7.

POŽADAVKY 7.1 Měření provozní hmotnosti vozidla a jejího rozdělení na nápravy Provozní hmotnost vozidla a její rozdělení na nápravy se měří u vozidel předaných podle bodu 3.3 na stojícím vozidle s koly nastavenými do přímého směru. Jestliže se změřené hmotnosti neliší od hmotností uvedených výrobcem pro odpovídající technické konfigurace v rámci typu o více než o 3 %, nebo o více než o 5 %, jde-li o vozidlo kategorie N1, O1, O2 nebo M2 hmotnosti do 3,5 t, použijí se pro účely níže uvedených požadavků provozní hmotnosti a jejich rozdělení na nápravy vozidla uvedené výrobcem. V ostatních případech musí být použity změřené hmotnosti, přičemž technická zkušebna pak může podle potřeby provést další měření na jiných vozidlech, než která byla předána podle bodu 3.3. ▼M2 7.2 Měření rozměrů Celková délka, šířka a výška se měří podle ustanovení bodu 2.4 na vozidle (vozidlech) v provozním stavu předaných podle bodu 3.3. Jestliže se změřené rozměry liší o více než 1 % od rozměrů uvedených výrobcem pro odpovídající technické konfigurace v rámci typu, použijí se pro účel níže uvedených požadavků změřené rozměry a technická zkušebna pak může podle potřeby provést další měření na vozidlech jiných, než která byla předána podle bodu 3.3. Mezní hodnoty podle přílohy I směrnice 96/53/ES však nesmějí být překročeny. ▼B 7.3 Maximální přípustné rozměry vozidel 7.3.1 Maximální délka 7.3.1.1 Motorové vozidlo: podle bodu 1.1 přílohy I směrnice 96/53/ES. 7.3.1.2 Přípojné vozidlo (kromě návěsu): podle bodu 1.1 přílohy I směrnice 96/53/ES. 7.3.1.3 Kloubový autobus nebo autokar: podle bodu 1.1 přílohy I směrnice 96/53/ES. 7.3.1.4 Návěs: Vzdálenost podle bodu 7.3.1.4.1 se měří bez zřetele k zařízením uvedeným v bodu 2.4.1; vzdálenost podle bodu 7.3.1.4.2 musí být změřena bez jakékoli výjimky. 7.3.1.4.1 Vzdálenost mezi osou návěsného čepu a zadním obrysem návěsu, měřená vodorovně v podélné rovině vozidla, nesmí překročit mezní hodnotu stanovenou v bodu 1.6 přílohy I směrnice 96/53/ES. 7.3.1.4.2 Vzdálenost mezi osou návěsného čepu a krajním předním bodem přídě návěsu, měřená vodorovně, nesmí překročit hodnotu 2,04 m podle bodu 4.4 přílohy I směrnice 96/53/ES. 7.3.2 Maximální šířka 7.3.2.1 Všechna vozidla: podle bodu 1.2 přílohy I směrnice 96/53/ES. 7.3.2.2 Pevné nebo výměnné nástavby vozidel kategorií N a O, zvlášť konstruované pro dopravu zboží při regulované teplotě, u nichž tloušťka bočních stěn včetně izolace překračuje 45 mm: podle bodu 1.2 přílohy I směrnice 96/53/ES. 7.3.3 Maximální výška 7.3.3.1 Všechna vozidla: podle bodu 1.3 přílohy I směrnice 96/53/ES. 7.4 Výpočet rozložení hmotnosti 7.4.1 Postup výpočtu 7.4.1.1 Pro účely níže uvedených výpočtů rozložení hmotnosti předá výrobce technické zkušebně nezbytné údaje (v tabulkové nebo jiné vhodné formě), podle kterých se pro každou technickou konfiguraci v rámci typu vozidla, definovanou každým souborem možných hodnot všech položek uvedených v příloze II této směrnice, zjistí odpovídající maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla, maximální technicky přípustné hmotnosti na nápravy a skupiny náprav, maximální technicky přípustná přípojná hmotnost a maximální technicky přípustná hmotnost naložené jízdní soupravy. 