01996A0312(01) — CS — 25.09.2013 — 001.001

Tento dokument slouží výhradně k informačním účelům a nemá žádný právní účinek. Orgány a instituce Evropské unie nenesou za jeho obsah žádnou odpovědnost. Závazná znění příslušných právních předpisů, včetně jejich právních východisek a odůvodnění, jsou zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie a jsou k dispozici v databázi EUR-Lex. Tato úřední znění jsou přímo dostupná přes odkazy uvedené v tomto dokumentu

Ve znění:









▼B

ÚMLUVA

o ochraně Alp (Alpská úmluva)







SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO, FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA, ITALSKÁ REPUBLIKA, REPUBLIKA SLOVINSKO, LICHTENŠTEJNSKÉ KNÍŽECTVÍ, RAKOUSKÁ REPUBLIKA, ŠVÝCARSKÁ KONFEDERACE a EVROPSKÉ HOSPODÁŘSKÉ SPOLEČENSTVÍ, VĚDOMY SI toho, že Alpy tvoří jsou z nejrozsáhlejších souvislých nenarušených přírodních oblastí v Evropě, které se svými jedinečnými a rozmanitými přírodními stanovišti, kulturou a historií vytvářejí hospodářské, kulturní, rekreační a životní prostředí v srdci Evropy, jež sdílejí četné národy a země, UZNÁVAJÍCE, že Alpy tvoří životní a hospodářské prostředí pro místní obyvatelstvo a mají rovněž zvláštní význam i pro mimoalpské oblasti, například tím, že jsou místem důležitých dopravních cest, UZNÁVAJÍCE, že Alpy jsou stanovištěm a nepostradatelným útočištěm mnoha ohrožených druhů rostlin a živočichů, VĚDOMY SI podstatných rozdílů mezi vnitrostátními právními systémy, přírodními podmínkami, rozložením obyvatelstva, zemědělstvím a lesnictvím, stavem a rozvojem hospodářství, objemem dopravy a povahou a intenzitou cestovního ruchu, VĚDOMY SI toho, že stále rostoucí tlaky působené člověkem čím dál tím více ohrožují alpskou oblast a její ekologické funkce a že tyto škody jsou buď nenapravitelné, nebo je lze napravit pouze s velkým úsilím, se značnými náklady a zpravidla jen za dlouhou dobu, PŘESVĚDČENY, že je třeba sladit hospodářské zájmy s ekologickými požadavky, VYCHÁZEJÍCE ze závěrů první Alpské konference ministrů životního prostředí, která se konala v Berchtesgadenu ve dnech 9. až 11. října 1989, SE DOHODLY NA TOMTO:







Článek 1

Oblast působnosti

1. Předmětem této úmluvy je alpská oblast, jak je popsána a uvedena v příloze.

2. Každá smluvní strana může při ukládání svých listin o ratifikaci, přijetí nebo schválení nebo kdykoli potom rozšířit působnost této úmluvy na další části svého území prohlášením adresovaným Rakouské republice jakožto depozitáři, je-li takové prohlášení považováno za nezbytné k provádění ustanovení této úmluvy.

3. Každé prohlášení podle odstavce 2 může být, pokud jde o kterékoli státní území uvedené v takovém prohlášení, odvoláno oznámením adresovaným depozitáři. Odvolání nabývá účinku prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí šestiměsíčního období po dni, k němuž depozitář přijal oznámení.

Článek 2

Obecné povinnosti

1. Smluvní strany provádějí ucelenou politiku na zachování a ochranu Alp uplatňováním zásad prevence, zásady „znečišťovatel platí“ a zásady spolupráce po pečlivém zvážení zájmů všech alpských států, jejich alpských regionů a Evropského hospodářského společenství a šetrným a udržitelným využíváním zdrojů. Přeshraniční spolupráce ve prospěch alpské oblasti se posílí a rozšíří na zeměpisné i tematické úrovni.

2. Aby bylo dosaženo cíle uvedeného v odstavci 1, přijmou smluvní strany vhodná opatření zejména v následujících oblastech:

a) obyvatelstvo a kultura – cílem je dodržovat, zachovávat a podporovat kulturní a společenskou nezávislost místního obyvatelstva a zajistit základní zdroje pro jeho životní úroveň, zejména osídlení a hospodářský rozvoj, které jsou šetrné k životnímu prostředí, jakož i podporovat vzájemné porozumění a spolupráci mezi obyvatelstvem Alp a obyvatelstvem mimoalpských regionů;

b) regionální plánování – cílem je zajistit hospodárné a rozumné využívání území a zdravý harmonický rozvoj celého území, přičemž mimořádný důraz bude kladen na přírodní rizika, na vyvarování se nedostatečnému nebo nadměrnému využívání a na zachování nebo obnovu přírodních stanovišť pomocí důkladného vyjasnění a zhodnocení požadavků na využívání území, prozíravého celkového plánování a koordinací přijímaných opatření;

c) předcházení znečišťování ovzduší – cílem je radikálně snížit emise znečišťujících látek a problémy znečištění v alpské oblasti spolu s množstvím škodlivých látek pocházejících zvnějšku a dosáhnout úrovně, která není pro člověka, živočichy a rostliny škodlivá;

d) ochrana půdy – cílem je snížit kvantitativní i kvalitativní škody způsobené půdě zejména používáním zemědělských a lesnických metod, které půdám neškodí, přiměřeným využíváním půd, dohledem nad erozí a omezováním nepropustnosti půd;

e) hospodaření s vodou – cílem je zachovat nebo obnovit zdravé vodní systémy zejména udržováním neznečištěných jezer a řek, při realizaci vodních děl používáním technik slučitelných s přírodou a využíváním vodní energie, což je v zájmu místního obyvatelstva i životního prostředí;

f) ochrana přírody a krajiny – cílem je chránit, uchovávat a v případě potřeby obnovovat přírodní prostředí i krajinu tak, aby ekosystémy mohly fungovat, aby byly chráněny živočišné i rostlinné druhy včetně jejich stanovišť, aby byla udržena schopnost přirozené regenerace přírody a její udržitelná produktivita a aby byla trvale zachována rozmanitost, jedinečnost a krása přírody a krajiny jako celku;

g) zemědělství v horských oblastech – cílem je ve veřejném zájmu udržet tradiční obdělávání půdy člověkem a zachovat a podporovat systém hospodaření, který vyhovuje místním podmínkám a je slučitelný se životním prostředím, s přihlédnutím k méně příznivým ekonomickým podmínkám;

h) horské lesy – cílem je zachovat, posílit a obnovit úlohu lesů, zejména jejich ochrannou úlohu, zlepšením odolnosti lesních ekosystémů hlavně používáním z hlediska přírody přiměřených lesnických metod a zabráněním jakémukoli využívání lesů, které jim škodí, s přihlédnutím k méně příznivým ekonomickým podmínkám v alpské oblasti;

i) cestovní ruch a rekreace – cílem je sladit turistické a rekreační aktivity s ekologickými a společenskými požadavky omezením činností, které škodí životnímu prostředí, zejména vymezením klidových zón;

j) doprava – cílem je snížit objem a nebezpečí dopravy v alpské oblasti a dopravy vedené přes tuto oblast na úroveň, která neškodí lidem, živočichům a rostlinám ani jejich stanovištím, převáděním dopravy, zvláště nákladní, na železnice, zejména vytvořením vhodné infrastruktury a tržně motivovaných pobídek bez jakékoli diskriminace na základě národnosti;

k) energie – cílem je zavést metody výroby, distribuce a užívání energie, které zachovávají krajinu a jsou slučitelné s životním prostředím, a podpořit opatření na úspory energie;

l) nakládání s odpady – cílem je vyvinout systém sběru, recyklace a odstraňování odpadu, který splňuje zvláštní topografické, geologické a klimatické požadavky alpské oblasti s důrazem na snižování objemu vyprodukovaného odpadu.

3. Smluvní strany se dohodnou na protokolech, které stanoví prováděcí opatření této úmluvy.

Článek 3

Výzkum a systematický průzkum

Smluvní strany souhlasí s tím, že v oblastech uvedených v článku 2 budou:

a) spolupracovat při provádění výzkumných činností a odborných posouzení;

b) rozvíjet společné nebo doplňkové programy systematického průzkumu;

c) harmonizovat výzkum, průzkum a s tím spojené činnosti pro získávání dat.

Článek 4

Právní, vědecká, hospodářská a technická spolupráce

1. Smluvní strany usnadní a podpoří výměnu právních, vědeckých, hospodářských a technických informací, které jsou pro tuto úmluvu důležité.

2. Smluvní strany se navzájem informují o chystaných právních nebo hospodářských opatřeních, u nichž se očekávají zvláštní účinky na alpskou oblast nebo její části, aby bylo možno co nejlépe zvážit přeshraniční a regionální požadavky.

3. Smluvní strany podle potřeby spolupracují s mezinárodními vládními a nevládními organizacemi, aby se zajistilo účinné provádění úmluvy a protokolů, v nichž jsou smluvními stranami.

4. Smluvní strany vhodným způsobem zajistí pravidelné informování veřejnosti o výsledcích výzkumu a průzkumů a o přijatých opatřeních.

5. Povinnosti smluvních stran podle této úmluvy v oblasti poskytování informací podléhají souladu s vnitrostátními právními předpisy o důvěrnosti. S informacemi, které jsou označeny jako důvěrné, se zachází odpovídajícím způsobem.

Článek 5

Konference smluvních stran (Alpská konference)

1. Konají se pravidelné schůze konference smluvních stran (Alpská konference), na nichž se projednávají otázky společného zájmu smluvních stran a jejich spolupráce.

Smluvní strana určená společnou dohodou svolá nejpozději jeden rok po vstupu této úmluvy v platnost první schůzi Alpské konference.

2. Následně předsedající smluvní strana svolává každé dva roky řádné schůze Alpské konference. Předsednictví a místo se mění po každém řádném zasedání Alpské konference. Obojí určuje Alpská konference.

3. Předsedající smluvní strana navrhuje pořad jednání schůze Alpské konference. Každá smluvní strana má právo zařadit na pořad jednání další body.

4. Smluvní strany předají Alpské konferenci informace o opatřeních, která přijaly pro provádění této úmluvy a protokolů, jejichž jsou smluvními stranami, s výhradou vnitrostátních právních předpisů o důvěrnosti.

5. Organizace spojených národů, její specializované instituce, Rada Evropy a všechny evropské země se mohou účastnit zasedání Alpské konference jako pozorovatelé. Toto ustanovení se použije rovněž pro přeshraniční sdružení územních samosprávných celků v alpské oblasti. Kromě toho se mohou Alpské konference zúčastnit jakožto pozorovatelé mezinárodní nevládní organizace činné v této oblasti.

6. Mimořádná zasedání Alpské konference se konají na základě konsensu nebo po předložení písemné žádosti třetinou smluvních stran předsedající smluvní straně v období mezi dvěma řádnými zasedáními.

Článek 6

Pravomoc Alpské konference

Alpská konference na svých zasedáních posuzuje provádění úmluvy a protokolů spolu s přílohami a vykonává zejména následující pravomoci:

a) přijímá změny k této úmluvě postupem podle článku 10;

b) přijímá protokoly a jejich přílohy a jejich změny postupem podle článku 11;

c) přijímá svůj jednací řád;

d) přijímá nezbytná finanční rozhodnutí;

e) schvaluje vytvoření pracovních skupin, které považuje za nezbytné pro provádění této úmluvy;

f) bere na vědomí vyhodnocení vědeckých údajů;

g) přijímá rozhodnutí nebo doporučuje opatření na dosažení cílů, stanovených v článcích 3 a 4, určuje povahu, předmět a datum předložení informací, které mají být předloženy podle čl. 5 odst. 4, a bere na vědomí tyto informace spolu se zprávami předkládanými pracovními skupinami;

h) zodpovídá za provádění nezbytných funkcí sekretariátu.

Článek 7

Rozhodování v Alpské konferenci

1. Alpská konference přijímá svá rozhodnutí jednomyslně, není-li níže uvedeno jinak. Pokud veškeré úsilí na dosažení jednomyslnosti, která se týká pravomocí uvedených v čl. 6 písm. c), f) a g) selže a předseda tuto skutečnost výslovně uvede, přijme se rozhodnutí tříčtvrtinovou většinou smluvních stran, které jsou na zasedání přítomny a hlasují na něm.

2. Každá smluvní strana má na Alpské konferenci jeden hlas. V rámci svých pravomocí uplatňuje Evropské hospodářské společenství své právo hlasovat počtem hlasů, který se rovná počtu jeho členských států, jež jsou smluvními stranami této úmluvy; Evropské hospodářské společenství neuplatňuje své právo hlasovat v případech, kdy členské státy samy uplatňují své právo hlasovat.

Článek 8

Stálý výbor

1. Jakožto výkonný orgán se zřizuje stálý výbor Alpské konference složený z delegátů smluvních stran.

2. Signatářské státy, které úmluvu ještě neratifikovaly, mají na zasedáních stálého výboru statut pozorovatele. Tento statut může být na požádání udělen také jakémukoli alpskému státu, který tuto úmluvu ještě nepodepsal.

3. Stálý výbor přijme svůj jednací řád.

4. Stálý výbor kromě toho rozhodne o tom, jakým způsobem se případně zúčastní jeho zasedání zástupci vládních nebo nevládních organizací.

