2000L0012 — CS — 13.04.2005 — 005.001

Tento dokument je třeba brát jako dokumentační nástroj a instituce nenesou jakoukoli odpovědnost za jeho obsah

Ve znění:





Ve znění:









▼B

SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2000/12/ES

ze dne 20. března 2000

o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu







EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 první a třetí větu této smlouvy, s ohledem na návrh Komise, s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru ( 1 ), v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy ( 2 ), vzhledem k těmto důvodům: (1) Směrnice Rady 73/183/EHS ze dne 28. června 1973 o odstranění omezení svobody usazování a volného pohybu služeb pro samostatnou činnost bank a jiných finančních institucí ( 3 ), první směrnice Rady 77/780/EHS ze dne 12. prosince 1977 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu ( 4 ), směrnice Rady 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o kapitálu úvěrových institucí ( 5 ), druhá směrnice Rady 89/646/EHS ze dne 15. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu ( 6 ), směrnice Rady 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí ( 7 ), směrnice Rady 92/30/EHS ze dne 6. dubna 1992 o dohledu nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě ( 8 ) a směrnice Rady 92/121/EHS ze dne 21. prosince 1992 o sledování a kontrole velké úvěrové angažovanosti úvěrových institucí ( 9 ) byly vícekrát podstatně změněny. Je proto třeba z důvodů jasnosti a racionality přistoupit ke kodifikaci těchto směrnic a spojit je do jediného textu. (2) Podle Smlouvy je zakázáno jakékoli diskriminační zacházení v oblasti usazování a poskytování služeb, jež by se zakládalo na státní příslušnosti nebo na skutečnosti, že podnik není usazen v členském státě, kde jsou dané služby poskytovány. (3) K usnadnění přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu je nutno odstranit nejrušivější rozdíly mezi právními předpisy členských států, které upravují právní postavení těchto institucí. (4) Tato směrnice je z hlediska svobody usazování i z hlediska volného pohybu služeb v bankovnictví základním nástrojem pro dosažení společného trhu, jak bylo rozhodnuto Jednotným evropským aktem a naplánováno v Bílé knize Komise. (5) Z důvodů ochrany úspor i k vytvoření rovných podmínek hospodářské soutěže mezi úvěrovými institucemi se musí koordinační opatření týkající se úvěrových institucí vztahovat na všechny tyto instituce. Je však nutné náležitě přihlížet k objektivním rozdílům v jejich právním postavení a k jejich úkolům, jak je stanoví vnitrostátní právní předpisy. (6) Proto musí být oblast působnosti těchto opatření co nejširší, aby se vztahovala na všechny instituce, jejichž činnost spočívá v přijímání splatných peněžních prostředků od veřejnosti ve formě vkladů i v jiných formách, jako je soustavné vydávání dluhopisů a obdobných cenných papírů a poskytování úvěru na vlastní účet. Je nutné stanovit výjimky pro některé úvěrové instituce, na něž se tato směrnice nemůže vztahovat. Tato směrnice se nedotýká použití vnitrostátních právních předpisů, které stanoví zvláštní doplňková povolení umožňující úvěrovým institucím vykonávat určité činnosti nebo provozovat určité druhy operací. (7) Účelem přijatého přístupu je dosáhnout pouze nezbytné základní harmonizace, dostatečné k zajištění vzájemného uznávání povolení a systémů obezřetnostního dohledu, což umožní vydávat jednotné povolení pro celé Společenství a uplatňovat zásadu, že obezřetnostní dohled vykonává domovský členský stát. Na požadavek, aby byl předložen obchodní plán, je tudíž třeba pohlížet pouze jako na prvek umožňující příslušným orgánům rozhodovat na základě přesnějších informací vycházejících z objektivních hledisek. Přesto je možná jistá pružnost v požadavcích na právní formu úvěrových institucí a v ochraně názvů bank. (8) Úvěrové instituce musí podléhat rovnocenným finančním požadavkům, aby byly zajištěny rovnocenné záruky pro vkladatele a rovnocenné podmínky hospodářské soutěže pro srovnatelné skupiny úvěrových institucí. Až do další koordinace