1993R2454 — CS — 31.01.2013 — 018.002

Tento dokument je třeba brát jako dokumentační nástroj a instituce nenesou jakoukoli odpovědnost za jeho obsah

Ve znění:





Ve znění:

►A1 C 241 21 29.8.1994 ►A2 L 236 33 23.9.2003





Opraveno:







Pozn.: Toto úplné znění obsahuje odkazy na evropskou účetní jednotku a/nebo ECU, které je třeba od 1. ledna 1999 chápat jako odkazy na euro – nařízení Rady (EHS) č. 3308/80 (Úř. věst. L 345, 20.12.1980, s. 1) a nařízení Rady (ES) č. 1103/97 (Úř. věst. L 162, 19.6.1997, s. 1).









▼B

NAŘÍZENÍ KOMISE (EHS) č. 2454/93

ze dne 2. července 1993,

kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství







KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (dále jen „kodex“) ( 1 ), a zejména na článek 249 uvedeného nařízení, vzhledem k tomu, že kodex shromáždil veškeré existující celní předpisy v jediném právním nástroji; že v nich současně provedl některé úpravy za účelem jejich většího sladění, zjednodušení i zaplnění některých přetrvávajících mezer; že tento kodex proto v dané oblasti představuje úplnou právní úpravu Společenství; vzhledem k tomu, že pro vydání prováděcích předpisů v celní oblasti platí tytéž důvody, které vedly k přijetí kodexu; že je proto třeba, aby veškeré prováděcí předpisy v celní oblasti, která jsou v současnosti rozptýleny ve velkém počtu nařízení a směrnic Společenství, byly shromážděny do jediného nařízení; vzhledem k tomu, že prováděcí kodex k celnímu kodexu Společenství musí převzít stávající prováděcí předpisy v celní oblasti; že je však na základě získaných zkušeností účelné — tyto předpisy pozměnit a přizpůsobit je tak ustanovením kodexu, — rozšířit oblast působnosti některých ustanovení, která je v současné době omezena pouze na některé celní režimy, v souladu s obecnou působností kodexu, — zpřesnit některá pravidla, aby při jejich uplatňování existovala větší právní jistota. vzhledem k tomu, že prováděné změny se týkají zejména ustanovení o celním dluhu; vzhledem k tomu, že je vhodné omezit použití čl. 791 odst. 2 do 1. ledna 1995 a přezkoumat jej v této lhůtě na základě získaných zkušeností; vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:







ČÁST I

OBECNÁ PROVÁDĚCÍ USTANOVENÍ







HLAVA I

OBECNÁ USTANOVENÍ







KAPITOLA 1

Definice

Článek 1

Pro účely tohoto nařízení se rozumí:

1. kodexem: nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství;

▼M6

2. karnetem ATA: mezinárodní celní doklad pro dočasné použití zřízený v rámci Úmluvy ATA či Istanbulské úmluvy;

▼M21

3. výborem: Výbor pro celní kodex zřízený podle článků 247a a 248a kodexu;

▼B

4. Radou pro celní spolupráci: organizace vytvořená Úmluvou o zřízení Rady pro celní spolupráci, která byla uzavřena dne 15. prosince 1950 v Bruselu;

5. údaji potřebnými ke ztotožnění zboží: údaje používané podle obchodních zvyklostí ke ztotožnění zboží, které celním orgánům umožňují jeho sazební zařazení, a údaje o množství zboží;

6. zbožím neobchodní povahy: zboží, které vstupuje do daného celního režimu příležitostně a jehož povaha a množství prokazují, že má sloužit výhradně k soukromému nebo osobnímu použití nebo spotřebě příjemců nebo osob, které je dovážejí, a jejich rodinných příslušníků, nebo které má sloužit jako dárek;

7. obchodněpolitickými opatřeními: nesazební opatření zavedená v rámci společné obchodní politiky předpisy Společenství upravujícími vývoz a dovoz zboží, například kontrolní a ochranná opatření, množstevní omezení nebo stropy a zákazy dovozu nebo vývozu;

8. celní nomenklaturou: některá z nomenklatur uvedených v čl. 20 odst. 6 kodexu;

9. harmonizovaným systémem: harmonizovaný systém popisu a číselného označování zboží;

▼M21

10. Smlouvou: Smlouva o založení Evropského společenství;

▼M6

11. Istanbulskou úmluvou: Úmluva o dočasném použití uzavřená dne 26. června 1990 v Istanbulu;

▼M29

12. Hospodářským subjektem se rozumí: osoba, která v rámci své podnikatelské činnosti provádí činnosti, na něž se vztahují celní předpisy.

▼M32

13. jednotným povolením se rozumí: povolení, do něhož jsou zapojeny celní orgány ve více než jednom členském státě pro jeden z těchto postupů: — postup zjednodušeného celního prohlášení podle čl. 76 odst. 1 kodexu nebo — místní celní řízení podle čl. 76 odst. 1 kodexu nebo — celní režimy s hospodářským účinkem podle čl. 84 odst. 1 písm. b) kodexu nebo — zvláštní použití podle čl. 21 odst. 1 kodexu;

14. integrovaným povolením se rozumí: povolení používat více než jeden z postupů uvedených v bodě 13; může mít podobu integrovaného jednotného povolení, je-li dotčena více než jedna celní správa;

15. schvalujícím celním orgánem se rozumí: celní orgán, který uděluje povolení;

▼M33

16. číslem EORI (registrační a identifikační číslo hospodářských subjektů): číslo jedinečné v Evropském společenství, které celní orgán nebo určený orgán či orgány členského státu přidělují hospodářským subjektům a jiným osobám v souladu s pravidly stanovenými v kapitole 6;

17. vstupním souhrnným celním prohlášením: souhrnné celní prohlášení podle článku 36a kodexu, které má být podáno pro zboží vstupující na celní území Společenství, nestanoví-li toto nařízení jinak;

▼M38

18. výstupním souhrnným celním prohlášením: souhrnné celní prohlášení podle článku 182c kodexu, které má být podáno pro zboží, jež má být dopraveno z celního území Společenství, nestanoví-li toto nařízení jinak.

▼M18

Článek 1a

Pro účely článků 291 až 300 se země Hospodářské unie Beneluxu považují za jediný členský stát.

▼B







KAPITOLA 2

Rozhodnutí

Článek 2

Jestliže osoba, která žádá o vydání rozhodnutí, není schopna poskytnout veškeré doklady a údaje potřebné k jeho přijetí, jsou celní orgány povinny poskytnout doklady a údaje, které mají k dispozici.

Článek 3

Rozhodnutí o jistotě ve prospěch osoby, která se zavázala, že uhradí příslušné částky na první písemné vyzvání celních orgánů, se zruší v případě, že závazek není splněn.

Článek 4

Zrušení rozhodnutí se nevztahuje na zboží, které již bylo v době, kdy zrušení nabylo účinku, propuštěno do režimu na základě zrušeného rozhodnutí.

Celní orgány však mohou požadovat, aby ve lhůtě, kterou stanoví, bylo zboží přiděleno některé přípustné celně schválené určení.

▼M1







KAPITOLA 3

Počítačové zpracování dat

Článek 4a

1. Celní orgány mohou za podmínek a způsoby, které samy určí, při dodržení zásad stanovených celními předpisy stanovit, že formality mají být plněny pomocí počítačového zpracování dat.

K tomuto účelu se

— „počítačovým zpracováním dat“ rozumí — a) výměnu standardních zpráv EDI s celními orgány; b) zanesení informací nezbytných ke splnění daných formalit do celních systémů počítačového zpracování dat;

— „EDI“ (Electronic Data Exchange) rozumí přenos dat strukturovaných podle dohodnutých standardů zpráv mezi dvěma systémy počítačového zpracování dat elektronickými prostředky,

— „standardní zprávou“ rozumí předdefinovaná struktura uznávaná pro elektronický přenos dat.

2. Podmínky stanovené pro plnění formalit pomocí počítačového zpracování dat musí zahrnovat zejména opatření pro kontrolu zdrojů a pro ochranu dat před nebezpečím neoprávněného přístupu, ztrátou, změnou nebo zničením.

Článek 4b

Jsou-li formality plněny pomocí počítačového zpracování dat, určí celní orgány pravidla pro nahrazení vlastnoručního podpisu jiným technickým postupem, který může být založen na použití kódů.

▼M19

Článek 4c

V případě zkušebních programů k vyhodnocování možných zjednodušení pomocí počítačového zpracování dat mohou celní orgány po dobu nezbytně nutnou pro uskutečnění programu upustit od požadavku poskytovat tyto informace:

a) prohlášení uvedené v čl. 178 odst. 1,

b) odchylně od čl. 222 odst. 1 údaje vztahující se k některým kolonkám jednotného správního dokladu, které nejsou nutné ke ztotožnění zboží a na jejichž základě se nevyměřuje dovozní nebo vývozní clo.

Tyto informace však musí být možné předložit na vyžádání v případě kontroly.

Výše dovozního cla, které je třeba zaplatit za období, po které platí odchylka přiznaná podle prvního pododstavce, nesmí být nižší než částka, která by byla požadována, pokud by tato odchylka neexistovala.

Členské státy, které se hodlají zapojit do těchto zkušebních programů, předem sdělí Komisi všechny podrobnosti o navrhovaném zkušebním programu, včetně zamýšlené doby trvání. Zároveň Komisi průběžně informují o jeho provádění a výsledcích. Komise informuje všechny ostatní členské státy.

▼M29







KAPITOLA 4

Předávání údajů mezi celními orgány prostřednictvím informačních technologií a počítačových sítí

Článek 4d

1. Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní okolnosti a jakákoli ustanovení upravující daný režim, které se případně použijí přiměřeně, pokud členské státy ve spolupráci s Komisí vyvinuly elektronické systémy pro předávání informací v souvislosti s celním režimem nebo hospodářskými subjekty, používají celní orgány při předávání údajů mezi dotčenými celními úřady uvedené systémy.

2. Jestliže celní úřady zúčastněné na postupu sídlí v různých členských státech, celní orgány se vzájemně dohodnou na struktuře a podrobnostech sdělení používaných k předávání údajů.

Článek 4e

1. Vedle požadavků uvedených v čl. 4a odst. 2 celní orgány vytvoří a udržují odpovídající bezpečnostní opatření pro účinný, spolehlivý a bezpečný provoz různých systémů.

2. Aby byla zajištěna úroveň bezpečnosti systému uvedená v odstavci 1, zaznamená se každý vstup, změna nebo vymazání údajů společně s odůvodněním a přesným časem tohoto zpracování a určením osoby, která je provedla. Původní údaje a jakékoli takto zpracované údaje se navíc uchovávají po dobu nejméně tří kalendářních let po konci roku, na který se tyto údaje vztahují, není-li určeno jinak.

3. Celní orgány pravidelně sledují bezpečnost systému.

4. Zúčastněné celní orgány se navzájem informují o veškerých podezřeních na porušení bezpečnosti a v případě potřeby o nich vyrozumí i dotčený hospodářský subjekt.







KAPITOLA 5

Řízení rizik

Článek 4f

1. Celní orgány provádějí řízení rizik tak, aby rozlišily míru rizika spojenou s jednotlivými druhy zboží podléhajícího celním kontrolám nebo celnímu dohledu a určily, zda mají či nemají být provedeny konkrétní celní kontroly, a případně, kde mají být provedeny.

2. Určení míry rizika vychází z hodnocení pravděpodobnosti, že nastane událost, se kterou je riziko spojeno, a z dopadu takové události, pokud skutečně nastane. Výběr zásilek nebo celních prohlášení, u kterých má být provedena celní kontrola, se provádí nahodile.

Článek 4g

1. Řízení rizik na úrovni Společenství, uvedené v čl. 13 odst. 2 kodexu, se provádí v souladu se společným elektronickým rámcem pro řízení rizik sestávajícím z následujících prvků:

a) celního systému Společenství pro řízení rizik k provádění řízení rizik, který má být používán celními orgány a Komisí k předávání informací týkajících se rizik, jež by napomohly ke zlepšení celních kontrol;

b) společných prioritních oblastí kontrol;

c) společných kritérií rizik a norem pro harmonizované uplatňování celních kontrol ve zvláštních případech.

2. Celní orgány si předávají informace týkající se rizik prostřednictvím systému uvedeného v odst. 1 písm. a) za těchto okolností:

a) celní orgán vyhodnotí rizika jako natolik významná, že je nezbytná celní kontrola, a z výsledků kontroly je zřejmé, že nastala událost podle čl. 4 odst. 25 kodexu;

b) z výsledků kontroly nevyplynulo, že nastala událost podle čl. 4 odst. 25 kodexu, avšak dotčený celní orgán se domnívá, že hrozící událost představuje vysoké riziko v jiném státě Společenství.

Článek 4h

1. Společné prioritní oblasti kontroly se vztahují na konkrétní celně schválená určení, druhy zboží, přepravní cesty, způsoby dopravy nebo hospodářské subjekty, které mají v průběhu určitého období podléhat zvýšené úrovni analýzy rizik a rozsáhlejším celním kontrolám.

2. Uplatňování společných prioritních oblastí kontroly vychází ze společného přístupu k analýze rizik a v zájmu zajištění rovnocenné úrovně celních kontrol i ze společných kritérií rizik a norem pro výběr zboží nebo hospodářských subjektů, u nichž se provede kontrola.