7.4.1.2 Provedou se vhodné výpočty ke zjištění, že jsou pro každou technickou konfiguraci v rámci typu splněny níže uvedené požadavky. Pro tento účel mohou být výpočty omezeny na nejnepříznivější případy. 7.4.1.3 V níže uvedených požadavcích jsou značkami M, mi , μj , TM a MC označeny tyto parametry, u kterých musí být splněny požadavky bodu 7.4: M = maximální technicky přípustná hmotnost naloženého vozidla, mi = maximální technicky přípustná hmotnost na nápravu označenou indexem i, kde i se mění od 1 do celkového počtu náprav vozidla, μj = maximální technicky přípustná hmotnost na jednotlivou nápravu nebo skupinu náprav označené indexem j, kde j se mění od 1 do celkového počtu jednotlivých náprav a skupin náprav, TM = maximální technicky přípustná přípojná hmotnost, MC = maximální technicky přípustná hmotnost naložené jízdní soupravy. 7.4.1.4 U jednotlivé nápravy, označené indexem i jako náprava a indexem j jako skupina náprav, je podle definice m i = μ j. 7.4.1.5 U vozidel vybavených zatížitelnými nápravami se níže uvedené výpočty provedou s pérováním těchto náprav zatíženým při běžné provozní konfiguraci. U vozidel se zdvihatelnými nápravami se tyto výpočty provedou při spuštěných nápravách. 7.4.1.6 Pro skupiny náprav je výrobce povinen uvést závislosti, kterými se řídí rozdělení celkové hmotnosti působící na skupinu mezi jednotlivé nápravy (např. pomocí vzorce nebo grafu pro toto rozdělení). 7.4.1.7 U návěsů a přívěsů s nápravami uprostřed se pro účely níže uvedených výpočtů bod spojení považuje za nápravu označenou indexem o, přičemž odpovídající hmotnosti m o a μ o jsou podle konvence definovány jako maximální technicky přípustná hmotnost působící v bodě spojení na přípojné vozidlo. 7.4.2 Požadavky na vozidla kategorií N a O kromě obytných přívěsů (karavanů) 7.4.2.1 Součet hmotností mi nesmí být menší než hmotnost M. 7.4.2.2 Pro každou skupinu náprav označenou indexem j nesmí být součet hmotností mi na jejích nápravách menší než hmotnost μ j. Kromě toho žádná z těchto hmotností nesmí být menší než část hmotnosti μ j působící na nápravu i podle závislostí rozdělení hmotnosti pro tuto skupinu náprav. 7.4.2.3 Součet hmotností μ j nesmí být menší než hmotnost M. 7.4.2.4 Součet provozní hmotnosti,hmotnosti stanovené vynásobením 75 kg počtem cestujících a maximální technicky přípustné hmotnosti působící v bodě spojení nesmí být větší než hmotnost M. 7.4.2.5 ▼M2 Je-li vozidlo zatíženo na svou hmotnost M podle některého z případů popsaných v bodech 7.4.2.5.1 nebo 7.4.2.5.2, nesmí hmotnost, která odpovídá zatížení nápravy i, překročit hmotnost M i na této nápravě, a hmotnost, která odpovídá zatížení jednotlivé nápravy nebo skupiny náprav j, nesmí překročit hmotnost μ j. 7.4.2.5.1 Rovnoměrným rozložením hmotnosti se rozumí vozidlo v provozním stavu s hmotností 75 kg na každém sedadle pro cestující, které je zatíženo na svou hmotnost M, přičemž náklad je rovnoměrně rozložen na ploše určené pro přepravu zboží. 