1987A1813 — CS — 01.07.2013 — 001.001

Tento dokument je třeba brát jako dokumentační nástroj a instituce nenesou jakoukoli odpovědnost za jeho obsah

►B ÚMLUVA O SPOLEČNÉM TRANZITNÍM REŽIMU (Úř. věst. L 226 13.8.1987, s. 2)

Ve znění:







(*) Tento akt nebyl nikdy publikován v češtině.









▼B

ÚMLUVA O SPOLEČNÉM TRANZITNÍM REŽIMU







RAKOUSKÁ REPUBLIKA, FINSKÁ REPUBLIKA, ISLANDSKÁ REPUBLIKA, NORSKÉ KRÁLOVSTVÍ, ŠVÉDSKÉ KRÁLOVSTVÍ, ŠVÝCARSKÁ KONFEDERACE, dále jen „země ESVO“, EVROPSKÉ HOSPODÁŘSKÉ SPOLEČENSTVÍ, dále jen „Společenství“, S OHLEDEM na dohody o volném obchodu mezi Společenstvím a jednotlivými zeměmi ESVO, S OHLEDEM na společné prohlášení, které přijali ministři zemí ESVO a členských států Společenství i Komise Evropských společenství v Lucemburku dne 9. dubna 1984, které obsahuje výzvu k vytvoření Evropského hospodářského prostoru, zvláště pak s ohledem na zjednodušení hraničních formalit a pravidel o původu, S OHLEDEM na Úmluvu o zjednodušení formalit ve zbožovém styku, uzavřenou mezi zeměmi ESVO a Společenstvím, kterou se zavádí pro tuto přepravu zboží jednotný správní doklad, MAJÍCE NA MYSLI, že používáním tohoto jednotného dokladu, které se uplatní v rámci společného tranzitního režimu pro přepravu zboží mezi Společenstvím a zeměmi ESVO i mezi jednotlivými zeměmi ESVO, by se dosáhlo zjednodušení, MAJÍCE NA MYSLI, že tohoto cíle se dá dosáhnout nejlépe tak, že se tranzitní režim, který se v současné době uplatňuje při přepravě zboží uvnitř Společenství, mezi Společenstvím a Rakouskem a Švýcarskem i mezi Rakouskem a Švýcarskem, rozšíří na ty země ESVO, které tento režim ještě nepoužívají, MAJÍCE NA MYSLI, že se mezi Finskem, Norskem a Švédskem uplatňuje také Severní tranzitní úprava, SE ROZHODLY uzavřít tuto úmluvu:







Obecná ustanovení

Článek 1

1. V této Úmluvě se určují ustanovení pro přepravu zboží mezi Společenstvím a zeměmi ESVO i mezi jednotlivými zeměmi ESVO; k tomuto účelu se zavádí společný tranzitní režim, který se uplatňuje bez ohledu na druh a původ zboží, které se případně překládá, dále odesílá nebo skladuje.

2. Aniž jsou dotčena ustanovení této úmluvy, a zejména ustanovení týkající se poskytování jistoty, platí přeprava zboží uvnitř Společenství za přepravu, uskutečněnou v tranzitním režimu Společenství.

3. S výhradou článků 7 až 12 jsou ustanovení o společném tranzitním režimu obsažena v dodatcích I a II této úmluvy.

4. Tranzitní prohlášení a tranzitní doklady pro účely společného tranzitního režimu musí odpovídat dodatku III a musí být vystaveny podle něho.

▼M6

Článek 2

1. Jako společný tranzitní režim se označuje vždy podle případu buď režim T1, nebo T2.

2. Režim T1 se může používat pro všechno zboží, přepravované podle článku 1 odst. 1.

3. Režim Т2 lze uplatnit na zboží přepravované v souladu s čl. 1 odst. 1:

a) ve Společenství: pouze pokud je zboží zbožím Společenství. Pojem „zboží Společenství“ znamená zboží: — plně získané na celním území Společenství bez přidání zboží ze třetích zemí nebo území, která nejsou součástí celního území Společenství, — ze zemí nebo území, která nejsou součástí celního území Společenství, které bylo propuštěno do volného oběhu v členském státě, — získané na celním území Společenství ze zboží uvedeného buď výhradně ve druhé odrážce, nebo v první a druhé odrážce. — Aniž je však dotčena tato úmluva nebo jiné dohody uzavřené Společenstvím, zboží, které i přesto, že splňuje podmínky stanovené v jedné z předchozích tří odrážek, je znovu uvedeno na celní území Společenství poté, co bylo vyvezeno mimo toto území, nebude považováno za zboží Společenství;

b) v zemi ESVO: pouze tehdy, když bylo zboží do této země přepraveno v režimu T2 a bylo za zvláštních předpokladů článku 9 odesláno dále.

4. Zvláštní předpoklady pro propuštění zboží do režimu T2 stanovené v této úmluvě platí také pro vystavení dokladů osvědčujících status zboží Společenství; se zbožím, pro které byl takový doklad vystaven, se nakládá stejným způsobem, jako se zbožím přepravovaným v režimu T2, přičemž ale není třeba, aby toto zboží provázel doklad osvědčující status zboží Společenství.

▼M11

Article 3

1. For the purposes of this Convention, the term:

(a) ‘transit’ shall mean a procedure under which goods are carried under the control of the competent authorities from one office of a Contracting Party to another office of the same Contracting Party or that of another Contracting Party over at least one frontier;

(b) ‘country’, shall mean any EFTA country, any Member State of the Community or any other State which has acceded to this Convention;

(c) ‘third country’ shall mean any State which is not Contracting Party to this Convention.

2. From the date on which the accession of a new Contracting Party becomes effective in accordance with Article 15a, all references to EFTA countries shall apply to that country mutatis mutandis, and solely for the purposes of this Convention.

3. In the application of the rules laid down in this Convention for the T1 or T2 procedure, the EFTA countries and the Community and its Member States shall have the same rights and obligations.

▼M6

Článek 4

1. Tato úmluva platí, aniž by byly jakkoliv dotčeny všechny ostatní mezinárodní dohody o tranzitním režimu, avšak s výhradou možných omezení uplatnění takovýchto dohod pro přepravu zboží mezi dvěma místy, ležícími ve Společenství, jakož i s výhradou možných omezení při vystavování dokladů osvědčujících status zboží Společenství.

2. Touto úmluvou nejsou dotčeny ani:

a) přeprava zboží v režimu dočasného použití a

b) dohody o pohraničním styku.

▼B

Článek 5

Jestliže nebyla mezi smluvními stranami a třetí zemí uzavřena žádná dohoda, na jejímž základě by se mohlo zboží přepravované mezi smluvními stranami přepravovat přes území této třetí země v režimu T1 nebo T2, může se takový režim na přepravu zboží přes území této třetí země použít pouze tehdy, když se přeprava uskutečňuje pomocí jediného přepravního dokladu, vystaveného na území některé smluvní strany; uplatňování dotyčného režim se na území třetí země pozastaví.

▼M6

Článek 6

Pokud se zajišťuje provádění případných opatření, platných pro zboží, mohou země v rámci režimu T1 a T2 mezi sebou zavést na základě dvoustranných a mnohostranných ujednání zjednodušené postupy, které odpovídají kritériím, která se v případě potřeby stanovují v ►M21 dodatku I ◄ a platí pro určité druhy přepravy nebo pro určité podniky.

Takováto ujednání se musí oznámit Komisi Evropských společenství, která o nich informuje ostatní země.

▼B







Provádění tranzitního režimu

▼M6

Článek 7

1. S výhradou zvláštních ustanovení této úmluvy jsou příslušné úřady zemí ESVO oprávněny k tomu, aby vykonávaly úkoly celních úřadů odeslání, tranzitu, určení a zajištění.

2. Příslušné úřady členských států Společenství jsou oprávněny k vydávání tranzitních prohlášení T1 nebo T2 pro tranzit k celním úřadům určení v zemích ESVO. S výhradou zvláštních ustanovení této úmluvy jsou oprávněny také vystavovat doklady osvědčující status zboží Společenství pro zboží zasílané do země ESVO.

3. Jestliže se sloučí několik zásilek zboží, které pak jeden hlavní povinný přepravuje v režimu T1 nebo T2 z jednoho celního úřadu odeslání k jednomu celnímu úřadu určení jako hromadnou zásilku jedním dopravním prostředkem ve smyslu čl. 12 odst. 2 dodatku I, aby bylo dodáno jednomu a témuž příjemci, potom může některá smluvní strana požadovat, aby bylo pro tyto zásilky – kromě zdůvodněných výjimek – podáno jedno prohlášení T1 nebo T2, ke kterému budou připojeny příslušné ložné listy.

4. Aniž je dotčen závazek, že se případně musí prokázat status zboží Společenství, nemusí být osoba, která na pohraničním celním úřadě smluvní strany plní celní formality při vývozu, povinna podat celní prohlášení T1 nebo T2, bez ohledu na to, do jakého celního režimu má být toto zboží u sousedního pohraničního celního úřadu propuštěno.

5. Aniž je dotčen závazek, že se případně musí prokázat status zboží Společenství, může pohraniční celní úřad smluvní strany, u které se celní formality při vývozu plní, odmítnout propuštění do režimu T1 nebo T2, jestliže má tento režim u sousedního pohraničního celního úřadu končit.

▼B

Článek 8

U přeprav zboží v režimu T1 nebo T2, zvláště při dělení, překládání nebo sestavování zásilek, nesmí být žádné zboží přidáno, vyjmuto nebo vyměněno.

▼M6

Článek 9

1. Zboží, které se doveze v režimu T2 do některé země ESVO, aby se případně v tomto režimu odeslalo dále, musí zůstat v této zemi pod stálým celním dohledem, aby byla zabezpečena jeho totožnost nebo jeho nezměněný stav.

2. Jestliže se takovéto zboží zasílá dále ze země ESVO, ve které bylo propuštěno do jiného celního režimu, nežli je režim tranzitu nebo režim uskladňování v celním skladu, nesmí se režim T2 použít.

To však neplatí pro zboží, které se dováží na přechodnou dobu k vystavení na veletrhu nebo na jiné podobné veřejné akci a bylo podrobeno pouze takovému nakládání, které bylo potřebné pro jeho zachování nebo které spočívalo v dělení zásilky.

3. Jestliže se zboží po uskladnění v režimu uskladňování v celním skladu zasílá dále z některé země ESVO, smí se režim T2 použít pouze za následujících předpokladů:

— doba uskladnění nepřekročila pět let; u zboží kapitol 1 až 24 nomenklatury pro zařazování zboží do celních sazebníků (Mezinárodní úmluva o harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží ze dne 14. června 1983) je však omezena na šest měsíců,

— zboží bylo skladováno odděleně a bylo podrobeno pouze takovému nakládání, které je potřebné pro jeho zachování, nebo které spočívalo v dělení zásilky, aniž by se přitom nahradil obal,

— nakládání se zbožím musí být prováděno pod celním dohledem.

4. Jakýkoli doklad T2 nebo doklad osvědčující status zboží Společenství vystavený příslušným celním úřadem země ESVO obsahuje odkaz na odpovídající doklad T2 nebo na doklad osvědčující status zboží Společenství, na základě kterého bylo zboží dopraveno do dotyčné země ESVO, a obsahuje veškeré zvláštní záznamy a poznámky, které jsou v těchto dokladech obsaženy.

Článek 10

1. Pokud není v odstavci 2 nebo v dodatcích stanoveno něco jiného, musí být na všechny režimy T1 nebo T2 poskytnuto zajištění, které platí pro všechny státy, kterých se tato přeprava týká.

2. Ustanoveními odstavce 1 není dotčeno právo:

a) smluvních stran, aby mezi sebou dohodly, že se u režimů T1 nebo T2, které se týkají pouze jejich území, zřeknou poskytování zajištění;

b) aby v režimu T1 nebo T2 nepožadovala žádné zajištění pro přepravní trasu mezi celním úřadem odeslání a prvním tranzitním celním úřadem.

▼M21 —————

▼M6

Článek 11

1. Totožnost zboží se zásadně zabezpečuje pomocí celní závěry.

2. Používají se následující celní závěry:

a) prostorová závěra, když byl dopravní prostředek schválen již na základě jiných celních předpisů, nebo když celní úřad odeslání uznal, že je způsobilý pro přiložení závěry;

b) v ostatních případech kusová závěra.

3. Za způsobilé k přiložení prostorové závěry mohou být uznány ty dopravní prostředky,

a) na které mohou být závěry snadno a účinně přiloženy;

b) které jsou konstruovány tak, aby z nich zboží nemohlo být vyjmuto, ani jiné zboží do nich vloženo bez zanechání viditelných stop násilného vniknutí nebo bez porušení závěry;

c) které nemají žádné utajené prostory, do kterých by se mohlo zboží ukrýt;

d) jejichž nákladové prostory jsou snadno přístupné kontrole příslušných úřadů.

▼M30

4. Úřad odeslání může od celní závěry upustit, jestliže lze totožnost zboží určit popisem v tranzitním prohlášení nebo doprovodných dokladech.

▼B

Článek 12

1. Do doby, než bude sjednán postup ohledně výměny statistických údajů, který zajistí, aby země ESVO a členské státy Společenství měly k dispozici údaje potřebné pro statistická šetření tranzitu, se musí pro statistické účely odevzdávat dodatečný výtisk ►M30 výtisku 4 nebo tranzitního doprovodného dokladu ◄ prohlášení T1 nebo T2 — ledaže by některá smluvní strana jejich předložení nepožadovala — na následujících celních úřadech:

a) na prvním tranzitním úřadě každé země ESVO;

b) na prvním tranzitním celním úřadě Společenství, jestliže se zboží přepravuje v režimu T1 nebo T2, který začal v zemi ESVO.