3. Celními kontrolami prováděnými v rámci společných prioritních oblastí kontroly nejsou dotčeny jiné kontroly, které běžně provádějí celní orgány.

Článek 4i

1. Společná kritéria rizik a normy uvedené v čl. 4g odst. 1 písm. c) zahrnují tyto prvky:

a) popis rizika či rizik;

b) faktory nebo ukazatele rizika, které se použijí pro výběr zboží nebo hospodářských subjektů, u nichž se provede kontrola;

c) povahu celních kontrol, které uskuteční celní orgány;

d) dobu uplatňování celních kontrol uvedených v písmenu c).

Informace získané uplatňováním prvků uvedených v prvním pododstavci jsou šířeny prostřednictvím celního systému Společenství pro řízení rizik podle čl. 4g odst. 1 písm. a). Celní orgány je využijí v rámci svých systémů pro řízení rizik.

2. Celní orgány vyrozumí Komisi o výsledcích celních kontrol prováděných v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.

Článek 4j

Pro stanovení společných prioritních oblastí kontroly, jakož i při uplatňování společných kritérií rizik a norem se přihlédne k těmto skutečnostem:

a) přiměřenosti k riziku;

b) naléhavosti nezbytného použití kontrol;

c) možnému dopadu na obchodní tok, na jednotlivé členské státy a na kontrolní zdroje.

▼M33







KAPITOLA 6

Systém registrace a identifikace

Článek 4k

1. Číslo EORI se použije k identifikaci hospodářských subjektů a jiných osob při jejich kontaktu s celními orgány.

Struktura čísla EORI se musí shodovat s kritérii stanovenými v příloze 38.

2. Jestliže orgánem odpovědným za přidělení čísla EORI není orgán celní, každý členský stát určí orgán či orgány, které za registraci hospodářských subjektů a jiných osob a za přidělení čísla EORI těmto subjektům a osobám odpovídají.

Celní orgány členských států sdělí Komisi název a adresu orgánu či orgánů odpovědných za přidělení čísla EORI. Komise tyto údaje zveřejní na internetu.

3. S výhradou odstavce 1 mohou členské státy jako číslo EORI používat číslo, které hospodářskému subjektu nebo jiné osobě již příslušné orgány přidělily pro daňové, statistické nebo jiné účely.

Článek 4l

1. Hospodářský subjekt, který je usazen na celním území Společenství, je registrován celním orgánem nebo určeným orgánem členského státu, v němž je tento subjekt usazen. Hospodářské subjekty o registraci požádají před zahájením činností uvedených v čl. 1 bodě 12. Nicméně hospodářské subjekty, které o registraci nepožádaly, tak mohou učinit během své první operace.

2. V případech uvedených v čl. 4k odst. 3 mohou členské státy zprostit hospodářský subjekt nebo jinou osobu povinnosti žádat o číslo EORI.

3. Jestliže hospodářský subjekt, který není usazen na celním území Společenství, nemá přiděleno číslo EORI, je registrován celním orgánem nebo určeným orgánem členského státu, v němž poprvé provede jeden z těchto úkonů:

▼M35

a) podá ve Společenství souhrnné celní prohlášení nebo celní prohlášení jiné než jedno z těchto celních prohlášení: i) celní prohlášení podané v souladu s články 225 až 238, ii) celní prohlášení pro dočasné propuštění nebo ukončení tohoto postupu zpětným vývozem, iii) celní prohlášení předložené v rámci společného tranzitního režimu hospodářským subjektem usazeným ve smluvní straně úmluvy o společném tranzitním režimu jiné než Evropské unii, pokud se prohlášení nepoužije rovněž jako vstupní nebo výstupní souhrnné celní prohlášení, iv) celní prohlášení předložené v rámci režimu vnitřního tranzitu Společenství hospodářským subjektem usazeným v Andoře nebo v San Marinu, pokud se prohlášení nepoužije rovněž jako vstupní nebo výstupní souhrnné celní prohlášení;

▼M33

b) podá ve Společenství výstupní nebo vstupní souhrnné celní prohlášení;

c) provozuje dočasný sklad podle čl. 185 odst. 1;

d) požádá o povolení podle článku 324a nebo 372;

e) požádá o osvědčení oprávněného hospodářského subjektu podle článku 14a.

4. Osoby jiné než hospodářské subjekty se neregistrují, ledaže jsou současně splněny následující podmínky:

a) tuto registraci vyžadují právní předpisy daného členského státu;

b) této osobě nebylo číslo EORI již dříve přiděleno;

c) tato osoba provádí operace, pro které je v souladu s přílohou 30A nebo přílohou 37 hlavou I číslo EORI nutné.

5. V případech dle odstavce 4:

a) osobu usazenou na celním území Společenství, jinou než hospodářský subjekt uvedený v odstavci 1, registruje celní orgán nebo určený orgán členského státu, ve kterém je tato osoba usazena;

b) osobu neusazenou na celním území Společenství, jinou než hospodářský subjekt uvedený v odstavci 3, registruje celní orgán nebo určený orgán členského státu, ve kterém tato osoba provozuje činnost, na niž se vztahují celní předpisy.

6. Hospodářské subjekty a jiné osoby mají přiděleno pouze jedno číslo EORI.

7. Pro účely této kapitoly se při určování toho, zda je osoba usazena v členském státě, obdobně použije čl. 4 odst. 2 celního kodexu.

Článek 4m

1. Údaje o registraci a identifikaci hospodářských subjektů, popřípadě jiných osob, zpracovávané v systému uvedeném v článku 4o, obsahují údaje uvedené v příloze 38d, s výhradou zvláštních podmínek stanovených v čl. 4o odst. 4 a 5.

2. Členské státy mohou při registraci hospodářských subjektů a jiných osob za účelem přidělení čísla EORI požadovat, aby jim tyto subjekty a osoby předložily i jiné údaje než ty, které jsou uvedeny v příloze 38d, pokud je to nutné pro účely stanovené jejich vnitrostátními předpisy.

3. Členské státy mohou hospodářské subjekty, popřípadě jiné osoby, požádat, aby údaje uvedené v odstavcích 1 a 2 předložily v elektronické podobě.

Článek 4n

Hospodářské subjekty a jiné osoby používají číslo EORI při veškeré komunikaci s celními orgány, jsou-li o ně požádány. Toto číslo se používá také pro výměnu informací mezi celními orgány navzájem a mezi celními orgány a jinými orgány podle podmínek stanovených v článcích 4p a 4q.

Článek 4o

1. Členské státy spolupracují s Komisí na vytváření centrálního elektronického informačního a komunikačního systému, který obsahuje údaje uvedené v příloze 38d, poskytnuté všemi členskými státy.

2. Celní orgány pomocí systému uvedeného v odstavci 1 spolupracují s Komisí při zpracovávání údajů o registraci a identifikaci hospodářských subjektů a jiných osob uvedených v příloze 38d a při výměně těchto údajů mezi celními orgány navzájem a mezi Komisí a celními orgány.

Jiné údaje než údaje uvedené v příloze 38d se v centrálním systému nezpracovávají.

3. Členské státy zajistí, aby jejich vnitrostátní systémy byly stále aktuální, úplné a přesné.

4. Členské státy do centrálního systému pravidelně odesílají údaje o hospodářských subjektech a jiných osobách uvedené v příloze 38d bodech 1 až 4 vždy, když jsou přidělena nová čísla EORI nebo uvedené údaje doznají změn.

5. Členské státy do centrálního systému pravidelně odesílají také údaje o hospodářských subjektech a jiných osobách uvedené v příloze 38d bodech 5 až 12, jsou-li takové údaje obsaženy ve vnitrostátním systému, vždy, když jsou přidělena nová čísla EORI nebo uvedené údaje doznají změn.

6. Do centrálního systému se spolu s dalšími údaji uvedenými v příloze 38d odesílají pouze čísla EORI přidělená v souladu s čl. 4l odst. 1 až 5.

7. Jestliže se zjistí, že hospodářský subjekt nebo jiná osoba ukončily činnosti uvedené v čl. 1 bodě 12, členské státy tuto skutečnost zohlední v údajích uvedených v bodě 11 přílohy 38d.

Článek 4p

Orgán určený v souladu s čl. 4k odst. 2 umožní v každém členském státě celním orgánům tohoto členského státu přímý přístup k údajům uvedeným v příloze 38d.

Článek 4q

1. V každém členském státě si případ od případu mohou přímý přístup ke svým vlastním údajům uvedeným v bodech 1, 2, 3 a 4 přílohy 38d vzájemně umožnit tyto orgány:

a) celní orgány;

b) veterinární orgány;

c) hygienické orgány;

d) statistické orgány;

e) daňové orgány;

f) orgány odpovědné za boj proti podvodům;

g) orgány odpovědné za obchodní politiku, popřípadě i zemědělské orgány;

h) orgány odpovědné za ochranu hranic.

2. Orgány uvedené v odstavci 1 mohou tyto údaje ukládat nebo si je mezi sebou vyměňovat pouze v případě, že je jejich zpracování nutné za účelem plnění zákonných povinností těchto orgánů v souvislosti s pohybem zboží, na něž se vztahuje některý celní režim.

3. Celní orgány členských států sdělí Komisi adresu orgánů uvedených v odstavci 1. Komise tyto údaje zveřejní na internetu.

Článek 4r

Číslo EORI a údaje uvedené v příloze 38d se v centrálním systému zpracovávají po dobu stanovenou v právních předpisech členských států, které údaje uvedené v čl. 4o odst. 4 a 5 odeslaly.

Článek 4s

1. Toto nařízení se nedotýká a nijak neovlivňuje úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů podle ustanovení právních předpisů Společenství a jednotlivých států, a zejména nemění povinnosti členských států týkající se zpracovávání osobních údajů těmito státy podle směrnice 95/46/ES ani povinnosti orgánů a institucí Společenství týkající se zpracovávání osobních údajů těmito orgány a institucemi podle nařízení (ES) č. 45/2001 při plnění jejich povinností.

2. Údaje o identifikaci a registraci hospodářských subjektů a jiných osob tvořené souborem údajů uvedených v bodech 1, 2 a 3 přílohy 38d může Komise zveřejnit na internetu pouze v případě, že k tomu tyto subjekty a osoby dobrovolně udělily svůj výslovný a vědomý písemný souhlas. Je-li takový souhlas udělen, je v souladu s vnitrostátními právními předpisy členských států sdělen orgánu či orgánům členských států určeným v souladu s čl. 4k odst. 2 nebo orgánům celním.

3. Výkon práv osob v souvislosti s údaji o jejich registraci uvedenými v příloze 38d a zpracovanými ve vnitrostátních systémech se řídí právními předpisy členského státu, který jejich osobní údaje uložil, a kde je to vhodné, zejména ustanoveními, kterými se provádí směrnice 95/46/ES.

Článek 4t

Vnitrostátní orgány dozoru pro ochranu údajů a evropský inspektor ochrany údajů, z nichž každý jedná v rozsahu svých příslušných pravomocí, aktivně spolupracují a zajišťují koordinovaný dozor nad systémem uvedeným v čl. 4o odst. 1.

▼M10







HLAVA II

ZÁVAZNÉ INFORMACE







KAPITOLA 1

Definice

Článek 5

Pro účely této hlavy se rozumí:

1. závaznou informací: informace o sazebním zařazení zboží nebo informace o původu zboží závazná pro orgány všech členských států Společenství, jestliže jsou splněny podmínky uvedené v článcích 6 a 7;

2. žadatelem: — v záležitostech sazebního zařazení: každá osoba, která podala celním orgánům žádost o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží, — v záležitostech původu: znamená osobu, každá osoba, která podala celním orgánům žádost o vydání závazné informace o původu zboží a má opodstatněné důvody tak učinit;

3. oprávněná osoba: osoba, které se závazná informace vydává.







KAPITOLA 2

Postup pro získání závazných informací – Oznámení informací žadatelům a jejich předávání Komisi

Článek 6

1. Žádost o vydání závazných informací se podává písemně příslušným celním orgánům členského státu nebo členských států, v nichž má být daná informace použita, nebo příslušným celním orgánům členského státu, v němž je žadatel usazen.

▼M18

Žádost o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží se podává na tiskopise podle vzoru v příloze 1b.

▼M10

2. Žádost o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží se smí týkat pouze jediného typu zboží; žádost o vydání závazné informace o původu zboží se smí týkat pouze jediného typu zboží a jednoho souboru okolností udělujících status původu.

3.