5. Smluvní strana, která Alpské konferenci předsedá, jmenuje předsedu stálého výboru.

6. Stálý výbor má zejména tyto pravomoci:

a) analyzuje informace, které smluvní strany předložily v souladu s čl. 5 odst. 4, a podává zprávy Alpské konferenci;

b) shromažďuje a posuzuje dokumenty týkající se provádění této úmluvy a protokolů včetně příloh a předkládá je Alpské konferenci k posouzení v souladu s článkem 6;

c) informuje Alpskou konferenci o provádění jejích rozhodnutí;

d) připravuje obsah zasedání Alpské konference a může navrhovat body pořadu jednání i další opatření týkající se provádění této úmluvy a jejích protokolů;

e) jmenuje v souladu s čl. 6 písm. e) pracovní skupiny, které vypracovávají protokoly a doporučení, a koordinuje jejich činnosti;

f) posuzuje a harmonizuje obsahy návrhů protokolů ze všeobecných hledisek a předkládá je Alpské konferenci;

g) navrhuje opatření a doporučení, aby se dosáhlo cílů Alpské konference, které obsahuje tato úmluva a její protokoly.

7. Stálý výbor přijímá rozhodnutí v souladu s článkem 7.

Článek 9

Sekretariát

Alpská konference může jednomyslně rozhodnout o zřízení stálého sekretariátu.

Článek 10

Změny úmluvy

Kterákoli smluvní strana může předložit návrhy na změny této úmluvy smluvní straně, která Alpské konferenci předsedá. Smluvní strana, která Alpské konferenci předsedá, s těmito návrhy seznámí smluvní strany a signatářské státy alespoň šest měsíců před zasedáním konference, na němž mají být projednány. Změny úmluvy vstupují v platnost podle čl. 12 odst. 2, 3 a 4.

Článek 11

Protokoly a jejich změny

1. Smluvní strana, která Alpské konferenci předsedá, seznámí s návrhy protokolů ve smyslu čl. 2 odst. 3 smluvní strany a signatářské státy alespoň šest měsíců před jednáním konference, na němž mají být projednány.

2. Protokoly, které Alpská konference přijme, se podepisují na zasedání konference nebo následně u depozitáře. Platí pro ty smluvní strany, které je ratifikovaly, přijaly nebo schválily. Aby protokol vstoupil v platnost, jsou nutné alespoň tři ratifikace, přijetí nebo schválení. Příslušné dokumenty se ukládají u Rakouské republiky jakožto depozitáře.

3. Není-li v tomto protokolu stanoveno jinak, řídí se vstup protokolu v platnost a jeho vypovězení články 10, 13 a 14.

4. V případě změn protokolů se přiměřeně použijí odstavce 1 až 3.

Článek 12

Podpis a ratifikace

1. Tato úmluva je otevřena k podpisu u Rakouské republiky jakožto depozitáře ode dne 7. listopadu 1991.

2. Úmluva podléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení. Listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení se ukládají u depozitáře.

3. Úmluva vstupuje v platnost tři měsíce po dni, k němuž tři státy vyjádřily svůj souhlas být vázány touto úmluvou podle ustanovení odstavce 2.

4. Pro kterýkoli signatářský stát, který později vyjádří svůj souhlas být vázán úmluvou podle odstavce 2, vstoupí úmluva v platnost tři měsíce po dni uložení listin o ratifikaci, přijetí nebo schválení.

Článek 13

Vypovězení

1. Kterákoli smluvní strana může kdykoli vypovědět tuto úmluvu oznámením adresovaným depozitáři.

2. Toto vypovězení nabývá účinku prvním dnem měsíce, který následuje po uplynutí šestiměsíčního období po dni přijetí oznámení depozitářem.

Článek 14

Oznámení

Depozitář oznámí každé smluvní straně a každému signatářskému státu:

a) každý podpis;

b) uložení jakýchkoli listin o ratifikaci, přijetí nebo schválení;

c) každé datum vstupu v platnost této úmluvy podle článku 12;

d) každé prohlášení učiněné podle čl. 1 odst. 2 a 3;

e) každé oznámení podle článku 13 a den, ke kterému vypovězení nabývá účinku.

Na důkaz čehož připojili níže podepsaní, řádně za tímto účelem zplnomocnění zástupci, k této úmluvě své podpisy.

V Salcburku dne 7. listopadu 1991 v německém, francouzském, italském a slovinském jazyce, přičemž všechna čtyři znění mají stejnou platnost; původní znění je uloženo v Rakouském státním archivu. Depozitář zašle ověřený opis každému signatářskému státu.

▼M1

PROTOKOL O PŘISTOUPENÍ

Monackého knížectví k Úmluvě o ochraně Alp







RAKOUSKÁ REPUBLIKA, FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA, SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO, ITALSKÁ REPUBLIKA, LICHTENŠTEJNSKÉ KNÍŽECTVÍ, SLOVINSKÁ REPUBLIKA, ŠVÝCARSKÁ KONFEDERACE, EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ, signatáři Úmluvy o ochraně Alp (Alpské úmluvy), na jedné straně a MONACKÉ KNÍŽECTVÍ na straně druhé, VZHLEDEM K TOMU, že Monacké knížectví požádalo o to, aby se stalo smluvní stranou Alpské úmluvy, PŘEJÍCE SI zajistit ochranu Alp v rámci celé alpské oblasti, SE DOHODLY NA TOMTO:







Článek 1

Monacké knížectví se stává smluvní stranou Úmluvy o ochraně Alp ve znění tohoto protokolu o přistoupení.

Článek 2

Do preambule se vkládají slova „Monacké knížectví“.

Článek 3

Příloha popisující a představující alpský region, který tvoří oblast působnosti Alpské úmluvy, se mění takto:

a) do seznamu správních jednotek alpské oblasti se doplňují slova:

— Monacké knížectví;

b) mapa uvedená v příloze k Alpské úmluvě se nahrazuje mapou přiloženou k tomuto protokolu o přistoupení.

Článek 4

1. Souhlas být vázán tímto protokolem o přistoupení se může vyjádřit:

— podpisem, který nepodléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení. Stát, který využije této možnosti, oznámí depozitáři v okamžiku podpisu, že jeho podpis má stejnou hodnotu jako souhlas být vázán tímto protokolem o přistoupení,

— podpisem, který podléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení. Listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení se uloží u depozitáře.

2. Tento protokol o přistoupení vstupuje v platnost tři měsíce ode dne, ke kterému byly splněny následující tři podmínky:

— Alpská úmluva vstoupila v platnost,

— smluvní strany Alpské úmluvy vyjádřily svůj souhlas být vázány tímto protokolem o přistoupení,

— Monacké knížectví vyjádřilo svůj souhlas být vázáno tímto protokolem o přistoupení.

3. Pro signatářské státy, které dosud nejsou smluvními stranami Alpské úmluvy, souhlas být vázány tímto protokolem o přistoupení nabude účinku až ode dne, kdy pro tyto státy vstoupí v platnost Alpská úmluva.

Článek 5

Ode dne podpisu tohoto protokolu o přistoupení žádný stát nemůže vyjádřit svůj souhlas být vázán Alpskou úmluvou, aniž by předem nebo současně vyjádřil svůj souhlas být vázán tímto protokolem o přistoupení.

Článek 6

Tento protokol o přistoupení může být vypovězen pouze vypovězením Alpské úmluvy.

Článek 7

Depozitář všem smluvním stranám a všem signatářským stranám oznámí:

— každý podpis, přičemž uvede, zda podléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení či nikoli,

— uložení všech listin o ratifikaci, přijetí nebo schválení,

— den vstupu v platnost v souladu s článkem 4,

— každé oznámení o vypovězení a o dni, kdy nabývá účinku.

Na důkaz čehož připojili níže podepsaní, řádně za tímto účelem zplnomocnění zástupci, k tomuto protokolu o přistoupení své podpisy.

V Chambéry, dne 20. prosince 1994, ve francouzském, německém, italském a slovinském jazyce, přičemž všechna čtyři znění mají stejnou platnost; původní znění je uloženo v Rakouském státním archivu. Depozitář zašle ověřený opis každému signatáři.

▼M2

PROVÁDĚCÍ PROTOKOL

k Alpské úmluvě z roku 1991 v oblasti ochrany půdy

Protokol o ochraně půdy







Preambule SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO, RAKOUSKÁ REPUBLIKA, FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA, ITALSKÁ REPUBLIKA, LICHTENŠTEJNSKÉ KNÍŽECTVÍ, MONACKÉ KNÍŽECTVÍ, REPUBLIKA SLOVINSKO, ŠVÝCARSKÁ KONFEDERACE a EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ, V SOULADU se svým posláním vyplývajícím z Úmluvy o ochraně Alp (dále jen „Alpská úmluva“) ze dne 7. listopadu 1991, jejímž cílem je zajistit ucelenou politiku ochrany a udržitelného rozvoje alpské oblasti, V RÁMCI povinností vyplývajících z čl. 2 odst. 2 a 3 Alpské úmluvy, VE SNAZE snížit kvantitativní a kvalitativní poškozování půdy, zejména používáním zemědělských a lesnických produkčních metod šetrných k půdě, hospodárným využíváním půdy, zpomalením eroze a omezováním nepropustnosti půdy, VĚDOMY SI, že ochrana alpské půdy, její udržitelné obhospodařování a obnova jejích přirozených funkcí v poškozených oblastech jsou v obecném zájmu, UZNÁVAJÍCE, že Alpy jakožto jedna z nejrozsáhlejších souvislých nenarušených přírodních oblastí v Evropě se vyznačují ekologickou rozmanitostí a mimořádně citlivými ekosystémy, jejichž funkčnost je třeba zachovat, PŘESVĚDČENY, že místní obyvatelstvo musí mít možnost definovat své vlastní představy o sociálním, kulturním a hospodářském rozvoji a podílet se na jejich uskutečňování v rámci stávajícího státního uspořádání, VĚDOMY SI na jedné straně toho, že pro místní obyvatelstvo jsou Alpy významným prostorem k životu a k vyvíjení hospodářských činností a pro obyvatelstvo jiných regionů prostorem k rekreaci, na druhé straně však toho, že zachování funkcí půdy může být těmito rozličnými uživatelskými požadavky v omezené alpské oblasti ohrožena, a že proto musí být hospodářské zájmy sladěny s ekologickými požadavky, UZNÁVAJÍCE, že půda hraje v rámci ekosystémů významnou úlohu, že obnova a regenerace poškozené půdy je velice pomalá, že z důvodu topografických vlastností alpské oblasti by se eroze půdy mohla zhoršit, že na jedné straně půda zachycuje znečišťující látky, na druhé straně však může být zamořená půda zdrojem znečišťujících látek pro přilehlé ekosystémy a může znamenat i riziko pro člověka, zvířata a rostliny, VĚDOMY SI, že využívání půdy zejména pro rozvoj osídlení, průmysl a řemeslnou výrobu, infrastrukturu, důlní těžbu, cestovní ruch, zemědělství, lesní hospodářství a dopravu by mohlo vést ke kvalitativnímu nebo kvantitativnímu poškození půdy, a že je proto třeba za účelem ochrany půdy navrhnout vhodná a integrovaná preventivní opatření a opatření pro omezení a nápravu škody, VZHLEDEM K TOMU, že ochrana půdy má mnohostranný účinek na ostatní politiky v alpské oblasti, a že tedy musí být koordinována s jinými obory a odvětvími, PŘESVĚDČENY, že některé problémy jsou řešitelné pouze na přeshraniční úrovni a vyžadují společná opatření ze strany alpských států a že tato opatření by měla být prováděna signatáři úmluvy prostřednictvím stávajících prostředků, SE DOHODLY TAKTO:







KAPITOLA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

Cíle

1. Tento protokol slouží k plnění závazků, které na sebe vzaly smluvní strany Alpské úmluvy v oblasti ochrany půdy.

2. Půda:

1. v rámci svých přirozených funkcí jako

a) životní základ a prostor pro člověka, zvířata, rostliny a mikroorganismy;

b) významná součást přírody a krajiny;

c) součást ekosystémů, zejména díky podílu na koloběhu vody a živin;

d) prostředí přeměny a regulace nánosů látek, zejména díky své filtrační, pufrační a zásobovací schopnosti, zejména pro ochranu podzemních vod;

e) genetická zásobárna;

2. jako zdroj přírodní a kulturní historie a

3. ve snaze udržet její využívání pro

a) zemědělství včetně pastvin a lesního hospodářství;

b) osídlení a cestovní ruch;

c) jiné hospodářské účely, dopravu, zásobování a distribuci, odvod vod a jiných odpadů;

d) ložisko přírodních zdrojů;

musí být trvale chráněna včetně všech svých složek. Zejména je nutné dlouhodobě kvalitativně a kvantitativně zaručit a zachovávat ekologické funkce půdy, neboť jsou zásadní pro existenci ekosystémů. Je třeba podporovat rekultivaci poškozené půdy.

3. Cílem opatření, která je třeba přijmout, je zejména zajistit využívání půdy přiměřené místu, hospodárné využívání ploch, prevenci eroze a škodlivých změn struktury půdy, jakož i minimalizovat nánosy látek znečišťujících půdu.

4. Zejména je třeba zachovat a podporovat půdní rozmanitost typickou pro alpskou oblast a charakteristická místa.

5. V této souvislosti má zvláštní význam zásada prevence, která zahrnuje zajištění funkčnosti a využitelnosti půdy k různým účelům, jakož i její zachování pro další generace v rámci udržitelného rozvoje.

Článek 2

Základní povinnosti

1. Smluvní strany se zavazují, že přijmou nezbytná právní a správní opatření k zajištění ochrany půdy v alpské oblasti. Za dohled nad těmito opatřeními budou odpovědné vnitrostátní orgány.

2. V případě hrozby závažného a trvalého poškození funkčnosti půdy musí být ochrana obecně nadřazena uživatelským zájmům.

3. Smluvní strany zváží možnost podpořit opatření na ochranu půdy v alpské oblasti uvedená v tomto protokolu daňovými nebo finančními opatřeními. Zvláštní podpory by se mělo dostat opatřením, která jsou v souladu s ochranou půdy a s cíly jejího hospodárného a ekologického využití.

