1996D1692 — CS — 01.01.2007 — 004.001

Tento dokument je třeba brát jako dokumentační nástroj a instituce nenesou jakoukoli odpovědnost za jeho obsah

Ve znění:

No

Ve znění:

Opraveno:

▼B

ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 1692/96/ES

ze dne 23. července 1996

o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě

vzhledem k tomu, že by měl být při Komisi zřízen výbor, který bude zejména pověřen být nápomocen Komisi při přezkoumávání provádění a vývoji těchto hlavních směrů,

vzhledem k tomu, že by Komise měla předkládat každé dva roky zprávu o provádění tohoto rozhodnutí a každých pět let zprávu o tom, zda je potřeba hlavní směry přezkoumat;

vzhledem k tomu, že by měla být oprávnění pro některé veřejné a soukromé projekty, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, udělena až poté, co byly v souladu se stávajícími právními předpisy Společenství vyhodnoceny jejich možné vlivy;

vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit, které projekty společného zájmu odpovídají těmto cílům a takto určeným prioritám; že by mělo být přihlédnuto pouze k projektům, které jsou potenciálně ekonomicky životaschopné;

vzhledem k tomu, že Komise v Bílé knize o rozvoji společné dopravní politiky vyzývá k optimálnímu využití stávajících kapacit a integraci sítí jednotlivých oborů dopravy do jedné transevropské sítě silniční, železniční, vnitrozemské vodní, námořní a letecké přepravy cestujících a zboží, jakož i kombinované dopravy;

ČÁST I

OBECNÉ ZÁSADY

Článek 1

Účel

1. Účelem tohoto rozhodnutí je vytvoření hlavních směrů, které budou zahrnovat cíle, priority a hlavní rysy navrhovaných opatření v oblasti transevropské dopravní sítě; tyto hlavní směry stanoví projekty společného zájmu, jejichž provádění by mělo přispět k rozvoji sítě ve Společenství.

2. Hlavní směry uvedené v odstavci 1 představují obecný referenční rámec, kterým by měly být podpořeny členské státy, případně Společenství, při provádění projektů společného zájmu zaměřených na soudržnost, vzájemné propojení a interoperabilitu transevropské dopravní sítě a na přístup k této síti. Tyto projekty tvoří společný cíl, jehož dosažení závisí na jejich stupni zralosti a dostupnosti finančních zdrojů, aniž je dotčen finanční závazek členského státu nebo Společenství. Tyto hlavní směry jsou rovněž zaměřeny na usnadnění zapojení soukromého sektoru.

3. Základní požadavky ohledně

budou vymezeny v souladu se Smlouvou odděleně od tohoto rozhodnutí.

Článek 2

Cíle

1. Transevropská dopravní síť se vytvoří postupně do roku ►M2 2020 ◄ integrací sítě pozemní, námořní a letecké dopravy v rámci Společenství v souladu s načrtnutými plány vyznačenými na mapách v příloze I nebo se specifikacemi obsaženými v příloze II.

2. Síť musí

c) zahrnovat všechny obory dopravy, s přihlédnutím k jejich komparativním výhodám;

h) umožňovat napojení na sítě států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), zemí střední a východní Evropy a středomořských zemí a současně podporovat interoperabilitu a přístup k těmto sítím, pokud se to ukáže být v zájmu Společenství.

Článek 3

Rozsah sítě

1. Transevropská síť zahrnuje dopravní infrastrukturu, systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy.

▼M2

2. Dopravní infrastruktura zahrnuje sítě silniční, železniční a vnitrozemské vodní dopravy, námořní dálnice, námořní a vnitrozemské přístavy, letiště a ostatní spojovací místa mezi jednotlivými dopravními sítěmi.

▼B

3. Systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy zahrnují technické, informační a telekomunikační systémy nezbytné k zajištění harmonického provozu sítě a efektivního řízení dopravy.

Článek 4

Základní rysy opatření

Opatření Společenství zahrnují v hlavních rysech

c) úpravu stávající sítě;

▼M2

Článek 5

Priority

Přednost při opatřeních mají se zřetelem k cílům uvedeným v článku 2 a základním rysům opatření uvedených v článku 4:

c) nutná opatření pro postupné dosažení interoperabilní železniční sítě, pokud možno včetně tras přizpůsobených nákladní dopravě;

g) integrace otázek bezpečnosti a životního prostředí do projektování a realizace transevropské dopravní sítě;

▼B

Článek 6

Sítě třetích zemí

Podpora projektů společného zájmu Společenství a vzájemné propojitelnosti a interoperability za účelem zajištění slučitelnosti sítí třetích zemí s transevropskou dopravní sítí se stanoví pro jednotlivé případy odpovídajícími postupy podle Smlouvy.