A) Žádost o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží musí obsahovat tyto údaje: a) jméno a adresu oprávněné osoby; b) jméno a adresu žadatele, pokud není oprávněnou osobou; c) celní nomenklaturu, do níž má být zboží zařazeno. Pokud žadatel požaduje zařazení zboží do některé z nomenklatur uvedených v čl. 20 odst. 3 písm. b) a odst. 6 písm. b) kodexu, musí v žádosti o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží tuto nomenklaturu výslovně uvést; d) přesný popis zboží umožňující jeho ztotožnění a zařazení do celní nomenklatury; e) složení zboží a případně zkušební metody použité k jeho stanovení, jestliže na tomto údaji závisí zařazení zboží; f) případně jako přílohy vzorky, fotografie, plány, katalogy nebo jiné podklady, které by mohly celním orgánům pomoci ke správnému zařazení daného zboží do celní nomenklatury; g) předpokládané zařazení; h) souhlas s předložením překladu jakýchkoliv přiložených dokladů do úředního jazyka nebo některého z úředních jazyků dotyčného členského státu, pokud o něj celní orgány požádají; i) vyznačení údajů, jež mají být považovány za důvěrné; j) sdělení žadatele, zda podle jeho informací byla pro stejné nebo podobné zboží v rámci Společenství vydána závazná informace o sazební-m zařazení zboží nebo zda byla podána žádost o její vydání; ▼M24 k) souhlas s tím, že sdělené informace mohou být uloženy v databázi Komise a že údaje závazné informace o sazebním zařazení zboží, včetně případných fotografií, náčrtů, dokumentace atd., s výjimkou údajů, které žadatel označil jako důvěrné, mohou být zveřejněny prostřednictvím internetu; použijí se platné předpisy o ochraně údajů. ▼M10

B) Žádost o vydání závazné informace o původu zboží musí obsahovat tytoúdaje: a) jméno a adresu oprávněné osoby; b) jméno a adresu žadatele, pokud není oprávněnou osobou; c) příslušný právní základ ve smyslu článků 22 a 27 kodexu; d) podrobný popis zboží a jeho sazební zařazení; e) v potřebném rozsahu složení zboží a případně zkušební metody použité k jeho stanovení, a případně jeho cena ze závodu; f) podmínky umožňující určení původu, použité materiály a jejich původ, sazební zařazení, odpovídající hodnoty a popis okolností (pravidla ke změně čísla sazebníku, přidaná hodnota, popis zpracování či opracování nebo jiné specifické pravidlo) umožňujících splnění příslušných podmínek; zejména musí být přesně uvedeno použité pravidlo původu a navrhovaný původ daného zboží; g) veškeré vzorky, fotografie, plány, katalogy nebo jiné podklady o složení zboží a o materiálech, z nichž se skládá, které by mohly pomoci při popisu výrobního procesu nebo zpracování, kterými materiály prošly; h) souhlas s předložením překladu případně přiložených dokladů do úředního jazyka nebo některého z úředních jazyků dotyčného členského státu, pokud o něj celní orgány požádají; i) vyznačení údajů, jež mají být považovány za důvěrné, ať již ve vztahu k veřejnosti nebo k správním orgánům; j) sdělení žadatele, zda podle jeho informací byla pro zboží nebo materiály stejné nebo podobné a materiálům uvedeným v písmenech d) nebo f) ve Společenství vydána závazné informace o sazebním zařazení zboží nebo závazná informace o původu zboží nebo zda byla podána žádost o její vydání; k) souhlas s tím, že sdělené informace mohou být uloženy ve veřejně přístupné databázi Komise Evropských společenství; kromě článku 15 kodexu se však na tyto informace vztahují předpisy o ochraně údajů platné v členských státech.

4. Mají-li celní orgány po obdržení žádosti za to, že žádost neobsahuje všechny údaje potřebné ke kvalifikovanému posouzení, vyzvou žadatele, aby chybějící údaje doplnil. Lhůty tří měsíců nebo 150 dnů, zmíněné v článku 7, počínají dnem, kdy mají celní orgány všechny informace potřebné k vydání rozhodnutí; celní orgány vyrozumí žadatele o obdržení žádosti a o dni, kterým uvedená lhůta počíná.

5. Seznam celních orgánů určených členskými státy k přijímání žádostí o vydání závazných informací a k jejich vydávání se zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.

Článek 7

1. Závazná informace bude žadateli oznámena co nejdříve.

a) V záležitostech sazebního zařazení: není-li možné oznámit závaznou informaci o sazebním zařazení zboží žadateli do tří měsíců od přijetí žádosti, vyrozumějí jej celní orgány o této skutečnosti a uvedou důvod odkladu a dobu, ve které budou pravděpodobně schopny požadovanou informaci oznámit.

b) V záležitostech původu: závazná informace musí být oznámena ve lhůtě 150 dnů ode dne přijetí žádosti.

2. Oznámení se provádí na tiskopise odpovídajícím vzoru uvedenému v příloze 1 (závazné informace o sazebním zařazení zboží) nebo v příloze 1A (závazné informace o původu zboží). Na tiskopise se vyznačují údaje, jež mají být považovány za důvěrné. Na tiskopise se rovněž uvádí právo podat opravný prostředek proti rozhodnutí celních orgánů podle článku 243 kodexu.

▼M24

Článek 8

1. Pokud jde o závazné informace o sazebním zařazení zboží, předají celní orgány členských států neprodleně Komisi:

a) kopii žádosti o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží (příloha 1B);

b) kopii vydané závazné informace o sazebním zařazení zboží (vyhotovení č. 2 v příloze 1);

c) údaje uváděné ve vyhotovení č. 4 v příloze 1.

Pokud jde o závazné informace o původu, předají Komisi neprodleně příslušné údaje o vydané závazné informaci o původu.

Toto předání se uskuteční pomocí elektronického přenosu dat.

2. Na žádost kteréhokoli členského státu mu Komise neprodleně sdělí údaje získané v souladu s odstavcem 1. Toto sdělení se uskuteční pomocí elektronického přenosu dat.

3. Elektronicky přenášené údaje žádosti o závaznou informaci o sazebním zařazení zboží, vydaná závazná informace o sazebním zařazení zboží a údaje uvedené na vyhotovení č. 4 v příloze 1 se ukládají v centrální databázi Komise. Údaje závazné informace o sazebním zařazení zboží, včetně případných fotografií, náčrtů, dokumentace atd., s výjimkou údajů uvedených v kolonkách 3 a 8 vydané závazné informace o sazebním zařazení zboží, mohou být zveřejněny prostřednictvím internetu.

▼M10







KAPITOLA 3

Ustanovení o rozporných závazných informacích

Článek 9

1. V případě rozporu mezi dvěma nebo více závaznými informacemi,

— Komise z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce některého členského státu zahrne tento bod k rozpravě na pořad jednání výboru, které se koná následující měsíc, a pokud tak neučiní, na pořad následujícího jednání,

— postupem projednávání ve výboru Komise přijme opatření k zajištění jednotného používání celní nomenklatury nebo pravidel původu co nejdříve do šesti měsíců od jednání zmíněného v první odrážce.

2. Pro účely odstavce 1 se závazné informace o původu zboží považují za rozporné, pokud určují různý původ zboží,

— které spadá do stejné položky sazebníku a jehož původ byl určen podle stejných pravidel původu a

— které bylo získáno stejným výrobním procesem.







KAPITOLA 4

Působnost závazných informací

Článek 10

1. Aniž jsou dotčeny články 5 a 64 kodexu, smí se závazné informace dovolávat pouze oprávněná osoba.

2.

a) V záležitostech sazebního zařazení: celní orgány mohou požadovat, aby je oprávněná osoba při plnění celních formalit uvědomila o tom, že má k dispozici závaznou informaci o sazebním zařazení zboží, která je předmětem celního řízení.

b) V záležitostech původu: orgány příslušné pro kontrolu použitelnosti závazné informace o původu zboží mohou požadovat, aby je oprávněná osoba při plnění celních formalit uvědomila o tom, že má k dispozici závaznou informaci o původu zboží, ke kterému jsou formality prováděny.

3. Oprávněná osoba může závaznou informaci uplatnit ve vztahu k určitému zboží pouze v případě, že

a) v záležitostech sazebního zařazení: věrohodně prokáže celním orgánům, že dotyčné zboží zcela odpovídá zboží uvedenému v předložené informaci;

b) v záležitostech původu: věrohodně prokáže orgánům uvedeným v odst. 2 písm. b), že dotyčné zboží a okolnosti určující jeho původ zcela odpovídají zboží a okolnostem uvedeným v předložené informaci.

4. Celní orgány (pro závazné informace o sazebním zařazení zboží) nebo orgány zmíněné v odst. 2 písm. b) (pro závazné informace o původu zboží) mohou požadovat překlad této závazné informace do úředního jazyka nebo některého z úředních jazyků daného členského státu.

Článek 11

Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány kteréhokoli členského státu po 1. lednu 1991 jsou závazné pro příslušné orgány všech členských států za stejných podmínek.

Článek 12

1. Po přijetí některého z aktů nebo opatření podle čl. 12 odst. 5 kodexu učiní celní orgány kroky potřebné k zajištění toho, aby byly závazné informace vydávány pouze v souladu s daným aktem nebo opatřením.

2.

a) U závazných informací o sazebním zařazení zboží se pro účely odstavce 1 přihlíží k těmto datům: — pokud jde o nařízení uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. a) bodě i) kodexu, která se týkají změncelní nomenklatury, den, od kterého se nařízení použije, — pokud jde o nařízení uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. a) bodě i) kodexu, která stanovují či ovlivňují zařazení zboží do celní nomenklatury, den jejich vyhlášení v řadě L Úředního věstníku Evropských společenství, — pokud jde o opatření uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. a) bodě ii) kodexu, která se týkají změn vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře, den jejich zveřejnění v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, — pokud jde o rozsudky Soudního dvora Evropských společenství uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. a) bodě ii) kodexu, den vynesení rozsudku, — pokud jde o opatření uvedená v čl. 12 odst. 5 písm. a) bodě ii), která se týkají přijetí stanoviska k zařazení nebo změny vysvětlivek k nomenklatuře harmonizovaného systému Světovou celní organizací, den sdělení Komise v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.

b) U závazných informací o původu zboží se pro účely odstavce 1 přihlíží k těmto datům: — ohledně nařízení uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodě i) kodexu, která se týkají určení původu zboží, a pravidel uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodě ii), den, od kterého se nařízení použije, — ohledně opatření uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodu ii) kodexu, která se týkají změn vysvětlivek a stanovisek přijatých na úrovni Společenství, den jejich zveřejnění v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, — ohledně rozsudků Soudního dvora Evropských společenství uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodě ii) kodexu, den vynesení rozsudku, — ohledně opatření uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodě ii) kodexu, která se týkají stanovisek k původu nebo vysvětlivek přijatých Světovou obchodní organizací, den uvedený ve sdělení Komise v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, — ohledně opatření uvedených v čl. 12 odst. 5 písm. b) bodě ii) kodexu, která se týkají přílohy k Dohodě Světové obchodní organizace o pravidlech původu a opatření přijatých na základě mezinárodních dohod, den, od kterého se použijí.

3. Komise neprodleně sdělí data přijetí opatření a aktů uvedených v tomto článku celním orgánům.







KAPITOLA 5

Ustanovení o pozbytí platnosti závazných informací

Článek 13

Je-li závazná informace zrušena podle čl. 12 odst. 4 druhé věty kodexu nebo pozbude-li platnosti podle čl. 12 odst. 5 kodexu, uvědomí o tom celní orgány, které informaci vydaly, neprodleně Komisi.

Článek 14

1. Hodlá-li oprávněná osoba závaznou informaci, která pozbyla platnosti z důvodů uvedených v čl. 12 odst. 5 kodexu, používat po určitou dobu na základě odstavce 6 téhož článku, uvědomí o tom celní orgány a v případě potřeby jim poskytne veškeré podklady potřebné k prověření, zda jsou splněny příslušné podmínky.

2. Ve výjimečných případech, kdy Komise v souladu s čl. 12 odst. 7 druhým pododstavcem kodexu přijme opatření odchylná od odstavce 6 téhož článku nebo kdy podmínky uvedené v odstavci 1 týkající se možnosti nadále používat závaznou informaci o sazebním zařazení zboží nebo závaznou informaci o původu zboží nebyly splněny, vyrozumějí o tom celní orgány písemně oprávněnou osobu.

▼M29







HLAVA IIA

OPRÁVNĚNÉ HOSPODÁŘSKÉ SUBJEKTY







KAPITOLA 1

Postup pro udělení osvědčení







Oddíl 1

Obecná ustanovení

Článek 14a

1. Aniž je dotčeno použití zjednodušených postupů jinak stanovených v rámci celních předpisů, mohou celní orgány na základě žádosti předložené hospodářským subjektem a v souladu s článkem 5a kodexu vydávat tato osvědčení oprávněných hospodářských subjektů (dále jen „osvědčení AEO“):

a) osvědčení AEO – zjednodušené celní postupy ve vztahu k hospodářským subjektům, které žádají o využití zjednodušených postupů poskytovaných v rámci celních předpisů a které splňují podmínky stanovené v článcích 14h, 14i a 14j;

b) osvědčení AEO – bezpečnost a zabezpečení ve vztahu k hospodářským subjektům, které žádají o využití zjednodušených celních kontrol týkajících se bezpečnosti a zabezpečení, když zboží vstupuje na celní území Společenství nebo když zboží opouští celní území Společenství, a které splňují podmínky stanovené v článcích 14h až 14k;

c) osvědčení AEO – zjednodušené celní postupy/bezpečnost a zabezpečení ve vztahu k hospodářským subjektům, které žádají o využívání zjednodušených postupů uvedených v písmenu a), zjednodušených celních kontrol uvedených v písmenu b) a splňují podmínky stanovené v článcích 14h až 14k.

2. Celní orgány náležitě přihlédnou ke zvláštní povaze hospodářských subjektů, zvláště pak malých a středních podniků.

Článek 14b

1. Pokud držitel osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c) žádá o jedno nebo více povolení uvedených v článcích 260, 263, 269, 272, 276, 277, 282, 283, 313a, 313b, 324a, 324e, 372, 454a, 912g, celní orgány nepřezkoumávají podmínky, které již byly posuzovány při udělování osvědčení AEO.