Článek 3

Zohlednění cílů v ostatních politikách

Smluvní strany se zavazují, že zohlední cíle tohoto protokolu i ve svých ostatních politikách. V Alpách to platí zejména v oblastech územního plánování, osídlení a dopravy, energie, zemědělství a lesního hospodářství, těžby surovin, průmyslu, řemeslné výroby, cestovního ruchu, ochrany přírody a péče o krajinu, vodní hospodářství, nakládání s odpady a kvality ovzduší.

Článek 4

Účast územních samosprávných celků

1. V rámci stávajícího státního uspořádání stanoví každá smluvní strana nejvhodnější úroveň koordinace a spolupráce mezi přímo dotčenými orgány a územními samosprávnými celky ve snaze podporovat společnou zodpovědnost, a zejména ve snaze využívat a rozvíjet v alpské oblasti součinnost při uplatňování politik ochrany půdy a při provádění opatření, která z těchto politik vyplývají.

2. V rámci stávajícího státního uspořádání se přímo dotčené územní samosprávné celky účastní jednotlivých etap přípravy i provádění těchto politik a opatření, přičemž jejich pravomoci zůstávají zachovány.

Článek 5

Mezinárodní spolupráce

1. Smluvní strany podporují posílenou mezinárodní spolupráci mezi příslušnými orgány, zejména v oblasti vytváření půdních katastrů, pozorování půdy, vymezení chráněných, znečištěných a rizikových půd a dohledu nad nimi, poskytování a harmonizace databází, koordinace výzkumu na poli ochrany alpské půdy a vzájemné výměny informací.

2. Smluvní strany se zavazují, že odstraní překážky v mezinárodní spolupráci územních samosprávných celků v alpské oblasti a že podpoří řešení společných problémů na nejvhodnější úrovni.

3. Pokud je definování opatření na ochranu půdy v pravomoci vnitrostátních nebo mezinárodních orgánů, musí mít územní samosprávné celky možnost účinným způsobem představit zájmy obyvatelstva.







KAPITOLA II

ZVLÁŠTNÍ OPATŘENÍ

Článek 6

Vymezení oblastí

Smluvní strany dbají na to, aby při vymezování chráněných oblastí byly rovněž zohledněny půdy, které si zaslouží ochranu. Zejména je třeba chránit charakteristické půdní a skalní útvary nebo útvary, které mají zvláštní význam pro poznávání vývoje země.

Článek 7

Hospodárné a obezřetné využívání půdy

1. Při sestavování a provádění plánů a programů uvedených ve čl. 9 třetím pododstavci protokolu o územním plánování a udržitelném rozvoji je třeba zohlednit potřeby ochrany půdy, zejména co se týče hospodárného využívání půdy a pozemků.

2. Pro omezení nepropustnosti a zastavěnosti půdy dohlížejí smluvní strany na používání takových stavebních postupů, které uspoří plochu a je šetrný k půdě. Co se týče vývoje osídlení, zaměřují se zejména na vnitřní oblasti a omezují rozšiřování sídel.

3. Při posuzování vlivů velkých průmyslových, stavebních a infrastrukturních projektů na životní prostředí a prostor, zejména co se týče dopravy, energie a cestovního ruchu, je vhodné v rámci vnitrostátních postupů zohlednit hledisko ochrany půdy a omezené nabídky volných ploch v alpské oblasti.

4. Umožňují-li to přírodní podmínky, měly by být již nevyužívané nebo poškozené plochy, zejména skládky, haldy, infrastruktury a lyžařské tratě, uvedeny do původního stavu nebo rekultivovány.

Článek 8

Hospodárné využívání a těžba surovin způsobem šetrným k půdě

1. Smluvní strany dbají na hospodárné využívání surovin vytěžených z půdy. Usilují o přednostní využívání syntetických produktů a o maximální využití a další rozvoj možností recyklace.

2. Při těžbě, zpracování a využívání surovin vytěžených z půdy je třeba co nejvíce omezit dopad na ostatní funkce půdy. Suroviny by se neměly těžit v oblastech se zvláštním významem pro ochranu funkcí půdy a v oblastech určených k jímání pitné vody.

Článek 9

Ochrana půdy v mokřadech a rašeliništích

1. Smluvní strany se zavazují, že budou chránit rašeliniště a vrchoviště. Za tímto účelem usilují ve střednědobém výhledu o přechod na používání náhrad rašeliny.

2. V mokřadech a rašeliništích by se až na řádně odůvodněné výjimky měla opatření na odvodňování omezit na údržbu stávajících sítí. V již odvodněných oblastech by se měla podporovat opatření vedoucí k návratu do přirozeného stavu.

3. Obecně platí, že mokřady by se neměly používat k zemědělským účelům; pokud již jsou takto využívány, nemělo by to vést ke ztrátě jejich specifických vlastností.

Článek 10

Vymezení rizikových oblastí a zacházení s nimi

1. Smluvní strany se dohodly, že zmapují oblasti Alp ohrožené geologickými, hydrogeologickými a hydrologickými riziky, zejména pohyby půdy (sesuvy, nánosy lávy, poklesy), lavinami a povodněmi, že tyto oblasti vyznačí do katastru a v případě potřeby vymezí rizikové oblasti. Zohlední se i případná rizika zemětřesení.

2. Smluvní strany dbají na to, aby se v rizikových oblastech pokud možno používaly inženýrské techniky blízké přírodě a místní a tradiční materiály přizpůsobené podmínkám krajiny. Tato opatření je třeba podpořit i vhodnými opatřeními v oblasti lesního hospodářství.

Článek 11

Vymezení alpských oblastí ohrožených erozí a zacházení s nimi

1. Smluvní strany se dohodly, že zmapují alpské oblasti postižené plošnou erozí a že je v katastru roztřídí na základě srovnatelných kritérií pro kvantifikaci eroze půdy, je-li to nezbytné k ochraně hmotného majetku.

2. Erozi půdy je nutné omezit na nevyhnutelné minimum. Plochy poškozené erozí půdy a sesuvy půdy by měly být upraveny tak, aby byly ochráněny lidské životy a hmotný majetek.

3. Na ochranu lidských životů a hmotného majetku je vhodné přednostně použít vodohospodářské, inženýrské a lesnické techniky blízké přírodě, které zpomalí erozi a sníží dopady odtoku vody.

Článek 12

Zemědělství, pastviny a lesnictví

1. Smluvní strany se zavazují, že k ochraně proti erozi a škodlivému zhutňování půdy budou používat osvědčené zemědělské, pastvinářské a lesnické postupy přizpůsobené místním podmínkám.

2. Co se týče nánosů látek pocházejících z hnojiv nebo z přípravků na ochranu rostlin, usilují smluvní strany o vypracování a uplatňování společných kritérií pro osvědčené technické postupy. Druh a množství hnojiv a doba jejich aplikace musí být přizpůsobeny potřebám rostlin, obsahu živin v půdě a v organických látkách, pěstitelským podmínkám a podmínkám prostředí. Přispívá k tomu používání ekologické/biologické a integrované metody produkce a stanovení pastevního zatížení v závislosti na přirozených podmínkách prostředí a na růstu rostlin.

3. Na alpských pastvinách je třeba minimalizovat především používání minerálních hnojiv a syntetických přípravků na ochranu rostlin. Měly by se přestat používat kaly z čistíren odpadních vod.

Článek 13

Lesnická a jiná opatření

1. Smluvní strany se zavazují, že v horských lesích, které do značné míry chrání svůj vlastní prostor nebo sídla, dopravní infrastruktury, obdělané plochy a podobně, budou dávat přednost právě této ochranné funkci, jíž podřídí správu lesů. Horské lesy by měly zůstat zachovány na svém původním umístění.

2. Lesy je především třeba využívat a udržovat tak, aby se zamezilo erozi půdy a škodlivému zhutňování půdy. Za tímto účelem by mělo být podporováno lesní hospodářství přizpůsobené místním podmínkám a přirozená obnova lesů.

Článek 14

Dopady infrastruktury cestovního ruchu

1. Smluvní strany co nejvhodnějším způsobem usilují o to, aby:

— zabránily negativním účinkům cestovního ruchu na půdu v Alpách,

— půda poškozená intenzivním cestovním ruchem byla stabilizována, především, a pokud je to možné, obnovením rostlinného porostu a použitím inženýrských technik blízkých přírodě. Další využívání půdy v rámci cestovního ruchu musí být upraveno tak, aby již nedocházelo k jejímu poškozování,

— v lesích s ochrannou funkcí budou stavební povolení a povolení ke srovnání terénu z důvodu výstavby lyžařských tratí vydávána jen výjimečně a pouze tehdy, budou-li provedena vyrovnávací opatření; žádné povolení nesmí být vydáno v nestabilních oblastech.

2. Používání chemických a biologických přísad k přípravě lyžařských tratí bude tolerováno pouze tehdy, bude-li průkazně doložena jejich slučitelnost se životním prostředím.

3. Pokud bude zjištěno závažné poškození půdy a rostlinstva, smluvní strany co nejrychleji přijmou opatření nezbytná pro jejich uvedení do původního stavu.

Článek 15

Omezení nánosu znečišťujících látek

1. Smluvní strany vyvinou veškeré úsilí k co nejvyššímu a preventivnímu snížení nánosu znečišťujících látek do půdy z ovzduší, z vody, z odpadů nebo z látek škodlivých životnímu prostředí. Bude se dávat přednost opatřením na omezení emisí u zdroje.

2. Za účelem zamezení zamoření půdy nebezpečnými látkami přijmou smluvní strany technická ustanovení, stanoví kontroly a uskuteční výzkumné programy a informační kampaně.

Článek 16

Ekologické používání rozmrazovacích přípravků a pískových posypů

Smluvní strany se zavazují, že minimalizují používání rozmrazovacích solí a že budou, je-li to možné, používat protiskluzové a méně znečišťující přípravky, jako je štěrk a písek.

Článek 17

Zamořená půda, v minulosti znečištěné plochy, program nakládání s odpady

1. Smluvní strany se zavazují, že provedou soupis a popis v minulosti znečištěných ploch a ploch, u nichž přetrvávají podezření ze znečištění (katastr v minulosti znečištěných ploch), s cílem přezkoumat stav těchto ploch a prostřednictvím srovnatelných metod vyhodnotit jejich rizikovost.

2. Ve snaze vyloučit zamoření půdy a s cílem předběžné úpravy, zpracování a skladování odpadů a zbytkových látek způsobem slučitelným s životním prostředím budou vypracovány a provedeny programy nakládání s odpady.

Článek 18

Doplňková opatření

Smluvní strany mohou přijmout opatření týkající se ochrany půdy, která doplňují opatření uvedená v tomto protokolu.







KAPITOLA III

VÝZKUM, VZDĚLÁVÁNÍ A POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ

Článek 19

Výzkum a pozorování

1. Smluvní strany v úzké spolupráci podporují a harmonizují výzkum a systematické pozorování, které jsou užitečné pro dosažení cílů tohoto protokolu.

2. Smluvní strany dbají na to, aby byly výsledky vnitrostátního výzkumu a systematického pozorování začleněny do společného systému stálého pozorování a poskytování informací a aby byly v rámci stávajícího státního uspořádání zpřístupněny veřejnosti.

3. Smluvní strany se dohodly, že budou koordinovat své výzkumné projekty týkající se ochrany alpské půdy s ohledem na další vývoj vnitrostátního i mezinárodního výzkumu, a plánují uskutečnění společných výzkumných činností.

4. Zvláštní pozornost má být věnována hodnocením zranitelnosti půdy vůči různým činnostem člověka, hodnocení regenerační schopnosti půdy a studiu nejvhodnějších příslušných technik.

Článek 20

Vytváření harmonizovaných databází

1. Smluvní strany se dohodly, že v rámci Systému informací a pozorování Alp vytvoří srovnatelné databáze (půdní parametry, odběry vzorků, analytické metody, hodnocení) a zajistí možnost výměny údajů.

2. Smluvní strany se shodnou na látkách nebezpečných pro půdu, které je třeba přednostně analyzovat, a zaměří se na nalezení srovnatelných kritérií hodnocení.

3. Smluvní strany mají v úmyslu provést reprezentativní soupis stavu půdy v alpské oblasti na základě stejného hodnotícího přístupu a pomocí harmonizovaných metod, přičemž zohlední geologickou a hydrogeologickou situaci.

Článek 21

Vytvoření stálých pozorovacích ploch a koordinace pozorování životního prostředí

1. Smluvní strany se zavazují, že v alpské oblasti vytvoří stálé průzkumné plochy (kontrola a technické sledování), které začlení do celoalpské sítě pro pozorování půdy.

2. Smluvní strany se dohodly, že budou vnitrostátní pozorování půdy koordinovat s orgány na ochranu životního prostředí v oblasti ovzduší, vody, rostlin a zvířat.

3. V rámci tohoto průzkumu vytvoří smluvní strany databáze půdních vzorků na základě srovnatelných kritérií.

Článek 22

Vzdělávání a poskytování informací

Smluvní strany podporují počáteční a celoživotní vzdělávání a poskytování informací veřejnosti o cílech, opatřeních a provádění tohoto protokolu.







KAPITOLA IV

PROVÁDĚNÍ, KONTROLA A HODNOCENÍ

Článek 23

Provádění

Smluvní strany se zavazují, že budou dbát na provádění tohoto protokolu tím, že v rámci stávajícího státního uspořádání přijmou veškerá vhodná opatření.

Článek 24

Kontrola plnění povinností

1. Smluvní strany podávají stálému výboru pravidelné zprávy o opatřeních přijatých na základě tohoto protokolu. Zprávy se rovněž týkají otázky účinnosti přijatých opatření. Alpská konference stanoví pravidelnost zpráv.

2. Stálý výbor tyto zprávy posoudí s cílem ověřit, zda smluvní strany splnily své povinnosti vyplývající z tohoto protokolu. Může si rovněž od příslušných smluvních stran vyžádat doplňující informace nebo využít jiných informačních zdrojů.

3. Stálý výbor vypracuje pro Alpskou konferenci zprávu o tom, jak smluvní strany plní své povinnosti vyplývající z tohoto protokolu.