Článek 7

Projekty společného zájmu

1. V souladu s pravidly Smlouvy, zejména pokud jde o hospodářskou soutěž, se jako projekt společného zájmu posuzuje jakýkoli projekt, který

2. Projekty se musí vztahovat k některé součásti sítě popsané v článcích 9 až 17, a zejména:

3. Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná, v rámci zásad stanovených v čl. 1 odst. 2.

▼M2

Článek 8

Ochrana životního prostředí

1. Při rozvoji a uskutečňování projektů musí členské státy zohlednit ochranu životního prostředí tím, že provádějí podle směrniceRady 85/337/EHS u zamýšlených projektů společného zájmu posouzení vlivů na životní prostředí a uplatňují směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků ( 7 ) a 92/43/EHS.

Od 21. července 2004 provádějí členské státy posouzení vlivů na životní prostředí u plánů a programů vedoucích k těmto projektům, zejména pokud se týkají nových tras nebo rozvoje jiné důležité uzlové infrastruktury, podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí ( 8 ). Členské státy přihlížejí k výsledkům tohoto hodnocení vlivů na životní prostředí při přípravě těchto plánů a programů v souladu s článkem 8 uvedené směrnice.

2. Do 21. července 2004 Komise po dohodě s členskými státy vyvine vhodné metody provádění strategického posuzování vlivů na životní prostředí, mimo jiné v zájmu zajištění vhodné koordinace, předcházení duplicitě prací a zjednodušení a zrychlení plánovacích procesů u přeshraničních projektů a koridorů.

K výsledkům této práce a posouzení vlivů projektů transevropských sítí na životní prostředí, které provedou členské státy podle směrnice 2001/42/ES, přihlédne Komise ve své zprávě o hlavních směrech a v případných návrzích právních předpisů pro revizi hlavních směrů podle čl. 18 odst. 3 tohoto rozhodnutí.

▼B

ČÁST 2

SILNIČNÍ SÍŤ

Článek 9

Charakteristiky

1. Transevropská silniční síť zahrnuje dálnice a silnice vysoké kvality, ať stávající, nové nebo které se mají upravit, jež

▼C1

▼B

2. Síť zaručuje uživatelům vysokou, jednotnou a nepřetržitou úroveň služeb, pohodlí a bezpečnosti.

▼M2

3. Síť zahrnuje rovněž infrastrukturu pro řízení dopravy, uživatelské informace, řešení nehod a mimořádných situací a výběr elektronického mýta, přičemž je tato síť založena na aktivní spolupráci mezi systémy řízení dopravy na evropské, státní a regionální úrovni a poskytovateli informačních služeb o cestách a dopravě, poskytovateli služeb s přidanou hodnotou, která zajistí nutnou doplňkovost s aplikacemi, jejichž využití je umožněno v rámci programu transevropských telekomunikačních sítí.

▼B

ČÁST 3

ŽELEZNIČNÍ SÍŤ

▼M2

Článek 10

Charakteristiky

1. Železniční síť zahrnuje vysokorychlostní železniční síť a konvenční železniční síť.

2. Vysokorychlostní železniční síť, bez ohledu na to, zda využívá stávající nebo novou technologii, zahrnuje:

c) zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě nebo tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti a propojené s vysokorychlostní železniční tratí, které mají v důsledku topografických, environmentálních, profilových nebo urbanistických omezení zvláštní rysy a u kterých je nutno v jednotlivých případech upravit rychlost.

Tato síť zahrnuje tratě uvedené v příloze I. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro vysokorychlostní železniční tratě používající stávající technologii jsou definovány v souladu se směrnicí Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě systému transevropské vysokorychlostní železniční dopravy ( 9 ). Členské státy předem vyrozumí Komisi o otevření každé vysokorychlostní tratě a o technických charakteristikách tratě.

3. Konvenční železniční síť zahrnuje tratě pro konvenční osobní a nákladní železniční dopravu, včetně železničních úseků transevropské sítě kombinované dopravy uvedené v článku 14, přístupová spojení s námořními a vnitrozemskými přístavy společného zájmu a nákladními terminály, které jsou otevřeny pro všechny provozovatele. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro konvenční železniční tratě jsou definovány v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému ( 10 ).