2. Jestliže bylo držitelem osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. b) nebo c) podáno vstupní souhrnné celní prohlášení, příslušný celní úřad před příchodem zboží na celní území Společenství může vyrozumět oprávněný hospodářský subjekt, pokud byla daná zásilka v důsledku analýzy rizik v oblasti bezpečnosti a zabezpečení vybrána k další fyzické kontrole. Toto upozornění bude poskytnuto pouze v případech, kdy neohrozí provedení kontroly.

Členské státy ovšem mohou provádět fyzickou kontrolu i v případě, kdy oprávněný hospodářský subjekt nebyl před příchodem zboží na celní území Společenství vyrozuměn o tom, že zásilka byla vybrána k této kontrole. Pokud má zboží opustit celní území Společenství, použijí se první a druhý pododstavec přiměřeně.

3. Držitelé osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. b) nebo c), kteří dovážejí nebo vyvážejí zboží, mohou podat vstupní a výstupní souhrnné celní prohlášení sestávající z údajů vyplývajících z omezených požadavků stanovených v oddílu 2.5 přílohy 30A.

Přepravci, zasilatelé nebo celní zástupci, kteří jsou držiteli osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. b) nebo c) a kteří se jménem držitelů osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. b) nebo c) podílejí na dovozu nebo vývozu, mohou rovněž podat vstupní a výstupní souhrnné celní prohlášení sestávající z údajů vyplývajících z omezených požadavků stanovených v oddílu 2.5 přílohy 30A.

Držitelé osvědčení AEO, kteří jsou oprávněni využít omezené požadavky na údaje, mohou být požádáni o dodatečné datové prvky v zájmu zajištění řádného fungování systémů stanovených v mezinárodních dohodách s třetími zeměmi týkajících se vzájemného uznávání osvědčení AEO a opatření spojených s bezpečností.

4. U držitele osvědčení AEO se provádí méně fyzických kontrol a kontrol dokumentů než u jiných hospodářských subjektů. Celní orgány mohou rozhodnout jinak v případě zvláštní hrozby nebo kontrolních povinností uvedených v jiných právních předpisech Společenství.

Pokud se na základě analýzy rizik příslušný celní orgán přesto rozhodne vybrat k dalšímu přezkumu zásilku, pro kterou oprávněný hospodářský subjekt podal vstupní nebo výstupní souhrnné celní prohlášení nebo celní prohlášení, provede nezbytné kontroly přednostně. Jestliže o to oprávněný hospodářský subjekt požádá a pokud s tím dotčený celní orgán souhlasí, mohou být tyto kontroly provedeny jinde než v sídle dotčeného celního úřadu.

5. Výhody stanovené v odstavcích 1 až 4 se vztahují na dotčený hospodářský subjekt, který poskytne nezbytná čísla osvědčení AEO.







Oddíl 2

Žádost o vydání osvědčení AEO

Článek 14c

1. Žádost o vydání osvědčení AEO se předkládá písemně nebo v elektronické podobě podle vzoru stanoveného v příloze 1C.

2. Pokud se celní orgán domnívá, že neobsahuje veškeré požadované údaje, vyzve hospodářský subjekt ve lhůtě 30 kalendářních dnů po obdržení žádosti, aby příslušné informace doplnil, a svou výzvu odůvodní.

Lhůty uvedené v čl. 14l odst. 1 a čl. 14o odst. 2 počínají okamžikem, kdy celní orgán obdrží veškeré informace nezbytné pro přijetí žádosti. Celní orgány vyrozumí hospodářský subjekt o přijetí žádosti a o datu, kdy začíná příslušná lhůta.

Článek 14d

1. Žádost se předkládá jednomu z těchto celních orgánů:

a) celnímu orgánu členského státu, kde je vedeno hlavní účetnictví žadatele v souvislosti s dotčenými celními režimy a kde je prováděna alespoň část operací, na které se má osvědčení AEO vztahovat;

b) celnímu orgánu členského státu, kde je hlavní účetnictví žadatele v jeho počítačovém systému v souvislosti s dotčenými celními režimy přístupné příslušnému celnímu orgánu prostřednictvím informačních technologií a počítačových sítí, kde se uskutečňují obecné logistické řídící činnosti žadatele a kde je prováděna alespoň část operací, na které se má osvědčení AEO vztahovat.

Hlavní účetnictví žadatele uvedené v písmenech a) a b) zahrnuje záznamy a dokumentaci umožňující celnímu orgánu ověřit a sledovat podmínky a kritéria nezbytné pro získání osvědčení AEO.

2. Jestliže nelze příslušný celní orgán určit podle odstavce 1, předkládá se žádost jednomu z těchto celních orgánů:

a) celnímu orgánu členského státu, kde je vedeno hlavní účetnictví žadatele v souvislosti s dotčenými celními režimy;

b) celnímu orgánu členského státu, kde je přístupné hlavní účetnictví žadatele v souvislosti s dotčenými celními režimy podle odst. 1 písm. b) a kde se uskutečňují obecné logistické řídící činnosti žadatele.

3. Jestliže je část příslušných záznamů a dokumentace vedena v jiném členském státě než v členském státě celního orgánu, u kterého byla podána žádost podle odstavce 1 nebo 2, žadatel řádně vyplní kolonky 13, 16, 17 a 18 tiskopisu žádosti uvedené v příloze 1C.

4. Pokud má žadatel sklad nebo jiné prostory v jiném členském státě než v členském státě celního orgánu, u kterého byla podána žádost podle odstavce 1 nebo 2, uvede tuto skutečnost v kolonce 13 tiskopisu žádosti uvedené v příloze 1C, aby usnadnil celním orgánům tohoto státu prověření příslušných podmínek ve skladu nebo v jiných prostorech.

5. Postup konzultací uvedený v článku 14m se použije v případech uvedených v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku.

6. Žadatel uvede snadno přístupné ústřední místo nebo jmenuje kontaktní osobu v rámci své organizace tak, aby měly celní orgány k dispozici veškeré informace nezbytné k prokázání splnění požadavků na vydání osvědčení AEO.

7. Žadatelé v možném rozsahu předloží celním orgánům nezbytné údaje v elektronické podobě.

Článek 14e

Členské státy oznámí Komisi seznamy příslušných orgánů, kam mají být žádosti podávány, a jakékoli jejich následné změny. Komise předá tyto informace ostatním členským státům nebo je zpřístupní na internetu.

Tyto orgány zároveň působí jako celní orgány, které osvědčení AEO vydávají.

Článek 14f

Žádost není přijata, pokud nastane jakýkoli z těchto případů:

a) žádost není v souladu s články 14c a 14d;

b) v okamžiku předložení žádosti žadatel byl odsouzen za závažný trestný čin související s jeho hospodářskou činností nebo proti němu bylo zahájeno řízení o prohlášení konkursu;

c) žadatel má právního zástupce v celních záležitostech, který byl odsouzen za závažný trestný čin související s porušením celních předpisů a spojený s jeho jednáním jako právní zástupce;

d) žádost je předložena v průběhu tří let po zrušení osvědčení AEO, jak je stanoveno v čl. 14v odst. 4.







Oddíl 3

Podmínky a kritéria pro udělení osvědčení AEO

Článek 14g

Žadatel nemusí být usazen na celním území Společenství v těchto případech:

a) pokud je v mezinárodní dohodě mezi Společenstvím a třetí zemí, kde je hospodářský subjekt usazen, stanoveno vzájemné uznávání osvědčení AEO, jakož i přesněji určena správní ujednání pro případné provádění příslušných kontrol jménem celního orgánu členského státu;

b) pokud žádost o udělení osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. b) podává letecká nebo lodní společnost, která není usazena ve Společenství, avšak má na jeho území místní zastoupení a již využívá zjednodušených postupů uvedených v článku 324e, 445 nebo 448.

V případě uvedeném v prvním pododstavci písm. b) se má za to, že žadatel již splnil podmínky stanovené ve článcích 14h, 14i a 14j, avšak je povinen ještě splnit podmínky stanovené v čl. 14k odst. 2.

Článek 14h

1. Záznam o dodržení celních požadavků uvedený v první odrážce čl. 5a odst. 2 kodexu se považuje za odpovídající, pokud se v posledních třech letech před podáním žádosti nedopustila závažného nebo opakovaného porušení celních předpisů žádná z těchto osob:

a) žadatel;

b) osoby, které jsou pověřeny vedením společnosti žadatele nebo které vykonávají kontrolu nad řízením společnosti;

c) případně právní zástupce žadatele v celních záležitostech;

d) osoba odpovědná ve společnosti žadatele za celní záležitosti.

Záznam o dodržení celních požadavků však může být považován za vyhovující, pokud má příslušný celní orgán za to, že taková porušení jsou zanedbatelná ve vztahu k množství nebo objemu celních operací a že v souvislosti s těmito porušeními nevzniká pochybnost o dobré víře žadatele.

2. Jestliže jsou osoby vykonávající kontrolu nad řízením společnosti žadatele usazeny nebo sídlí ve třetí zemi, celní orgány posoudí dodržení celních předpisů těmito osobami podle záznamů a informací, které jsou dostupné.

3. Pokud byla společnost žadatele založena před méně než třemi lety, celní orgány posoudí dodržení celních předpisů žadatelem podle záznamů a informací, které jsou dostupné.

Článek 14i

Aby byly celní orgány schopny zjistit, zda žadatel používá uspokojivý systém vedení obchodních a případně přepravních záznamů, uvedený v čl. 5a odst. 2 druhé odrážce kodexu, žadatel musí splňovat tyto požadavky:

a) používá účetní systém, který je v souladu s obecně uznávanými účetními zásadami používanými v členském státě, kde je účetnictví vedeno, a který usnadní provádění celních kontrol na základě auditu;

b) umožní celnímu orgánu fyzický nebo elektronický přístup k celním a případně přepravním záznamům;

c) používá logistický systém, který rozlišuje mezi zbožím Společenství a jiným zbožím;

d) používá správní organizaci, která odpovídá druhu a velikosti podniku a je vhodná pro řízení toku zboží, a provádí vnitřní kontroly umožňující zjistit nezákonné nebo nestandardní transakce;

e) případně má zavedeny uspokojivé postupy pro vyřizování licencí a povolení spojených s opatřeními v oblasti obchodní politiky nebo s obchodem se zemědělskými produkty;

f) má zavedeny uspokojivé postupy pro archivaci záznamů společnosti a údajů o společnosti a pro ochranu proti ztrátě údajů;

g) zajistí, že zaměstnanci mají povědomí o potřebě informovat celní orgány, kdykoli jsou zjištěny potíže ohledně dodržování celních předpisů a stanoví vhodné kontaktní osoby, které by o těchto okolnostech vyrozuměly celní orgány;

h) uplatňuje odpovídající opatření týkající se bezpečnosti informačních technologií, která chrání počítačový systém žadatele proti neoprávněnému vniknutí a zabezpečují dokumentaci žadatele.

Od žadatele ucházejícího se o osvědčení AEO uvedené v čl. 14a odst. 1 písm. b) se nevyžaduje splnění požadavku stanoveného v prvním pododstavci písm. c).

Článek 14j

1. Podmínka platební schopnosti žadatele, uvedená v čl. 5a odst. 2 třetí odrážce kodexu, se považuje za splněnou, jestliže jeho platební schopnost může být prokázána za poslední tři roky.

Pro účely tohoto článku se platební schopností rozumí dobrá finanční situace, která s patřičným ohledem na povahu jeho podnikatelské činnosti žadateli umožňuje plnit jeho závazky.

2. Pokud byla společnost žadatele založena před méně než třemi lety, posuzuje se jeho platební schopnost podle záznamů a informací, které jsou dostupné.

Článek 14k

1. Normy žadatele v oblasti bezpečnosti a zabezpečení uvedené v čl. 5a odst. 2 čtvrté odrážce kodexu se považují za vyhovující, pokud jsou splněny tyto podmínky:

a) budovy, které mají být využívány v souvislosti s činnostmi, na které se vztahuje osvědčení, jsou zhotoveny z materiálů, které jsou odolné proti neoprávněnému vstupu a zajišťují ochranu proti neoprávněnému vniknutí;

b) jsou uplatňována odpovídající opatření na kontrolu vstupu zabraňující neoprávněnému vstupu do prostor pro odeslání, do nákladových a přepravních prostor;

c) opatření pro manipulaci se zbožím zahrnují ochranu proti naložení, výměně nebo ztrátě jakéhokoli materiálu a nevhodné manipulaci s nákladovými jednotkami;

d) případně jsou uplatňovány postupy pro vyřizování dovozních a/nebo vývozních licencí souvisejících se zákazy a omezeními pro odlišení tohoto zboží od jiného zboží;

e) žadatel provedl opatření umožňující jasné určení jeho obchodních partnerů, aby mohl být zajištěn mezinárodní dodavatelský řetězec;

f) žadatel provádí v zákonem dovoleném rozsahu bezpečnostní kontroly uchazečů o zaměstnání v pozicích, které jsou citlivé z bezpečnostního hlediska, a provádí rovněž pravidelné kontroly podkladů;

g) žadatel zajistí aktivní účast dotčených zaměstnanců na programech zvyšování povědomí v oblasti bezpečnosti.