je třeba stanovit vhodné strukturální ukazatele, které umožní v rámci spolupráce mezi vnitrostátními orgány sledovat postavení srovnatelných druhů úvěrových institucí jednotnými metodami. Tento postup by měl přispět k postupnému sbližování soustav ukazatelů stanovených a uplatňovaných v členských státech. Je nicméně nutné rozlišovat mezi ukazateli zaměřenými na zajištění řádného řízení úvěrových institucí od ukazatelů stanovených pro účely hospodářské a měnové politiky. (9) Zásada vzájemného uznávání a zásada kontroly domovským členským státem vyžadují, aby příslušné orgány každého členského státu nevydaly povolení nebo je odňaly v případech, kdy z okolností, např. z obchodního plánu, z rozmístění nebo ze skutečně provozované činnosti, zřetelně vyplývá, že si úvěrová instituce zvolila právo jednoho členského státu s úmyslem vyhnout se přísnějším normám jiného členského státu, na jehož území hodlá provozovat nebo provozuje převážnou část své činnosti. Úvěrová instituce, která je právnickou osobou, musí být povolena v členském státě, ve kterém má sídlo. Úvěrová instituce, která není právnickou osobou, musí mít své skutečné sídlo v členském státě, ve kterém byla povolena. Členské státy musí dále vyžadovat, aby se skutečné sídlo úvěrové instituce vždy nalézalo v jejím domovském členském státě a aby tam skutečně vykonávala činnost. (10) Příslušné orgány by neměly povolit nebo zachovat povolení úvěrové instituci, mohou-li jim úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými nebo právnickými osobami bránit účinně vykonávat jejich dohlížecí funkce. Již povolené úvěrové instituce jsou rovněž povinny uspokojit příslušné orgány v tomto směru. Definice „úzkého propojení“ v této směrnici sestává pouze z minimálních kritérií. Nebrání členským státům, aby ji uplatnily také na jiné situace, než které výslovně uvádí. Samotná skutečnost nabytí významného podílu na základním kapitálu určité společnosti nepředstavuje účast, k níž se přihlíží ve smyslu pojmu „úzkého propojení“, pokud byl tento podíl nabyt pouze jako dočasná investice, aniž by umožňoval ovlivňovat strukturu nebo finanční politiku úvěrové instituce. (11) Odkaz na účinný výkon dohlížecích funkcí orgány dohledu se vztahuje i na dohled na konsolidovaném základě, který jetřeba vykonávat nad úvěrovými institucemi, pokud to stanoví právní předpisy Společenství. V těchto případech musí mít orgány, kterým se podává žádost o povolení, možnost určit, které orgány jsou příslušné k výkonu dohledu nad danou úvěrovou institucí na konsolidovaném základě. (12) Domovský členský stát může pro instituce, které povolily jeho příslušné orgány, stanovit pravidla přísnější než pravidla uvedená v čl. 5 odst. 1 prvním pododstavci a odstavci 2 a v článcích 7, 16, 30, 51 a 65. (13) Zrušení nutnosti povolení pro pobočky úvěrových institucí Společenství s sebou nezbytně nese zrušení poskytování kapitálu. (14) Zvolený přístup umožňuje úvěrovým institucím povoleným v domovském členském státě na základě vzájemného uznávání provozovat v celém Společenství některé nebo všechny činnosti uvedené v seznamu v příloze I tím způsobem, že zřídí pobočky nebo poskytují služby. Na provozování činností, jež nejsou uvedeny v seznamu, se vztahují obecná ustanovení Smlouvy o svobodě usazování a volném pohybu služeb. (15) Je nicméně vhodné rozšířit vzájemné uznání na činnosti uvedené v seznamu, pokud jsou provozovány finanční institucí, jež je dceřiným podnikem úvěrové instituce, pokud se na tento dceřiný podnik vztahuje konsolidovaný dohled nad jeho mateřským podnikem a pokud splňuje určité přísné podmínky. (16) U podniků, které nebyly ve svém domovském členském státě povoleny jako úvěrové instituce, a u činností neuvedených v seznamu může hostitelský členský stát v souvislosti s výkonem práva usazování a volného pohybu služeb vyžadovat dodržení zvláštních ustanovení svých vnitrostátních právních předpisů, jsou-li tyto předpisy slučitelné s právem Společenství a odůvodněny obecným zájmem a nepodléhají-li tyto úvěrové instituce nebo činnosti srovnatelným pravidlům obsaženým v právních předpisech svých domovských