4. Alpská konference se s touto zprávou seznámí. Pokud zjistí, že některé povinnosti nebyly splněny, může přijmout doporučení.

Článek 25

Hodnocení účinnosti ustanovení

1. Smluvní strany pravidelně přezkoumávají a hodnotí účinnost ustanovení tohoto protokolu. Ukáže-li se to pro splnění cílů nezbytné, přistoupí k přijetí vhodných změn tohoto protokolu.

2. V rámci stávajícího státního uspořádání jsou do tohoto hodnocení zapojeny územní samosprávné celky. Hodnocení je možné konzultovat s nevládními organizacemi činnými v této oblasti.







KAPITOLA V

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 26

Vztah mezi Alpskou úmluvou a tímto protokolem

1. Tento protokol je protokolem k Alpské úmluvě ve smyslu článku 2 a ostatních souvisejících článků úmluvy.

2. Smluvní stranou tohoto protokolu se nemůže stát nikdo, kdo není smluvní stranou Alpské úmluvy. Vypovězení Alpské úmluvy znamená zároveň i vypovězení tohoto protokolu.

3. Při jednání Alpské konference o otázkách týkajících se tohoto protokolu smějí hlasovat pouze smluvní strany tohoto protokolu.

Článek 27

Podpis a ratifikace

1. Tento protokol je otevřen k podpisu signatářským státům Alpské úmluvy a Evropskému společenství k 16. říjnu 1998 a od 16. listopadu 1998 u Rakouské republiky jako depozitáře.

2. Tento protokol vstupuje v platnost pro smluvní strany, které vyjádřily souhlas být jím vázány, tři měsíce po dni, k němuž tři státy uloží listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení.

3. Pro smluvní strany, které svůj souhlas být vázány tímto protokolem vyjádří později, vstupuje v platnost tři měsíce po dni uložení jejich listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení. Po vstupu v platnost změny tohoto protokolu se každá nová smluvní strana tohoto protokolu stává smluvní stranou protokolu v pozměněném znění.

Článek 28

Oznámení

Depozitář oznámí každému státu uvedenému v preambuli a Evropskému společenství tyto informace týkající se tohoto protokolu:

a) každý podpis;

b) uložení každé listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení;

c) každé datum vstupu v platnost;

d) každé prohlášení učiněné smluvní stranou nebo signatářem;

e) každé vypovězení oznámené jednou ze smluvních stran a datum, ke kterému nabývá účinku.

Na důkaz čehož připojili pro tento účel řádně zplnomocnění zástupci k tomuto protokolu své podpisy.

V Bledu dne 16. října 1998 v jazyce francouzském, německém, italském a slovinském, přičemž všechna čtyři znění mají stejnou platnost, v jediném vyhotovení, které bude uloženo ve státním archivu Rakouské republiky. Depozitář předá ověřený opis každému signatáři.

▼M3

PROVÁDĚCÍ PROTOKOL

k Alpské úmluvě z roku 1991 v oblasti energie

Protokol o energii







Preambule SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO, RAKOUSKÁ REPUBLIKA, FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA, ITALSKÁ REPUBLIKA, LICHTENŠTEJNSKÉ KNÍŽECTVÍ, MONACKÉ KNÍŽECTVÍ, REPUBLIKA SLOVINSKO, ŠVÝCARSKÁ KONFEDERACE a EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ, V SOULADU se svým posláním vyplývajícím z Úmluvy o ochraně Alp (dále jen „Alpská úmluva“) ze dne 7. listopadu 1991, jejímž cílem je zajistit ucelenou politiku ochrany a udržitelného rozvoje alpské oblasti, V RÁMCI povinností vyplývajících z čl. 2 odst. 2 a 3 Alpské úmluvy, VĚDOMY SI důležitosti forem výroby, distribuce a využívání energie šetrných k přírodě a krajině a slučitelných s životním prostředím a podpory opatření na úsporu energie, PŘI VĚDOMÍ nutnosti snížit emise skleníkových plynů i v alpské oblasti, a splnit tak závazky vyplývající z Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu, PŘESVĚDČENY, že je třeba harmonizovat hospodářské zájmy a ekologické požadavky, VĚDOMY SI, že alpská oblast má na evropské úrovni zvláštní význam, že z hlediska geomorfologie, podnebí, vodstva, rostlinstva, živočišstva, krajiny a kultury představuje jedinečné a rozmanité dědictví a že alpské hory, údolí i předhoří jsou ekologickými útvary, jejichž ochrana nemůže být úkolem pouze alpských států, VĚDOMY SI, že Alpy představují nejenom životní a pracovní prostor pro místní obyvatelstvo, ale hrají i velmi důležitou roli pro mimoalpská území zejména proto, že se jedná o tranzitní oblast jak pro transevropskou přepravu osob a zboží, tak i pro mezinárodní distribuci energie, S OHLEDEM na citlivost životního prostředí alpské oblasti, zejména co se týče výroby, přepravy a využívání energie, což jsou činnosti, které se vzájemně ovlivňují s různými aspekty ochrany přírody, územního plánování a využívání půdy, S OHLEDEM na skutečnost, že kvůli existujícímu ohrožení ochrany životního prostředí, zejména z důvodu případných klimatických změn vyvolaných působení člověka, je nezbytné věnovat zvláštní pozornost úzkým vztahům mezi společenskými a hospodářskými činnostmi člověka a ochranou ekosystémů, které zvláště v alpské oblasti vyžadují přijetí vhodných a různorodých opatření na základě společné dohody s místním obyvatelstvem, politickými orgány a hospodářskými a sociálními organizacemi, PŘESVĚDČENY, že místní obyvatelstvo musí mít možnost definovat své vlastní představy o sociálním, kulturním a hospodářském rozvoji a podílet se na jejich uskutečňování v rámci stávajícího státního uspořádání, PŘESVĚDČENY, že některé problémy jsou řešitelné pouze na přeshraniční úrovni a vyžadují společná opatření ze strany alpských států a přímo dotčených územních samosprávných celků, PŘESVĚDČENY, že uspokojování energetických potřeb je důležitým faktorem hospodářského a sociálního rozvoje jak uvnitř alpské oblasti, tak i mimo ni, VĚDOMY SI důležitosti využití a dalšího rozvoje hospodářských nástrojů, díky nimž budou moci být při výpočtu ceny energie lépe zohledněny skutečné náklady, PŘESVĚDČENY o tom, že alpská oblast trvale přispívá k uspokojování energetických potřeb a potřeb zdrojů pitné vody na celoevropské úrovni a že musí sama disponovat dostatečnými zdroji energie ke zlepšení životních podmínek obyvatelstva a hospodářské produktivity, PŘESVĚDČENY, že alpská oblast hraje mimořádně významnou úlohu ve vzájemném propojování energetických soustav evropských zemí, PŘESVĚDČENY, že opatření zaměřená na racionální využívání energie a na trvalé využívání zdrojů vody a dřeva v alpské oblasti přispívají k uspokojování energetických potřeb národního hospodářství a že používání biomasy a sluneční energie má stále větší význam, SE DOHODLY TAKTO:







KAPITOLA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

Cíle

Smluvní strany se zavazují, že v rámci územní působnosti Alpské úmluvy vytvoří rámcové podmínky a přijmou konkrétní opatření v oblasti úspor energie, výroby, přepravy, distribuce a využívání energie, které umožní nastolit energetickou situaci udržitelného rozvoje, která bude slučitelná se specificky omezenou tolerancí alpské oblasti. Smluvní strany tímto významnou měrou přispějí jak k ochraně obyvatelstva a životního prostředí, jakož i k zachování zdrojů a klimatu.

Článek 2

Základní závazky

1. V souladu s tímto protokolem smluvní strany usilují zejména o:

a) harmonizaci svého energetického plánování se svým plánem obecného územního rozvoje alpské oblasti;

b) přizpůsobení systémů výroby, přepravy a distribuce energie za účelem celkové optimalizace infrastrukturního systému v alpské oblasti, s ohledem na potřeby ochrany životního prostředí;

c) omezení dopadů energetického původu na životní prostředí prostřednictvím optimalizace dodávek služeb konečným spotřebitelům energie, a to tak, že budou mimo jiné, je-li to možné, přijata tato opatření:

— snížení energetických potřeb díky využití účinnějších technologií,

— rozsáhlejší pokrytí zbývajících energetických potřeb obnovitelnými zdroji energie,

— optimalizace stávajících zařízení, která vyrábějí energii z neobnovitelných zdrojů;

d) omezení negativních účinků energetické infrastruktury na životní prostředí a krajinu, včetně účinků souvisejících s nakládáním s energetickými odpady, přijetím preventivních opatření u nových infrastruktur a v případě potřeby vylepšením stávajících zařízení.

2. V případě výstavby nových velkých energetických infrastruktur a v případě podstatného zvýšení kapacity těch stávajících provedou smluvní strany na základě platných právních předpisů vyhodnocení jejich dopadů na životní prostředí Alp v souladu s článkem 12, a to z územního a sociálně-hospodářského pohledu, což v případě projektů, které by mohly mít přeshraniční dopad, zahrnuje konzultace na mezinárodní úrovni.

3. Ve své energetické politice přihlížejí smluvní strany k tomu, že alpská oblast je vhodná k využívání obnovitelných zdrojů energie, a podporují vzájemnou spolupráci na rozvojových programech v této oblasti.

4. Smluvní strany pečují o chráněné oblasti vymezením nárazníkových zón, ostatních chráněných a klidových zón, jakož i z hlediska přírody a krajiny nedotčených zón, a optimalizují energetickou infrastrukturu v závislosti na různých stupních zranitelnosti, tolerance a probíhajícího poškozování alpského ekosystému.

5. Smluvní strany si jsou vědomy toho, že vhodná politika výzkumu a rozvoje, která přinese preventivní a zlepšovací opatření, může být významnou pomocí při ochraně Alp proti vlivům energetických infrastruktur na životní prostředí. V tomto směru podporují výzkumnou a vývojovou činnost a vyměňují si důležité výsledky.

6. Smluvní strany spolupracují s cílem vyvinout v energetické oblasti metody, které umožní lépe zohlednit skutečné náklady.

Článek 3

Soulad s mezinárodním právem a s ostatními politikami

1. Tento protokol se provádí v souladu s platnými mezinárodními právními normami, zejména s normami obsaženými v Alpské úmluvě a prováděcích protokolech k ní, a v souladu s platnými mezinárodními smlouvami.

2. Smluvní strany se zavazují, že cíle tohoto protokolu zohlední ve svých ostatních politikách, zejména v oblastech územního plánování a rozvoje, dopravy, zemědělství, lesního hospodářství a cestovního ruchu, což by mělo vést k vyloučení negativních nebo protichůdných účinků v alpské oblasti.

Článek 4

Účast územních samosprávných celků

1. V rámci stávajícího státního uspořádání stanoví každá smluvní strana nejvhodnější úroveň koordinace a spolupráce mezi přímo dotčenými orgány a územními samosprávnými celky ve snaze podporovat společnou zodpovědnost, a zejména ve snaze využívat a rozvíjet v alpské oblasti součinnost při uplatňování energetických politik a při provádění opatření, která z těchto politik vyplývají.

2. V rámci stávajícího státního uspořádání se přímo dotčené územní samosprávné celky účastní jednotlivých etap přípravy i provádění těchto politik a opatření, přičemž jejich pravomoci zůstávají zachovány.

3. Smluvní strany podporují mezinárodní spolupráci mezi orgány, v jejichž přímé působnosti je problematika související s energií a životním prostředím, s cílem nalezení dohody v otázce řešení společných problémů.







KAPITOLA II

ZVLÁŠTNÍ OPATŘENÍ

Článek 5

Úspory energie a racionální využívání energie

1. Alpská oblast vyžaduje vhodná opatření na úspory, distribuci a racionální využívání energie, která zohlední:

a) energetické potřeby, které jsou rozptýlené na rozsáhlém území a jsou velmi proměnlivé v závislosti na nadmořské výšce, ročním období a požadavcích cestovního ruchu;

b) místní dostupnost obnovitelných zdrojů energie;

c) zvláštní dopady v kotlinách a údolích vzhledem k jejich geomorfologickému uspořádání a k imisím v ovzduší.

2. Smluvní strany dbají na zlepšování slučitelnosti využívání energie s životním prostředím a přednostně podporují úspory a racionální využívání energie, zejména pokud jde o výrobní postupy, veřejné služby, velká ubytovací zařízení, dopravní zařízení, sportovní a rekreačních činnosti.

3. Smluvní strany přijímají opatření a předpisy zejména v těchto oblastech:

a) zlepšování izolace budov a zlepšování účinnosti systémů rozvodu tepla;

b) optimalizace výkonnosti tepelných, ventilačních a klimatizačních zařízení;

c) pravidelná kontrola a případné snižování znečišťujících látek produkovaných tepelnými elektrárnami;

d) úspory energie díky moderním technologickým postupům při využívání a přeměně energie;

e) individuální výpočet nákladů na teplo a teplou vodu;

f) plánování a podpora nových staveb, které využívají technologie s nízkou spotřebou energie;

g) podpora a provádění obecních nebo místních energetických a klimatických projektů v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. c);

h) energetické vylepšování rekonstruovaných budov a podpora využívání tepelných systémů šetrných k životnímu prostředí.

Článek 6

Obnovitelné zdroje energie

1. Smluvní strany se zavazují, že v rámci svých finančních zdrojů budou propagovat a přednostně využívat obnovitelné zdroje energie způsobem šetrným k životnímu prostředí a krajině.

2. Rovněž při využívání obnovitelných zdrojů energie, jako je voda, slunce a biomasa, podporují decentralizovaná zařízení.

3. Smluvní strany podporují využívání obnovitelných zdrojů energie, a to i v kombinaci se stávajícím tradičním zásobováním energií.