2. Jestliže letecká nebo lodní společnost, která není usazena ve Společenství, ale má na jeho území místní zastoupení a využívá zjednodušených postupů uvedených v článku 324e, 445 nebo 448, předkládá žádost o osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. b), musí splňovat jednu z těchto podmínek:

a) být držitelem mezinárodně uznávaného bezpečnostního osvědčení vydaného na základě mezinárodních úmluv, kterými se řídí dotčená odvětví dopravy;

b) být schváleným agentem podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2320/2002 ( 2 ) a splňovat požadavky stanovené v nařízení Komise (ES) č. 622/2003 ( 3 );

c) být držitelem osvědčení vydaného v zemi mimo celní území Společenství, pokud dvoustranná dohoda uzavřená mezi Společenstvím a touto třetí zemí stanoví uznání daného osvědčení s výhradou podmínek stanovených v této dohodě.

Jestliže je letecká nebo lodní společnost držitelem osvědčení podle písmena a) tohoto odstavce, musí splňovat kritéria stanovená v odstavci 1. Celní orgán vydávající osvědčení považuje kritéria stanovená v odstavci 1 za splněná v rozsahu, v jakém jsou kritéria pro vydání mezinárodního osvědčení shodná nebo srovnatelná s kritérii stanovenými v odstavci 1.

3. Jestliže je žadatel usazen ve Společenství, je schváleným agentem podle nařízení (ES) č. 2320/2002 a splňuje požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 622/2003, považují se kritéria stanovená v odstavci 1 za splněná ve vztahu k prostorám, pro které hospodářský subjekt obdržel postavení schváleného agenta.

4. Jestliže je žadatel usazený ve Společenství držitelem mezinárodně uznávaného bezpečnostního osvědčení vydaného na základě mezinárodních úmluv, evropského bezpečnostního osvědčení vydaného na základě právních předpisů Společenství, nebo mezinárodní normy vydané Mezinárodní organizací pro normalizaci nebo evropské normy vydané Evropskou organizací pro normalizaci, kritéria stanovená v odstavci 1 se považují za splněná v rozsahu, v jakém jsou kritéria pro vydávání těchto osvědčení shodná nebo srovnatelná s kritérii stanovenými v tomto nařízení.







Oddíl 4

Postup při vydávání osvědčení AEO

Článek 14l

1. Celní orgán, který osvědčení vydává, oznámí žádost prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x celním orgánům všech ostatních členských států do pěti pracovních dnů počínaje dnem, kdy žádost podle článku 14c přijal.

2. Pokud jsou celnímu orgánu jakéhokoli jiného členského státu známy relevantní skutečnosti, které by mohly bránit udělení osvědčení, oznámí tuto skutečnost celnímu orgánu, který osvědčení vydává, do 35 kalendářních dnů počínaje dnem, kdy mu bylo doručeno oznámení podle odstavce 1, a to prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x.

Článek 14m

1. Konzultace mezi celními orgány členských států se požaduje, pokud celní orgán, který vydává osvědčení, nemůže přezkoumat splnění jednoho nebo více kritérií uvedených v článcích 14g až 14k z důvodu chybějících informací nebo nemožnosti tyto informace ověřit. V těchto případech provedou celní orgány členských států tyto konzultace do 60 kalendářních dnů počínaje dnem, kdy celní orgán, který osvědčení vydává, tuto skutečnost oznámí, aby bylo možné vydat osvědčení AEO nebo žádost zamítnout ve lhůtách uvedených v čl. 14o odst. 2.

Pokud konzultovaný celní orgán neodpoví do 60 kalendářních dnů, může konzultující celní orgán na odpovědnost konzultovaného celního orgánu předpokládat, že kritéria, kterých se konzultace týkala, jsou splněna. Tuto lhůtu lze prodloužit, pokud žadatel provede změny, aby tato kritéria splnil, a sdělí je konzultovanému a konzultujícímu orgánu.

2. Pokud po přezkumu stanoveném v článku 14n konzultovaný celní orgán zjistí, že žadatel nesplňuje jedno nebo více kritérií, zašle řádně dokumentované výsledky celnímu orgánu, který osvědčení vydává, jenž žádost zamítne. Použijí se čl. 14o odst. 4, 5 a 6.

Článek 14n

1. Celní orgán, který osvědčení vydává, prověří, zda jsou splněny podmínky a kritéria pro vydávání osvědčení uvedená v článcích 14g až 14k, či nikoli. Přezkum kritérií stanovených v článku 14k se provádí ve všech prostorách, které jsou relevantní z hlediska činností žadatele spojených s celním řízením. Celní orgán dokumentuje přezkum a jeho výsledky.

Pokud by lhůta pro vydání osvědčení v případě velkého počtu prostor neumožňovala přezkum všech relevantních prostor a celní orgán nepochyboval o tom, že žadatel dodržuje normy v oblasti bezpečnosti podniku, jež jsou shodně uplatňovány ve všech jeho prostorách, může rozhodnout o přezkumu reprezentativního podílu těchto prostor.

2. Celní orgán, který vydává osvědčení, může přijmout závěry poskytnuté odborníkem pro příslušné oblasti uvedené v článcích 14i, 14j a 14k ve vztahu k podmínkám a kritériím stanoveným v těchto článcích. Tento odborník nesmí mít k žadateli žádný vztah.

Článek 14o

1. Celní orgán, který vydává osvědčení, vydá osvědčení AEO podle vzoru uvedeného v příloze 1D.

▼M37

2. Celní orgán vydá osvědčení AEO nebo žádost zamítne ve lhůtě 120 kalendářních dnů ode dne obdržení žádosti podle článku 14c. Pokud celní orgán není schopen tuto lhůtu dodržet, může být jednou prodloužena o dalších 60 kalendářních dnů. V těchto případech sdělí celní orgán žadateli před uplynutím lhůty 120 kalendářních dnů důvody prodloužení.

▼M29

3. Lhůta uvedená v odst. 2 první větě může být prodloužena v případě, že žadatel v průběhu přezkumu kritérií provede změny, aby tato kritéria splnil, a sdělí je příslušnému orgánu.

4. Pokud by výsledky přezkumu provedeného podle článků 14l, 14m a 14n mohly vést k zamítnutí žádosti, sdělí celní orgán, který vydává osvědčení, tato zjištění žadateli a poskytne mu možnost, aby se k nim do 30 kalendářních dnů vyjádřil, než žádost zamítne. Lhůta stanovená v odst. 2 první větě je odpovídajícím způsobem pozastavena.

5. Odmítnutí žádosti nemá za následek automatické zrušení žádného stávajícího povolení vydaného podle celních předpisů.

6. Jestliže je žádost zamítnuta, celní orgán sdělí žadateli důvody, ze kterých při svém rozhodnutí vycházel. Rozhodnutí o zamítnutí žádosti se oznámí žadateli ve lhůtách stanovených v odstavcích 2, 3 a 4.

Článek 14p

Celní orgán, který vydává osvědčení, vyrozumí do pěti pracovních dnů prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x celní orgány ostatních členských států o vydání osvědčení AEO. Ve stejné lhůtě oznámí, že žádost byla zamítnuta.







KAPITOLA 2

Právní účinky osvědčení AEO







Oddíl 1

Obecná ustanovení

Článek 14q

1. Osvědčení AEO nabývá účinku desátým pracovním dnem po datu jeho vydání.

2. Osvědčení AEO je uznáváno ve všech členských státech.

3. Doba platnosti osvědčení AEO není omezena.

4. Celní orgány sledují dodržování podmínek a kritérii, které je oprávněný hospodářský subjekt povinen splňovat.

5. Celní orgány, které vydávají osvědčení, provádějí přehodnocení podmínek a kritérií v těchto případech:

a) u podstatných změn příslušných právních předpisů Společenství;

b) pokud se vyskytnou skutečnosti přiměřeně poukazující na skutečnost, že dotčený oprávněný hospodářský subjekt nadále nesplňuje příslušné podmínky.

Pokud je osvědčení AEO vydáno žadateli, jehož společnost byla založena před méně než třemi lety, provádí se podrobné sledování v průběhu prvního roku po vydání.

Použije se čl. 14n odst. 2.

Výsledky přehodnocení se zpřístupní celním orgánům všech členských států prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x.







Oddíl 2

Pozastavení postavení oprávněného hospodářského subjektu

Článek 14r

1. Celní orgán, který vydává osvědčení, pozastaví postavení oprávněného hospodářského subjektu v těchto případech:

a) jestliže je zjištěn nesoulad s podmínkami nebo kritérii pro udělení osvědčení AEO;

b) jestliže se celní orgány důvodně domnívají, že oprávněný hospodářský subjekt spáchal čin, jenž povede k trestnímu řízení a souvisí s porušením celních předpisů.

V případě podle prvního pododstavce písm. b) může celní orgán rozhodnout nepozastavit postavení oprávněného hospodářského subjektu, pokud má za to, že takové porušení je zanedbatelné ve vztahu k množství nebo objemu celních operací a že v souvislosti s tímto porušením nevzniká pochybnost o dobré víře oprávněného hospodářského subjektu.

Před přijetím rozhodnutí sdělí celní orgány svá zjištění dotčenému hospodářskému subjektu. Dotčený hospodářský subjekt je oprávněn provést nápravu a/nebo vyjádřit své stanovisko do 30 kalendářních dnů počínaje dnem sdělení.

Pozastavení však nabývá účinku okamžitě, jestliže to vyžaduje povaha nebo míra ohrožení bezpečnosti a zabezpečení občanů, veřejného zdraví nebo životního prostředí. Celní orgán, který rozhodl o pozastavení výhod, neprodleně vyrozumí celní orgány ostatních členských států prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x, aby jim tak umožnil přijmout příslušné opatření.

2. Jestliže držitel osvědčení AEO nezjedná nápravu situace uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) ve lhůtě 30 kalendářních dnů uvedené v odst. 1 třetím pododstavci, oznámí příslušný celní orgán dotčenému hospodářskému subjektu, že postavení oprávněného hospodářského subjektu se pozastavuje na dobu 30 kalendářních dnů s cílem umožnit hospodářskému subjektu přijmout požadovaná opatření k nápravě. Toto oznámení se prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x zašle rovněž celním orgánům ostatních členských států.

3. Pokud držitel osvědčení AEO spáchal čin uvedený v odst. 1 prvním pododstavci písm. b), celní orgán, který vydává osvědčení, pozastaví postavení oprávněného hospodářského subjektu po dobu soudního řízení. Tuto skutečnost sdělí držiteli osvědčení. Toto oznámení se zašle rovněž celním orgánům ostatních členských států prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x.

4. Pokud oprávněný hospodářský subjekt není schopen zjednat nápravu během 30 kalendářních dnů, avšak prokáže, že podmínky může splnit, jestliže bude prodloužena doba pozastavení, pozastaví celní orgán, který osvědčení vydává, postavení oprávněného hospodářského subjektu o dalších 30 kalendářních dnů.

Článek 14s

1. Pozastavení neovlivní žádný celní režim, který byl zahájen již před datem pozastavení a nebyl ještě ukončen.

2. Pozastavení automaticky neovlivní povolení, které bylo uděleno bez odkazu na osvědčení AEO, pokud důvody pro pozastavení nejsou relevantní rovněž pro toto povolení.

3. Pozastavení automaticky neovlivní žádné povolení k použití celních zjednodušených postupů, které bylo uděleno na základě osvědčení AEO a pro něž jsou i nadále plněny podmínky.

4. Pokud se v případě osvědčení AEO uvedeném v čl. 14a odst. 1 písm. c) dotčený hospodářský subjekt nesplní pouze podmínky stanovené v článku 14k, postavení oprávněného hospodářského subjektu se částečně pozastaví a na žádost tohoto subjektu může být vydáno nové osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. a).

Článek 14t

1. Jestliže hospodářský subjekt celním orgánům věrohodně prokázal, že přijal nutná opatření k dodržování podmínek a kritérií, které musí oprávněný hospodářský subjekt splňovat, zruší příslušný celní orgán pozastavení a vyrozumí dotčený hospodářský subjekt a celní orgány ostatních členských států. Pozastavení může být zrušeno před uplynutím lhůty stanovené v čl. 14r odst. 2 nebo 4.

V situaci uvedené v čl. 14s odst. 4 celní orgán, který rozhodl o pozastavení, obnoví pozastavené osvědčení. Následně zruší osvědčení AEO uvedené v čl. 14a odst. 1 písm. a).

2. Jestliže dotčený hospodářský subjekt nepřijme nezbytná opatření v průběhu doby pozastavení stanovené v čl. 14r odst. 2 nebo 4, celní orgán, který vydává osvědčení, zruší osvědčení AEO a neprodleně vyrozumí celní orgány ostatních členských států prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x.

V situaci uvedené v čl. 14s odst. 4 se původní osvědčení zruší a platí pouze nově vydané osvědčení AEO, jak je uvedeno v čl. 14a odst. 1 písm. a).

Článek 14u

1. Pokud není oprávněný hospodářský subjekt dočasně schopen plnit žádná kritéria stanovená v článku 14a, může požádat o pozastavení postavení oprávněného hospodářského subjektu. V tomto případě oznámí oprávněný hospodářský subjekt tuto skutečnost celnímu orgánu, který vydává osvědčení, a uvede den, kdy bude opět schopen plnit kritéria. Rovněž oznámí celnímu orgánu, který vydává osvědčení, plánovaná opatření a harmonogram jejich provedení.