▼M17

2. However, the additional copy referred to above shall not be required when the goods are carried under the conditions laid down in ►M21 Chapter VIII of Title III of Appendix I ◄ .

▼B

3. Hlavní povinný nebo jeho zplnomocněný zástupce sdělí na požádání příslušným vnitrostátním úřadům, která se zabývají statistikou tranzitu, všechny informace v souvislosti s prohlášeními T1 nebo T2, které jsou nutné pro statistická šetření.







Správní pomoc

▼M6

Článek 13

1. Příslušné úřady dotyčných zemí si vzájemně poskytují všechny informace, které mají k dispozici a které jsou potřebné pro prověření řádného uplatňování úmluvy.

2. Pokud je to potřebné, informují se vzájemně příslušné úřady dotyčných zemí o všech zjištěních, písemnostech, zprávách, protokolech a informacích, které se vztahují na přepravu v režimu T1 nebo T2, jakož i o nesrovnalostech a protiprávním jednání v souvislosti s těmito režimy.

Pokud je to potřebné, informují se dále vzájemně o zjištěních v souvislosti se zbožím, které podléhá předpisům o administrativní pomoci a které se nacházelo v režimu uskladňování v celním skladu.

3. Jestliže vznikne podezření z nesprávného postupu nebo porušování předpisů v souvislosti se zbožím, které bylo dopraveno z jedné země do jiné země po uskladnění v celním skladu nebo po tranzitu přes některou jinou zemi, sdělí si příslušné úřady dotyčných zemí vzájemně na požádání informace o:

a) podmínkách, za kterých bylo dotyčné zboží přepravováno: — při doručení, na základě dokladů T1, T2 nebo dokladu osvědčujícím status zboží Společenství, do země, které je žádost určena, bez ohledu na způsob, jakým bylo odesláno, nebo — při odeslání, na základě dokladů T1, T2 nebo dokladu osvědčujícím status zboží Společenství, ze země, které je žádost určena, bez ohledu na způsob, jakým bylo doručeno;

b) podmínkách jakéhokoli uskladnění uvedeného zboží při doručení do země, které je žádost určena, na základě dokladu T2 nebo dokladu osvědčujícím status zboží Společenství nebo při odeslání z dotyčné země na základě dokladu T2 nebo dokladu osvědčujícím status zboží Společenství.

4. V žádosti podle odstavců 1 až 3 se musí uvést, na který případ nebo které případy se žádost vztahuje.

5. Jestliže žádá příslušný úřad určité země o úřední pomoc, kterou by sám nemohl poskytnout, kdyby byl o ni požádán, poukáže na tuto okolnost ve své žádosti. Je na uvážení příslušného dožádaného úřadu, zda takové žádosti vyhoví.

6. Informace získané podle odstavců 1 až 3 se smějí použít pouze pro účely této úmluvy a požívají ochrany, kterou informacím tohoto druhu zaručují vnitrostátní právní předpisy té země, která je obdržela. Tyto informace smějí být použity k jiným účelům pouze s písemným souhlasem příslušného úřadu, který je poskytl, a s výhradou omezení stanovených tímto úřadem.

▼M15







Vymáhání pohledávek

Článek 13 a

Příslušné orgány dotyčných zemí si poskytnou v souladu s ustanoveními dodatku IV vzájemnou pomoc při vymáhání pohledávek, vznikly-li tyto pohledávky v souvislosti s přepravou v režimu T1 nebo T2.

▼B







Smíšený výbor

Článek 14

1. Ustanovuje se Smíšený výbor, v němž je zastoupena každá smluvní strana této úmluvy.

2. Smíšený výbor jedná ve vzájemné shodě.

3. Smíšený výbor se schází v případě potřeby, nejméně však jedenkrát ročně. Každá smluvní strana může požádat o svolání zasedání.

4. Smíšený výbor si stanoví jednací řád, který mezi jiným upravuje svolávání zasedání, jmenování předsedy a dobu jeho setrvání ve funkci.

5. Smíšený výbor může vytvořit podvýbory a pracovní skupiny, které mu při plnění úkolů napomáhají.

Článek 15

1. Úkolem Smíšeného výboru je spravovat tuto úmluvu a zabezpečovat její řádné provádění. Aby mohl tuto činnost vykonávat, musí být smluvními stranami pravidelně informován o praktických zkušenostech s používáním této úmluvy. Smíšený výbor vyslovuje doporučení a v případech podle odstavce 3 přijímá rozhodnutí.

2. Doporučuje zejména:

a) změny této úmluvy, s výjimkou změn ve smyslu odstavce 3 písmeno c);

b) všechna ostatní opatření, která jsou potřebná k provádění úmluvy.

▼M11

3. The Joint Committee shall adopt by decision:

(a) amendments to the Appendices;

▼M21 —————

▼M11

(c) other amendments to this Convention made necessary by amendments to the Appendices;

▼M17 —————

▼M11

►M17 (d) ◄ transitional measures required in the case of the accession of new Member States to the Community;

►M17 (e) ◄ invitations to third countries within the meaning of Article 3 (1) (c) to accede to this Convention in accordance with Article 15a.

▼M17

Decisions taken under points (a) to (d) shall be put into effect by the Contracting Parties in accordance with their own legislation.

▼B

4. Jestliže přijal zástupce některé smluvní strany ve Smíšeném výboru rozhodnutí s výhradou splnění ústavně-právních podmínek, vstupuje rozhodnutí v platnost — pokud v něm není uvedeno žádné datum — prvního dne druhého měsíce po oznámení o zrušení výhrady.

▼M17

5. Decisions of the Joint Committee referred to in paragraph 3 (e) inviting a third country to accede to this Convention shall be sent to the General Secretariat of the Council of the European Communities, which shall communicate it to the third country concerned, together with a text of the Convention in force on that date.

▼M11

6. From the date referred to in paragraph 5, the third country concerned may be represented on the Joint Committee, subcommittees and working parties by observers.







Accession of third countries

Article 15a

1. Any third country may become a Contracting Party to this Convention if invited to do so by the depositary of the Convention following a decision of the Joint Committee.

2. A third country invited to become a Contracting Party to this Convention shall do so by lodging an instrument of accession with the General Secretariat of the Council of the European Communities. The said instrument shall be accompanied by a translation of the Convention into the official language(s) of the acceding country.

3. The accession shall become effective on the first day of the second month following the lodging of the instrument of accession.

4. The depositary shall notify all Contracting Parties of the date on which the instrument of accession was lodged and the date on which the accession will become effective.

5. Recommendations and decisions of the Joint Committee referred to in Article 15 (2) and (3) adopted between the date referred to in paragraph 1 of this Article and the date on which accession becomes effective shall also be communicated to the invited third country via the General Secretariat of the Council of the European Communities.

A declaration accepting such acts shall be inserted either in the instrument of accession or in a separate instrument lodged with the General Secretariat of the Council of the European Communities within six months of the communication. If the declaration is not lodged within that period the accession shall be considered void.

▼B







Různá a závěrečná ustanovení

Článek 16

Každá smluvní strana přijme vhodná opatření pro zabezpečení účinného a vyváženého provádění úmluvy; přitom bude brát ohled na nutnost co nejrozsáhlejšího zjednodušení formalit, které je třeba zúčastněným ukládat, a na nutnost řešit ke všeobecné spokojenosti potíže, které při použití těchto ustanovení případně nastanou.

Článek 17

Smluvní strany se vzájemně informují o ustanoveních, která přijmou za účelem provádění této úmluvy.

Článek 18

Ustanovení této úmluvy nevylučují zákazy nebo omezení dovozu, vývozu nebo tranzitu, uložené smluvními stranami a členskými státy a odůvodněnými veřejnou mravností, veřejným pořádkem, veřejnou bezpečností, ochranou zdraví a života lidí a zvířat, ochranou rostlin, ochranou národního kulturního pokladu, jenž má uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, nebo ochranou průmyslového a obchodního vlastnictví.

▼M17

Article 19

The Appendices to this Convention shall form an integral part thereof.

▼B

Článek 20

1. Tato úmluva se je použitelná na jedné straně na územích, na kterých je použitelná Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství a za podmínek stanovených v uvedené smlouvě a na straně druhé na územích zemí ESVO.

2. Tato úmluva se použije také na Lichtenštejnské knížectví, pokud bude toto knížectví spojeno smlouvou o celní unii se Švýcarskou konfederací.

Článek 21

Každá smluvní strana může při dodržení dvanáctiměsíční výpovědní lhůty od této úmluvy odstoupit; písemná výpověď se musí adresovat depozitáři, který ji oznámí ostatním smluvním stranám.

Článek 22

1. Tato úmluva vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1988, pokud smluvní strany uložily do 1. listopadu 1987 své listiny o přistoupení v Sekretariátu Rady Evropských společenství, který plní roli depozitáře.

2. Jestliže tato úmluva nevstoupí v platnost dnem 1. ledna 1988, vstupuje v platnost prvním dnem druhého měsíce po uložení poslední listiny o přistoupení.

3. Depozitář oznámí datum uložení listiny o přistoupení každé smluvní strany a datum vstupu této úmluvy v platnost.

Článek 23

1. Vstupem této úmluvy v platnost končí použitelnost dohod ze dnů 30. listopadu 1972 a 23. listopadu 1972 o uplatňování pravidel tranzitu Společenství, uzavřených Rakouskem a Švýcarskem se Společenstvím, a také dohoda ze dne 12. července 1977 o rozšíření působnosti pravidel tranzitu Společenství, uzavřená uvedenými zeměmi a Společenstvím.

2. Dohody uvedené v odstavci 1 se však použijí i nadále na takové režimy T1 nebo T2, které začaly platit před vstupem této úmluvy v platnost.

3. Použitelnost Severní tranzitní úpravy mezi Finskem, Norskem a Švédskem končí vstupem této úmluvy v platnost.

Článek 24

Tato úmluva, která je vyhotovena v jediném prvopise v jazyce anglickém, dánském, francouzském, italském, německém, nizozemském, portugalském, řeckém, španělském, finském, islandském, norském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost, bude uložena v archivu Generálního sekretariátu Rady Evropských společenství, který předá její ověřený opis všem smluvním stranám.

V Interlakenu dne 20. května 1987.

▼M30

DODATEK I

SPOLEČNÉ TRANZITNÍ REŽIMY







HLAVA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

1. Tento dodatek stanoví v souladu s čl. 1 odst. 3 této úmluvy některá pravidla pro společný tranzitní režim.

2. Pokud není uvedeno jinak, použije se tento dodatek na operace prováděné ve společném tranzitním režimu bez ohledu na to, zda je použit režim T1 nebo T2.

3. Zboží, které představuje zvýšené nebezpečí podvodu, je uvedeno v příloze I. Jestliže ustanovení této úmluvy odkazují na uvedenou přílohu, uplatí se každé opatření související se zbožím v ní uvedeným pouze tehdy, překročí-li množství tohoto zboží odpovídající minimální mez. Příloha I se přezkoumává nejméně jednou ročně.







KAPITOLA I

Oblast působnosti a definice

Článek 2

Oblast působnosti

1. Společný tranzitní režim se nepoužije na poštovní zásilky (včetně poštovních balíků) uskutečněné v souladu s akty Světové poštovní unie, pokud je zboží přepravováno nositeli práv a povinností vyplývajících z těchto aktů nebo na jejich účet.

2. Smluvní strana se může rozhodnout nepoužívat společný tranzitní režim na přepravu zboží potrubím. Toto rozhodnutí sdělí Komisi, která o něm informuje ostatní země.

Článek 3

Definice

Pro účely této úmluvy se rozumí:

a) „příslušnými orgány“: celní orgán nebo jakýkoliv jiný orgán odpovědný za provádění této úmluvy;

b) „tranzitním prohlášením“: úkon, jímž osoba projevuje předepsanou formou a způsobem vůli, aby bylo zboží propuštěno do společného tranzitního režimu;

c) „tranzitním doprovodným dokladem“: doklad vytištěný počítačovým systémem doprovázející zboží a vycházející z údajů tranzitního prohlášení;

d) „režimem T2“: režim T2 podle článku 2 této úmluvy označený v tranzitním prohlášení značkou „T2“ nebo „T2F“;

e) „hlavním povinným“: osoba, která vyhotovuje společné tranzitní prohlášení nebo jménem které je společné tranzitní prohlášení vyhotovováno;

f) „úřadem odeslání“: celní úřad, který přijal prohlášení s návrhem na propuštění zboží do společného tranzitního režimu;

g) „úřadem tranzitu“: — celní úřad v místě vstupu do smluvní strany nebo — celní úřad v místě výstupu ze smluvní strany, pokud zásilka v průběhu tranzitní operace celní území této smluvní strany opouští přes hranici mezi smluvní stranou a třetí zemí;

h) „úřadem určení“: celní úřad, kterému musí být zboží propuštěné do společného tranzitního režimu předloženo, aby mohl být režimu ukončen;

i) „úřadem záruky“: celní úřad, který určí příslušné orgány každé země, kde se poskytuje jistota ručením;

j) „ručitelem“: třetí osoba, právnická nebo fyzická, která se písemně zaváže, že společně a nerozdílně s hlavním povinným a zaručenou splatí výši případného dluhu;

k) „kódem HS“: číselný kód odpovídající číslům a položkám nomenklatury harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží tak, jak byl stanoven úmluvou ze dne 14. června 1983;

l) „dluhem“: dovozní a vývozní cla a jiné poplatky splatné s ohledem na zboží propuštěné do společného tranzitního režimu;

m) „dlužníkem“: fyzická nebo právnická osoba, která má povinnost zaplatit dluh;

n) „Komisí“: Komise Evropských společenství;

o) „propuštěním zboží“: úkon, kterým příslušné orgány umožní nakládat se zbožím za podmínek společného tranzitního režimu;

p) „osobou usazenou ve smluvní straně“: — v případě fyzické osoby osoba, která zde má obvyklé bydliště, — v případě právnické osoby nebo sdružení osob osoba, která zde má sídlo, správní ústředí nebo stálou provozovnu;

q) „počítačovým zpracováním dat“: — výměna standardních zpráv EDI s příslušnými orgány nebo — zanesení informací nezbytných ke splnění daných formalit do systémů zpracování dat příslušných orgánů;

r) „EDI“ (Electronic Data Interchange): přenos dat strukturovaných podle dohodnutých standardů zpráv mezi dvěma počítačovými systémy elektronickými prostředky;

s) „standardní zprávou“: předdefinovaná struktura uznávaná pro elektronický přenos dat;

t) „osobními údaji“: veškeré informace týkající se identifikované nebo identifikovatelné fyzické nebo právnické osoby;

u) „nouzovým postupem“: postup založený na používání určených papírových dokladů umožňujících podávání a kontrolu tranzitních prohlášení a následnou kontrolu tranzitní operace, nemůže-li být použit standardní postup elektronickou cestou;

v) „úmluvou JSD“: Úmluva ze dne 20. května 1987 o zjednodušení formalit ve zbožovém styku.