4. Smluvní strany při výrobě energie zejména podporují racionální využívání vodních zdrojů a zdrojů dřeva pocházejících z udržitelného hospodaření v horských lesích.

Článek 7

Elektrická energie získaná z vodních zdrojů

1. Při stavbě nových vodních elektráren a u existujících vodních elektráren, je-li to možné, smluvní strany zajistí zachování ekologických funkcí vodních toků a celistvosti krajiny pomocí vhodných opatření, mezi něž patří stanovení minimálního průtoku, provádění předpisů zaměřených na snížení umělého kolísání vodní hladiny a zaručení migrace zvířat.

2. Smluvní strany mohou přijmout opatření, jejichž cílem je zlepšit konkurenceschopnost existujících vodních elektráren, přičemž budou dodrženy jejich bezpečnostní a environmentální normy.

3. Kromě toho se zavazují zachovat vodní režim v oblastech vyhrazených jako zdroj pitné vody a v chráněných oblastech vymezením nárazníkových zón, ostatních chráněných a klidových zón, jakož i z hlediska přírody a krajiny nedotčených zón.

4. Smluvní strany doporučují nové zprovoznění odstavených vodních elektráren místo výstavby nových. Ustanovení odstavce 1 týkající se zachování vodních ekosystémů a jiných dotčených systémů se rovněž použije v případě nového zprovoznění stávajících vodních elektráren.

5. V rámci svého vnitrostátního práva mohou smluvní strany posoudit, jakým způsobem mohou docílit toho, aby koneční uživatelé alpských zdrojů platili tržní ceny, a do jaké míry lze spravedlivě kompenzovat služby poskytované místním obyvatelstvem v obecném zájmu.

Článek 8

Energie získaná z černého uhlí

1. Smluvní strany zaručí, že v případě nových tepelných zařízení, která používají k výrobě elektrické energie nebo tepla černé uhlí, budou použity ty nejlepší dostupné metody. U již existujících elektráren v alpské oblasti smluvní strany co nejvíce omezí emise pomocí vhodných technologií nebo paliv.

2. Smluvní strany ověří technickou a hospodářskou proveditelnost a environmentální slučitelnost nahrazení tepelných elektráren používajících černé uhlí elektrárnami používajícími obnovitelné zdroje energie a decentrálními zařízeními.

3. Smluvní strany přijmou opatření, jejichž cílem je podpora kogenerace za účelem racionálnějšího využívání energie.

4. V pohraničních oblastech smluvní strany pokud možno vzájemně harmonizují a propojí své systémy na kontrolu emisí a imisí.

Článek 9

Jaderná energie

1. Za účelem dlouhodobé ochrany zdraví obyvatelstva, zvířat, rostlin, jejich biocenózy, přirozeného prostředí a vzájemného působení se smluvní strany v rámci mezinárodních úmluv zavazují k výměně veškerých informací o jaderných elektrárnách a ostatních zařízeních, které mají nebo by mohly mít vliv na alpskou oblast.

2. Kromě toho smluvní strany dbají na co možná největší harmonizaci a vzájemné propojení svých systémů monitorování radioaktivity v okolním prostředí.

Článek 10

Přeprava a distribuce energie

1. Smluvní strany pokračují v racionalizaci a optimalizaci všech existujících infrastruktur s ohledem na požadavky ochrany životního prostředí, a zejména na potřebu uchování velmi citlivých ekosystémů a krajiny. V případě potřeby zároveň provádějí akce na ochranu alpského obyvatelstva a alpského biotopu.

2. Při výstavbě elektrických vedení a souvisejících stanic a při výstavbě ropovodů a plynovodů, včetně čerpacích a kompresorových stanic a jiných zařízení významných z hlediska životního prostředí, přijmou smluvní strany veškerá potřebná opatření ke zmírnění nepříjemných vlivů na obyvatele a životní prostředí, mezi něž mimo jiné patří co nejvyšší využití již existujících zařízení a tras elektrického vedení.

3. U vedení energií smluvní strany zohledňují zejména význam chráněných oblastí vymezených nárazníkovými zónami, ostatními chráněnými a klidovými zónami, jakož i z hlediska přírody a krajiny nedotčenými zónami, a potřeby ptactva.

Článek 11

Rekultivace a environmentální inženýrství

Smluvní strany v předběžných návrzích projektů a při posuzování vlivů na životní prostředí předepsaném platnými právními předpisy stanoví způsob uvedení biotopů do původního stavu a obnovení vod po provedení veřejných nebo soukromých energetických prací, které souvisejí se životním prostředím a s ekosystémy v alpské oblasti. Přitom co možná nejvíce využijí technologie environmentálního inženýrství.

Článek 12

Posuzování vlivů na životní prostředí

1. V rámci platných vnitrostátních právních předpisů a mezinárodních smluv provádějí smluvní strany u všech energetických zařízení uvedených v článcích 7, 8, 9 a 10 tohoto protokolu a při všech podstatných úpravách těchto zařízení předběžné posuzování vlivů na životní prostředí.

2. Smluvní strany uznávají, že je vhodné co nejšířeji přijmout nejlepší existující technologie k vyloučení nebo ke zmírnění dopadů na životní prostředí, a to případně i cestou demolice odstavených zařízení, která nejsou šetrná k životnímu prostředí.

Článek 13

Dohoda

1. Smluvní strany se zavazují ke vzájemným předběžným konzultacím týkajícím se projektů, které by z hlediska dopadů na životní prostředí mohly mít přeshraniční účinky.

2. U projektů s možnými přeshraničními účinky musí být dotčeným smluvním stranám dána příležitost včas předložit své připomínky, k nimž bude vhodným způsobem přihlédnuto ve fázi udělování povolení.

Článek 14

Doplňková opatření

Smluvní strany mohou přijmout opatření týkající se oblasti energie a udržitelného rozvoje, která doplňují opatření uvedená v tomto protokolu.







KAPITOLA III

VÝZKUM, VZDĚLÁVÁNÍ A POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ

Článek 15

Výzkum a pozorování

1. Smluvní strany v úzké spolupráci a s přihlédnutím k již získaným výsledkům na různých národních a mezinárodních úrovních podporují a harmonizují výzkum a systematické pozorování, které jsou užitečné pro dosažení cílů tohoto protokolu, zejména co se týče metod a kritérií pro analýzu a hodnocení vlivů na životní prostředí a podnebí, a dále specifických technologií podporujících úspory a racionální využívání energie v alpské oblasti.

2. Smluvní strany zohledňují výsledky výzkumu při postupu definování a ověřování cílů a opatření energetické politiky a při vzdělávacích činnostech a technické pomoci na místní úrovni ve prospěch obyvatel, hospodářských subjektů a územních samosprávných celků.

3. Smluvní strany dbají na to, aby výsledky vnitrostátního systematického výzkumu a pozorování byly začleněny do společného systému stálého pozorování a předávání informací a aby byly v rámci stávajícího státního uspořádání zpřístupněny veřejnosti.

Článek 16

Vzdělávání a poskytování informací

1. Smluvní strany podporují počáteční a celoživotní vzdělávání a poskytování informací veřejnosti o cílech, opatřeních a provádění tohoto protokolu.

2. Smluvní podporují zejména další rozvoj vzdělávání, celoživotního vzdělávání a technické pomoci v oblasti energie, včetně ochrany životního prostředí, přírody a podnebí.







KAPITOLA IV

PROVÁDĚNÍ, KONTROLA A HODNOCENÍ

Článek 17

Provádění

Smluvní strany se zavazují, že budou dbát na provádění tohoto protokolu tím, že v rámci stávajícího státního uspořádání přijmou veškerá vhodná opatření.

Článek 18

Kontrola plnění povinností

1. Smluvní strany podávají stálému výboru pravidelné zprávy o opatřeních přijatých na základě tohoto protokolu. Zprávy se rovněž týkají otázky účinnosti přijatých opatření. Alpská konference stanoví pravidelnost zpráv.

2. Stálý výbor tyto zprávy posoudí s cílem ověřit, zda smluvní strany splnily své povinnosti vyplývající z tohoto protokolu. Může si rovněž od příslušných smluvních stran vyžádat doplňující informace nebo využít jiných informačních zdrojů.

3. Stálý výbor vypracuje pro Alpskou konferenci zprávu o tom, jak smluvní strany plní své povinnosti vyplývající z tohoto protokolu.

4. Alpská konference se s touto zprávou seznámí. Pokud zjistí, že některé povinnosti nebyly splněny, může přijmout doporučení.

Článek 19

Hodnocení účinnosti ustanovení

1. Smluvní strany pravidelně přezkoumávají a hodnotí účinnost ustanovení tohoto protokolu. Ukáže-li se to pro splnění cílů nezbytné, přistoupí k přijetí vhodných změn tohoto protokolu.

2. V rámci stávajícího státního uspořádání jsou do tohoto hodnocení zapojeny územní samosprávné celky. Hodnocení je možné konzultovat s nevládními organizacemi činnými v této oblasti.







KAPITOLA V

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 20

Vztah mezi Alpskou úmluvou a tímto protokolem

1. Tento protokol je protokolem k Alpské úmluvě ve smyslu článku 2 a ostatních příslušných článků úmluvy.

2. Smluvní stranou tohoto protokolu se nemůže stát nikdo, kdo není smluvní stranou Alpské úmluvy. Vypovězení Alpské úmluvy znamená zároveň i vypovězení tohoto protokolu.

3. Při jednání Alpské konference o otázkách týkajících se tohoto protokolu smějí hlasovat pouze smluvní strany tohoto protokolu.

Článek 21

Podpis a ratifikace

1. Tento protokol je otevřen k podpisu signatářským státům Alpské úmluvy a Evropskému společenství k 16. říjnu 1998 a od 16. listopadu 1998 u Rakouské republiky jako depozitáře.

2. Tento protokol vstupuje v platnost pro smluvní strany, které vyjádřily svůj souhlas být jím vázány, tři měsíce po dni, k němuž tři státy uloží listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení.

3. Pro ty smluvní strany, které svůj souhlas být vázány tímto protokolem vyjádří později, vstupuje protokol v platnost tři měsíce po dni uložení jejich listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení. Po vstupu v platnost změny tohoto protokolu se každá nová smluvní strana tohoto protokolu stává smluvní stranou protokolu v pozměněném znění.

Článek 22

Oznámení

Depozitář oznámí každému státu uvedenému v preambuli a Evropskému společenství tyto informace týkající se tohoto protokolu:

a) každý podpis,

b) uložení každé listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení,

c) každé datum vstupu v platnost,

d) každé prohlášení učiněné smluvní stranou nebo signatářem,

e) každé vypovězení oznámené jednou ze smluvních stran a datum, ke kterému nabývá účinku.

Na důkaz čehož připojili pro tento účel řádně zplnomocnění zástupci k tomuto protokolu své podpisy.

V Bledu dne 16. října 1998 v jazyce francouzském, německém, italském a slovinském, přičemž všechna čtyři znění mají stejnou platnost, v jediném vyhotovení, které bude uloženo ve státním archivu Rakouské republiky. Depozitář předá ověřený opis každému signatáři.

▼M4

PROVÁDĚCÍ PROTOKOL

k Alpské úmluvě z roku 1991 v oblasti cestovního ruchu

Protokol o cestovním ruchu







Preambule SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO, RAKOUSKÁ REPUBLIKA, FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA, ITALSKÁ REPUBLIKA, LICHTENŠTEJNSKÉ KNÍŽECTVÍ, MONACKÉ KNÍŽECTVÍ, REPUBLIKA SLOVINSKO, ŠVÝCARSKÁ KONFEDERACE a EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ, V SOULADU se svým posláním vyplývajícím z Úmluvy o ochraně Alp (dále jen „Alpská úmluva“) ze dne 7. listopadu 1991, jejímž cílem je zajistit ucelenou politiku ochrany a udržitelného rozvoje alpské oblasti, V RÁMCI závazků vyplývajících z čl. 2 odst. 2 a 3 Alpské úmluvy, VZHLEDEM k vůli smluvních stran harmonizovat hospodářské zájmy s ekologickými požadavky a zajistit udržitelný rozvoj, VĚDOMY SI toho, že Alpy představují prostor k životu a k hospodářskému rozvoji místního obyvatelstva, PŘESVĚDČENY, že místní obyvatelstvo musí mít možnost definovat své vlastní představy o sociálním, kulturním a hospodářském rozvoji a podílet se na jejich uskutečňování v rámci stávajícího státního uspořádání, VZHLEDEM K TOMU, že naše urbanizovaná civilizace rozvíjí vzrůstající potřebu cestovního ruchu a rekreace, jejichž forma musí být pro dnešního člověka dostatečně různorodá, VZHLEDEM K TOMU, že Alpy patří díky bohatým možnostem rekreace, rozmanitosti krajiny a ekologickým podmínkám mezi hlavní cíle cestovního ruchu a rekreace v Evropě, a že je proto vhodné přistupovat k nim ze širšího než jen národního hlediska, VZHLEDEM K TOMU, že podstatná část obyvatelstva některých smluvních stran bydlí v Alpách a že cestovní ruch v Alpách je ve veřejném zájmu, neboť přispívá k udržení stálého osídlení oblasti, VZHLEDEM K TOMU, že horská turistika se rozvíjí ve stále globálnější konkurenci a významnou měrou přispívá k hospodářské výkonnosti alpské oblasti, VZHLEDEM K TOMU, že nejnovější tendence naznačují směřování k lepšímu sladění cestovního ruchu a životního prostředí – výraznější zájem klientely o přitažlivou a zachovalou přírodu v létě i v zimě, na místní rozhodovací úrovni často snaha o zlepšení kvality rekreačních míst z hlediska ochrany životního prostředí, VZHLEDEM K TOMU, že v alpské oblasti je třeba zvlášť přihlížet k adaptačním omezením ekosystémů v každé zóně a posuzovat tato omezení podle jejich vlastností, VĚDOMY SI, že přírodní a kulturní dědictví je spolu s krajinou základem cestovního ruchu v Alpách, VĚDOMY SI, že přírodní, kulturní, hospodářské a institucionální rozdílnosti alpských států vedly k svébytnému rozvoji a ke vzniku početných nabídek návštěvníkům, což by na mezinárodní úrovni rozhodně nemělo znamenat snahu o uniformitu, nýbrž naopak snahu být zdrojem různorodých a vzájemně se doplňujících činností v oblasti cestovního ruchu, VĚDOMY SI, že je nezbytné zajistit udržitelný rozvoj ekonomiky cestovního ruchu zaměřený na zhodnocování přírodního dědictví a na kvalitu služeb, neboť většina alpských regionů je na cestovním ruchu hospodářsky závislá a cestovní ruch pro místní obyvatelstvo znamená šanci na přežití, VĚDOMY SI, že je třeba podněcovat rekreanty k ohleduplnému zacházení s přírodou, pomáhat jim lépe pochopit obyvatele, kteří žijí a pracují v navštěvovaných regionech, a vytvářet optimální podmínky pro skutečné objevování alpské přírody v celé její rozmanitosti, VĚDOMY SI, že profesní organizace v odvětví cestovního ruchu a územní samosprávné celky by v alpské oblasti měly ve vzájemné shodě nalézt způsob, jak zlepšit své výrobní struktury a jejich fungování, VEDENY přáním zajistit udržitelný rozvoj alpské oblasti prostřednictvím cestovního ruchu šetrného k životnímu prostředí, které je rovněž základem životních a hospodářských podmínek místního obyvatelstva, PŘESVĚDČENY, že některé problémy jsou řešitelné pouze na přeshraniční úrovni a vyžadují společná opatření ze strany alpských států, SE DOHODLY TAKTO:







KAPITOLA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

Cíle

Cílem tohoto protokolu je přispět v rámci stávajícího státního uspořádání k udržitelnému rozvoji alpské oblasti prostřednictvím cestovního ruchu, který bude šetrný k životnímu prostředí, prostřednictvím zvláštních opatření a doporučení, jež zohledňují zájmy místního obyvatelstva a návštěvníků.