Celní orgán, jemuž je oznámení určeno, je zašle rovněž celním orgánům ostatních členských států prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x.

2. Jestliže není oprávněný hospodářský subjekt schopen zjednat nápravu ve lhůtě stanovené v jeho oznámení, může celní orgán, který vydává osvědčení, povolit přiměřené prodloužení, pokud oprávněný hospodářský subjekt jednal v dobré víře. Toto prodloužení se oznámí celním orgánům ostatních členských států prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x.

Ve všech ostatních případech se osvědčení AEO zruší a celní orgán, který vydává osvědčení, tuto skutečnost neprodleně oznámí celním orgánům ostatních členských států prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x.

3. Pokud nejsou požadovaná opatření přijata v průběhu doby pozastavení, použije se článek 14v.







Oddíl 3

Zrušení osvědčení AEO

Článek 14v

1. Celní orgán, který vydává osvědčení, zruší osvědčení AEO v těchto případech:

a) oprávněný hospodářský subjekt nepřijme opatření uvedená v čl. 14t odst. 1;

b) oprávněný hospodářský subjekt se dopustil závažných porušení celních předpisů a neexistuje žádné další právo odvolání;

c) oprávněný hospodářský subjekt nepřijme nezbytná opatření v průběhu doby pozastavení podle článku 14u;

d) na žádost oprávněného hospodářského subjektu.

V případě podle písmene b) může celní orgán rozhodnout, že osvědčení AEO nezruší, pokud má za to, že taková porušení jsou zanedbatelná ve vztahu k množství nebo objemu celních operací a že v souvislosti s těmito porušeními nevzniká pochybnost o dobré víře oprávněného hospodářského subjektu.

2. Zrušení nabývá účinku dnem následujícím po jeho oznámení.

Pokud v případě osvědčení AEO uvedeném v čl. 14a odst. 1 písm. c) dotčený hospodářský subjekt nesplní podmínky stanovené v článku 14k, celní orgán, který osvědčení vydává, toto osvědčení zruší a vydá se nové osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. a).

3. Celní orgán, který vydává osvědčení, o zrušení osvědčení AEO neprodleně vyrozumí celní orgány ostatních členských států prostřednictvím komunikačního systému uvedeného v článku 14x.

4. S výjimkou případů zrušení uvedených v odst. 1 písm. c) a d) není hospodářskému subjektu povoleno předložit novou žádost o udělení osvědčení AEO v průběhu tří let od data jeho zrušení.







KAPITOLA 3

Předávání informací

Článek 14w

1. Schválený hospodářský subjekt vyrozumí celní orgán, který vydává osvědčení, o všech skutečnostech, které nastaly po udělení osvědčení a které by mohly mít vliv na jeho zachování nebo obsah.

2. Veškeré relevantní informace, které má k dispozici celní orgán, který vydává osvědčení, se zpřístupní celním orgánům ostatních členských států, kde oprávněný hospodářský subjekt vykonává činnosti spojené s celním řízením.

3. Jestliže celní orgán zruší zvláštní povolení, které bylo na základě osvědčení AEO uděleno oprávněnému hospodářskému subjektu k využívání určitého zjednodušeného celního postupu podle článků 260, 263, 269, 272, 276, 277, 282, 283, 313a a 313b, 324a, 324e, 372, 454a, 912g oznámí tuto skutečnost celnímu orgánu, který osvědčení AEO vydal.

Článek 14x

1. Pro informování a komunikaci mezi celními orgány a pro informování Komise a hospodářských subjektů se používá elektronický informační a komunikační systém, který vymezily Komise a celní orgány po vzájemné dohodě.

2. Prostřednictvím systému uvedeného v odstavci 1 Komise a celní orgány ukládají tyto informace a mají k nim přístup:

a) elektronicky přenášené údaje uvedené v žádostech;

b) osvědčení AEO a případně jejich změny či zrušení nebo pozastavení statutu oprávněného hospodářského subjektu;

c) veškeré ostatní relevantní informace.

3. Celní orgán, který vydává osvědčení, vyrozumí o udělení, změně či zrušení osvědčení AEO nebo pozastavení statutu oprávněného hospodářského subjektu úřady pro analýzu rizik ve svém členském státu. Vyrozumí rovněž veškeré orgány, které vydávají osvědčení, v ostatních členských státech.

4. Komise může seznam oprávněných hospodářských subjektů zpřístupnit veřejnosti na internetu po předchozím souhlasu dotčeného oprávněného hospodářského subjektu. Tento seznam se aktualizuje.

▼M18 —————

▼B







HLAVA IV

PŮVOD ZBOŽÍ







KAPITOLA 1

Nepreferenční původ zboží







Oddíl 1

Opracování nebo zpracování udělující status původu

Článek 35

V této kapitole jsou pro textilie a textilní výrobky třídy XI kombinované nomenklatury a některé jiné netextilní výrobky stanoveny způsoby opracování nebo zpracování, u nichž se má za to, že splňují kritéria uvedená v článku 24 kodexu a danému výrobku udělují status původu v zemi, v níž bylo opracování nebo zpracování provedeno.

„Zemí“ se podle kontextu rozumí buď třetí země, nebo Společenství.







Pododdíl 1

Textilie a textilní výrobky třídy XI kombinované nomenklatury

Článek 36

U textilií a textilních výrobků třídy XI kombinované nomenklatury se za opracování nebo zpracování, jež uděluje danému výrobku status původu v souladu s článkem 24 kodexu, považuje úplné zpracování ve smyslu článku 37.

Článek 37

Za úplné zpracování se považuje opracování nebo zpracování, v jehož důsledku jsou vyrobené nebo získané výrobky zařazeny do jiného čísla kombinované nomenklatury než jednotlivé nepůvodní materiály použité k jejich výrobě.

U výrobků uvedených v příloze 10 se však za úplné zpracování považují pouze jednotlivá zpracování uvedená pro každý vyrobený nebo získaný výrobek ve sloupci 3 zmíněné přílohy bez ohledu na to, zda dojde ke změně zařazení.

Způsoby uplatňování pravidel uvedených v příloze 10 jsou vysvětleny v úvodních poznámkách v příloze 9.

Článek 38

Pro účely předchozího článku se však za opracování nebo zpracování udělující výrobku status původu v žádném případě nepovažují tyto úkony bez ohledu na to, zda dojde ke změně zařazení:

a) úkony, jejichž účelem je uchování v nezměněném stavu výrobků během přepravy nebo skladování (větrání, rozprostírání, sušení, odstranění poškozených částí a obdobné úkony);

b) jednoduché úkony spočívající ve zbavování prachu, prosévání, výběru, třídění podle druhu či velikosti, sestavování (včetně skládání souprav výrobků), umývání, krájení;

i) výměna obalů, rozdělení nebo spojování nákladových kusů; ii) prosté uložení do pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky apod. a veškeré ostatní jednoduché balící úkony; c)

d) připevňování značek, štítků nebo obdobných rozlišovacích znaků na výrobky nebo jeho obaly;

e) jednoduché sestavování součástí výrobků na úplný výrobek;

f) kombinace dvou nebo více úkonů uvedených v písmenech a) až e).







Pododdíl 2

Jiné výrobky než textilie a textilní výrobky třídy XI kombinované nomenklatury

Článek 39

U vyrobených nebo získaných výrobků uvedených v příloze 11 se za opracování nebo zpracování, jež uděluje danému výrobku status původu v souladu s článkem 24 kodexu, považuje opracování nebo zpracování uvedené ve sloupci 3 zmíněné přílohy.

Způsoby uplatňování pravidel uvedených v příloze 11 jsou vysvětleny v úvodních poznámkách v příloze 9.







Pododdíl 3

Společná ustanovení pro veškeré výrobky

Článek 40

Je-li v seznamech obsažených v přílohách 10 a 11 uvedeno, že výrobku je udělen status původu, pokud hodnota použitých nepůvodních materiálů nepřesáhne určitý procentní podíl ceny ze závodu vyrobených nebo získaných výrobků, vypočte se tento podíl takto:

— „hodnotou“ se rozumí celní hodnota použitých nepůvodních materiálů v době dovozu nebo, není-li tato hodnota známa a nelze ji zjistit, první prokazatelná cenazaplacená za tyto materiály v zemi zpracování,

— „cenou ze závodu“ se rozumí cena ze závodu vyrobeného nebo získaného výrobku, snížená o veškeré vnitřní daně, které jsou nebo mohou být vráceny, je-li výrobek vyvezen,

— „hodnotou získanou v důsledku montážních operací“ se rozumí zvýšení hodnoty vyplývající z vlastní montáže a jakýchkoli dalších dokončovacích prací či kontrol a případně z vmontování jakýchkoli součástek pocházejících ze země, kde tyto operace probíhají, včetně zisku a celkových nákladů vzniklých v dané zemi v důsledku těchto operací.







Oddíl 2

Prováděcí ustanovení pro náhradní díly

Článek 41

▼M1

1. Má se za to, že příslušenství, náhradní díly nebo nástroje dodané spolu s jakýmkoli zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem, které tvoří součást jeho obvyklého vybavení, mají stejný původ jako dané zařízení, stroj, přístroj nebo vozidlo.

▼B

►M1 2. ◄ Má se za to, že podstatné náhradní díly určené pro jakýkoli stroj, přístroj, nástroj, zařízení nebo vozidlo propuštěné do volného oběhu nebo již dříve vyvezené mají stejný původ jako daný stroj, přístroj, nástroj, zařízení či vozidlo, pokud jsou splněny podmínky uvedené v tomto oddíle.

Článek 42

Domněnka uvedená v předchozím článku se uplatní pouze tehdy,

— pokud je nutná pro dovoz do země určení,

— pokud by použití uvedených podstatných náhradních dílů ve stroji, přístroji, nástroji, zařízení nebo vozidle při výrobě nebylo překážkou tomu, aby tento stroj, přístroj, nástroj, zařízení nebo vozidlo získaly status původu ve Společenství nebo v zemi výroby.

Článek 43

Pro účely článku 41 se rozumí:

a) „strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem“ zboží, které je uvedeno ve třídách XVI, XVII a XVIII kombinované nomenklatury;

b) „podstatnými náhradními díly“ náhradní díly, které jsou současně — náhradními díly, bez nichž nemůže být řádně zajištěna funkce zboží uvedeného v písmenu a) propuštěného do volného oběhu nebo vyvezeného již dříve, — charakteristické pro toto zboží a — určeny k běžné údržbě zboží nebo výměně poškozených nebo opotřebovaných dílů téhož druhu.

Článek 44

Je-li příslušným orgánům nebo pověřeným subjektům členských států podána žádost o vydání osvědčení o původu zboží pro podstatné náhradní díly ve smyslu článku 41, musí toto osvědčení a žádost o jeho vydání obsahovat v kolonce 6 (číslo položky, značky, čísla, počet a druh nákladových kusů, popis zboží) prohlášení žadatele, že zboží uvedené v žádosti je určeno k běžné údržbě již dříve vyvezeného stroje, přístroje, nástroje, zařízení nebo vozidla, a přesné určení daného stroje, přístroje, nástroje, zařízení nebo vozidla.

Je-li to možné, uvede žadatel rovněž odkaz na osvědčení o původu zboží (vydávající subjekt, číslo, datum vydání), na jehož základě byl vyvezen stroj, přístroj, nástroj, zařízení nebo vozidlo, pro jehož údržbu jsou náhradní díly určeny.

Článek 45

Je-li k propuštění podstatných náhradních dílů ve smyslu článku 41 do volného oběhu ve Společenství nutno prokázat jejich původ předložením osvědčení o původu zboží, musí toto osvědčení obsahovat náležitosti uvedené v článku 44.

Článek 46

K zajištění dodržování pravidel stanovených v tomto oddíle mohou příslušné orgány členských států požadovat předložení dodatečných dokladů, zejména

— faktury nebo její kopie vystavené na stroj, přístroj, nástroj, zařízení nebo vozidlo propuštěné do volného oběhu nebo již dříve vyvezené,

— smlouvu, její kopii nebo jiný doklad potvrzující, že se dodání uskutečňuje v rámci běžné údržby.







Oddíl 3

Prováděcí ustanovení k osvědčení o původu zboží







Pododdíl 1

Ustanovení o obecném osvědčení o původu zboží

Článek 47

Jestliže se při dovozu prokazuje nebo musí být prokázán původ zboží předložením osvědčení o původu zboží, musí osvědčení splňovat tyto požadavky:

a) musí být vydáno orgánem nebo jiným spolehlivým subjektem řádně pověřeným k provádění těchto úkonů vydávající zemí;

b) musí obsahovat veškeré údaje potřebné ke ztotožnění výrobku, jehož se týká, zejména — počet, povahu, značky a čísla nákladových kusů, — druh zboží, — hrubou a čistou hmotnost zboží; tyto údaje však mohou být nahrazeny jinými údaji, například počtem kusů nebo objemem, pokud výrobek během dopravy podléhá značným změnám hmotnosti nebo jeho hmotnost nelze ověřit anebo v případě, že se takovéto jiné údaje běžně používají k jeho ztotožnění, — jméno odesílatele;

c) jednoznačně prokazuje, že zboží, na které se vztahuje, pochází z určité země.