KAPITOLA II

Standardní postup

Článek 4

1. Formality spojené s používáním režimu T1 nebo T2 se provádějí pomocí počítačového zpracování dat za podmínek a podle pravidel určených příslušnými orgány v souladu se zásadami stanovenými celními pravidly.

2. Smluvní strany vymezí vzájemnou dohodou opatření stanovící

a) pravidla vymezující a upravující zprávy, které mají být předávány mezi celními úřady a které jsou potřebné pro uplatňování celních předpisů,

b) společná data a formáty struktury zpráv, které mají být předávány podle celních předpisů.

Článek 5

Oblast působnosti

1. Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní okolnosti, uskutečňuje se výměna informací mezi příslušnými orgány podle tohoto dodatku pomocí informačních technologií a informačních sítí.

2. Pro výměnu informací podle odstavce 1 používají všechny smluvní strany „společnou komunikační síť/společné systémové rozhraní“ (CCN/CSI) Evropského společenství. Finanční účast zemí ESVO a související otázky se vymezí vzájemnou dohodou mezi Společenstvím a jednotlivými zeměmi ESVO.

3. Není-li stanoveno jinak, nevztahuje se tato kapitola na zjednodušené postupy uvedené v čl. 44 odst. 1 písm. f) a g).

Článek 6

Bezpečnost

1. Podmínky stanovené pro plnění formalit pomocí počítačového zpracování dat musí zahrnovat zejména opatření pro kontrolu zdrojů a pro ochranu dat před náhodným nebo nedovoleným zničení, ztrátou, poškozením nebo neoprávněným přístupem.

2. Vedle požadavků bezpečnosti uvedených v odstavci 1 příslušné orgány vytvoří a dodržují náležitá bezpečnostní opatření pro účinné, spolehlivé a bezpečné fungování celého tranzitního systému.

3. K zajištění uvedeného stupně bezpečnosti se každé zadání, změna a výmaz údajů eviduje, přičemž se uvede účel příslušného zpracování, přesný čas a jméno osoby, která zpracování uskutečnila. Kromě toho se původní údaje a všechny údaje, které byly předmětem tohoto zpracování, uchovávají po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, k němuž se vztahují, nebo po delší dobu, pokud tak stanoví zvláštní předpisy.

4. Příslušné orgány bezpečnost pravidelně kontrolují.

5. Při podezření na jakékoliv porušení bezpečnosti se dotčené příslušné orgány o této skutečnosti navzájem informují.

Článek 7

Ochrana osobních údajů

1. Smluvní strany používají osobní údaje předané podle této úmluvy pouze pro účely této úmluvy a dalších celně schválených určení nebo použití po skončení společného tranzitního režimu. Toto omezení však nebrání použití těchto údajů za účelem analýzy rizik v průběhu operace ve společném tranzitním režimu ani šetření a trestnímu stíhání v důsledku této operace ve společném tranzitním režimu. V tomto případě se příslušnému orgánu, který informace poskytl, takové použití neprodleně oznámí.

2. Týká-li se zpracování osobních údajů předaných podle této úmluvy, zavazují se smluvní strany přijmout veškerá opatření potřebná k zajištění úrovně ochrany osobních údajů, která je nejméně rovnocenná požadavkům Úmluvy Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob s ohledem na automatizované zpracování osobních údajů.

3. Každá smluvní strana přijme veškerá opatření v podobě efektivních kontrol potřebná k zajištění dodržování tohoto článku.







KAPITOLA III

Povinnosti hlavního povinného, přepravce a příjemce

Článek 8

1. Hlavní povinný je povinen

a) předložit ve stanovené lhůtě zboží v nezměněném stavu a nezbytné doklady úřadu určení a dodržet přitom opatření přijatá příslušnými orgány ke ztotožnění zboží;

b) dodržovat další předpisy týkající se společného tranzitního režimu;

c) poskytovat příslušným orgánům pověřeným kontrolou na požádání a ve stanovené lhůtě všechny požadované doklady a informace na jakémkoli nosiči a poskytovat veškerou požadovanou spolupráci.

2. Aniž jsou dotčeny povinnosti hlavního povinného podle odstavce 1, je dopravce nebo příjemce zboží, který zboží přijal a je si vědom, že se toto zboží nachází ve společném tranzitním režimu, rovněž povinen předložit ve stanovené lhůtě zboží v nezměněném stavu a nezbytné doklady úřadu určení a dodržet přitom opatření přijatá příslušnými orgány ke ztotožnění zboží.







KAPITOLA IV

Jistoty

Článek 9

Povinnost poskytnout jistotu

1. Hlavní povinný poskytne jistotu k zajištění dluhu, který může u zboží vzniknout.

2. Jistotou se rozumí

a) jednotlivá jistota, která se vztahuje na jednu operaci ve společném tranzitním režimu;

b) nebo, v případě zjednodušeného postupu podle článku 44, souborná jistota, která se vztahuje na více operací.

Článek 10

Formy jistoty

1. Jistotu lze poskytnout

a) složením hotovosti u úřadu odeslání;

b) ručitelem u úřadu záruky.

2. Příslušné orgány však mohou navrhovaný druh jistoty odmítnout, pokud není slučitelný s řádným uplatňováním společného tranzitního režimu.

Článek 10a

Složení hotovosti

Hotovost se skládá v měně země odeslání nebo prostřednictvím jiného platebního prostředku uznaného příslušnými orgány této země.

Jistota ve formě složení hotovosti nebo rovnocenného platebního prostředku se poskytuje podle platných předpisů země odeslání.

Článek 10b

Ručitel

1. Ručitel musí být usazen ve smluvní straně, ve které se jistota poskytuje, a musí být schválen příslušnými orgány. Ručitel určí ve smluvních stranách, které jsou příslušnou operací ve společném tranzitním režimu dotčeny, služební adresu nebo jmenuje zplnomocněného zástupce. Je-li jednou z těchto smluvních stran Společenství, musí ručitel určit služební adresu nebo jmenovat zplnomocněného zástupce v každém členském státě.

2. Závazek ručitele musí rovněž ve výši jistoty pokrýt dovozní nebo vývozní poplatky vymahatelné v důsledku následných kontrol.

3. Příslušné orgány odmítnou schválit ručitele, pokud neposkytuje dostatečnou jistotu řádné a včasné úhrady dluhu, který by mohl vzniknout až do maximální částky jistoty.

4. Pokud se jistota poskytuje ručením u úřadu záruky,

a) je hlavnímu povinnému přiděleno „referenční číslo jistoty“ pro používání jistoty a pro identifikaci každého závazku ručitele;

b) je hlavnímu povinnému přidělen a sdělen přístupový kód přiřazený k „referenčnímu číslu jistoty“.

Článek 11

Zproštění povinnosti poskytnout jistotu

1. Kromě případů, kdy to je stanoveno jako potřebné, se jistota nevyžaduje pro

a) leteckou přepravu;

b) přepravu zboží po Rýně a po rýnských vodních cestách;

c) přepravu potrubím;

d) operace společného tranzitního režimu prováděné v souladu s čl. 44 odst. 1 písm. f) bodem i).

2. Každá země může zprostit povinného povinnosti poskytnout jistotu pro přepravu zboží po jiných vodních cestách na svém území, než jsou ty uvedené v odst. 1 písm. b). Dotyčná země oznámí Komisi podrobnosti o opatřeních, která v této souvislosti učinila, a Komise informuje ostatní země.







KAPITOLA V

Různá ustanovení

Článek 12

Právní účinky dokladů a záznamů

1. Doklady vydané v souladu s předpisy, a to v jakémkoli formátu, a opatření přijatá příslušnými orgány jedné země mají v ostatních zemích stejné právní účinky jako doklady vydané v souladu s předpisy a opatření přijatá příslušnými orgány každé z těchto zemí.

2. Zjištění příslušných orgánů jedné země učiněná při kontrolách provedených v rámci společného tranzitního režimu mají v ostatních zemích tutéž důkazní váhu jako zjištění učiněná příslušnými orgány každé z těchto zemí.

Článek 13

Seznam celních úřadů příslušných pro operace ve společném tranzitním režimu

Každá země vloží do počítačového systému seznam celních úřadů příslušných pro operace společného tranzitu s uvedením příslušného identifikačního čísla, působnosti a úředních dnů a hodin. Každá změna musí být rovněž zaznamenána do počítačového systému.

Komise sdělí tyto údaje ostatním zemím prostřednictvím počítačového systému.

Článek 14

Centrální úřad

Každá země informuje Komisi o případném vytvoření centrálních úřadů a pravomocí svěřených těmto úřadům při řízení a kontrole společného tranzitního režimu, a při přijímání a předávání dokladů, s uvedením typu příslušných dokladů.

Komise tuto informaci předá ostatním zemím.

Článek 15

Porušení předpisů a sankce

Smluvní strany přijmou veškerá opatření nezbytná k řešení jakýchkoli porušení předpisů a nesrovnalostí a k ukládání účinných, přiměřených a odrazujících sankcí.







HLAVA II

PROVÁDĚNÍ REŽIMU







KAPITOLA I

Jednotlivá jistota

Článek 16

Poskytnutí jednotlivé jistoty

1. Jednotlivá jistota musí krýt celou částku dluhu, jenž může vzniknout, a tato částka se vypočte na základě nejvyšších sazeb, včetně dovozního cla, stanovených pro tento druh zboží v zemi odeslání pro případ, že je dovezeno ze třetí země a propuštěno pro domácí spotřebu. Pro účely tohoto výpočtu se se zbožím Společenství přepravovaným podle úmluvy o společném tranzitním režimu nakládá jako se zbožím, které není zbožím Společenství.

Sazby, z nichž se vychází při výpočtu jednotlivé jistoty, nesmějí být nižší než minimální sazba, je-li uvedena v pátém sloupci přílohy I.

2. Poskytnutí jednotlivé jistota složením hotovosti je platné ve všech smluvních stranách. Jistota se vrátí při vyřízení režimu.

3. Poskytnutí jednotlivé jistoty ručením může mít formu záručních dokladů jednotlivé jistoty ve jmenovité hodnotě 7 000 EUR, které vydá ručitel ve prospěch osob, které chtějí vystupovat jako hlavní povinní. Poskytnutí jednotlivé jistoty ručením je platné ve všech smluvních stranách.

Ručitel ručí do výše 7 000 EUR za jeden záruční doklad.

4. Při poskytnutí jednotlivé jistoty ručením nesmí hlavní povinný měnit přístupový kód stanovený k „referenčnímu číslu jistoty“ kromě případů uvedených v bodě 3 přílohy IV.

Článek 17

Požadavky na poskytnutí jednotlivé jistoty ručením

1. Při poskytnutí jednotlivé jistoty ručením musí být vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze C1 dodatku III. Záruční listina se uchovává na úřadě záruky.

2. Jestliže to vyžadují vnitrostátní právní a správní předpisy nebo zvyklosti, může každá země povolit, aby měla záruční listina podle odstavce 1 jinou formu, pokud má stejné právní účinky jako listina uvedená ve vzoru.

Článek 18

Poskytnutí jednotlivé jistoty prostřednictvím záručních dokladů

1. V případě uvedeném v čl. 16 odst. 3 musí být pro jednotlivou jistotu vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze C2 dodatku III.

Ustanovení čl. 17 odst. 2 se použije obdobně.

2. Ručitel poskytne úřadu záruky veškeré požadované údaje týkající se jím vydaných záručních dokladů jednotlivé jistoty způsobem, který příslušné orgány určí. Poslední den, kdy lze doklad použít, nesmí být později než jeden rok ode dne vystavení.

3. Ručitel sdělí hlavnímu povinnému pro každý záruční doklad jednotlivé jistoty „referenční číslo jistoty“, které mu bylo přiděleno. Hlavní povinný nesmí měnit přiřazený přístupový kód.

4. Pro účely čl. 22 odst. 1 písm. b) použije hlavní povinný záruční doklady jednotlivé jistoty v papírové formě podle vzoru uvedeného v příloze C3, včetně identifikačního čísla.