7.4.2.5.2 Pro extrémní rozložení hmotnosti (nerovnoměrné zatížení) je výrobce povinen určit krajní přípustné možné polohy těžiště užitečného zatížení a/nebo karoserie a/nebo zařízení nebo vnitřní výbavy (např. od 0,50 m do 1,30 m před první zadní nápravou) pro vozidlo v provozním stavu, které má na každém sedadle pro cestujícího zátěž o hmotnosti 75 kg a je zatíženo na svou hmotností M. ▼M2 ————— ▼B 7.4.2.6 Je-li vozidlo kategorie N zatíženo na svou hmotnost M a jeho zadní náprava (označená indexem n jako jednotlivá náprava) nebo zadní skupina náprav (označená indexem q jako skupina náprav) je zatížena hmotností m n nebo μ q, nesmí být zatížení na řízené nápravě nebo nápravách menší než 20 % M. 7.4.2.7 MC nesmí být větší než M + TM. 7.4.3 Požadavky na autobusy a autokary 7.4.3.1 Platí požadavky bodů 7.4.2.1 až 7.4.2.3 a bodu 7.4.2.7. ▼M2 7.4.3.2 Součet hmotnosti vozidla v provozním stavu, hmotnosti Q vynásobené počtem sedících a stojících cestujících, hmotností WP, B a BX definovaných v bodu 7.4.3.3.1 a maximální technicky přípustné hmotnosti v bodě spojení, pokud je spojovací zařízení namontováno výrobcem, nesmí překročit hmotnost M. ▼B 7.4.3.3 Je-li nedokončené vozidlo zatíženo na svou hmotnost M podle případu popsaného v bodě 7.4.2.5.1.2 nebo je-li úplné nebo dokončené vozidlo v provozním stavu zatíženo podle bodu 7.4.3.3.1, nesmí hmotnost odpovídající zatížení každé nápravy překročit hmotnost m i na každé nápravě a hmotnost odpovídající zatížení každé jednotlivé nápravy nebo skupiny náprav nesmí překročit hmotnost μ j na této skupině náprav. Mimo to hmotnost odpovídající zatížení hnací nápravy nebo součet hmotností odpovídajících zatížení hnacích náprav, se musí rovnat nejméně 25 % hmotnosti M. ▼M2 7.4.3.3.1 Vozidlo v provozním stavu je zatíženo: počtem P hmotností Q sedících cestujících, počtem SP hmotností Q stojících cestujících rovnoměrně rozložených na ploše S 1 určené pro stojící cestující; popřípadě též hmotností WP rovnoměrně rozloženou na každé ploše pro invalidní vozík; hmotností B (kg) rovnoměrně rozloženou v zavazadlových prostorech hmotností BX (kg) rovnoměrně rozloženou na ploše povrchu střechy vybavené pro přepravu zavazadel, kde: P je počet míst k sedění; S 1 je plocha určená pro stojící cestující. U vozidel třídy III nebo B je S 1 = 0; SP je hodnota uvedená výrobcem a nesmí překročit hodnotu S 1/Ssp, kde Sspje konvenční prostor určený pro jednoho stojícího cestujícího podle níže uvedené tabulky; WP (kg) je počet míst pro invalidní vozíky vynásobený hodnotou 250 kg reprezentující hmotnost invalidního vozíku a uživatele; B (kg) je uvedeno výrobcem a nesmí být číselně menší než 100 × V. V tom jsou zahrnuty zavazadlové prostory nebo střešní nosiče zavazadel, jež mohou být upevněny na vnější straně vozidla; V je celkový objem zavazadlových prostorů v m3. Pokud se schvaluje vozidlo třídy I nebo A, neuvažuje se objem zavazadlových prostorů přístupných pouze z vnějšku vozidla; BX je uvedeno výrobcem a musí mít číselnou hodnotu nejméně 75 kg/m2. Dvoupodlažní vozidla nesmějí být vybavena pro přepravu zavazadel na střeše, a proto hodnota BX pro dvoupodlažní vozidla budenulová; hodnoty Q a Sspjsou uvedeny v tabulce:



Třída vozidla Q (kg) hmotnost jednoho cestujícího Ssp(m2/cestující) konvenční prostor pro jednoho stojícího cestujícího Třída I a A 68 0,125 Třída II 71 (1) 0,15 Třída III a B 71 (1) bez stojících cestujících (1) Včetně 3 kg příručního zavazadla. ▼M2 7.4.3.3.2 U vozidel upravených pro proměnnou kapacitu míst k sedění, s plochou pro stojící cestující S1 a/nebo plochou upravenou pro přepravu invalidních vozíků se požadavky bodů 7.4.3.2 a 7.4.3.3 stanoví vždy jednotlivě pro každou z následujících podmínek: 7.4.3.3.2.1 při obsazení všech sedadel a následném obsazení zbylé plochy pro stojící cestující (do maximálního počtu míst pro stání podle prohlášení výrobce, jestliže je ho dosaženo) a pokud ještě zbývá volná plocha, při obsazení všech míst pro invalidní vozíky; 7.4.3.3.2.2 při obsazení všech míst pro stojící cestující (do maximálního počtu míst pro stání podle prohlášení výrobce) a následném obsazení zbylých sedadel, která jsou k dispozici pro sedící cestující a pokud ještě zbývá plocha, při obsazení všech míst pro invalidní vozíky; 7.4.3.3.2.3 při obsazení všech míst pro invalidní vozíky a následně při obsazení zbylé plochy pro stojící cestující (do maximálního počtu míst pro stání podle prohlášení výrobce, jestliže je ho dosaženo) a posléze při obsazení všech zbylých sedadel, která jsou k dispozici. ▼M2 7.4.3.4 Je-li vozidlo v provozním stavu zatíženo podle bodu 7.4.3.3.1, nesmí být hmotnost odpovídající zatížení přední nápravy nebo skupiny náprav menší než procentuální podíl provozní hmotnosti vozidla nebo maximální technicky přípustné hmotnosti M naloženého vozidla uvedený v tabulce:



Třídy I a A Třída II Třídy III a B Tuhé Kloubové Tuhé Kloubové Tuhé Kloubové 20 20 25 (1) 20 25 (1) 20 (1) Tato hodnota je u třínápravových vozidel tříd II a III se dvěma řízenými nápravami zmenšena na 20 %. ▼M2 7.4.3.5 Pokud má být vozidlo schváleno pro více než jednu třídu, použijí se body 7.4.3.2 a 7.4.3.3 pro každou třídu. ▼M2 7.4.4 Požadavky na obytné přívěsy ▼B Platí požadavky bodů 7.4.2.1 až 7.4.2.4 a bodu 7.4.2.7. Mimo to je-li nedokončené vozidlo zatíženo na svou hmotnost M podle případu popsaného v bodě 7.4.2.5.1.2 nebo je-li úplné nebo dokončené vozidlo v provozním stavu zatíženo na svou hmotnost M podle dodatku k příloze II směrnice Rady 92/21/EHS ( 10 ), nesmí hmotnost odpovídající zatížení každé nápravy překročit hmotnost m i na této nápravě a hmotnost odpovídající zatížení každé jednotlivé nápravy nebo skupiny náprav nesmí překročit hmotnost μ j na této skupině náprav. Mimo to hmotnost odpovídající zatížení hnací nápravy nebo součet hmotností odpovídajících zatížení hnacích náprav se musí rovnat nejméně 25 % hmotnosti M. 7.5 Podmínky, které je nutno ověřit při klasifikaci určitého vozidla jako terénního vozidla (bod 4 přílohy II směrnice 70/156/EHS) 7.5.1 Technická zkušebna je povinna ověřit, zda lze úplné nebo dokončené vozidlo nebo tahač návěsu bez točnice považovat za terénní vozidlo podle požadavků uvedených v příloze II směrnice 70/156/EHS. 7.5.2 U ostatních nedokončených vozidel se toto ověření provádí pouze na žádost výrobce. 