Článek 48

1. Osvědčení o původu zboží vydané příslušnými orgány nebo pověřenými subjekty členských států musí splňovat požadavky čl. 47 písm. a) a b).

2. Osvědčení o původu zboží a žádosti o jejich vydání musí být vyhotoveny na tiskopisech odpovídajících vzorům uvedeným v příloze 12.

3. Tato osvědčení o původu zboží prokazují, že dané zboží pochází ze Společenství.

Tato osvědčení však mohou potvrzovat i původ dotyčného zboží v určitém členském státě, pokud to potřeby vývozu vyžadují.

Jsou-li podmínky uvedené v článku 24 kodexu splněny pouze v důsledku kumulace operací uskutečněných v různých členských státech, může být pro dotyčné zboží vydáno v každém případě pouze osvědčení o původu zboží ve Společenství.

Článek 49

Osvědčení o původu zboží se vydávají na písemnou žádost žadatele.

Pokud to okolnosti odůvodňují, zejména jestliže žadatel vyváží zboží pravidelně, mohou se členské státy rozhodnout nevyžadovat podání žádosti pro každou takovouto operaci, je-li zajištěno dodržování předpisů o původu zboží.

Pokud to potřeby vývozu vyžadují, lze vydat kromě osvědčení o původu zboží jednu nebo více jeho dodatečných kopií.

Tyto kopie musí být vystaveny na tiskopisech odpovídajících vzoru uvedenému v příloze 12.

Článek 50

1. Tiskopis osvědčení o původu zboží musí mít rozměry 210 × 297 mm, přičemž přípustná odchylka je od – 5 mm do + 8 mm na délku. Použije se bílý papír bez dřevoviny klížený ke psaní o plošné hmotnosti nejméně 64 g/m2 nebo v případě, že bude použito papíru určeného pro leteckou poštu, 25 až 30 g/m2. Přední strana prvopisu osvědčení musí být na pozadí opatřena hnědým gilošovaným vzorem, na němž je patrný jakýkoli pokus o padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.

2. Tiskopis žádosti musí být vytištěn v úředním jazyce nebo v jednom či více z úředních jazyků členského státu vývozu. Tiskopis osvědčení o původu zboží musí být vytištěn v jednom či více úředních jazycích Společenství nebo s ohledem na obchodní zvyklosti a potřeby v jakémkoli jiném jazyce.

3. Členské státy si mohou vyhradit právo tisknout tiskopisy osvědčení o původu zboží nebo jejich tisk svěřit schváleným tiskárnám. Ve druhém případě musí každé osvědčení obsahovat odkaz na toto schválení. Každý tiskopis osvědčení o původu zboží musí nést název a adresu tiskárny nebo značku umožňující její identifikaci. Tiskopis musí rovněž za účelem identifikace obsahovat pořadové číslo, vytištěné nebo ve formě otisku razítka.

Článek 51

Tiskopisy žádosti a osvědčení o původu zboží je nutno vyplnit strojem nebo ručně hůlkovým písmem v některém z úředních jazyků Společenství nebo s ohledem na obchodní zvyklosti a potřeby v jakémkoli jiném jazyce.

Článek 52

Každé osvědčení o původu zboží podle článku 48 musí nést pořadové číslo pro účely identifikace. Žádost o vydání osvědčení a všechny jeho kopie musí nést stejné pořadové číslo.

Kromě toho mohou příslušné orgány nebo pověřené subjekty členských států opatřit takovéto doklady registračním číslem.

Článek 53

Příslušné orgány členských států stanoví, jaké případné další údaje musí být v žádosti uvedeny. Množství doplňujících informací je třeba omezit na naprosté minimum.

Každý členský stát uvědomí Komisi o předpisech, které přijme v oblasti působnosti prvního odstavce. Komise tyto informace neprodleně sdělí ostatním členským státům.

Článek 54

Příslušné orgány nebo pověřené subjekty členských států, které vydaly osvědčení o původu zboží, uchovávají související žádosti po dobu nejméně dvou let.

Žádosti však lze uchovávat i ve formě kopií, pokud jim právní předpisy daného členského státu přikládají stejnou průkaznost.







Pododdíl 2

Zvláštní ustanovení o osvědčeních o původu zboží pro některé zemědělské produkty, na něž se vztahují zvláštní dovozní režimy

Článek 55

Články 56 až 65 stanoví podmínky použití osvědčení o původu zboží na zemědělské produkty pocházející ze třetích zemí, na něž se vztahují zvláštní nepreferenční dovozní režimy, pokud úprava těchto dovozních režimů odkazuje na následující ustanovení.







a)

Osvědčení o původu zboží

Článek 56

1. Osvědčení o původu zboží pro zemědělské produkty pocházející ze třetích zemí, na něž se vztahují zvláštní nepreferenční dovozní režimy, se vydávají na tiskopisech odpovídajících vzoru uvedenému v příloze 13.

2. Pokud lze produkty, jichž se osvědčení týkají, považovat na základě předpisů platných ve Společenství za produkty pocházející ze třetích zemí, vydávají tato osvědčení příslušné státní orgány dotyčných třetích zemí (dále jen „vydávající orgány“).

3. Tato osvědčení musí potvrzovat veškeré potřebné údaje stanovené v právních předpisech Společenství upravujících zvláštní dovozní režimy zmíněné v článku 55.

4. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy o dovozních režimech zmíněných v článku 55, platí osvědčení o původu zboží deset měsíců ode dne vydání vydávajícími orgány.

Článek 57

1. Osvědčení o původu zboží vydaná podle tohoto pododdílu smí tvořit pouze jediné vyhotovení označené slovem „prvopis“ umístěným vedle názvu dokladu.

Bude-li třeba vydat další vyhotovení, musí být vedle názvu dokladu označeny slovem „kopie“.

2. Příslušné orgány ve Společenství přijmou jako platný doklad pouze prvopis osvědčení o původu zboží.

Článek 58

1. Tiskopis osvědčení o původu zboží musí mít rozměry 210 × 297 mm, přičemž přípustná odchylka je od – 5 mm do + 8 mm na délku. Použije se bílý papír bez dřevoviny klížený ke psaní o plošné hmotnosti nejméně 40 g/m2. Přední strana prvopisu osvědčení musí být na pozadí opatřena žlutým gilošovaným vzorem, na němž je patrný jakýkoli pokus o padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.

2. Osvědčení musí být vytištěna a vyplněna v některém z úředních jazyků Společenství.

Článek 59

1. Tiskopis osvědčení musí být vyplněn strojem, pomocí počítačového zpracování dat nebo obdobným způsobem.

2. Zápisy v osvědčení o původu zboží nelze mazat ani přepisovat. Jakékoli změny se provedou škrtnutím nesprávného údaje a vepsáním případných správných údajů. Každou změnu provedenou tímto způsobem musí parafovat osoba, která ji provedla, a potvrdit vydávající orgán.

Článek 60

1. Osvědčení o původu zboží vydaná v souladu s články 56 až 59 musí v kolonce 5 obsahovat všechny doplňující údaje uvedené v čl. 56 odst. 3, které jsou popřípadě potřebné pro uplatnění zvláštních dovozních režimů, pro které byla vydána.

2. Nevyužitá místa v kolonkách 5, 6 a 7 se proškrtnou tak, aby do nich nebylo možno provést dodatečné zápisy.

Článek 61

Každé osvědčení o původu zboží musí být pro identifikaci opatřeno pořadovým číslem, které může být natištěné, otiskem razítka vydávajícího orgánu a podpisem oprávněné osoby nebo oprávněných osob.

Osvědčení o původu zboží se vydává při vývozu zboží, na něž se vztahuje, a vydávající orgán si ponechá jednu kopii od každého vydaného osvědčení o původu zboží.

Článek 62

Ve výjimečných případech mohou být tato osvědčení o původu zboží vydána po vývozu produktů, na něž se vztahují, jestliže nebyla vydána při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností.

Vydávající orgány nemohou osvědčení podle článků 56 až 61 dodatečně vydat, dokud neověří, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s údaji uvedenými v příslušné vývozní evidenci.

Osvědčení vydaná dodatečně musí v kolonce „Poznámky“ obsahovat některý z těchto údajů:

— expedido a posteriori,

— udstedt efterfølgende,

— Nachträglich ausgestellt,

— Εκδοθέν εκ των υστέρων,

— Issued retrospectively,

— Délivré a posteriori,

— rilasciato a posteriori,

— afgegeven a posteriori,

— emitido a posteriori,

▼A1

— annettu jälkikäteen/utfärdat i efterhand,

— utfärdat i efterhand,

▼A2

— Vystaveno dodatečně,

— Välja antud tagasiulatuvalt,

— Izsniegts retrospektīvi,

— Retrospektyvusis išdavimas,

— Kiadva visszamenőleges hatállyal,

— Maħruġ retrospettivament,

— Wystawione retrospektywnie,

— Izdano naknadno,

▼M26

— Vyhotovené dodatočne,

▼M30

— издаден впоследствие,

— eliberat ulterior.

▼B







b)

Správní spolupráce

Článek 63

1. Jestliže zvláštní dovozní režimy vztahující se na některé zemědělské produkty stanoví použití osvědčení o původu zboží uvedeného v článcích 56 až 62, závisí uplatnění tohoto dovozního režimu na zahájení postupu správní spolupráce, nestanoví-li úprava daného zvláštního dovozního režimu jinak.

K tomuto účelu sdělí dotčené třetí země Komisi Evropských společenství tyto údaje:

— názvy a adresy orgánů vydávajících osvědčení o původu zboží a vzory otisků razítek, která používají,

— názvy a adresy státních orgánů, které jsou pověřeny přijímat žádosti o dodatečné ověření osvědčení o původu zboží podle článku 64.

Komise veškeré tyto informace předá příslušným orgánům členských států.

2. Nepředloží-li dotyčnátřetí země Komisi informace uvedené v odstavci 1, odepřou jí příslušné orgány ve Společenství přiznání výhod zvláštního dovozního režimu.

Článek 64

1. Dodatečné ověření osvědčení o původu zboží uvedených v článcích 56 až 62 se provádí odběrem vzorků, a to v případech, kdy vzniknou důvodné pochybnosti o pravosti dokladu nebo o správnosti údajů, které obsahuje.

V otázkách původu bude ověření provedeno na podnět celních orgánů.

Pro účely použití zemědělských předpisů mohou ověření případně provést jiné příslušné orgány.

2. V případech uvedených v odstavci 1 vrátí příslušné orgány ve Společenství osvědčení o původu zboží nebo jeho kopii státnímu orgánu určenému třetí zemí vývozu, který je k ověřování příslušný, a případně uvedou věcné nebo formální důvody pro jeho ověření. Pokud byla na dotyčný produkt vystavena faktura, přiloží k vrácenému osvědčení její prvopis nebo případně kopii a rovněž poskytnou veškeré získané informace nasvědčující tomu, že údaje uvedené v osvědčení nejsou správné nebo že osvědčení není pravé.

Jestliže se celní orgány ve Společenství rozhodnou pozastavit uplatňování zvláštního dovozního režimu u daného zboží až do výsledku ověření, rozhodnou o propuštění produktů s výhradou ochranných opatření, která považují za nezbytná.

Článek 65

1. O výsledcích dodatečného ověření musí být příslušné orgány ve Společenství informovány co nejdříve.

Z těchto výsledků musí být patrné, zda se osvědčení o původu zboží vrácená na základě článku 64 vztahují na skutečně vyvážené zboží a zda se na ně skutečně vztahuje daný zvláštní dovozní režim.

2. Neodpoví-li země vývozu na žádost o dodatečné ověření do šesti měsíců, odmítnou příslušné orgány ve Společenství uplatnit zvláštní dovozní režim s konečnou platností.

▼M18







KAPITOLA 2

Preferenční původ zboží

▼M39







Oddíl 1

Systém všeobecných preferencí







Pododdíl 1

Obecná ustanovení

Článek 66

Tento oddíl stanoví pravidla týkající se definice pojmu „původní produkty“ a souvisejících postupů a metod správní spolupráce pro účely uplatňování systému všeobecných celních preferencí poskytovaného Evropskou unií rozvojovým zemím na základě nařízení (ES) č. 732/2008 ( 4 ) („systém“).