4. Železniční síť zahrnuje infrastrukturu a zařízení umožňující integraci železničních a silničních a v případě potřeby námořních služeb a služeb letecké dopravy. V tomto ohledu se zvláštní pozornost věnuje propojení regionálních letišť se sítí.

5. Železniční síť plní nejméně jednu z těchto funkcí:

c) umožňuje přístup k regionálním a místním železničním sítím;

6. Díky své provázanosti a postupnému uplatňování interoperability, zejména prostřednictvím technické harmonizace a harmonizovaného řídícího a kontrolního systému ERTMS, jež jsou doporučeny pro evropskou železniční síť, nabízí železniční síť uživatelům vysokou úroveň kvality a bezpečnosti. Proto Komise po konzultaci s členskými státy stanoví plán využití, který je koordinován s vnitrostátními plány.

▼B

ČÁST 4

SÍŤ VNITROZEMSKÝCH VODNÍCH CEST A VNITROZEMSKÝCH PŘÍSTAVŮ

Článek 11

Charakteristiky

1. Transevropská síť vnitrozemských vodních cest zahrnuje řeky, kanály a různé odbočky a vzájemná spojení. Poskytuje zejména možnost vzájemného propojení mezi průmyslovými regiony a velkými aglomeracemi a jejich spojení s přístavy.

2. Vnitrozemské vodní cesty, které jsou součástí sítě, musí odpovídat minimálním technickým požadavkům pro třídu IV vodních cest, tj. umožňovat proplouvání plavidel nebo tlačení souprav dlouhých 80 až 85 m a širokých 9,5 m. Jestliže je vnitrozemská vodní cesta modernizována, nově stavěna nebo zapojována do sítě, měly by technické specifikace odpovídat alespoň třídě IV, umožňovat pozdější dosažení třídy Va/Vb a umožňovat průjezd plavidel pro kombinovanou dopravu. Třída Va umožňuje průjezd tlačného soulodí dlouhého 110 m a širokého 11,40 m a třída Vb umožňuje průjezd tlačného soulodí dlouhého 172 až 185 m a širokého 11,40 m.

▼M1

3. Vnitrozemské přístavy jsou součástí sítě, zejména jako body propojení mezi vodními cestami uvedenými v odstavci 2 a v článku 14 a jinými druhy dopravy.

▼M1

3a. Síť zahrnuje vnitrozemské přístavy:

c) vzájemně propojené s ostatními transevropskými trasami podle přílohy I a

▼M2

3b. Vnitrozemské přístavy této sítě vybavené překládkovým zařízením pro intermodální dopravu nebo s ročním objemem nákladní přepravy nejméně 500 000 tun jsou uvedeny v příloze I.

▼M2

4. Síť rovněž zahrnuje infrastrukturu řízení provozu. Ta obsahuje zejména zavedení interoperabilního inteligentního přepravního a dopravního systému označovaného jako „Říční informační služby“, který má optimalizovat stávající kapacitu a bezpečnost sítě vnitrozemských vodních cest a zlepšit interoperabilitu s jinými druhy dopravy.

▼B

ČÁST 5

NÁMOŘNÍ PŘÍSTAVY

▼M1

Článek 12

Charakteristiky

1. Námořní přístavy umožňují rozvoj námořní dopravy a tvoří výchozí bod pro námořní spojení na ostrovy a body propojení mezi námořní dopravou a jinými druhy dopravy. Poskytují zařízení a služby dopravcům. Jejich infrastruktura nabízí široký rozsah služeb pro přepravu cestujících a zboží, včetně přepravy trajekty a dopravy na krátké a dlouhé vzdálenosti, včetně pobřežní lodní dopravy uvnitř Společenství a mezi Společenstvím a třetími zeměmi.

2. Námořní přístavy zahrnuté do sítě odpovídají jedné z kategorií A, B nebo C, definovaných takto:

A. mezinárodní námořní přístavy: přístavy s celkovým ročním objemem přepravy nejméně 1,5 milionu tun nákladu nebo 200 000 cestujících, které jsou, není-li to nemožné, spojeny s pozemními prvky transevropské dopravní sítě, a mají proto důležitou roli v mezinárodní námořní dopravě;

B. námořní přístavy Společenství nespadající do kategorie A: tyto přístavy mají celkový roční objem přepravy nejméně 0,5 milionu tun nákladu nebo od 100 000 do 199 999 cestujících a jsou spojeny, není-li to nemožné, s pozemními prvky transevropské dopravní sítě a jsou vybaveny nezbytným překládacím zařízením pro dopravu na krátké vzdálenosti;