5. Ručitel může vystavit záruční doklady jednotlivé jistoty, které neplatí pro operace společného tranzitního režimu týkající se zboží uvedeného v příloze I. V tom případě uvede ručitel přes každý záruční doklad jednotlivé jistoty v papírové formě diagonálně tuto poznámku:

— Omezená platnost – 99200.

6. Hlavní povinný předloží úřadu odeslání na pokrytí dluhu, který by mohl vzniknout, potřebný počet záručních dokladů jednotlivé jistoty odpovídající hodnotě násobků 7 000 EUR. Pro účely čl. 22 odst. 1 písm. b) jsou záruční doklady v papírové formě předloženy úřadu odeslání, který si je ponechá a sdělí úřadu záruky uvedenému na záručním dokladu identifikační číslo každého záručního dokladu.

Článek 19

Zrušení jistoty a odstoupení od jistoty

1. Úřad záruky zruší své rozhodnutí o přijetí závazku ručitele, nejsou-li podmínky stanovené při vydání nadále plněny.

Stejně tak může ručitel kdykoli od svého závazku odstoupit.

2. Zrušení nebo odstoupení nabývá účinku šestnáctým dnem po oznámení této skutečnosti ručiteli nebo úřadu záruky.

Ode dne nabytí účinku zrušení nebo odstoupení nelze při propuštění zboží do společného tranzitního režimu používat dříve vystavené záruční doklady jednotlivé jistoty.

3. Příslušné orgány země, o jehož úřad záruky se jedná, zaznamenají zrušení nebo odstoupení a den nabytí účinku do počítačového systému.







KAPITOLA II

Dopravní prostředky a prohlášení

Článek 20

Nakládka

1. Každé tranzitní prohlášení se smí týkat pouze zboží, které je nebo má být naloženo na jediný dopravní prostředek a které má být přepraveno od jednoho úřadu odeslání k jednomu úřadu určení.

Pro účely tohoto článku se za jediný dopravní prostředek považují tyto dopravní prostředky, pokud se jimi přepravuje zboží, jež má být odesláno společně:

a) silniční vozidlo s jedním nebo více přívěsy nebo návěsy;

b) souprava spojených železničních podvozků nebo vagónů;

c) lodě tvořící jeden celek;

d) kontejnery naložené na jediný dopravní prostředek ve smyslu tohoto článku.

2. Jediný dopravní prostředek lze použít pro nakládku zboží u více úřadů odeslání a pro vykládku u více úřadů určení.

Článek 21

Tranzitní prohlášení prostřednictvím počítačového zpracování dat

1. Obsah prohlášení uvedeného v příloze A1 dodatku III se uvádí v podobě údajů v kódech nebo jakékoliv jiné formě určené příslušnými orgány za účelem počítačového zpracování tak, aby odpovídal požadovaným údajům.

2. Tranzitní prohlášení učiněné prostřednictvím EDI se považuje za podané v okamžiku přijetí zprávy EDI příslušnými orgány.

Přijetí tranzitního prohlášení vyhotoveného prostřednictvím EDI se hlavnímu povinnému sděluje pomocí odpovědní zprávy obsahující alespoň identifikaci přijaté zprávy nebo evidenční číslo tranzitního prohlášení a datum jeho přijetí.

3. Tranzitní prohlášení podané prostřednictvím výměny standardních zpráv EDI odpovídá struktuře a obsahu uvedeným v dodatku III.

4. Tranzitní prohlášení se vyplňuje v souladu s dodatkem III v jednom z úředních jazyků smluvních stran přijatelných pro příslušné orgány země odeslání. Pokud je to nutné, mohou příslušné úřady země dotčené operací společného tranzitu požadovat překlad do úředního jazyka nebo do jednoho z úředních jazyků své země.

5. Navazuje-li společný tranzitní režim v zemi odeslání na jiné celně schválené určení nebo použití, může úřad odeslání požadovat předložení těchto dokladů.

6. Zboží je předkládáno společně s přepravním dokladem. Úřad odeslání může prominout předložení uvedeného dokladu při splnění celních formalit za předpokladu, že přepravní doklad je uschován a je mu k dispozici.

Článek 22

Písemné tranzitní prohlášení

1. Zboží může být propuštěno do společného tranzitního režimu na základě tranzitního prohlášení vyhotoveného písemně na tiskopisu, jehož vzor je uveden v dodatku 1 k příloze I úmluvy JSD, v těchto případech:

a) je-li zboží přepravováno cestujícími, kteří nemají přímý přístup k počítačovému systému celních orgánů, za podmínek uvedených v článku 22a;

b) je-li zaveden nouzový postup, za podmínek a způsoby, které jsou stanoveny v příloze V;

c) pokud tak rozhodne smluvní strana.

2. V rámci uplatňování odst. 1 písm. a) a c) zajistí příslušné orgány, aby údaje o tranzitu byly vyměňovány mezi příslušnými orgány za použití počítačového systému celních orgánů.

3. Není-li počítačový systém nebo síť hlavního povinného funkční, podléhá použití písemného tranzitního prohlášení uvedeného v odst. 1 písm. b) schválení příslušnými orgány.

4. K tranzitnímu prohlášení může být přiložen jeden nebo více doplňkových listů v souladu se vzorem v dodatku 3 k příloze I úmluvy JSD. Tyto listy tvoří nedílnou součást prohlášení.

5. Místo doplňkových listů lze použít ložné listy vyhotovené v souladu s dodatkem III jako popisnou část tranzitního prohlášení, jehož nedílnou součást tvoří.

6. Tiskopisy uvedené v odstavcích 1, 4 a 5 se vyplňují v souladu s dodatkem III.

7. Ustanovení čl. 21 odst. 4 až 6 se použijí obdobně.

Článek 22a

Tranzitní prohlášení pro cestující

Pro účely čl. 22 odst. 1 písm. a) vyhotoví cestující tranzitní prohlášení v souladu s články 5 a 6 a přílohou B6 dodatku III.

Článek 23

Smíšené zásilky

Jestliže zásilky obsahují zboží, které se má přepravovat v režimu T1, a zároveň zboží, které se má přepravovat v režimu T2, musí být v tranzitním prohlášení označeném značkou „T“ u každé položky zboží značka „T1“, „T2“ nebo „T2F“.

Článek 24

Podpis tranzitního prohlášení a závazek hlavního povinného

1. Tranzitní prohlášení je opatřeno elektronickým podpisem nebo jiným identifikačním prostředkem.

2. Při předkládání tranzitního prohlášení je hlavní povinný odpovědný

a) za správnost údajů uvedených v prohlášení;

b) za pravost předložených dokladů;

c) za dodržení všech povinností souvisejících s propuštěním příslušného zboží do společného tranzitního režimu.







KAPITOLA III

Postup u úřadu odeslání

Článek 25

Předložení tranzitního prohlášení

Tranzitní prohlášení se podává a zboží se předkládá úřadu odeslání ve stanovených úředních dnech a hodinách.

Úřad odeslání může na žádost a na náklady hlavního povinného povolit předložení zboží na jiném místě.

Článek 26

Závazná trasa

1. Zboží propuštěné do společného tranzitního režimu musí být k úřadu určení dopraveno hospodářsky odůvodněnou trasou.

2. Aniž je dotčen článek 59, stanoví úřad odeslání pro zboží uvedené v seznamu v příloze I, nebo u kterého to příslušné orgány nebo hlavní povinný považují za nutné, závaznou trasu a v kolonce 44 tranzitního prohlášení uvede alespoň země, přes jejichž území má být zboží přepravováno, přičemž vezme v úvahu veškeré údaje sdělené hlavním povinným.

Článek 27

Přijetí a evidence tranzitního prohlášení

1. Úřad odeslání přijme a zaeviduje tranzitní prohlášení během úředních dnů a hodin stanovených příslušnými orgány, pokud

a) obsahuje všechny údaje potřebné pro účely této úmluvy;

b) je provázeno všemi potřebnými doklady a

c) předmětné zboží je předloženo celním orgánům.

2. Příslušné orgány mohou povolit, aby potřebné doklady uvedené v odst. 1 písm. b) nebyly předloženy s prohlášením. V tom případě jsou tyto doklady k dispozici pro příslušné orgány.

3. Není-li stanoveno jinak, použije se jako datum pro všechna ustanovení upravující společný tranzitní režim datum přijetí prohlášení příslušnými orgány.

Článek 28

Oprava tranzitního prohlášení

1. Hlavnímu povinnému se na jeho žádost povolí provést opravu jednoho nebo více údajů v tranzitním prohlášení po jeho přijetí příslušnými orgány. Oprava však nesmí mít za následek, že se tranzitní prohlášení bude týkat jiného zboží než toho, které bylo původně deklarováno.

2. Oprava se nepovolí, jestliže o její provedení bylo požádáno poté, co příslušné orgány

a) informovaly hlavního povinného, že bude provedena kontrola zboží;

b) zjistily, že příslušné údaje jsou nesprávné;

c) zboží propustily.

Článek 29

Lhůta pro předložení zboží

1. Úřad odeslání stanoví lhůtu, v níž musí být zboží předloženo úřadu určení, přičemž vezme v úvahu trasu, platné přepravní a jiné právní předpisy a případně údaje sdělené hlavním povinným.

2. Lhůta stanovená úřadem odeslání zavazuje příslušné orgány zemí, přes jejichž území se uskutečňuje operace společného tranzitního režimu, a tyto orgány ji nejsou oprávněny měnit.

Článek 30

Kontrola tranzitního prohlášení a zboží

1. Příslušné orgány země odeslání mohou na základě analýzy rizik nebo náhodným výběrem provést tyto kontroly:

a) kontrolu přijatého tranzitního prohlášení a přiložených dokladů;

b) kontrolu zboží a v případě potřeby odebrání vzorků za účelem vykonání analýzy nebo podrobných zkoušek.

2. Kontrola zboží se vykonává na místech a v hodinách k tomu určených. Na žádost a na náklady hlavního povinného mohou příslušné orgány vykonat prohlídku zboží na jiných místech nebo v jiné době.

Článek 31

Opatření ke ztotožnění

1. Úřad odeslání přijímá opatření ke ztotožnění, která považuje za nezbytná, a příslušné údaje zaznamená do tranzitního prohlášení.

2. Aniž je dotčen čl. 11 odst. 4 této úmluvy, nelze propustit zboží do tranzitního režimu, není-li možno přiložit celní závěry v souladu s čl. 11 odst. 2 nebo 3 této úmluvy.

3. Použije-li se prostorová závěra, prověří příslušné orgány, zda byl dopravní prostředek schválen pro přiložení závěry nebo zda je pro přiložení závěry způsobilý.

4. Za schválené na základě jiných předpisů ve smyslu čl. 11 odst. 2 písm. a) této úmluvy se považuje každé silniční vozidlo, přívěs, návěs nebo kontejner schválené pro přepravu zboží pod celní závěrou v souladu s mezinárodní dohodou, jíž jsou Evropské společenství nebo jeho členské státy a země ESVO stranami.

5. Celní závěry musí mít vlastnosti uvedené v dodatku II.

6. Celní závěry nesmějí být odstraněny bez souhlasu příslušných orgánů.

7. Popis zboží ve smyslu čl. 11 odst. 4 této úmluvy se považuje za dostatečný k jeho ztotožnění, je-li dostatečně přesný pro snadné zjištění jeho množství a povahy.

Článek 32

Propuštění zboží

1. Na základě výsledků kontroly zaznamená úřad odeslání příslušné údaje do tranzitního prohlášení.

2. Pokud to výsledky kontroly umožní, povolí úřad odeslání propuštění zboží a zaznamená datum propuštění do počítačového systému.

3. Po propuštění zboží předá úřad odeslání podrobnosti o operaci společného tranzitního režimu úřad určení uvedenému v tranzitním prohlášení prostřednictvím „zprávy o očekávaném příchodu zboží“ a všem úřadům tranzitu uvedeným v tranzitním prohlášení prostřednictvím „zprávy o očekávaném tranzitu“. Tyto zprávy vycházejí z údajů uvedených v tranzitním prohlášení, případně opravených.

Článek 33

Tranzitní doprovodný doklad

1. Tranzitní doprovodný doklad odpovídá vzoru a náležitostem uvedeným v dodatku III. Doprovází zboží propuštěné do společného tranzitního režimu. Po propuštění zboží je předán zúčastěné osobě jedním z následujících způsobů:

a) úřad odeslání ho předá hlavnímu povinnému nebo je na základě povolení příslušných orgánů vytištěn v počítačovém systému hlavního povinného;

b) vytiskne se v počítačovém systému schváleného odesílatele po přijetí zprávy o povolení propuštění zboží, kterou zašle úřad odeslání.

2. Tranzitní doprovodný doklad se případně doplní seznamem položek, který je nedílnou součástí tohoto dokladu a odpovídá vzoru uvedenému v dodatku III.







KAPITOLA IV

Formality během přepravy

Článek 34

Předložení tranzitního doprovodného dokladu

Tranzitní doprovodný doklad a jiné doklady doprovázející zboží musí být kdykoli na požádání předloženy příslušným orgánům.

Článek 35

Úřad tranzitu

1. Zásilka a tranzitní doprovodný doklad se předkládají každému úřadu tranzitu.

2. Úřad tranzitu zaznamená průjezd, o kterém byl vyrozuměn prostřednictvím „zprávy o očekávaném tranzitu“ úřadem odeslání. Úřad odeslání je vyrozuměn o překročení hranice prostřednictvím „potvrzení o přestupu hranice“.

3. Úřady tranzitu provádějí kontrolu zboží v případě, že to považují za potřebné. Případná kontrola zboží se provádí zejména na podkladě „zprávy o očekávaném tranzitu“.