členských států. (17) Členské státy musí zajistit, aby činnosti, jež jsou předmětem vzájemného uznávání, bylo možno bez překážek provozovat stejným způsobem jako v domovském členském státě, nejsou-li v rozporu s právními předpisy hostitelského členského státu na ochranu obecného zájmu. (18) Existuje nezbytný vztah mezi účelem této směrnice a liberalizací pohybu kapitálu, uskutečňovanou na základě jiných právních předpisů Společenství. Opatření týkající se liberalizace bankovních činností musí být v každém případě v souladu s opatřeními pro liberalizaci pohybu kapitálu. (19) Předpisy upravující činnost poboček úvěrových institucí se sídlem mimo Společenství by si měly odpovídat ve všech členských státech. Je důležité zajistit, aby tyto předpisy nebyly příznivější než ty, jež se vztahují na pobočky podniků z jiného členského státu. Mělo by být stanoveno, že Společenství může uzavírat dohody se třetími zeměmi o použití ustanovení, která na základě vzájemnosti poskytnou pobočkám stejné zacházení na jeho území. Na pobočky úvěrových institucí, které mají sídlo mimo Společenství se nevztahuje volný pohyb služeb podle čl. 49 druhého pododstavce Smlouvy ani svoboda usazování v jiných členských státech než těch, kde jsou usazeny. ádosti o povolení dceřiného podniku nebo o nabytí účasti podávané podnikem, který se řídí právem třetí země, se vyřizují postupem, jehož účelem je zajistit, aby se úvěrovým institucím Společenství dostalo v dané třetí zemi zacházení na zásadě vzájemnosti. (20) Povolení, která úvěrovým institucím vydají příslušné vnitrostátní orgány, budou mít platnost v celém Společenství podle této směrnice a nikoliv vnitrostátní jako dosud. Tím pozbudou účinku dosavadní doložky o vzájemnosti. Z toho důvodu je třeba zavést pružný postup, aby bylo možno hodnotit vzájemnost v rámci Společenství. Společenství hodlá mít své finanční trhy otevřeny ostatnímu světu, a proto není účelem tohoto postupu uzavřít finanční trhy Společenství, ale spíše rozšířit liberalizaci celosvětových finančních trhů v jiných třetích zemích. Za tímto účelem stanoví tato směrnice postupy pro jednání s třetími zeměmi a, jako krajní východisko, možnost přijmout opatření k pozastavení přijímání nových žádostí o povolení nebo k omezení nových povolení. (21) Je žádoucí, aby bylo na základě vzájemnosti dosaženo dohod mezi Společenstvím a třetími zeměmi o umožnění praktického výkonu dohledu na konsolidovaném základě v co nejrozsáhlejší zeměpisné oblasti. (22) Odpovědnost za dohled nad finančním zdravím úvěrových institucí a zvláště nad jejich platební schopností spočívá na příslušných orgánech jejich domovských členských států. Příslušné orgány hostitelského členského státu si ponechají odpovědnost za dohled nad likviditou a měnovou politikou. Dohled nad tržními riziky musí být předmětem úzké spolupráce mezi příslušnými orgány hostitelského a domovského členského státu. (23) Plynulé fungování vnitřního bankovního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale též úzkou a pravidelnou spolupráci mezi příslušnými orgány členských států. Pokud se jedná o posuzování otázek týkajících se jednotlivých úvěrových institucí, zůstává nejvhodnějším fórem kontaktní skupina vytvořená orgány bankovního dohledu. Tato skupina je vhodným orgánem pro vzájemnou výměnu informací podle článku 28. (24) Vzájemná výměna informací nicméně nenahrazuje dvoustrannou spolupráci podle článku 28. Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou, aniž tím je dotčena jejich vlastní kontrolní pravomoc, na základě podnětu příslušných orgánů domovského členského státu nebo v naléhavých případech z vlastního podnětu ověřovat, zda je činnost úvěrové instituce na území domovského členského státu vykonávána v souladu s právními předpisy a se zásadami řádných správních a účetních postupů a přiměřené vnitřní kontroly. (25) Je vhodné umožnit výměnu informací mezi příslušnými orgány a orgány nebo subjekty, jež ze své funkce pomáhají posilovat stabilitu finančního systému. Pro zachování důvěrnosti sdělovaných informací musí být přísně vymezen okruh jejich příjemců. (26) Některá