7.6 Manévrovací schopnost 7.6.1 Všechna motorová vozidla a všechny návěsy musí být schopny projet v obou směrech po úplné kruhové trajektorii (360°) uvnitř plochy definované dvěma soustřednými kružnicemi o poloměru 12,50 m, resp. 5,30 m, aniž by krajní body vozidla (kromě vyčnívajících částí uvedených v ustanovení bodu 2.4.2 pro šířku vozidla) z uvedených kružnic vyčnívaly. ▼M2 U motorových vozidel a návěsů se zařízením pro zdvihání nápravy (viz bod 2.14) se tento požadavek vztahuje též na zdvihatelnou nápravu (nápravy) ve zdvižené poloze nebo na zatížitelnou nápravu (nápravy) při nenaloženém stavu. Pomocná zařízení k usnadnění rozjezdu, jako jsou zdvihatelné nápravy splňující požadavky bodu 3.5 přílohy IV, jsou z tohoto požadavku vyjmuty. ▼B Výše zmíněné požadavky se ověří takto: 7.6.1.1 Motorová vozidla Krajní přední bod motorového vozidla musí sledovat vnější kružnici (viz obrázek A) 7.6.1.2 Návěsy U návěsu se požadavky bodu 7.6.1 považují za splněné, není-li rozvor jeho náprav větší než , kde L je šířka návěsu; rozvor se pro účely tohoto odstavce určuje jako vzdálenost od osy návěsného čepu návěsu ke střednici neřízených náprav na podvozku; má-li jedna nebo několik těchto neřízených náprav na podvozku zařízení pro zdvihání nápravy (viz bod 2.14), bere se v úvahu rozvor se spuštěnou nebo zdviženou nápravou (nápravami), podle toho, který je větší. V případě pochybností může schvalovací orgán žádat o provedení zkoušky podle bodu 7.6.1. ▼M2 7.6.2 Doplňkové požadavky na vozidla kategorie N Stojí-li vozidlo a jeho řízená kola jsou natočena tak, aby vozidlo za pohybu opisovalo svým krajním předním bodem kružnici o poloměru 12,50 m, určí se vyznačením čáry na zemi svislá rovina tečná k boku vozidla, který směřuje vně kružnice. Pohybuje-li se vozidlo vpřed kterýmkoli směrem po kružnici o poloměru 12,50 m, nesmí žádná jeho část překročit tuto svislou rovinu o více než 0,80 m (viz obrázek B). U vozidel se zařízením pro zdvihání nápravy platí tento požadavek také tehdy, je-li náprava (nápravy) ve zdvižené poloze (ve smyslu bodu 2.14). U vozidel kategorie N se zdvihatelnými nápravami ve zdvižené poloze nebo se zatížitelnými nápravami při nenaloženém stavu se hodnota 0,80 m nahradí hodnotou 1,00 m. 7.6.3 Doplňkové požadavky na vozidla kategorií M 2 nebo M 3 Stojí-li vozidlo, určí se vyznačením čáry na zemi svislá rovina tečná k boku vozidla, který směřuje vně kružnice. V případě kloubového vozidla se obě tuhé části vyrovnají rovnoběžně s touto rovinou. Pohybuje-li se vozidlo z přímého směru do kruhové plochy popsané v bodu 7.6.1, nesmí se žádná jeho část pohybovat vně této svislé roviny o více než 0,60 m (viz obrázky C a D). ▼B Obrázek A Obrázek B ▼M2 Obrázek C R = 12,5 m r = 5,3 m U = 0,6 m maximálně ▼M2 Obrázek D R = 12,5 m r = 5,3 m U = 0,6 m maximálně ▼M2 7.6.4 Na žádost výrobce mohou být požadavky bodů 7.6.1 až 7.6.3 ověřeny též vhodným rovnocenným výpočtem nebo geometrickým důkazem. Jestliže jsou na žádost výrobce vozidla kategorie N bez řízených zadních náprav ověřována podle jejich geometrických charakteristik: vozidlo je považováno za splňující požadavky bodu 7.6.2 výše, pokud jeho zadní převis není větší než 60 % rozvoru vozidla. ▼M2 7.6.5 V případě