Článek 2

Mezinárodní spolupráce

1. Smluvní strany se zavazují, že odstraní překážky v mezinárodní spolupráci územních samosprávných celků v alpské oblasti a že podpoří řešení společných problémů pomocí spolupráce na vhodné územní úrovni.

2. Smluvní strany podporují posílenou mezinárodní spolupráci mezi příslušnými orgány. Dbají zejména na zhodnocování přeshraničních oblastí formou koordinace turistických a rekreačních činností šetrných k životnímu prostředí.

3. Pokud územní samosprávné celky nemohou provádět některá opatření, protože spadají do pravomoci státu nebo do mezinárodní pravomoci, musí mít možnost účinně zastupovat zájmy obyvatel.

Článek 3

Zohlednění cílů v ostatních politikách

Smluvní strany se zavazují, že zohlední cíle tohoto protokolu i ve svých ostatních politikách, zejména v oblastech územního plánování, dopravy, zemědělství, lesního hospodářství, ochrany životního prostředí a přírody a v oblastech zásobování vodou a energií, což by mělo vést ke snížení případných negativních nebo těmto cílům protichůdných účinků.

Článek 4

Účast územních samosprávných celků

1. V rámci stávajícího státního uspořádání stanoví každá smluvní strana nejvhodnější úroveň koordinace a spolupráce mezi přímo dotčenými orgány a územními samosprávnými celky ve snaze podporovat společnou zodpovědnost, a zejména ve snaze využívat a rozvíjet v alpské oblasti součinnost při uplatňování politik cestovního ruchu a při provádění opatření, která z těchto politik vyplývají.

2. V rámci stávajícího státního uspořádání se dotčené územní samosprávné celky účastní jednotlivých etap přípravy a provádění těchto politik a opatření, přičemž jejich pravomoci zůstávají zachovány.







KAPITOLA II

ZVLÁŠTNÍ OPATŘENÍ

Článek 5

Řízení nabídky

1. Smluvní strany se zavazují, že budou dbát na udržitelný turistický rozvoj s cestovním ruchem šetrným k životnímu prostředí. Za tímto účelem podporují vypracování a provedení hlavních koncepcí, rozvojových programů a odvětvových plánů, které budou s ohledem na cíle tohoto protokolu iniciovat příslušné orgány na nejvhodnější úrovni.

2. Tato opatření umožní zhodnotit a porovnat výhody a nevýhody plánovaného rozvoje zejména v těchto otázkách:

a) sociálně-hospodářské dopady na místní obyvatelstvo;

b) dopady na půdu, vodu, ovzduší, přirozenou rovnováhu a krajinu s ohledem na zvláštní ekologické údaje, přírodní zdroje a adaptační omezení ekosystémů;

c) dopady na veřejné finance.

Článek 6

Směry rozvoje cestovního ruchu

1. V rámci rozvoje cestovního ruchu berou smluvní strany v úvahu hlediska ochrany přírody a uchování krajiny. Zavazují se, že budou co nejvíce propagovat projekty příznivé pro krajinu a šetrné k životnímu prostředí.

2. Smluvní strany provádějí udržitelnou politiku, která posiluje konkurenceschopnost alpského cestovního ruchu blízkého přírodě, a tak významnou měrou přispívá k sociálně-hospodářskému rozvoji alpské oblasti. Upřednostňují se opatření ve prospěch inovace a diverzifikace nabídky.

3. Smluvní strany dbají na to, aby se regiony se silnou návštěvností snažily o nalezení vyváženého vztahu mezi intenzivním a extenzivním cestovním ruchem.

4. U stimulačních opatření je třeba zohlednit tyto aspekty:

a) u intenzivního cestovního ruchu: přizpůsobení existujících struktur a vybavení cestovního ruchu ekologickým požadavkům, rozvoj nových struktur v souladu s cíli tohoto protokolu;

b) u extenzivního cestovního ruchu: udržení nebo rozvoj nabídky cestovního ruchu blízkého přirozeným podmínkám a šetrného k životnímu prostředí, zhodnocování přírodního a kulturního dědictví turistických regionů.

Článek 7

Snaha o kvalitu

1. Smluvní strany provádějí politiku založenou na neustálé a důsledné snaze o dosažení kvalitní nabídky cestovního ruchu v celé alpské oblasti, zejména s ohledem na ekologické požadavky.

2. Podporují výměnu zkušeností a provádění společných akčních programů, které jsou zaměřeny na zlepšování kvality zejména v těchto oblastech:

a) začleňování vybavení do krajiny a přirozeného biotopu;

b) územní plánování, architektura (nové stavby a rekonstrukce vesnic);

c) ubytovací kapacity a nabídky turistických služeb;

d) diverzifikace turistických produktů v alpské oblasti zhodnocováním kulturních činností jednotlivých území.

Článek 8

Řízení toků návštěvníků

Smluvní strany podporují řízení toků návštěvníků, zejména v chráněných oblastech, pomocí organizovaného rozdělování a přijímání návštěvníků tak, aby tato místa byla uchována i do budoucna.

Článek 9

Přirozené hranice rozvoje

Smluvní strany dbají na to, aby se rozvoj cestovního ruchu přizpůsobil zvláštnostem životního prostředí a zdrojům, které jsou k dispozici v dotčené lokalitě nebo regionu. U projektů, které by mohly mít významný vliv na životní prostředí, by se mělo v rámci stávajícího státního uspořádání provádět předběžné posuzování těchto dopadů, které by měly být zohledněny při rozhodování.

Článek 10

Klidové zóny

Smluvní strany se zavazují, že v souladu se svými právními předpisy a na základě ekologických kritérií vymezí klidové zóny, v nichž nebude možné provádět žádné úpravy pro cestovní ruch.

Článek 11

Politika ubytování

Smluvní strany rozvíjejí politiku ubytování s ohledem na vzácnost volného prostoru a dávají přednost komerčnímu ubytování, rekonstrukci a využívání již existujících staveb a modernizaci a zlepšování kvality existujících ubytovacích kapacit.

Článek 12

Mechanické lyžařské vleky

1. Smluvní strany se dohodly, že v rámci vnitrostátních postupů při povolování mechanických lyžařských vleků budou provádět politiku, která si bude kromě plnění hospodářských a bezpečnostních požadavků všímat také požadavků ekologických a krajinných.

2. Nová oprávnění a koncese k provozování mechanických lyžařských vleků budou podmíněny rozebráním a odvozem vyřazených mechanických lyžařských vleků a rekultivací nepoužívaných ploch, která se prioritně zaměří na rostlinné druhy místního původu.

Článek 13

Doprava a přeprava turistů

1. Smluvní strany podporují opatření, jejichž cílem je omezit motorizovanou dopravu v turistických letoviscích.

2. Dále podporují soukromé nebo veřejné iniciativy, jejichž snahou je zlepšit dostupnost turistických letovisek a středisek hromadnou dopravou a usnadnit využívání této dopravy turisty.

Článek 14

Zvláštní techniky při úpravách prostředí

1. Lyžařské tratě

1. Smluvní strany dbají na to, aby úprava, údržba a provozování lyžařských tratí vedly k co nejlepšímu začlenění tratí do krajiny s ohledem na přirozenou rovnováhu a citlivost biotopů.

2. Terénní úpravy je třeba co nejvíce omezit, a umožňují-li to přírodní podmínky, upravené plochy by měly být znovu osazeny zelení, přičemž přednost se dává druhům místního původu.

2. Zasněžovací zařízení

Vnitrostátní právní předpisy mohou umožnit výrobu sněhu v chladném období, umožňují-li to hydrologické, klimatické a ekologické podmínky v daném místě, a to tak, aby zasněžované zóny nebyly ohroženy.

Článek 15

Sportování

1. Smluvní strany se zavazují, že definují politiku řídící sportování pod širým nebem, zejména v chráněných oblastech, aby se vyloučily nežádoucí vlivy na životní prostředí. Tato úprava může v případě potřeby znamenat i zákaz sportování.

2. Smluvní strany se zavazují, že co nejvíce omezí a v případě potřeby zakážou motorizované sportovní činnosti mimo zóny vymezené příslušnými orgány.

Článek 16

Vykládání z letadel a vrtulníků

Smluvní strany se zavazují, že co nejvíce omezí a v případě potřeby zakáží vykládky z letadel a vrtulníků ke sportovním účelům mimo letiště.

Článek 17

Rozvoj hospodářství slabých oblastí

Smluvním stranám se doporučuje, aby na vhodné územní úrovni prozkoumaly řešení, která by napomohla vyváženému rozvoji hospodářství slabých oblastí.

Článek 18

Rozvržení prázdnin

1. Smluvní strany se budou snažit co nejlépe rozvrhnout v čase i prostoru turistickou poptávku v přijímajících regionech.

2. Za tímto účelem je vhodné podpořit mezistátní spolupráci při rozvrhování prázdnin a při výměně zkušeností s prodloužením sezón.

Článek 19

Pobídky k inovacím

Smluvním stranám se doporučuje vyvíjet různé pobídky, které podporují provádění hlavních cílů tohoto protokolu; v tomto smyslu zejména prozkoumají možnost zavedení alpské soutěže, v jejímž rámci by se odměňovaly novátorské turistické akce a produkty, které plní cíle tohoto protokolu.

Článek 20

Spolupráce mezi odvětvími cestovního ruchu, zemědělství, lesního hospodářství a řemeslné činnosti

Smluvní strany podporují spolupráci mezi odvětvími cestovního ruchu, zemědělství, lesního hospodářství a řemeslné činnosti. Podporují zejména kombinace činností, jež vytvářejí nová pracovní místa v duchu udržitelného rozvoje.

Článek 21

Doplňková opatření

Smluvní strany mohou přijmout opatření týkající se oblasti energie a udržitelného rozvoje, která doplňují opatření uvedená v tomto protokolu.







KAPITOLA III

VÝZKUM, VZDĚLÁVÁNÍ A POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ

Článek 22

Výzkum a pozorování

1. Smluvní strany v úzké spolupráci podporují a harmonizují výzkum a systematické pozorování, které jsou užitečné k lepšímu poznání vzájemného působení cestovního ruchu a životního prostředí v Alpách a k analýze budoucího vývoje.

2. Smluvní strany dbají na to, aby výsledky vnitrostátního systematického výzkumu a pozorování byly začleněny do společného systému stálého pozorování a poskytování informací a aby byly v rámci stávajícího státního uspořádání zpřístupněny veřejnosti.

3. Smluvní strany se zavazují, že si budou vyměňovat své zkušenosti užitečné pro provádění opatření a doporučení tohoto protokolu a společně shromažďovat významné údaje o kvalitativním vývoji cestovního ruchu.

Článek 23

Vzdělávání a poskytování informací

1. Smluvní strany podporují počáteční a celoživotní vzdělávání a poskytování informací veřejnosti o cílech, opatřeních a provádění tohoto protokolu.

2. Smluvním stranám se doporučuje zahrnout do odborného vzdělávání v profesích přímo i nepřímo souvisejících s cestovním ruchem znalosti o přírodě a životním prostředí. Tak by se mohly realizovat originální vzdělávací programy spojující v sobě cestovní ruch a životní prostředí. Například:

— „organizátor akcí v přírodě“,

— „pracovník odpovědný za kvalitu letoviska“,

— „asistenti pro turisty se zdravotním postižením“.







KAPITOLA IV

PROVÁDĚNÍ, KONTROLA A HODNOCENÍ

Článek 24

Provádění

Smluvní strany se zavazují, že budou dbát na provádění tohoto protokolu tím, že v rámci stávajícího státního uspořádání přijmou veškerá vhodná opatření.

Článek 25

Kontrola plnění povinností

1. Smluvní strany podávají stálému výboru pravidelné zprávy o opatřeních přijatých na základě tohoto protokolu. Zprávy se rovněž týkají otázky účinnosti přijatých opatření. Alpská konference stanoví pravidelnost zpráv.