Článek 67

1. Pro účely tohoto oddílu a oddílu 1A této kapitoly se použijí tyto definice:

a) „zvýhodněnou zemí“ se rozumí země nebo území uvedená/é v nařízení (ES) č. 732/2008; termín „zvýhodněná země“ se rovněž vztahuje na pobřežní vody této země nebo území ve smyslu Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (úmluva z Montego Bay, 10. prosince 1982) a nesmí překročit jejich hranice;

b) „výrobou“ se rozumí každé opracování nebo zpracování, včetně sestavování;

c) „materiálem“ se rozumí jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;

d) „produktem“ nebo „výrobkem“ se rozumí vyráběný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;

e) „zbožím“ se rozumí jak materiál, tak produkty či výrobky;

f) „dvoustrannou kumulací“ se rozumí systém, na jehož základě se mohou produkty, které podle tohoto nařízení pocházejí z Evropské unie, považovat za původní materiály ve zvýhodněné zemi, když jsou v této zvýhodněné zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu;

g) „kumulací s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem“ se rozumí systém, na jehož základě se mohou produkty, které pocházejí z Norska, Švýcarska nebo Turecka, považovat za původní materiály ve zvýhodněné zemi, když jsou v této zvýhodněné zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu a dovezeny do Evropské unie;

h) „regionální kumulací“ se rozumí systém, kdy se produkty, které podle tohoto nařízení pocházejí ze země, jež je členem regionálního sdružení, považují za materiály pocházející z jiné země téhož regionálního sdružení (nebo ze země jiného regionálního sdružení, kde je možná kumulace mezi sdruženími), když jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu tam vyráběného;

i) „rozšířenou kumulací“ se rozumí systém, který uděluje Komise na základě žádosti předložené zvýhodněnou zemí, kdy se některé materiály pocházející ze země, se kterou má Evropská unie dohodu o volném obchodu podle článku XXIV platné Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), považují za materiály pocházející z dotyčné zvýhodněné země, když jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu vyráběného v této zemi;

j) „zastupitelnými materiály“ se rozumí materiály stejného druhu a obchodní kvality, se stejnými technickými a fyzickými vlastnostmi, které od sebe po zapracování do hotového produktu nelze rozeznat;

k) „regionálním sdružením“ se rozumí sdružení zemí, mezi nimiž se uplatňuje regionální kumulace;

l) „celní hodnotou“ se rozumí hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (Dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě) z roku 1994;

m) „hodnotou materiálů“ v seznamu v příloze 13a se rozumí celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály ve zvýhodněné zemi. Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se toto písmeno přiměřeně;

n) „cenou ze závodu“ se rozumí cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu a veškeré další náklady související s jeho výrobou po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu. V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy ve zvýhodněné zemi, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;

o) „maximálním obsahem nepůvodních materiálů“ se rozumí maximální povolený obsah nepůvodních materiálů, na jehož základě je výroba považována za opracování nebo zpracování dostatečné k tomu, aby byl produktu udělen status původu. Lze jej vyjádřit jako procento ceny ze závodu nebo jako procento čisté hmotnosti těchto použitých materiálů, které spadají do stanovené skupiny kapitol, do kapitoly, čísla nebo položky či podpoložky;

p) „čistou hmotností“ se rozumí hmotnost samotného zboží bez balicích materiálů a jakýchkoli jiných obalů;

q) „kapitolami“, „čísly“ a „položkami“ či „podpoložkami“ se rozumí kapitoly, čísla a položky či podpoložky (čtyř- nebo šestimístné číselné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém se změnami podle doporučení Rady pro celní spolupráci ze dne 26. června 2004;

r) „zařazením“ se rozumí zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla nebo položky či podpoložky harmonizovaného systému;

s) „zásilkou“ se rozumí produkty, které: — buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo — které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury;

t) „vývozcem“ se rozumí osoba vyvážející zboží do Evropské unie nebo do zvýhodněné země, která je schopna prokázat původ zboží, a to bez ohledu na to, zda se jedná o výrobce či nikoli a zda sama splňuje vývozní formality či nikoli;

u) „registrovaným vývozcem“ se rozumí vývozce, který je registrován u příslušných orgánů dotyčné zvýhodněné země, aby mohl vyhotovovat deklaraci o původu pro vývoz v rámci systému;

v) „deklarací o původu“ se rozumí deklarace vyhotovená vývozcem, která uvádí, že produkty v ní uvedené splňují pravidla původu systému, a to s cílem buď umožnit osobě deklarující zboží určené k propuštění do volného oběhu v Evropské unii požadovat výhody preferenčního celního zacházení, nebo hospodářskému subjektu ve zvýhodněné zemi, který dováží materiály k dalšímu zpracování v souvislosti s pravidly kumulace, prokázat status původu tohoto zboží.

2. Pro účely odst. 1 písm. n) může pojem „výrobce“ uvedený v odst. 1 písm. n) prvním pododstavci v případě, kdy bylo poslední opracování nebo zpracování zadáno výrobci, odkazovat na podnik, který subdodavatele zaměstnal.

Článek 68

1. S cílem zajistit řádné uplatňování systému se zvýhodněné země zaváží, že:

a) zavedou a zachovají nezbytné správní struktury a systémy nutné pro provádění a řízení pravidel a postupů stanovených v tomto oddíle v dotyčné zemi, včetně případných opatření nezbytných pro uplatňování kumulace;

b) jejich příslušné orgány budou spolupracovat s Komisí a celními orgány členských států.

2. Spolupráce uvedená v odst. 1 písm. b) zahrnuje:

a) poskytování veškeré nezbytné podpory v případě žádosti Komise o jí prováděné sledování řádného řízení systému v dotyčné zemi, včetně ověřovacích návštěv na místě prováděných Komisí nebo celními orgány členských států;

b) aniž jsou dotčeny články 97g a 97h, ověřování statusu původu produktů a dodržování dalších podmínek stanovených tímto oddílem, včetně návštěv na místě, pokud o to Komise nebo celní orgány členských států požádají v souvislosti s prošetřováním původu.

3. Zvýhodněné země Komisi předloží závazek uvedený v odstavci 1.

Článek 69

1. Zvýhodněné země Komisi oznámí názvy a adresy orgánů nacházejících se na jejich území, které jsou:

a) součástí vládních orgánů dotyčné země nebo jednají z pověření vlády a jsou zplnomocněny k registraci vývozců a k jejich vynětí z rejstříku registrovaných vývozců;

b) součástí vládních orgánů dotyčné země a zplnomocněny k poskytování podpory Komisi a celním orgánům členských států prostřednictvím správní spolupráce, jak je uvedeno v tomto oddíle.

2. Zvýhodněné země Komisi okamžitě oznámí veškeré změny informací oznámených podle odstavce 1.

3. Na základě informací podaných vládními orgány zvýhodněných zemí a celními orgány členských států Komise vytvoří elektronickou databázi registrovaných vývozců.

K databázi a údajům v ní obsaženým má přístup pouze Komise. Orgány uvedené v prvním pododstavci zajistí, aby údaje sdělované Komisi byly aktualizovány a aby byly úplné a přesné.

Údaje zpracované v databázi uvedené v prvním pododstavci se zveřejní na internetu s výjimkou důvěrných informací obsažených v kolonkách 2 a 3 žádosti o registraci vývozce uvedené v článku 92.

Osobní údaje zpracované databází uvedenou v prvním pododstavci a členskými státy podle tohoto oddílu se předají nebo zpřístupní třetím zemím nebo mezinárodním organizacím pouze v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 45/2001.

4. Toto nařízení nijak neovlivňuje úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů podle ustanovení právních předpisů Evropské unie a jednotlivých členských států, a zejména nemění povinnosti členských států týkající se zpracovávání osobních údajů těmito státy podle směrnice 95/46/ES, ani povinnosti orgánů a institucí Evropské unie týkající se zpracovávání osobních údajů těmito orgány a institucemi podle nařízení (ES) č. 45/2001 při plnění jejich povinností.

Údaje o identifikaci a registraci vývozců tvořené souborem údajů uvedených v bodech 1, 3 (týkající se popisu činnosti), 4 a 5 přílohy 13c Komise zveřejní na internetu pouze v případě, že k tomu tito vývozci dobrovolně udělili svůj výslovný a vědomý písemný souhlas.

Vývozcům se poskytnou informace stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 45/2001.

Výkon práv osob v souvislosti s jejich registračními údaji uvedenými v příloze 13c a zpracovanými ve vnitrostátních systémech se řídí právními předpisy členského státu, který jejich osobní údaje uložil, přičemž tyto předpisy provádějí směrnici 95/46/ES.

Práva osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů v centrální databázi uvedené v odstavci 3 jsou vykonávána v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.

Vnitrostátní orgány dozoru pro ochranu údajů a evropský inspektor ochrany údajů, z nichž každý jedná v rozsahu svých příslušných pravomocí, aktivně spolupracují a zajišťují koordinovaný dozor nad databází uvedenou v odstavci 3.

Článek 70

1. Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní seznam zvýhodněných zemí a datum, od kdy jsou považovány za země splňující podmínky uvedené v článcích 68 a 69. Splní-li nová zvýhodněná země tytéž podmínky, Komise tento seznam aktualizuje.

2. Původní produkty ve zvýhodněné zemi ve smyslu tohoto oddílu po propuštění do volného oběhu v Evropské unii využívají systému pouze pod podmínkou, že byly vyvezeny v den stanovený v seznamu uvedeném v odstavci 1 nebo po tomto dni.

3. Zvýhodněná země se považuje za zemi splňující ustanovení článků 68 a 69 v den, kdy předložila závazek uvedený v čl. 68 odst. 1 a provedla oznámení uvedené v čl. 69 odst. 1.

Článek 71

Nedodrží-li příslušné orgány zvýhodněné země ustanovení čl. 68 odst. 1, čl. 69 odst. 2, článků 91, 92, 93 nebo 97g nebo nebudou-li systematicky dodržovat čl. 97h odst. 2, může to v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 732/2008 vést k dočasnému odnětí preferencí v rámci systému pro danou zemi.







Pododdíl 2

Definice pojmu „původní produkty“

Článek 72

Za pocházející ze zvýhodněné země se považují tyto produkty:

a) produkty, které byly v dané zemi zcela získány ve smyslu článku 75;

b) produkty, které byly získány v dané zemi a obsahují materiály, které zde nebyly zcela získány, jestliže byly tyto materiály dostatečně opracovány nebo zpracovány ve smyslu článku 76.

Článek 73

1. V dotyčné zvýhodněné zemi musí být splněny podmínky pro získání statusu původu stanovené v tomto pododdíle.

2. Jsou-li původní produkty vyvezené ze zvýhodněné země do jiné země vráceny do zvýhodněné země, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že:

a) vrácené produkty jsou totožné s vyvezenými a

b) byly případně podrobeny pouze operacím nezbytným pro jejich uchování v dobrém stavu po dobu pobytu v dané zemi nebo při jejich vývozu.

Článek 74

1. Produkty deklarované k propuštění do volného oběhu v Evropské unii musí být stejné jako produkty vyvezené ze zvýhodněné země, ze které pocházejí. Před jejich deklarováním k propuštění do volného oběhu nesmí být pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny operacím kromě těch, které je mají uchovat v dobrém stavu. Skladování produktů nebo zásilek a rozdělování zásilek lze provést na odpovědnost vývozce nebo následného držitele zboží a produkty zůstávají v zemi nebo zemích tranzitu pod dohledem celních orgánů.

2. Splnění odstavce 1 se považuje za uspokojivé, pokud celní orgány nemají důvod k pochybnostem; v takových případech mohou celní orgány požádat deklaranta, aby poskytl důkaz plnění, který je možné poskytnout jakýmkoli způsobem, včetně smluvních přepravních dokumentů, jako jsou nákladní listy; může se rovněž jednat o faktické či konkrétní důkazy založené na značení nebo číslování balíků nebo jakékoli důkazy týkající se vlastního zboží.

3. Při uplatnění kumulace podle článků 84, 85 nebo 86 se odstavce 1 a 2 použijí přiměřeně.

Článek 75

1. Za zcela získané ve zvýhodněné zemi se považují:

a) nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;

b) rostliny a produkty ze zeleniny tam vypěstované nebo sklizené;

c) živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;

d) produkty získané z živých zvířat tam odchovaných;

e) produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;

f) produkty získané z tamního lovu nebo rybolovu;

g) produkty akvakultury z ryb, korýšů a měkkýšů tam narozených nebo vylíhnutých a odchovaných;

h) produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře mimo pobřežní vody jejími plavidly;

i) produkty vyrobené nebo získané na palubě jejích výrobních plavidel výlučně z produktů uvedených v písmenu h);

j) ►C7 použité předměty ◄ tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;

k) odpad a šrot pocházející z výrobních operací tam provedených;

l) produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li zvýhodněná země výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;

m) zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až l).

2. Pojmy „její plavidla“ a „její výrobní plavidla“ uvedené v odst. 1 písm. h) a i) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla, která splňují tyto požadavky:

a) jsou registrována ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě;

b) plují pod vlajkou zvýhodněné země nebo některého členského státu;

c) splňují jednu z těchto podmínek: i) vlastní je alespoň z 50 % státní příslušníci zvýhodněné země nebo některého členského státu nebo ii) vlastní je společnosti, — které mají sídlo a hlavní provozovnu ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě a — které jsou alespoň z 50 % ve vlastnictví zvýhodněné země nebo členských států nebo veřejných subjektů nebo státních příslušníků zvýhodněné země nebo členských států.

3. Podmínky uvedené v odstavci 2 mohou být splněny v členských státech nebo v různých zvýhodněných zemích, pokud všechny zvýhodněné země využívají regionální kumulaci podle čl. 86 odst. 1 a 5. V takovém případě se podle odst. 2 písm. b) produkty považují za pocházející ze zvýhodněné země, pod jejíž vlajkou pluje plavidlo nebo výrobní plavidlo.

První pododstavec se použije, pouze pokud jsou splněna ustanovení čl. 86 odst. 2 písm. b) a c).

Článek 76

1. Aniž jsou dotčeny články 78 a 79, považují se produkty, které nejsou zcela získány v dotyčné zvýhodněné zemi ve smyslu článku 75, za pocházející z této zvýhodněné země, pokud jsou splněny podmínky pro dotyčné zboží stanovené v seznamu v příloze 13a.

2. Je-li produkt, který získal status původu v některé zemi podle odsta