nedokončených vozidel je výrobce povinen uvést maximální přípustné rozměry, pro které má být vozidlo ověřeno podle požadavků bodů 7.6.1 až 7.6.3. ▼B 7.7 Doplňkové požadavky na motorová vozidla kategorií M2 a M3 Maximální technicky přípustná přípojná hmotnost nesmí překročit 3 500 kg. 7.8 Maximální technicky přípustná hmotnost působící v bodě spojení na motorové vozidlo a návod k montáži spojovacích zařízení ▼M2 7.8.1 Maximální technicky přípustná hmotnost působící v bodě spojení na motorové vozidlo, které je určeno k tažení přívěsu s nápravami uprostřed a jehož maximální technicky přípustná přípojná hmotnost překračuje 3,5 t, musí být rovna nejméně 10 % jeho maximální technicky přípustné přípojné hmotnosti nebo 1 000 kg, podle toho, která hodnota je menší. 7.8.2 Maximální technicky přípustná hmotnost působící v bodě spojení na motorové vozidlo, které je určeno k tažení přívěsu s nápravami uprostřed a jehož maximální technicky přípustná přípojná hmotnost nepřekračuje 3,5 t, musí být rovna nejméně 4 % jeho maximální technicky přípustné hmotnosti naloženého vozidla nebo 25 kg, podle toho, která hodnota je větší. ▼B 7.8.3 U motorového vozidla o maximální technicky přípustné hmotnosti naloženého vozidla do 3,5 t je výrobce povinen v příručce pro uživatele stanovit podmínky pro připevnění spojovacího zařízení k motorovému vozidlu. V tomto případě musí uvedené podmínky zahrnovat maximální technicky přípustnou hmotnost působící v bodě spojení na motorové vozidlo, maximální přípustnou hmotnost spojovacího zařízení, místa montáže spojovacího zařízení na motorové vozidlo a maximální přípustný převis spojovacího zařízení. 7.9 Schopnost rozjezdu do stoupání Motorová vozidla táhnoucí přípojné vozidlo a zatížená na maximální technicky přípustnou hmotnost naložené jízdní soupravy musí být schopna se během pěti minut pětkrát rozjet do stoupání o sklonu nejméně 12 %. ▼M2 7.10 Poměr výkonu motoru k maximální hmotnosti Motorová vozidla musí mít výkon motoru nejméně 5 kW na tunu maximální technicky přípustné hmotnosti naložené jízdní soupravy. U silničního tahače musí být výkon motoru nejméně 2,2 kW na tunu. Výkon motoru se měří podle ustanovení směrnice Rady 80/1269/EHS ( 11 ). ▼B 7.11 Podmínky pro rovnocennost mezi určitými nevzduchovými a vzduchovými systémy pérování hnací nápravy (náprav) vozidla 7.11.1 Technická zkušebna je povinna na žádost výrobce ověřit rovnocennost pérování jiného než vzduchového se vzduchovým pérováním hnací nápravy (náprav) vozidla. Systém pérování bude uznán rovnocenným systému vzduchového pérování, jestliže splňuje tyto požadavky: 7.11.1.1 Při volném neustáleném nízkokmitočtovém svislém kmitání odpružené hmoty nad hnací nápravou nebo skupinou náprav nesmí změřený kmitočet a velikost tlumení při pérování zatíženém svým maximálním zatížením překročit mezní hodnoty uvedené v bodech 7.11.1.2 až 7.11.1.5. 7.11.1.2 Každá náprava musí být vybavena hydraulickými tlumiči. Na skupině náprav musí být tlumiče umístěny tak, aby co nejvíce snížily kmitání skupiny náprav. 7.11.1.3 Střední hodnota poměrného tlumení D m musí být větší než 20 % kritického tlumení pro pérování za jeho běžných podmínek s namontovanými a funkčními hydraulickými tlumiči. 