4. Je-li zboží dopravováno přes úřad tranzitu, který není totožný s úřadem uvedeným v tranzitním doprovodném dokladu, vyžádá si úřad tranzitu od úřadu odeslání „zprávu o očekávaném tranzitu“ a oznámí průjezd zásilky úřadu odeslání prostřednictvím „potvrzení o přestupu hranice“. Úřad odeslání případně uvědomí úřad tranzitu o neplatnosti jistoty pro příslušnou zemi.

5. Odstavce 1 až 4 se nevztahují na přepravu zboží po železnici.

Článek 36

Mimořádné události během přepravy

1. Dopravce je povinen opatřit tranzitní doprovodný doklad příslušnými záznamy a předložit jej spolu se zásilkou příslušným orgánům země, na jejímž území se nachází dopravní prostředek,

a) pokud dojde ke změně závazné trasy a použije se čl. 26 odst. 2;

b) pokud dojde k poškození celní závěry během tranzitní operace z příčiny nezávisející na vůli dopravce;

c) pokud je zboží přeloženo na jiný dopravní prostředek; každá překládka se musí uskutečnit pod dohledem příslušných orgánů, které ji však mohou povolit i bez svého dohledu;

d) v případě bezprostředně hrozícího nebezpečí vyžadujícího okamžitou částečnou nebo úplnou vykládku dopravního prostředku;

e) v případě jakékoli mimořádné události nebo nehody, které by mohly ovlivnit schopnost hlavního povinného nebo dopravce dostát svým závazkům.

2. Pokud příslušné orgány dojdou k názoru, že daná operace společného tranzitního režimu může pokračovat obvyklým způsobem, učiní případná nezbytná opatření a potvrdí tranzitní doprovodný doklad. Příslušné informace týkající se překládky či jiných mimořádných událostí zaznamenají příslušné orgány do počítačového systému u úřadu tranzitu nebo u úřadu určení.







KAPITOLA V

Formality u úřadu určení

Článek 37

Předložení úřadu určení

1. Zboží a požadované doklady se předkládají úřadu určení ve stanovených úředních dnech a hodinách. Úřad určení však může na žádost a na náklady zúčastněného povolit předložení zboží a dokladů mimo stanovené úřední dny a hodiny. Úřad určení může také na žádost a na náklady zúčastněného povolit, aby bylo zboží a požadované doklady předloženy na jiném místě.

2. Je-li zboží dodáno úřadu určení po uplynutí lhůty stanovené úřadem odeslání, má se zato, že lhůta byla dodržena, bude-li úřadu určení hodnověrně prokázáno, že nedodržení lhůty nebylo způsobeno okolnostmi, za které by odpovídal dopravce nebo hlavní povinný.

3. Úřad určení si ponechá tranzitní doprovodný doklad a kontrola zboží se provádí zejména na podkladě „zprávy o očekávaném příchodu zboží“ obdržené od úřadu odeslání.

4. Na žádost hlavního povinného uvede, k prokázání ukončení režimu v souladu s čl. 42 odst. 1, úřad určení v kopii tranzitního doprovodného dokladu tuto poznámku:

— Alternativní důkaz – 99202.

5. Tranzitní operace může být ukončena u jiného úřadu, než který je uveden v tranzitním prohlášení. Tento úřad se tím stává úřadem určení.

Pokud je nový úřad určení úřadem jiné smluvní strany, než tomu bylo u původně určeného úřadu, vyžádá si nový úřad určení od úřadu odeslání „zprávu o očekávaném příchodu zboží“.

Článek 38

Stvrzenka

1. Úřad určení vydá osobě, která předloží zboží a požadované doklady, na vyžádání stvrzenku.

2. Stvrzenka se vystavuje v souladu s pokyny uvedenými v dodatku III.

3. Stvrzenku předem vyplní zúčastněná osoba. Mimo místa vyhrazeného pro úřad určení může obsahovat i další údaje o zásilce. Stvrzenku nelze použít k prokázání ukončení režimu ve smyslu čl. 42 odst. 1.

Článek 39

Zpětné zasílání informací

1. Úřad určení vyrozumí úřad odeslání o příchodu zboží ve stejný den, kdy je zboží předloženo úřadu určení prostřednictvím „zprávy o příchodu zboží“.

2. Je-li tranzitní operace ukončena u jiného úřadu, než který byl původně uveden v tranzitním prohlášení, vyrozumí nový úřad určení o příchodu zboží úřad odeslání prostřednictvím „zprávy o příchodu zboží“.

Úřad odeslání vyrozumí o příchodu zboží původně určený úřad určení prostřednictvím „přeposlání zprávy o příchodu zboží“.

3. „Zprávu o příchodu zboží“ uvedenou v odstavci 1 a 2 nelze použít jako k prokázání ukončení režimu ve smyslu čl. 40 odst. 2.

4. S výjimkou oprávněných případů zašle úřad určení „zprávu o výsledcích kontroly“ úřadu odeslání nejpozději třetí den následující po dni, kdy je zboží předloženo úřadu určení. Je-li však použit článek 65, zašle úřad určení „zprávu o výsledcích kontroly“ úřadu odeslání nejpozději šestý den následující po dni, kdy je zboží předloženo.







KAPITOLA VI

Kontrola ukončení režimu

Článek 40

Ukončení a vyřízení režimu

1. Společný tranzitní režim je ukončen a povinnosti hlavního povinného splněny, jakmile je propuštěné zboží spolu s požadovanými doklady a údaji předloženo úřadu určení podle předpisů upravujících režim.

2. Příslušné orgány společný tranzitní režim vyřídí, jakmile mohou porovnáním údajů dostupných úřadu odeslání a údajů dostupných úřadu určení konstatovat, že tranzitní režim byl řádně ukončen.

Článek 41

Šetření

1. Neobdrží-li příslušné orgány země odeslání „zprávu o příchodu zboží“ ve lhůtě pro předložení zboží úřadu určení nebo „zprávu o výsledcích kontroly“ ve lhůtě šesti dnů po obdržení „zprávy o příchodu zboží“, zváží šetření k získání údajů potřebných buď k vyřízení režimu, nebo není-li to možné,

— ke zjištění vzniku celního dluhu,

— ke zjištění dlužníka,

— k určení orgánů příslušných k zaúčtování dluhu.

2. Šetření se zahájí ve lhůtě sedmi dnů po uplynutí některé ze lhůt uvedených v odstavci 1 s výjimkou mimořádných případů, které určí smluvní strany dohodou. Jestliže celní orgány obdrží informace nebo nabudou podezření o neukončení tranzitního režimu dříve, zahájí se šetření ihned.

3. Obdrží-li příslušné orgány země odeslání pouze „zprávu o příchodu zboží“, zahájí šetření dotazem týkajícím se „zprávy o výsledcích kontroly“ úřadu určení, který zaslal „zprávu o příchodu zboží“.

4. Neobdrží-li příslušné orgány země odeslání „zprávu o příchodu zboží“, zahájí šetření požádáním hlavního povinného nebo, jsou-li dostatečné informace pro šetření k dispozici na místě určení, úřadu určení o poskytnutí informací potřebných pro vyřízení režimu.

Nemůže-li být tranzitní operace ukončena, musí být hlavní povinný požádán o poskytnutí informací potřebných pro vyřízení režimu ve lhůtě dvaceti osmi dnů po zahájení šetření u úřadu určení.

5. Úřad určení a hlavní povinný odpovědí na žádost uvedenou v odstavci 4 ve lhůtě dvaceti osmi dnů. Poskytne-li hlavní povinný v této lhůtě dostatečné informace, příslušné orgány země odeslání k těmto informacím přihlédnou nebo režim vyřídí, pokud to poskytnuté informace umožňují.

6. Neumožní-li informace poskytnuté hlavním povinným vyřídit režim, avšak příslušné orgány země odeslání je považují za dostatečné pro pokračování v šetření, je neodkladně zaslána žádost příslušnému celnímu úřadu.

7. Pokud šetření prokáže, že byl tranzitní režim řádně ukončen, příslušné orgány země odeslání režim vyřídí a neprodleně o tom vyrozumí hlavního povinného a případně všechny příslušné orgány, které zahájily vymáhání podle článku 117.

Článek 41a

1. Je-li v průběhu šetření a před uplynutím lhůty uvedené v čl. 116 odst. 1 písm. c) poskytnut příslušným orgánům země odeslání (dále jen „dožadující orgány“), jakýmikoli prostředky důkaz z místa, kde vznikly skutečnosti vedoucí ke vzniku dluhu, a toto místo se nachází v jiné smluvní straně, příslušné orgány neprodleně zašlou veškeré informace, které mají k dispozici, orgánům pro toto místo příslušným (dále jen „dožádané orgány“).

2. Dožádané orgány potvrdí přijetí sdělení a uvedou, zda jsou pro vymáhání příslušné. Není-li odpověď poskytnuta ve lhůtě dvaceti osmi dnů, pokračují dožadující orgány neprodleně v šetření.

Článek 42

Alternativní důkaz o ukončení režimu

1. Hlavní povinný může způsobem uspokojivým pro příslušné orgány prokázat ukončení režimu ve lhůtě uvedené v prohlášení tím, že předloží doklad potvrzený příslušnými orgány země určení, který obsahuje ztotožnění dotyčného zboží a dokládá, že bylo předloženo úřadu určení nebo, použije-li se článek 64, schválenému příjemci.

2. Tranzitní režim Společenství se rovněž považuje za ukončený, jestliže hlavní povinný způsobem uspokojivým pro příslušné orgány předloží jeden z následujících dokladů ztotožňujících zboží:

a) celní doklad vydaný ve třetí zemi osvědčující, že zboží bylo přiděleno určité celně schválené určení nebo použití;

b) doklad vydaný ve třetí zemi potvrzený celními orgány této země a osvědčující, že zboží je považováno za zboží ve volném oběhu v dotyčné třetí zemi.

3. Doklady uvedené v odstavci 2 lze nahradit jejich kopiemi nebo fotokopiemi ověřenými subjektem, který potvrdil původní doklady, orgány dotčených třetích zemí nebo orgány jedné z těchto zemí.

Článek 43

Následné prověření

1. Příslušné orgány mohou provést následné prověření pravosti obdržených informací, dokladů, tiskopisů, povolení nebo údajů, které souvisí se společným tranzitním režimem, aby ověřily pravost záznamů a razítek. Tyto kontroly se provádějí v případě pochybností nebo podezření z podvodu. Mohou být také provedeny na základě analýzy rizik nebo náhodným výběrem.

2. Příslušné orgány, které obdrží žádost o následné prověření, ji vyřídí bezodkladně.

3. Jestliže příslušné orgány země odeslání žádají o následné prověření tranzitních doprovodných dokladů a informace obsažené ve „zprávě o výsledcích kontrol“ z důvodu vzniku pochybností nebo podezření z podvodu, podmínky uvedené čl. 40 odst. 2 se nepovažují za splněné, dokud se neprokáže pravost a správnost údajů, na něž se žádost vztahuje.

4. Tato ustanovení se použijí obdobně na článek 22.







HLAVA III

ZJEDNODUŠENÍ







KAPITOLA I

Obecná ustanovení o zjednodušeních

Článek 44

Působnost

1. Na žádost hlavního povinného nebo příjemce mohou příslušné orgány povolit tato zjednodušení:

a) použití souborné jistoty nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu;

b) použití zvláštního typu celních závěr;

c) zproštění povinnosti závazné trasy;

d) status schváleného odesílatele;

e) status schváleného příjemce;

f) použití zjednodušených postupů na zboží přepravované i) po železnici nebo ve velkokapacitních kontejnerech, ii) letecky, iii) potrubím;

g) použití jiných zjednodušených postupů na základě článku 6 této úmluvy.

2. Není-li v tomto dodatku nebo v povolení stanoveno jinak, platí povolená zjednodušení uvedená v odst. 1 písm. a) a f) ve všech zemích. Jsou-li povolena zjednodušení uvedená v odst. 1 písm. b), c) a d), platí pouze pro operace společného tranzitního režimu, které jsou zahájeny v zemi, kde bylo povolení uděleno. Je-li povoleno zjednodušení uvedené v odst. 1 písm. e), platí toto povolení výlučně v zemi, kde bylo uděleno.

Článek 45

Obecné podmínky pro udělení povolení

1. Povolení uvedené v čl. 44 odst. 1 se uděluje pouze osobám, které

a) jsou usazeny ve smluvní straně s výhradou, že povolení využívat soubornou jistotu může být uděleno pouze osobě usazené v zemi, kde je jistota poskytnuta;

b) pravidelně využívají společný tranzitní režim nebo o kterých příslušné orgány vědí, že jsou schopny splnit povinnosti vyplývající z tohoto režimu, anebo, pokud jde o zjednodušení uvedené v čl. 44 odst. 1 písm. e), které pravidelně přijímají zboží propuštěné do společného tranzitního režimu, a

c) nedopustily se žádného závažného nebo opakovaného porušení celních nebo daňových předpisů.

2. S cílem zajistit správné řízení zjednodušení se povolení uděluje, pouze pokud

a) jsou příslušné orgány schopny dohlížet na režim a provádět kontroly bez administrativního úsilí, které by bylo v nepoměru k potřebám zúčastněných osob, a

b) zúčastněné osoby vedou záznamy, které příslušným orgánům umožňují provádět účinné kontroly.

Článek 46

Obsah žádosti o povolení

1. Žádost o povolení použití zjednodušených postupů (dále jen „žádost“) musí být opatřena datem a podepsána. Může mít písemnou formu nebo může být předložena pomocí počítačového zpracování dat za podmínek a způsobem stanoveným příslušnými orgány.

