedna ze dvou následujících podmínek:

7.7.8.6.4.2.1 uvedený výčnělek nesmí přesahovat za střední svislou rovinu místa k sedění (viz obr. 18 přílohy 4) nebo

7.7.8.6.4.2.2 nejbližší okraj plochy o hloubce 300 mm pro nohy sedícího cestujícího je posunut maximálně 200 mm od hrany nestlačeného sedáku a maximálně 600 mm před opěradlo sedadla, měřeno ve střední svislé rovině místa k sedění (viz obr. 19 přílohy 4). U dvou sedadel směrovaných proti sobě toto ustanovení platí jen pro jedno ze sedadel a zbývající prostor pro nohy sedících cestujících musí mít rozměr alespoň 400 mm.

7.7.8.6.4.3 U sedadel vedle sedadla řidiče ve v