7.11.1.4 Poměrné tlumení D r pérování se všemi hydraulickými tlumiči odstraněnými nebo vyřazenými z činnosti nesmí být větší než 50 % D m. 7.11.1.5 Kmitočet odpružené hmoty nad hnací nápravou nebo skupinou náprav při volném neustáleném svislém kmitání nesmí být vyšší než 2,0 Hz. 7.11.1.6 Kmitočet a velikost tlumení pérování jsou definovány v bodě 7.11.2. Zkušební postupy měření kmitočtu a velikosti tlumení jsou uvedeny v bodě 7.11.3. 7.11.2 Definice frekvence a tlumení V této definici se vychází z odpružené hmoty M (kg) nad hnací nápravou nebo nad skupinou hnacích náprav. Náprava nebo skupina náprav má mezi povrchem silnice a odpruženou hmotou celkovou svislou tuhost K (N/m) a celkový koeficient tlumení C (N.s/m). Svislá výchylka odpružené hmoty je Z. Pohybová rovnice pro volné kmitání odpružené hmoty je: Kmitočet kmitání odpružené hmoty F (Hz) je: Tlumení je kritické při C = C o, kde Poměrné tlumení je dáno poměrem koeficientu tlumení a kritického tlumení C/C o. Během volného neustáleného svislého kmitání odpružené hmoty budou mít kmity této hmoty tvar tlumené sinusoidy (obrázek 2). Kmitočet je možno určit měřením času během tolika cyklů, kolik lze pozorovat. Velikost tlumení může být určena měřením výšek po soběnásledujících vrcholů kmitů v tomtéž směru. Jestliže amplitudy vrcholů prvního a druhého cyklu kmitání jsou A 1 a A 2, pak poměrné tlumení D je , kde ln je přirozený logaritmus poměru amplitud. 7.11.3 Postup zkoušky Při určování poměrného tlumení D m, poměrného tlumení bez hydraulických tlumičů D r a kmitočtu kmitání pérování F pomocí zkoušky musí naložené vozidlo buď: a) přejet nízkou rychlostí (5 ± 1) km/h stupeň vysoký 80 mm, jehož profil je znázorněn na obrázek 1. Neustálené kmitání, které má být analyzováno z hlediska frekvence a tlumení, se projeví poté, co kola hnací nápravy opustila stupeň; nebo b) být taženo za svůj rám dolů tak, aby hnací náprava byla zatížena na 1,5násobek své maximální statické hodnoty. Vozidlo stlačené dolů se náhle uvolní a analyzuje se následné kmitání; nebo c) být zvednuto za svůj rám tak, aby se odpružená hmota zvedla nad hnací nápravu o 80 mm. Poté se vozidlo náhle spustí a analyzuje se následné kmitání; nebo d) být podrobeno jiným postupům, jestliže výrobce ke spokojenosti technické zkušebny prokáže, že jsou rovnocenné. Vozidlo musí být vybaveno snímačem svislého zdvihu mezi hnací nápravou a rámem, přímo nad hnací nápravou. Z křivky tlumení lze zjistit tlumení změřením časového intervalu mezi prvním a druhým vrcholem kmitů při stlačení. U hnacích dvounáprav musí být snímače svislého zdvihu instalovány mezi každou hnací nápravou a rámem, přímo nad nápravou. Pneumatiky musí být nahuštěny na odpovídající tlak doporučený výrobcem pro zatížení vozidla zkušební hmotností. Zkouška k ověření rovnocennosti pérování se provádí při maximální technicky přípustné hmotnosti na nápravu nebo skupinu náprav, přičemž se předpokládá, že rovnocennost platí pro všechny nižší hmotnosti. Obrázek 1 Stupeň pro zkoušky pérování Obrázek 2 Tlumená sinusovka při krátkodobém volném kmitání