2. Žádosti musí obsahovat všechny náležitosti, které umožní příslušným orgánům ověřit, zda jsou splněny podmínky, za nichž lze zjednodušení povolit.

Článek 47

Odpovědnost žadatele

Osoby, které žádají o zjednodušené postupy, odpovídají podle platných předpisů smluvních stran a bez dotčení případné trestní odpovědnosti za

a) správnost uvedených údajů;

b) pravost přiložených dokladů.

Článek 48

Příslušné orgány

1. Žádosti se podávají příslušným orgánům země, ve které je žadatel usazen.

2. Při udělení povolení nebo při zamítnutí žádostí se postupuje podle platných předpisů smluvních stran.

3. Rozhodnutí o zamítnutí žádosti se sdělují žadateli a uvádějí důvody zamítnutí v souladu se lhůtami a předpisy platnými v dané zemi.

Článek 49

Obsah povolení

1. Datovaný a podepsaný prvopis povolení a jedna či více kopií prvopisu se předají držiteli.

2. Povolení vymezuje podmínky, za kterých lze zjednodušení využívat, a určuje způsoby průběhu režimu a kontrol. Nabývá účinku dnem vydání.

3. Osoby oprávněné k využití zjednodušení odpovídají za splnění všech povinností týkajících se propuštění příslušného zboží do společného tranzitního režimu.

4. V případech zjednodušených postupů uvedených v čl. 44 odst. 1 písm. b), c) a f) se povolení předloží úřadu odeslání, kdykoliv o ně požádá.

Článek 50

Zrušení a změna

1. Držitel povolení je povinen uvědomit příslušné orgány o všech skutečnostech, které nastanou po vydání povolení a které mohou ovlivnit jeho platnost nebo obsah.

2. Příslušné orgány povolení zruší nebo změní, pokud

a) jedna nebo více podmínek stanovených pro jeho udělení nebyly splněny nebo již nejsou plněny, nebo

b) po jeho udělení nastala skutečnost, která má vliv na platnost nebo na obsah povolení.

3. Příslušné orgány mohou povolení zrušit nebo změnit, pokud jeho držitel neplní některou povinnost, kterou mu povolení ukládá.

4. Rozhodnutí o zrušení nebo změně povolení uvádí důvody. Rozhodnutí se sdělí držiteli povolení.

5. Rozhodnutí o zrušení nebo změně povolení nabývá účinku dnem oznámení. Nicméně ve výjimečných případech, kde to vyžadují oprávněné zájmy držitele povolení, mohou příslušné orgány stanovit pozdější datum nabytí účinku rozhodnutí o zrušení nebo změně. Datum nabytí účinku musí být v rozhodnutí uvedeno.

Článek 51

Uchovávání podkladů příslušnými orgány

1. Příslušné orgány uchovávají žádosti, přiložené podklady a kopie všech vydaných povolení.

2. Je-li žádost zamítnuta nebo povolení zrušeno, uchovává se žádost, rozhodnutí o zamítnutí nebo o zrušení povolení a všechny související podklady po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, ve kterém byla žádost zamítnuta nebo povolení zrušeno.







KAPITOLA II

Souborná jistota a zproštění povinnosti poskytnout jistotu

Článek 52

Referenční částka

1. Hlavní povinný může využívat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu až do výše referenční částky.

2. Referenční částka se rovná částce dluhu, který může vzniknout v souvislosti se zbožím, které bylo hlavnímu povinnému propuštěno do společného tranzitního režimu na dobu alespoň jednoho týdne.

Tuto částku stanoví úřad záruky ve spolupráci se zúčastněnou osobou

a) na základě údajů o zboží, které zúčastněná osoba přepravovala v minulosti, nebo na základě odhadu objemu očekávaných operací společného tranzitního režimu, jak vyplývá mimo jiné z jejího obchodní dokumentace a účetnictví;

b) podle nejvyšších sazeb cla a poplatků, včetně dovozního cla, stanovených pro tento druh zboží v zemi úřadu záruky pro případ, že je dovezeno ze třetí země a propuštěno pro domácí spotřebu. Pro tento výpočet se se zbožím Společenství přepravovaným podle úmluvy o společném tranzitním režimu nakládá jako se zbožím, které není zbožím Společenství.

Přesný výpočet výše cla a ostatních poplatků, k nimž se hlavní povinný zavazuje u každé tranzitní operace, se provádí, jsou-li k dispozici nezbytné údaje. V opačném případě se u zboží jiného než uvedeného na seznamu v příloze I stanoví částka 7 000 EUR, pokud jiné informace, které jsou příslušným orgánům známy, nepoukazují na částku jinou.

3. Úřad záruky prověří referenční částku zejména na základě žádosti hlavního povinného a v případě potřeby tuto částku upraví.

4. Hlavní povinný zajistí, že částky pro jím uskutečňované a dosud nedokončené operace nepřekročí referenční částku.

Informační systémy příslušných orgánů zpracovávají a mohou kontrolovat použití referenční částky u každé tranzitní operace.

Článek 53

Částka souborné jistoty a zproštění povinnosti poskytnout jistotu

1. Částka souborné jistoty musí krýt referenční částku uvedenou v článku 52.

2. Osobám, které příslušným orgánům prokáží, že jejich finanční situace je dobrá a že splňují měřítka spolehlivosti uvedené v odstavcích 3 a 4, může být povoleno použití nižší částky souborné jistoty nebo mohou být zproštěny povinnosti poskytnout jistotu.

3. Částku souborné jistoty lze snížit

a) na 50 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že má dostatečné zkušenosti se společným tranzitním režimem;

b) na 30 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že má dostatečné zkušenosti se společným tranzitním režimem a že úzce spolupracuje s příslušnými orgány.

4. Zproštění povinnosti poskytnout jistotu lze přiznat, pokud hlavní povinný prokáže dostatečné zkušenosti se společným tranzitním režimem, úzce spolupracuje s příslušnými orgány, má kontrolu nad přepravou a má dostatečné finanční zdroje, aby mohl dostát svým závazkům.

5. Pro účely odstavců 3 a 4 přihlížejí všechny země ke kritériím uvedeným v příloze III.

Článek 53a

Pravidla pro použití souborné jistoty a zproštění povinnosti poskytnout jistotu

Pro použití souborné jistoty a zproštění povinnosti poskytnout jistotu,

a) je hlavnímu povinnému přiděleno „referenční číslo jistoty“ spojené se stanovenou referenční částkou;

b) úřad záruky přidělí a sdělí hlavnímu povinnému počáteční přístupový kód spojený s „referenčním číslem jistoty“.

Hlavní povinný může sobě samému nebo svým zástupcům přidělit jeden nebo více přístupových kódů k této jistotě.

Článek 54

Zvláštní ustanovení pro zboží představující zvýšené riziko

1. Aby mohl získat povolení využívat soubornou jistotu na druhy zboží uvedené v dodatku I, musí hlavní povinný prokázat nejen, že splňuje podmínky článku 45, ale rovněž že jeho finanční situace je zdravá, že má dostatečné zkušenosti v používání společného tranzitního režimu a že buď úzce spolupracuje s příslušnými orgány, nebo má kontrolu nad přepravou.

2. Částku souborné jistoty lze snížit

a) na 50 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že úzce spolupracuje s příslušnými orgány a má kontrolu nad přepravou;

b) na 30 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že úzce spolupracuje s příslušnými orgány, má kontrolu nad přepravou a má dostatečné finanční zdroje, aby mohl dostát svým závazkům.

3. Pro účely odstavce 2 vezmou všechny země v úvahu ustanovení přílohy III.

4. Předchozí odstavce se použijí též v případě, kdy se žádost výslovně týká použití souborné jistoty na základě téhož osvědčení o souborné jistotě jak pro zboží uvedené v příloze I, tak i pro zboží, které zde uvedeno není.

5. Zproštění povinnosti poskytnout jistotu není možno udělit pro operace ve společném tranzitním režimu se zbožím uvedeným v příloze I.

6. S ohledem na zásady pro udělení povolení použití souborné jistoty a snížené částky jistoty může být ve zvláštních případech použití souborné jistoty se sníženou částkou dočasně zakázáno.

7. S ohledem na zásady pro snížení částky jistoty může být použití souborné jistoty dočasně zakázáno pro zboží, u kterého byly prokázány rozsáhlé podvody spojené s použitím souborné jistoty.

8. Pravidla pro použití odstavců 6 a 7 jsou uvedena v příloze IV.

Článek 55

Záruční listina

1. Soubornou jistotu poskytuje ručitel.

2. K souborné jistotě musí být vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze C4 dodatku III. Záruční listinu si ponechá úřad záruky.

3. Ustanovení čl. 17 odst. 2 se použijí obdobně.

Článek 56

Osvědčení o souborné jistotě nebo o zproštění povinnosti poskytnout jistotu

1. Na základě povolení vydají příslušné orgány hlavnímu povinnému jedno nebo více osvědčení o souborné jistotě nebo osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu (dále jen „osvědčení“), která se vystavují podle dodatku III, aby hlavní povinnému umožňovala prokázat povolení používat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu podle čl. 22 odst. 1 písm. b).

2. Platnost osvědčení nesmí být delší než dva roky. Úřad záruky ji však může jednou prodloužit, a to nejvýše o dva roky.

Článek 57

Zrušení a odstoupení

1. Ustanovení čl. 19 odst. 1 a odst. 2 prvního pododstavce se použijí obdobně na zrušení souborné jistoty a odstoupení od souborné jistoty.

2. Úřad záruky zaznamená do počítačového systému zrušení povolení používat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu, které vydá příslušný orgán, den nabytí účinku zrušení závazku ručitele, které vydá úřad záruky, nebo den nabytí účinku odstoupení ručitele od závazku.

3. Ode dne nabytí účinku zrušení nebo odstoupení se osvědčení vydaná podle čl. 22 odst. 1 písm. b) nesmějí dále použít pro propuštění zboží do společného tranzitního režimu a hlavní povinný je neprodleně vrátí úřadu záruky.

Každá země sdělí Komisi identifikační znaky platných osvědčení, která dosud nebyla vrácena nebo která byla ohlášena jako odcizená, ztracená nebo padělaná. Komise o nich uvědomí ostatní země.







KAPITOLA III

Používání zvláštního typu celních závěr

Článek 58

1. Příslušné orgány mohou hlavnímu povinnému povolit, aby přikládal zvláštní typ celních závěr na dopravní prostředky nebo nákladové kusy, pokud příslušné orgány tyto závěry schválí jako odpovídající vlastnostem požadovaným v příloze II.

2. Hlavní povinný uvede typ, počet a značky přiložených celních závěr v údajích tranzitního prohlášení.

Hlavní povinný přiloží celní závěry nejpozději při propuštění zboží.







KAPITOLA IV

Zproštění povinnosti závazné trasy

Článek 59

Příslušné orgány mohou zprostit povinnosti dodržovat závaznou trasu hlavního povinného, který přijal opatření, aby se příslušné orgány mohly kdykoli přesvědčit, kde se jeho zásilky nacházejí.







KAPITOLA V

Status schváleného odesílatele

Článek 60

Schválený odesílatel

Osobám, které hodlají uskutečňovat operace společného tranzitního režimu, aniž by zboží uvedené v tranzitním prohlášení předkládaly u úřadu odeslání nebo na jiném povoleném místě, může být udělen status schváleného odesílatele.

Toto zjednodušení lze udělit pouze osobám, kterým bylo povoleno používat soubornou jistotu nebo které byly zproštěny povinnosti poskytnout jistotu.

Článek 61

Obsah povolení

V povolení se zejména stanoví

a) jeden nebo více úřadů odeslání příslušných pro operace společného tranzitního režimu, které mají být uskutečňovány;

b) lhůta, ve které mohou příslušné orgány poté, co schválený odesílatel podal tranzitní prohlášení, provést kontrolu před propuštěním zboží;

c) opatření, která je nutno přijmout ke ztotožnění zboží; k tomuto účelu mohou příslušné orgány stanovit, že dopravní prostředky nebo nákladové kusy musí schválený odesílatel opatřit zvláštními celními závěrami, které příslušné orgány schválily jako odpovídající vlastnostem požadovaným v příloze II;

d) vyloučené kategorie nebo pohyby zboží.

Článek 62

Formality při odeslání

Schválený odesílatel podává tranzitní prohlášení u úřadu odeslání. Zboží nelze propustit před uplynutím lhůty stanovené v čl. 61 písm. b).

Článek 63

Povinné údaje

Schválený odesílatel zaznamená do počítačového systému tyto údaje, jsou-li nezbytné:

— počet, typ a značky celních závěr,

— případnou závaznou trasu stanovenou podle čl. 26 odst. 2,

— lhůtu podle článku 29, ve které musí být zboží předloženo úřadu určení.







KAPITOLA VI

Status schváleného příjemce

Článek 64

Schválený příjemce

1. Osobám, které hodlají ve svých prostorách nebo na jiném určeném místě přijímat zboží propuštěné do společného tranzitního režimu, aniž by toto zboží a tranzitní doprovodný doklad předkládaly úřadu určení, může být udělen status schváleného příjemce.

2. Hlavní povinný splní své povinnosti podle čl. 8 odst. 1 písm. a) a společný tranzitní režim se považuje za ukončený, jakmile ve stanovené lhůtě předá dotčené zboží v nezměněném stavu a tranzitní doprovodný doklad, který provázel zásilku, schválenému příjemci v jeho prostorách nebo na místě určeném v povolení, jestliže byla dodržena opatření ke ztotožnění zboží.