2. Stálý výbor tyto zprávy posoudí s cílem ověřit, zda smluvní strany splnily své povinnosti vyplývající z tohoto protokolu. Může si rovněž od příslušných smluvních stran vyžádat doplňující informace nebo využít jiných informačních zdrojů.

3. Stálý výbor vypracuje pro Alpskou konferenci zprávu o tom, jak smluvní strany plní své povinnosti vyplývající z tohoto protokolu.

4. Alpská konference se s touto zprávou seznámí. Pokud zjistí, že některé povinnosti nebyly splněny, může přijmout doporučení.

Článek 26

Hodnocení účinnosti ustanovení

1. Smluvní strany pravidelně přezkoumávají a hodnotí účinnost ustanovení tohoto protokolu. Ukáže-li se to pro splnění cílů nezbytné, přistoupí k přijetí vhodných změn tohoto protokolu.

2. V rámci stávajícího státního uspořádání jsou do tohoto hodnocení zapojeny územní samosprávné celky. Hodnocení je možné konzultovat s nevládními organizacemi činnými v této oblasti.







KAPITOLA V

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 27

Vztah mezi Alpskou úmluvou a tímto protokolem

1. Tento protokol je protokolem k Alpské úmluvě ve smyslu článku 2 a ostatních souvisejících článků úmluvy.

2. Smluvní stranou tohoto protokolu se nemůže stát nikdo, kdo není smluvní stranou Alpské úmluvy. Vypovězení Alpské úmluvy znamená zároveň i vypovězení tohoto protokolu.

3. Při jednání Alpské konference o otázkách týkajících se tohoto protokolu smějí hlasovat pouze smluvní strany tohoto protokolu.

Článek 28

Podpis a ratifikace

1. Tento protokol je otevřen k podpisu signatářským státům Alpské úmluvy a Evropskému společenství k 16. říjnu 1998 a od 16. listopadu 1998 u Rakouské republiky jako depozitáře.

2. Tento protokol vstupuje v platnost pro smluvní strany, které vyjádřily souhlas být jím vázány, tři měsíce po dni, k němuž tři státy uloží listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení.

3. Pro smluvní strany, které svůj souhlas být vázány tímto protokolem vyjádří později, vstupuje v platnost tři měsíce po dni uložení jejich listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení. Po vstupu v platnost změny tohoto protokolu se každá nová smluvní strana tohoto protokolu stává smluvní stranou protokolu v pozměněném znění.

Článek 29

Oznámení

Depozitář oznámí každému státu uvedenému v preambuli a Evropskému společenství tyto informace týkající se tohoto protokolu:

a) každý podpis;

b) uložení každé listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení;

c) každé datum vstupu v platnost;

d) každé prohlášení učiněné smluvní stranou nebo signatářem;

e) každé vypovězení oznámené jednou ze smluvních stran a datum, ke kterému nabývá účinku.

Na důkaz čehož připojili pro tento účel řádně zplnomocnění zástupci k tomuto protokolu své podpisy.

V Bledu dne 16. října 1998 v jazyce francouzském, německém, italském a slovinském, přičemž všechna čtyři znění mají stejnou platnost, v jediném vyhotovení, které bude uloženo ve státním archivu Rakouské republiky. Depozitář předá ověřený opis každému signatáři.

▼M5

PROVÁDĚCÍ PROTOKOL

k Alpské úmluvě z roku 1991 v oblasti zemědělství v horských oblastech

(Protokol o zemědělství v horských oblastech)







Preambule FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA, ITALSKÁ REPUBLIKA, LICHTENŠTEJNSKÉ KNÍŽECTVÍ, MONACKÉ KNÍŽECTVÍ, SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO, RAKOUSKÁ REPUBLIKA, REPUBLIKA SLOVINSKO, ŠVÝCARSKÁ KONFEDERACE a EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ, V SOULADU se svým posláním vyplývajícím z Úmluvy o ochraně Alp (Alpská úmluva) ze dne 7. listopadu 1991, jehož cílem je zajistit ucelenou politiku ochrany a udržitelného rozvoje alpské oblasti, V RÁMCI závazků vyplývajících z čl. 2 odst. 2 a 3 Alpské úmluvy, VĚDOMY SI toho, že jsou ve veřejném zájmu povinny ochraňovat tradiční venkovskou krajinu a zemědělství, které je přizpůsobeno místním podmínkám a je slučitelné s životním prostředím, a zároveň jsou povinny venkov a zemědělství podporovat s ohledem na obtížnější hospodářské podmínky, UZNÁVAJÍCE, že díky svému bohatství na přírodní zdroje, svým vodním zdrojům, svému zemědělskému potenciálu, historickému a kulturnímu významu, díky své hodnotě jakožto evropského životního, hospodářského a rekreačního prostoru a díky komunikačním osám, které přes ni přecházejí, bude mít alpská oblast i nadále zásadní význam zejména pro místní obyvatelstvo, ale i pro obyvatelstvo jiných území, PŘESVĚDČENY, že místní obyvatelstvo musí mít možnost definovat vlastní projekt sociálního, kulturního a hospodářského rozvoje a podílet se na jeho provádění v rámci stávajícího institucionálního uspořádání, PŘESVĚDČENY, že je třeba harmonizovat hospodářské zájmy s ekologickými požadavky, s ohledem na zvláštnosti každého regionu a na ústřední roli zemědělství, VZHLEDEM K významu, jaký vždy zemědělství pro alpskou oblast mělo, a vzhledem k nezbytnému příspěvku, který toto hospodářské odvětví v horských oblastech přináší a bude přinášet zejména jakožto základní zdroj udržení potřebné hustoty osídlení, zásobování obyvatelstva potravinami, produkce typických kvalitních produktů, uchování a údržby krajiny zejména kvůli jejímu zhodnocování v cestovním ruchu a konečně jakožto zdroj ochrany půdy proti erozi, lavinám a povodním, UZNÁVAJÍCE, že metody a intenzita zemědělského hospodaření rozhodujícím způsobem ovlivňují přírodu a krajinu a že extenzivně obdělávaná venkovská krajina musí plnit svou základní funkci stanoviště alpské flóry a fauny, UZNÁVAJÍCE, že z důvodu geomorfologie a podnebí v horských oblastech je zemědělská činnost provozována ve velmi obtížných životních a produkčních podmínkách, PŘESVĚDČENY, že některé problémy jsou řešitelné pouze na přeshraniční úrovni a vyžadují společná opatření ze strany alpských států a že je zejména vhodné zavést na vnitrostátní a evropské úrovni hospodářská a sociální vyrovnávací a doprovodná opatření, aby budoucnost zemědělců a jejich zemědělských podniků v horských oblastech nebyla zpochybněna použitím čistě hospodářských parametrů, SE DOHODLY TAKTO:







KAPITOLA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

Cíle

1. Tento protokol stanoví opatření na mezinárodní úrovni, jejichž cílem je uchovat a podpořit zemědělství v horských oblastech, které by vyhovovalo místním podmínkám a bylo slučitelné s životním prostředím; usiluje o to, aby byl uznán a zajištěn jeho zásadní podíl na udržení osídlení a na zachování udržitelných hospodářských činností, zejména prostřednictvím produkce kvalitních typických produktů, na zachování přirozeného životního prostoru, na předcházení přírodním rizikům, na uchování krásy a rekreační hodnoty přírodní venkovské krajiny i na kulturním životě v alpské oblasti.

2. Při provádění tohoto protokolu se smluvní strany snaží optimalizovat všechny funkce zemědělství v horských oblastech.

Článek 2

Zohlednění cílů v ostatních politikách

Smluvní strany se zavazují, že zohlední cíle tohoto protokolu i ve svých ostatních politikách.

Článek 3

Základní povinnosti v celkovém hospodářském rámci

Smluvní strany se dohodly, že je v souladu s celkovou hospodářskou politikou třeba přizpůsobit zemědělskou politiku na všech úrovních požadavkům udržitelného a vyváženého rozvoje, tak aby v podmínkách konkrétní finanční politiky bylo možné:

a) zejména v horských oblastech podporovat zemědělství slučitelné se životním prostředím a jeho funkce ve veřejném zájmu ve smyslu článku 7 tohoto protokolu;

b) významně působit proti odchodu obyvatelstva z horských oblastí a zároveň v těchto oblastech zajistit přijatelné životní podmínky, a to pomocí opatření sociální a strukturální politiky spojených se souborem opatření zemědělské politiky a politiky životního prostředí.

Článek 4

Úloha zemědělců

Smluvní strany se dohodly, že zejména v horských oblastech zemědělství po staletí utvářelo vzhled krajiny a přispělo k její historické podobě a kulturní hodnotě. Je proto na místě uznat, že zemědělci hrají a budou hrát vzhledem ke svým mnohostranným úkolům zásadní úlohu v uchování přírody a venkova, a proto by měli být zapojeni do rozhodování a přijímání opatření týkajících se horských regionů.

Článek 5

Účast územních samosprávných celků

1. V rámci stávajícího státního uspořádání stanoví každá smluvní strana nejvhodnější úroveň koordinace a spolupráce mezi přímo dotčenými orgány a územními samosprávnými celky ve snaze podporovat společnou zodpovědnost, a zejména ve snaze využívat a rozvíjet v alpské oblasti součinnost při uplatňování politik zemědělství v horských oblastech a při provádění opatření, která z těchto politik vyplývají.

2. V rámci stávajícího státního uspořádání se přímo dotčené územní samosprávné celky účastní jednotlivých etap přípravy i provádění těchto politik a opatření, přičemž jejich pravomoci zůstávají zachovány.

Článek 6

Mezinárodní spolupráce

Smluvní strany se dohodly,

a) že za účelem provádění tohoto protokolu provedou společná hodnocení vývoje zemědělské politiky a že zaručí vzájemné konzultace před přijetím jakéhokoli důležitého rozhodnutí v oblasti zemědělské politiky;

b) že zajistí plnění cílů a opatření stanovených v tomto protokolu prostřednictvím přeshraniční spolupráce všech příslušných orgánů, a zejména prostřednictvím spolupráce regionálních orgánů a místních samospráv;

c) že podpoří výměnu poznatků a zkušeností, jakož i společné iniciativy formou mezinárodní spolupráce mezi výzkumnými a vzdělávacími ústavy, mezi zemědělskými a ekologickými organizacemi a mezi sdělovacími prostředky.







KAPITOLA II

ZVLÁŠTNÍ OPATŘENÍ

Článek 7

Podpora zemědělství v horských oblastech

1. Smluvní strany se snaží rozlišovat opatření zemědělské politiky na všech úrovních na základě odlišných místních podmínek a podporovat zemědělství v horských oblastech s ohledem na přírodní znevýhodnění dané oblasti. Zejména je vhodné podporovat zemědělské podniky, které zajišťují alespoň minimální zemědělskou činnost v extrémně položených oblastech.

2. Přínos, který má ve veřejném zájmu zemědělství v horských oblastech pro uchování a údržbu přírodní venkovské krajiny a pro předcházení přírodním rizikům, je vhodně kompenzován; tato kompenzace bude určena smlouvami o projektech a službách poskytovaných nad rámec obecných povinností.

Článek 8

Územní plánování a venkovská krajina

1. Smluvní strany se zavazují, že v rámci územního plánování, využití půd, pozemkových úprav a meliorace půd zohlední zvláštní podmínky horských oblastí, zároveň však budou zachovávat podobu přírodní venkovské krajiny.

2. Ke splnění všech svých četných úkolů musí mít zemědělství v horských oblastech v první řadě k dispozici pozemky nezbytné k provozování zemědělského podniku, který bude vyhovovat místním podmínkám a bude ohleduplný k životnímu prostředí.

3. V této souvislosti je třeba zachovat nebo opětovně vytvořit tradiční součásti venkovské krajiny (lesy, okraje lesů, živé ploty, hájky, vlhké, suché a řídké louky, vysokohorské pastviny) a zajistit jejich využívání.

4. Zvláštní opatření je třeba přijmout na zachování zemědělských budov a tradičních venkovských architektonických prvků a na zachování charakteristických stavebních metod a materiálů.

Článek 9

Metody zemědělského hospodaření ohleduplné k přírodě Typické produkty

Smluvní strany se zavazují, že přijmou veškerá potřebná opatření vedoucí k používání společných kritérií tak, aby se v horských oblastech podpořila zaměstnanost a propagace extenzivních metod zemědělského hospodaření, které jsou ohleduplné k přírodě a charakteristické pro danou oblast, a aby byly chráněny a zhodnoceny typické zemědělské produkty, které se odlišují svými místně omezenými a jedinečnými způsoby produkce, které jsou ohleduplné k přírodě.

Článek 10

Chov přizpůsobený místním podmínkám a rozmanitost genofondu

1. Smluvní strany se dohodly, že základní součástí zemědělství v horských oblastech je chov zvířat pro hospodářské účely přizpůsobený místním podmínkám a vázaný na volnou plochu, jednak jakožto zdroj příjmů, jednak jakožto prvek určující krajinnou a kulturní identitu. Proto je vhodné udržet chov zvířat pro hospodářské účely, včetně chovu tradičních domácích zvířat, všech charakteristických plemen a typických souvisejících produktů; tento chov musí být přizpůsoben místním podmínkám, využívat volnou plochu a být ohleduplný k životnímu prostředí.

2. Z tohoto hlediska je důležité zachovat potřebné zemědělské, chovné a lesnické struktury a zároveň v každém konkrétním místě udržovat rovnováhu mezi pastvinami a kusy dobytka v rámci vhodného extenzivního chovu zvířat pro hospodářské účely.

3. Dále je třeba přijmout opatření potřebná k uchování rozmanitosti genofondu užitkových zvířat a pěstovaných rostlin, zejména v oblasti zemědělského výzkumu a jeho popularizace.