3. Pro každou zásilku, která mu je předána za podmínek uvedených v odstavci 2, vydá schválený příjemce na žádost dopravce stvrzenku uvedenou v článku 38, který se použije obdobně.

Článek 65

Povinnosti

1. Pokud jde o zboží, které došlo do jeho prostor nebo na místo určené v povolení, je schválený příjemce povinen

a) neprodleně uvědomit příslušný úřad určení o příchodu zboží prostřednictvím zprávy „oznámení o příchodu zásilky“ s uvedením všech mimořádných událostí, ke kterým došlo během přepravy;

b) vyčkat na zprávu „povolení k vykládce“, než k vykládce přistoupí;

c) po obdržení zprávy „povolení k vykládce“ zaslat úřadu určení do tří dnů po dodání zboží zprávu „informace o vykládce“ obsahující všechny nesrovnalosti v souladu s pravidly stanovenými v povolení;

d) dát úřadu určení k dispozici tranzitní doprovodný doklad, který doprovázel zboží podle pravidel stanovených v povolení, nebo mu zaslat jeho kopii.

2. Úřad určení zaznamená údaje obsažené ve „zprávě o výsledcích kontrol“ do počítačového systému.

Článek 66

Obsah povolení

1. V povolení se zejména stanoví

a) jeden nebo více úřadů příslušných pro zboží, které obdrží schválený příjemce;

b) lhůta, ve které schválený příjemce obdrží od úřadu určení prostřednictvím zprávy „povolení k vykládce“ potřebné údaje ze „zprávy o očekávaném příchodu zboží“ pro účely použití čl. 37 odst. 3 obdobně;

c) vyloučené kategorie nebo pohyby zboží.

2. Příslušné orgány v povolení určí, zda může schválený příjemce nakládat s obdrženým zbožím bez zásahu úřadu určení.







KAPITOLA VII

Zjednodušené postupy pro přepravu zboží po železnici nebo ve velkokapacitních kontejnerech







Oddíl 1







Obecná ustanovení pro přepravu zboží po železnici

Článek 67

Oblast působnosti

Jestliže se zboží přepravuje ve společném tranzitním režimu, zjednodušují se související formality pro přepravu zboží, kterou provádějí železniční společnosti na podkladě „nákladního listu CIM a expresní zásilky“ (dále jen „nákladní list CIM“), podle článků 68 až 79, 95 a 96.

Článek 68

Právní účinky použitých dokladů

Nákladní list CIM nahrazuje tranzitní prohlášení.

Článek 69

Kontrola záznamů

Železniční společnost každé země uchovává své záznamy v ústředních účtárnách k dispozici pro příslušné orgány své země, aby mohla být prováděna kontrola.

Článek 70

Hlavní povinný

1. Železniční společnost, která převezme k přepravě zboží na podkladě nákladního listu CIM nahrazujícího prohlášení pro společný tranzitní režim, se stává pro tuto operaci hlavním povinným.

2. Železniční společnost země, přes jejíž území zboží vstupuje na území smluvních stran, se stává hlavním povinným pro operace týkající se zboží, které přijala k přepravě železniční společnost třetí země.

Článek 71

Nálepka

Železniční společnost zajistí, aby byly zásilky přepravované ve společném tranzitním režimu označeny nálepkami s piktogramem, jehož vzor je uveden v příloze B11 dodatku III.

Nálepky se lepí na nákladní list CIM a na příslušný vagón, jedná-li se o uzavřené náklady, a v ostatních případech nákladový kus nebo nákladové kusy.

Nálepka zmíněná v prvním pododstavci může být nahrazena otiskem razítka reprodukujícím piktogram znázorněný v příloze B11 dodatku III zelenou barvou.

Článek 72

Změna přepravní smlouvy

Dojde-li ke změně přepravní smlouvy, která má za následek, že

— přeprava, která měla končit mimo území smluvní strany, končí na území smluvní strany nebo

— přeprava, která měla končit na území smluvní strany, končí mimo území smluvní strany,

smějí železniční společnosti plnit změněnou přepravní smlouvu pouze s předchozím souhlasem úřadu odeslání.

Ve všech ostatních případech smějí železniční společnosti změněnou přepravní smlouvu plnit. O provedené změně neprodleně uvědomí úřad odeslání.







Přeprava zboží mezi smluvními stranami

Článek 73

Používání nákladního listu CIM

1. Jestliže přeprava ve společném tranzitním režimu začíná na území smluvních stran a zde má také končit, předkládá se nákladní list CIM úřadu odeslání.

2. Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo několika zemí ESVO, zaznamená úřad odeslání zřetelně v kolonce listů 1, 2 a 3 nákladního listu CIM vyhrazené pro úřední záznamy

— značku „T1“, jestliže se zboží přepravuje v režimu T1,

— značku „T2“ nebo „T2F“, jestliže se zboží přepravuje v režimu T2 a předpisy Společenství uvádění této značky předepisují.

Značka „T2“ nebo „T2F“ se potvrdí otiskem razítka úřadu odeslání.

3. Přepravuje-li se zboží v režimu T1 z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO, zaznamená úřad odeslání zřetelně značku „T1“ v kolonce listů 1, 2 a 3 nákladního listu CIM vyhrazené pro úřední záznamy.

4. Vyjma případy uvedené v odstavcích 2 a 3 je zboží přepravované z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO a zboží přepravované z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO propuštěno do režimu T2 za podmínek stanovených každým členským státem Společenství, na celou dobu přepravy od stanice odeslání do stanice určení, aniž je úřadu odeslání předložen nákladní list CIM vztahující se ke zboží.

Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, není označení nálepkami podle článku 71 povinné.

5. Zboží, jehož přeprava začíná v zemi ESVO, se považuje za zboží přepravované v režimu T1. Jestliže se však má zboží přepravovat podle čl. 2 odst. 3 písm. b) této úmluvy v režimu T2, vyznačí úřad odeslání na listu 3 nákladního listu CIM, že se zboží, na které se nákladní list vztahuje, přepravuje v režimu T2. V tomto případě se v kolonce vyhrazené pro úřední záznamy zřetelně uvede značku „T2“ nebo „T2F“, otisk razítka úřadu odeslání a podpis příslušného úředníka. U zboží přepravovaného v režimu T1 se značka „T1“ nemusí v dokladu uvádět.

6. Všechny listy nákladního listu CIM se vrátí zúčastněné osobě.

7. Každá země ESVO může stanovit, že zboží, které se má přepravovat v režimu T1, může být do tohoto režimu propuštěno, aniž by se musel úřadu odeslání předkládat nákladní list CIM.

8. Pro zboží uvedené v odstavcích 2, 3 a 5 plní příslušný úřad, do jehož územní působnosti spadá stanice určení, úlohu úřadu určení. Je-li však zboží na některé mezilehlé stanici během přepravy propuštěno do volného oběhu nebo do jiného režimu, přebírá úlohu úřadu určení příslušný úřad, do jehož územní působnosti tato stanice spadá. Pro zboží přepravované z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO za podmínek uvedených v odstavci 4 není nutné u úřadu určení plnit žádné formality.

Článek 74

Opatření ke ztotožnění zboží

S ohledem na opatření ke ztotožnění zboží, která přijímají železniční společnosti, nepřikládá úřad odeslání na dopravní prostředky ani nákladové kusy zpravidla žádné celní závěry.

Článek 75

Používání jednotlivých listů nákladního listu CIM

1. Vyjma případy, kdy se zboží přepravuje z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, předkládá železniční společnost země, o jejíž úřad určení se jedná, tomuto úřadu listy 2 a 3 nákladního listu CIM.

2. Úřad určení opatří list 2 úředním záznamem, vrátí jej neprodleně železniční společnosti a ponechá si list 3.







Přeprava zboží do třetích zemí nebo z nich

Článek 76

Přeprava do třetích zemí

1. Jestliže přeprava začíná na území smluvních stran a má končit mimo území smluvních stran, použijí se články 73 a 74.

2. Úlohu úřadu určení plní celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zboží v tranzitu opouští území smluvních stran.

3. U úřadu určení není nutné plnit žádné formality.

Článek 77

Přeprava ze třetích zemí

1. Jestliže přeprava začíná mimo území smluvních stran a má končit na území smluvních stran, plní úlohu úřadu odeslání celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zboží vstupuje na území smluvních stran.

U úřadu odeslání není nutné plnit žádné formality.

2. Úlohu úřadu určení plní celní úřad, do jehož územní působnosti spadá stanice určení. Je-li však zboží na některé mezilehlé stanici během přepravy propuštěno do volného oběhu nebo do jiného režimu, přebírá úlohu úřadu určení celní úřad, do jehož územní působnosti tato stanice spadá.

U úřadu určení se plní formality uvedené v článku 75.

Článek 78

Přeprava přes území smluvních stran

1. Jestliže přeprava začíná mimo území smluvních stran a má také mimo ně končit, plní úlohu úřadu odeslání a úřadu určení celní úřady uvedené v čl. 77 odst. 1 a čl. 76 odst. 2.

2. U úřadu odeslání nebo určení není nutné plnit žádné formality.

Článek 79

Celní status zboží

Zboží, které se přepravuje způsobem uvedeným v čl. 77 odst. 1 nebo čl. 78 odst. 1, se považuje za přepravované v režimu T1, není-li u tohoto zboží prokázán status zboží Společenství podle dodatku II.







Oddíl 2







Přeprava zboží ve velkokapacitních kontejnerech

Článek 80

Oblast působnosti

Jestliže se zboží přepravuje ve společném tranzitním režimu, zjednodušují se související formality pro přepravu zboží ve velkokapacitních kontejnerech, kterou provádějí železniční společnosti prostřednictvím dopravních podniků na podkladě předávacího listu (pro účely této přílohy „předávací list TR“), podle článků 81 až 96. Tato přeprava případně zahrnuje i přepravu zásilek, kterou dopravní podnik provádí za použití jiných druhů přepravy, než je doprava po železnici, do železniční stanice odeslání v zemi odeslání a ze železniční stanice určení v zemi určení, a námořní přepravu prováděnou mezi uvedenými stanicemi.

Článek 81

Definice

Pro účely článků 80 až 96 se rozumí:

1) „dopravním podnikem“ podnik ve formě obchodní společnosti, založený železničními společnostmi, které jsou jeho společníky, aby vykonával přepravu zboží ve velkokapacitních kontejnerech na podkladě předávacího listu TR;

2) „velkokapacitním kontejnerem“ zařízení pro přepravu zboží, které je — trvalé povahy, — zvlášť konstruováno tak, aby usnadnilo přepravu jedním nebo více druhy dopravních prostředků bez překládky obsahu, — zkonstruováno tak, aby mohlo být na dopravním prostředku lehce zajištěno nebo snadno překládáno, — zkonstruováno tak, aby na ně mohly být účinně přiloženy celní závěry, vyžaduje-li to článek 89, — má takové rozměry, že jeho plocha vymezená čtyřmi vnějšími rohy dna činí alespoň 7 m2;

3) „předávacím listem TR“ doklad vystavený při uzavření přepravní smlouvy, na jehož základě přepravuje dopravní podnik jeden nebo více velkokapacitních kontejnerů v mezinárodní dopravě od odesílatele příjemci. Předávací list TR musí mít v pravém horním rohu identifikační pořadové číslo. Číslo se skládá z osmi číslic, před kterými jsou umístěna písmena TR. Předávací list TR se skládá z těchto listů v pořadí podle číslování: 1 : list pro generální ředitelství dopravního podniku; 2 : list pro zástupce dopravního podniku ve stanici určení; 3A : list pro celní orgány; 3B : list pro příjemce; 4 : list pro generální ředitelství dopravního podniku; 5 : list pro zástupce dopravního podniku ve stanici odeslání; 6 : list pro odesílatele. Všechny listy předávacího listu TR s výjimkou listu 3A jsou opatřeny na pravé straně zeleným okrajem o šířce přibližně 4 cm;

4) „soupisem velkokapacitních kontejnerů“ (dále jen „soupis“) doklad připojený k předávacímu listu TR, který je jeho nedílnou součástí a na jehož základě může být přepravováno více velkých kontejnerů z téže stanice odeslání do téže stanice určení, ve kterých se plní celní formality. Soupis se vystavuje ve stejném počtu vyhotovení jako předávací list TR, k němuž se vztahuje. Počet soupisů se vyznačí v kolonce v pravém horním rohu předávacího listu TR vyhrazené pro uvedení počtu soupisů. Kromě toho se do pravého horního rohu každého soupisu zapíše pořadové číslo odpovídajícího předávacího listu TR.

Článek 82

Právní účinky použitých dokladů

Předávací list TR použitý dopravním podnikem nahrazuje tranzitní prohlášení.

Článek 83

Kontrola záznamů a poskytování informací

1. V každé zemi uchovává dopravní podnik své záznamy, vedené jeho zástupcem nebo zástupci v této zemi, ve své ústřední účtárně nebo ústředních účtárnách nebo v ústřední účtárně nebo ústředních účtárnách tohoto zástupce nebo zástupců k dispozici pro příslušné orgány, aby mohla být prováděna kontrola.

2. Dopravní podnik nebo jeho zástupce či zástupci v dané zemi předloží příslušným orgánům na jejich žádost co nejdříve všechny podklady, účetní záznamy nebo informace, které se týkají provedených nebo prováděných přepravních operací a o nichž se tyto orgány domnívají, že by se s nimi měly seznámit.

3. Pokud přepravní listy TR nahrazují tranzitní prohlášení pole článku 82, uvědomí dopravní podnik nebo jeho zástupce či zástupci v dané zemi

a) úřad určení o předávacích listech TR, jejichž list 1 obdrželi, avšak nebyl opatřen záznamem celních orgánů;

b) úřad odeslání o předávacích listech TR, jejichž list 1 nebyl dopravnímu podniku vrácen a u něhož nemohl zjistit, zda byla daná zásilka řádně předložena úřadu určení nebo zda zásilka v případech uvedených v článku 93 opustila území smluvních stran na místo určení ve třetí zemi.

Článek 84

Hlavní povinný

1. V případě přeprav uvedených v článku 80, které provádí dopravní podnik v některé zemi, se hlavním povinným stává železniční společnost této země.

2. V případě přeprav uvedených v článku 80, které provádí dopravní podnik ve třetí zemi, se hlavním povinným stává železniční společnost země, přes jejíž území zásilka vstoupila na území smluvních stran.

Článek 85

Celní formality během přepravy, která není prováděna po železnici

Jestliže musí bát splněny celní formality v průběhu přepravy do stanice odeslání nebo ze stanice určení, která není prováděna po železnici, smí se na podkladě předávacího listu TR přepravovat pouze jeden velkokapacitní kontejner.

Článek 86

Nálepka

Dopravní podnik zajistí, aby zásilky přepravované ve společném tranzitním režimu byly označeny nálepkami s piktogramem, jehož vzor obsahuje příloha B11 dodatku III. Nálepky se přilepují na předávací list TR a na velkokapacitní kontejner nebo velkokapacitní kontejnery.

Nálepka zmíněná v prvním pododstavci může být nahrazena otiskem razítka reprodukujícím piktogramem znázorněný v příloze B11 dodatku III zelenou barvou.

Článek 87

Změna přepravní smlouvy

Dojde-li ke změně přepravní smlouvy, která má za následek, že

— přeprava, která měla končit mimo území smluvní strany, končí na území smluvní strany nebo

— přeprava, která měla končit na území smluvní strany, končí mimo území smluvní strany,

smí dopravní podnik plnit změněnou přepravní smlouvu pouze s předchozím souhlasem úřadu odeslání.

Ve všech ostatních případech smí dopravní podnik změněnou přepravní smlouvu plnit. O provedené změně neprodleně uvědomí úřad odeslání.







Přeprava zboží mezi smluvními stranami

Článek 88

Předávací list TR a soupisy

1. Jestliže přeprava ve společném tranzitním režimu začíná na území smluvních stran a zde má také končit, předkládá se předávací list TR úřadu odeslání.

2. Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, zaznamená úřad odeslání zřetelně v kolonce listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazené pro úřední záznamy

— značku „T1“, jestliže se zboží přepravuje v režimu T1,

— značku „T2“ nebo „T2F“, jestliže se zboží přepravuje v režimu T2 a předpisy Společenství uvádění této značky předepisují.

Značka „T2“ nebo „T2F“ se potvrdí otiskem razítka úřadu odeslání.

3. Přepravuje-li se zboží v režimu T1 z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO, zaznamená úřad odeslání zřetelně značku „T1“ v kolonce listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazené pro úřední záznamy.

4. Vyjma případy uvedené v odstavcích 2 a 3 je zboží přepravované z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO a zboží přepravované z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO propuštěno do režimu T2, za podmínek stanovených každým členským státem Společenství, po celou dobu přepravy, aniž je úřadu odeslání předložen předávací list TR vztahující se ke zboží. Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, není označení nálepkami podle článku 86 povinné.

5. Zboží, jehož přepravní operace začíná v některé zemi ESVO, se považuje za zboží přepravované v režimu T1. Jestliže se však má zboží přepravovat podle čl. 2 odst. 3 písm. b) této úmluvy v režimu T2, vyznačí úřad odeslání na listu 3A předávacího listu TR, že se zboží, na které se předávací list TR vztahuje, přepravuje v režimu T2. V tomto případě se v kolonce listu 3A vyhrazené pro úřední záznamy zřetelně uvede značka „T2“ nebo „T2F“, otisk razítka úřadu odeslání a podpis příslušného úředníka. U zboží přepravovaného v režimu T1 se značka „T1“ nemusí v dokladu uvádět.

6. Jestliže se předávací list TR vztahuje na kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu T1, i na kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu T2, uvede úřad odeslání v kolonce listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazené pro úřední záznamy k referenčnímu číslu (číslům) příslušného kontejneru (kontejnerů) samostatné odkazy na tento kontejner (kontejnery) podle kategorie zboží, které obsahuje, pomocí značky „T1“, „T2“ nebo „T2F“.

7. Použijí-li se v případech uvedených v odstavci 3 soupisy velkokapacitních kontejnerů, vyhotoví se pro každý druh kontejneru, který přepravuje zboží v režimu T1, samostatné soupisy a v kolonce listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazené pro úřední záznamy se na tento soupis nebo soupisy odkáže uvedením jeho pořadového čísla nebo čísel. K pořadovému číslu (číslům) soupisu (soupisů) se podle potřeby uvede značka „T1“.

8. Všechny listy předávacího listu TR se vrátí zúčastněné osobě.

9. Každá země ESVO může stanovit, že zboží, které se má přepravovat v režimu T1, může být do tohoto režimu propuštěno, aniž by se musel úřadu odeslání předkládat předávací list TR.

10. Pro zboží uvedené v odstavcích 2, 3 a 5 se předávací list TR předkládá úřadu určení, kde má být zboží propuštěno do volného oběhu nebo do jiného celního režimu.

Pro zboží přepravované z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO za podmínek uvedených v odstavci 4 není nutné u úřadu určení plnit žádné formality.

Článek 89

Opatření ke ztotožnění zboží

Zboží se ztotožňuje podle článku 11 této úmluvy. Úřad odeslání však na velkokapacitní kontejnery zpravidla žádné celní závěry nepřikládá, pokud opatření ke ztotožnění zboží přijaly železniční společnosti. Pokud se použijí celní závěry, uvede se tato skutečnost v kolonce listů 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazené pro úřední záznamy.

Článek 90

Použití listů předávacího listu TR

1. Vyjma případy, kdy se zboží přepravuje z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, předkládá dopravní podnik úřadu určení listy 1, 2 a 3A předávacího listu TR.

2. Úřad určení opatří listy 1 a 2 úředním záznamem, vrátí je neprodleně dopravnímu podniku a ponechá si list 3A.







Přeprava zboží do třetích zemí nebo z nich

Článek 91

Přeprava do třetích zemí

1. Jestliže přeprava začíná na území smluvních stran a má končit mimo území smluvních stran, použijí se čl. 88 odst. 1 až 9 a článek 89.

2. Úlohu úřadu určení plní celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zboží v tranzitu opouští území smluvních stran.

3. U úřadu určení není nutné plnit žádné formality.

Článek 92

Přeprava ze třetích zemí

1. Jestliže přeprava začíná mimo území smluvních stran a má končit na území smluvních stran, plní úlohu úřadu odeslání celní úřad, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, přes kterou zboží vstupuje na území smluvních stran. U úřadu odeslání není nutné plnit žádné formality.

2. Úlohu úřadu určení plní celní úřad, kterému je zboží předloženo. U úřadu určení se plní formality uvedené v článku 90.

Článek 93

Přeprava přes území smluvních stran

1. Jestliže přeprava začíná mimo území smluvních stran a má také mimo ně končit, plní úlohu úřadu odeslání a úřadu určení celní úřady uvedené v čl. 92 odst. 1 a v čl. 91 odst. 2.

2. U úřadu odeslání nebo určení není nutné plnit žádné formality.

Článek 94

Celní status zboží

Zboží, které se přepravuje způsobem uvedeným v čl. 92 odst. 1 nebo čl. 93 odst. 1, se považuje za přepravované v režimu T1, není-li u tohoto zboží prokázán status zboží Společenství podle dodatku II.







Oddíl 3

Jiná ustanovení

Článek 95

Ložné listy

1. Ustanovení čl. 22 odst. 5 tohoto dodatku a bodu 24 přílohy V tohoto dodatku se vztahují na ložné listy, které se případně přikládají k nákladnímu listu CIM nebo předávacímu listu TR. Jejich počet se uvede v kolonce nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR vyhrazené pro uvedení příloh.

V ložných listech musí být navíc zaznamenáno číslo vagónu, na nějž se vztahuje nákladní list CIM, nebo případně číslo kontejneru, v němž se zboží nachází.

2. Jestliže přeprava, která se týká jak zboží přepravovaného v režimu T1, tak zboží přepravovaného v režimu T2, začíná na území smluvních stran, musí být použity samostatné ložné listy. Při přepravě zboží ve velkokapacitních kontejnerech na podkladě předávacího listu TR musí být použity samostatné ložné listy pro každý velkokapacitní kontejner, v němž se nacházejí obě kategorie zboží.

Pořadová čísla ložných listů, které se vztahují na každou z obou kategorií zboží, se uvádějí v kolonce nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR vyhrazené pro popis zboží.

3. V případech uvedených v odstavcích 1 a 2 jsou ložné listy, které se přikládají k nákladnímu listu CIM nebo předávacímu listu TR, s ohledem na postupy podle článků 67 až 96, nedílnou součástí uvedených dokladů a mají stejné právní účinky.

Prvopisy těchto ložných listů musí být opatřeny otiskem razítka stanice odeslání.







Oddíl 4

Oblast působnosti běžných a zjednodušených postupů pro kombinovanou dopravu silnice-železnice

Článek 96

1. Články 67 až 95 nevylučují možnost použití postupů stanovených v hlavě II. Použijí se však články 69 a 71 nebo 83 a 86.

2. V případech uvedených v odstavci 1 se při vyplňování nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR zřetelně uvádí v kolonce těchto dokladů vyhrazené pro uvedení příloh odkaz na použité tranzitní prohlášení.

Odkaz musí uvádět druh dokladu, vystavující úřad, datum a registrační číslo každého použitého dokladu.

List 2 nákladního listu CIM nebo listy 1 a 2 předávacího listu TR musí být dále opatřeny úředním záznamem železniční společnosti, jejíž stanice je poslední stanicí, jíž se týká operace společného tranzitního režimu. Tato společnost provede svůj záznam, jakmile se přesvědčí, že se přeprava zboží provádí na podkladě jednoho nebo více uvedených tranzitních dokladů.

Jestliže operace společného tranzitního režimu uvedená v odstavci 1 a v prvním pododstavci tohoto odstavce končí v některé zemi ESVO, může tato země stanovit, že se list 2 nákladního listu CIM nebo listy 1 a 2 předávacího listu TR předloží celnímu úřadu, do jehož územní působnosti spadá poslední železniční stanice, jíž se týká operace společného tranzitního režimu. Tento celní úřad opatří list otiskem svého razítka, jakmile se přesvědčí, že se přeprava zboží provádí na podkladě jednoho nebo více uvedených tranzitních dokladů.

3. Jestliže se operace ve společném tranzitním režimu uskutečňuje podle článků 80 až 94 na podkladě předávacího listu TR, nepoužijí se články 67 až 79 ani čl. 96 odst. 1 a 2 na nákladní list CIM, který se při této operaci používá. V nákladním listu CIM se v kolonce vyhrazené pro uvedení příloh zřetelně uvede odkaz na předávací list TR. Odkaz musí obsahovat slova „předávací list TR“, za kterými následuje pořadové číslo.

4. Je-li zásilka zboží přepravovaná v kombinované dopravě silnice-železnice na podkladě jednoho nebo více tranzitních prohlášení způsobem uvedeným v hlavě II převzata železnicí v některém železničním terminálu a je naložena na železničních vagóny, odpovídá železniční společnosti za zaplacení cel, daní a jiných poplatků v případě, že během přepravy po železnici dojde k porušení předpisů nebo nesrovnalostem, není-li v zemi, ve které k tomuto porušení předpisů dojde nebo se má za to, že k němu došlo, žádná platná záruka a není-li možné tyto částky vymoci od hlavního povinného.

Článek 97

Schválený odesílatel a příjemce

1. Není-li u zboží, které se podle článků 67 až 96 má odeslat na podkladě nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR, požadováno předložení tranzitního prohlášení úřadu odeslání, přijmou příslušné orgány opatření potřebná k zajištění, že listy 1, 2 a 3 nákladního listu CIM nebo listy 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR budou opatřeny značkou „T1“, „T2“ nebo „T2F“.

2. Je-li zboží přepravované podle článků 67 až 96 určeno schválenému příjemci, mohou příslušné orgány odchylně od čl. 64 odst. 2 a čl. 66 odst. 1 písm. b) stanovit, že listy 2 a 3 nákladního listu CIM nebo listy 1, 2 a 3A předávacího listu TR předloží úřadu určení přímo železniční společnost nebo dopravní podnik.

(články 98 až 110: vyhrazeny)







KAPITOLA VIII

Zjednodušené postupy pro leteckou dopravu

Článek 111

Zjednodušený postup (úroveň 1)

1. Letecké společnosti může být povoleno používat jako tranzitní prohlášení cargo manifest, pokud jeho obsah odpovídá vzoru uvedenému v dodatku 3 k příloze 9 úmluvy o mezinárodním civilním letectví (zjednodušený postup – úroveň 1).

Povolení uvádí formu manifestu a letiště odeslání a určení pro operace společného tranzitního režimu. Letecká společnost předá příslušným orgánům jednotlivých zúčastněných letišť ověřenou kopii povolení.

2. Týká-li se přeprava jak zboží, které má být přepravováno v režimu T1, tak zboží, které má být přepravováno v režimu T2, musí být toto zboží uvedeno v samostatných manifestech.

3. Každý manifest obsahuje záznam datovaný a podepsaný leteck