Článek 11

Podpora prodeje

1. Smluvní strany se snaží vytvořit příznivé podmínky pro prodej zemědělských produktů z horských oblastí s cílem zvýšit jejich prodej přímo v místě a posilovat jejich konkurenceschopnost na vnitrostátních i mezinárodních trzích.

2. Tato podpora je mimo jiné zajišťována formou kontrolovaného označení původu a označení zaručujících jakost, která ochraňují jak producenty, tak spotřebitele.

Článek 12

Omezování produkce

V případě omezování zemědělské produkce se smluvní strany snaží přihlédnout k tomu, že horské oblasti mají zvláštní nároky na hospodaření přizpůsobené místním podmínkám a ohleduplné k životnímu prostředí.

Článek 13

Vzájemná doplňkovost zemědělství a lesnictví

Smluvní strany se dohodly, že zemědělské a lesní hospodářství se v horských oblastech vzájemně doplňují a částečně na sobě závisejí, a jejich koncepce tedy musí být propojená. Proto podporují:

a) lesní hospodářství slučitelné s přírodou jako zdroj doplňkových příjmů zemědělských podniků a jako dodatečnou činnost pracovníků zaměstnaných v zemědělství;

b) zohlednění ochranné, produkční, rekreační, ekologické a biogenetické funkce lesů, jejichž vazba na zemědělské plochy je v souladu se zvláštnostmi daného místa a s potřebami krajiny;

c) právní úpravu chovu zvířat pro hospodářské účely a stavů zvěře tak, aby se vyloučilo nenapravitelné poškození lesů a kultur.

Článek 14

Doplňkové zdroje příjmů

Smluvní strany uznávají tradiční význam rodinných zemědělských podniků v zemědělství v horských oblastech. Za účelem podpory hospodaření rodinných zemědělských podniků jako hlavní, doplňkové či vedlejší hospodářské činnosti podporují vytváření a rozvoj doplňkových zdrojů příjmů v horských oblastech, zejména z podnětu a ve prospěch samotného místního obyvatelstva, a to zejména v odvětvích se zemědělstvím souvisejících, jako je lesnictví, cestovní ruch a řemeslná činnost, to vše v souladu se zachováním přírodní venkovské krajiny.

Článek 15

Zlepšení životních a pracovních podmínek

Smluvní strany podporují posilování a zlepšování kvality služeb, jež jsou nezbytné k překonání znevýhodňujících podmínek osob zaměstnaných v zemědělství a lesnictví v horských oblastech, aby se zlepšení jejich životních a pracovních podmínek spojilo s hospodářským a sociálním rozvojem projevujícím se v jiných oborech a částech alpské oblasti. V tomto ohledu by se při rozhodování neměla používat jen čistě hospodářská kritéria. Platí to zejména pro vazby, stavby a rekonstrukce obytných a zemědělských budov a pro nákup a údržbu technických zařízení a vybavení.

Článek 16

Doplňková opatření

Smluvní strany mohou přijmout opatření týkající se zemědělství v horských oblastech, která doplňují opatření uvedená v tomto protokolu.







KAPITOLA III

VÝZKUM, VZDĚLÁVÁNÍ A POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ

Článek 17

Výzkum a pozorování

1. Smluvní strany v úzké spolupráci podporují a harmonizují systematický výzkum a pozorování, které jsou užitečné pro dosažení cílů tohoto protokolu.

2. Smluvní strany podporují zejména zemědělský výzkum zaměřený právě na zemědělství v horských oblastech; tento výzkum bude rozvíjen tak, aby co nejlépe odpovídal konkrétním místním podmínkám a byl součástí definování a ověřování cílů a opatření zemědělské politiky, přičemž získané výsledky se budou používat i v rámci vzdělávání a technické pomoci v zemědělství.

3. Smluvní strany dbají na to, aby byly vnitrostátní výsledky systematického výzkumu a pozorování začleněny do společného systému stálého pozorování a poskytování informací a aby byly v rámci stávajícího státního uspořádání zpřístupněny veřejnosti.

4. Smluvní strany zejména vyhotoví srovnatelný přehled hospodářské a sociální situace v zemědělství v jednotlivých horských oblastech, který zohlední cíle a opatření stanovené tímto protokolem.

5. Přehled musí být pravidelně aktualizován a musí obsahovat informace o zvláště problematických tematických okruzích a územích, o účinnosti přijatých opatření a o opatřeních, která je nutné přijmout. Za prioritní se považují údaje o demografickém, sociálním a hospodářském vývoji podle jednotlivých geografických a ekologických ukazatelů a podle ukazatelů infrastruktury v dané oblasti a definování odpovídajících kritérií udržitelného a vyváženého rozvoje ve smyslu Alpské úmluvy a tohoto protokolu.

6. Kromě toho jsou za prioritní považovány i tematické okruhy uvedené v příloze.

Článek 18

Vzdělávání a poskytování informací

1. Smluvní strany podporují počáteční a celoživotní vzdělávání a poskytování informací veřejnosti o cílech, opatřeních a provádění tohoto protokolu.

2. Smluvní strany podporují zejména:

a) důslednější rozvoj počátečního a celoživotního vzdělávání a technické pomoci v zemědělství, pomoci s podnikovým a obchodním řízením, aniž by však ustupovaly do pozadí otázky ochrany přírody a životního prostředí. Nabídka vzdělávacích programů bude obecně strukturována tak, aby podporovala přípravu i na jiná alternativní či doplňková povolání v odvětvích souvisejících se zemědělstvím;

b) podrobné a objektivní poskytování informací, které se nebude omezovat jen na přímo dotčené zaměstnance a orgány, ale zejména prostřednictvím sdělovacích prostředků se zaměří na nejširší veřejnost jak v alpské oblasti, tak mimo ni, a bude veřejnost seznamovat s funkcemi zemědělství v horských oblastech a podněcovat její zájem o tyto otázky.

3. Kromě toho jsou za prioritní považovány i tematické okruhy uvedené v příloze.







KAPITOLA IV

PROVÁDĚNÍ, KONTROLA A HODNOCENÍ

Článek 19

Provádění

Smluvní strany se zavazují, že budou dbát na provádění tohoto protokolu tím, že v rámci stávajícího státního uspořádání přijmou veškerá vhodná opatření.

Článek 20

Kontrola plnění povinností

1. Smluvní strany podávají stálému výboru pravidelné zprávy o opatřeních přijatých na základě tohoto protokolu. Zprávy se rovněž týkají otázky účinnosti přijatých opatření. Alpská konference stanoví pravidelnost zpráv.

2. Stálý výbor tyto zprávy přezkoumá s cílem ověřit, zda smluvní strany splnily své povinnosti vyplývající z tohoto protokolu. Může si rovněž od příslušných smluvních stran vyžádat doplňující informace nebo využít jiných informačních zdrojů.

3. Stálý výbor vypracuje pro Alpskou konferenci zprávu o tom, jak smluvní strany plní své povinnosti vyplývající z tohoto protokolu.

4. Alpská konference se s touto zprávou seznámí. Pokud zjistí, že některé povinnosti nebyly splněny, může přijmout doporučení.

Článek 21

Hodnocení účinnosti ustanovení

1. Smluvní strany pravidelně přezkoumávají a hodnotí účinnost ustanovení tohoto protokolu. Ukáže-li se to pro splnění cílů nezbytné, přistoupí k přijetí vhodných změn tohoto protokolu.

2. V rámci stávajícího státního uspořádání jsou do tohoto hodnocení zapojeny územní samosprávné celky. Hodnocení je možné konzultovat s nevládními organizacemi činnými v této oblasti.







KAPITOLA V

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 22

Vztah mezi Alpskou úmluvou a protokolem

1. Tento protokol je protokolem k Alpské úmluvě ve smyslu článku 2 a ostatních souvisejících článků úmluvy.

2. Smluvní stranou tohoto protokolu se nemůže stát nikdo, kdo není smluvní stranou Alpské úmluvy. Vypovězení Alpské úmluvy znamená zároveň i vypovězení tohoto protokolu.

3. Při jednání Alpské konference o otázkách týkajících se tohoto protokolu mohou hlasovat pouze smluvní strany tohoto protokolu.

Článek 23

Podpis a ratifikace

1. Tento protokol je otevřen k podpisu signatářských států Alpské úmluvy a Evropskému společenství k 20. prosinci 1994 a od 15. ledna 1995 u Rakouské republiky jako depozitáře.

2. Tento protokol vstupuje v platnost pro ty smluvní strany, které vyjádřily svůj souhlas být jím vázány, tři měsíce po dni, k němuž tři státy uloží listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení.

3. Pro smluvní strany, které svůj souhlas být vázány protokolem vyjádří později, vstupuje protokol v platnost tři měsíce po dni uložení jejich listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení. Po vstupu v platnost změny tohoto protokolu se každá nová smluvní strana tohoto protokolu stává smluvní stranou protokolu v pozměněném znění.

Článek 24

Oznámení

Depozitář oznámí každému státu uvedenému v preambuli a Evropskému společenství tyto informace týkající se tohoto protokolu:

a) každý podpis;

b) uložení každé listiny o ratifikaci, přijetí nebo schválení;

c) každé datum vstupu v platnost;

d) každé prohlášení učiněné smluvní stranou nebo signatářem;

e) každé vypovězení oznámené jednou ze smluvních stran a datum, ke kterému nabývá účinku.

Na důkaz čehož připojili níže podepsaní a pro tento účel řádně zplnomocnění zástupci k tomuto protokolu své podpisy.

V Chambéry dne 20. prosince 1994 v jazyce francouzském, německém, italském a slovinském, přičemž všechna čtyři znění mají stejnou platnost, v jediném vyhotovení, které bude uloženo ve státním archivu Rakouské republiky. Depozitář předá ověřený opis každému signatáři.

PRIORITNÍ TEMATICKÉ OKRUHY PRO VÝZKUM A VZDĚLÁVÁNÍ V SOULADU S ČLÁNKY 17 A 18

Výzkum

Definice a klasifikace horských oblastí podle nadmořské výšky, klimatických, geomorfologických, hospodářských a infrastrukturních podmínek jednotlivých míst.

Ověřování účinků opatření týkajících se zemědělství v horských oblastech (EU/SZP, státy, regiony, územní samosprávné celky) a ekologických funkcí (sociální slučitelnost a slučitelnost se životním prostředím), které byly přijaty na různých rozhodovacích politických úrovních.

Hodnocení hospodářských, ekologických, společenských a kulturních funkcí zemědělství a lesního hospodářství a jejich rozvojových možností ve zvláštních místních podmínkách jednotlivých horských oblastí.

Metody produkce, kritéria pro zlepšení a jakost zemědělských produktů v horských oblastech.

Genetický výzkum a technická pomoc za účelem diferenciovaného uchování různých plemen užitkových zvířat a pěstovaných rostlin, které bude vyhovovat místním podmínkám a bude slučitelné s životním prostředím.

Vzdělávání

Technická, vědecká a sociálně-hospodářská pomoc pro zemědělské podniky a vzdělávání pro potravinářské podniky, které jejich produkci zpracovávají.

Podnikové, technické a hospodářské řízení se zvláštním zaměřením na diverzifikaci nabízené produkce a na různé alternativy produkce a příjmů v zemědělství a mimo ně.

Technické a finanční podmínky pro používání přirozených provozních metod a metod produkce, které jsou ohleduplné k životnímu prostředí.

Sdělovací prostředky, prezentace a šíření informací s ohledem na usměrňování veřejného mínění, politiky a hospodářství uvnitř alpské oblasti i mimo ni.

PROHLÁŠENÍ JMÉNEM EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ

PROHLÁŠENÍ EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ K ČLÁNKŮM 8 A 9 PROTOKOLU O ZEMĚDĚLSTVÍ V HORSKÝCH OBLASTECH

Evropské společenství uznává zásadu koexistence coby schopnosti zemědělců volit mezi klasickou, ekologickou a geneticky modifikovanou rostlinnou produkcí v souladu s právními povinnostmi v oblasti označování geneticky modifikovaných organismů nebo norem odrůdové čistoty. Příslušné články Protokolu o zemědělství v horských oblastech by měly být vykládány v tomto smyslu.

PROHLÁŠENÍ EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ K ČLÁNKŮM 7, 9 AŽ 11, 13, 14 A 16 PROTOKOLU O ZEMĚDĚLSTVÍ V HORSKÝCH OBLASTECH

Evropské společenství má za to, že opatření týkající se veřejné podpory ve prospěch některých podniků musí být v souladu s pravidly hospodářské soutěže na základě článků 36 a 87 až 89 Smlouvy o ES a nesmějí hospodářskou soutěž narušovat ani jejím narušením hrozit, ani nesmějí poškozovat obchod mezi smluvními stranami.

▼M6

PROVÁDĚCÍ PROTOKOL K ALPSKÉ ÚMLUVĚ Z ROKU 1991 V OBLASTI DOPRAVY

„Protokol o dopravě“







SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO, FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA, ITALSKÁ REPUBLIKA, LICHTENŠTEJNSKÉ KNÍŽECTVÍ, MONACKÉ KNÍŽECTVÍ, RAKOUSKÁ REPUBLIKA, ŠVÝCARSKÁ KONFEDERACE, SLOVINSKÁ REPUBLIKA, jakož i EVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ – v souladu se svým posláním vyplývajícím z Úmluvy o ochraně Alp (Alpská úmluva) ze dne 7. listopadu 1991, jehož cílem je zajistit ucelenou politiku ochrany a udržitelného rozvoje alpské oblasti; v rámci závazků vyplývajících z čl. 2 odst. 2 a 3 Alpské úmluvy; vědomy si toho, že alpská oblast zahrnuje území, pro něž jsou příznačné obzvláště citlivé ekosystémy a krajina, geografické a topografické podmínky zvyšující zátěž škodlivinami a hlukem a jedinečné přírodní zdroje či jedinečné kulturní dědictví; vědomy si toho, že v důsledku vyšší integrace trhů, společenského a hospodářského rozvoje a činností spojených s trávení