protiprávní jednání, jako např. podvody a zneužívání vnitřních informací, mohou ovlivnit stabilitu i integritu finančního systému také v případech, kdy se jedná o jiné podniky než úvěrové instituce. (27) Je nutno stanovit podmínky, na jejichž základě je uvedená výměna informací přípustná. (28) Je-li stanoveno, že informace lze poskytnout pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, mohou tyto orgány případně podmínit svůj souhlas splněním přísných podmínek. (29) Měla by být rovněž schválena výměna informací mezi příslušnými orgány na straně jedné a centrálními bankami a jinými subjekty s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové úřady, případně dalšími veřejnými orgány pověřenými dohledem nad platebními systémy na straně druhé. (30) Za účelem posílení dohledu nad úvěrovými institucemi a ochrany klientů úvěrových institucí by mělo být stanoveno, že auditor má povinnost bezodkladně informovat příslušné orgány ve všech případech, které stanoví tato směrnice, o určitých skutečnostech, jež zjistí při výkonu své činnosti a které mohou mít vážný dopad na finanční situaci nebo na řídící a účetní organizaci úvěrové instituce. S ohledem na sledovaný cíl je žádoucí, aby členské státy stanovily, že se tato povinnost vztahuje na všechny případy, kdy auditor zjistí uvedené skutečnosti při výkonu své činnosti v podniku, který má úzká propojení s některou úvěrovou institucí. Povinnost auditorů oznamovat příslušným orgánům, je-li to vhodné, některé skutečnosti a rozhodnutí týkající se úvěrové instituce, které zjistí při výkonu svých povinností v jiném než finančním podniku, sama o sobě nemění povahu jejich činnosti v daném podniku ani způsob, kterým musí své úkoly v tomto podniku vykonávat. (31) Společné základní normy pro kapitál úvěrových institucí jsou klíčovým prvkem vytvoření vnitřního trhu v oblasti bankovnictví, poněvadž kapitál zajišťuje kontinuitu činnosti úvěrových institucí a ochranu úspor. Tato harmonizace posílí dohled nad úvěrovými institucemi a přispěje k další koordinaci v bankovnictví. (32) Tyto normy se musí vztahovat na všechny úvěrové instituce povolené ve Společenství. (33) Kapitál úvěrové instituce může sloužit k absorpci ztrát, jež nejsou kryty dostatečnými zisky. Kapitál také slouží příslušným orgánům jako důležité kritérium, zvláště pro hodnocení platební schopnosti úvěrových institucí a pro jiné účely dohledu. (34) Na vnitřním trhu v oblasti bankovnictví mezi sebou úvěrové instituce přímo soutěží, a proto musí být definice a normy týkající se kapitálu jednotné. Proto nesmějí být kritéria pro stanovení skladby kapitálu ponechána výhradně na vůli členských států. Přijetí společných základních norem nejlépe poslouží zájmům Společenství, neboť zabrání narušením hospodářské soutěže a posílí bankovní soustavu Společenství. (35) Definice kapitálu stanovená v této směrnici určuje nejvyšší možný počet položek a kvalifikujících částek, ponechávajíc každému členskému státu na uvážení, zda použije všechny nebo jen některé tyto položky nebo zda přijme nižší limity pro kvalifikující částky. (36) Tato směrnice upřesňuje kvalifikační kritéria pro některépoložky kapitálu, přičemž členské státy mohou uplatňovat přísnější pravidla. (37) Zpočátku jsou společné základní normy vymezeny natolik široce, aby obsáhly všechny položky tvořící kapitál v jednotlivých členských státech. (38) Podle povahy rozlišuje tato směrnice položky tvořící kapitál jednak na položky tvořící vlastní kapitál a jednak na položky tvořící dodatkový kapitál. (39) s ohledem na skutečnost, že položky tvořící dodatkový kapitál nejsou stejné povahy jako položky tvořící vlastní kapitál, je třeba je nezahrnovat do kapitálu v částce vyšší než 100 % vlastního kapitálu. Navíc výše určitých položek zahrnutých do dodatkového kapitálu musí být omezena na 50 % vlastního kapitálu. (40) Aby bylo zabráněno narušení hospodářské soutěže, nesmějí veřejné úvěrové instituce zahrnovat do svého kapitálu záruky, které jim poskytly členské státy nebo orgány místní správy. (41) Bude-li v rámci dohledu třeba určit výši konsolidovaného kapitálu skupiny úvěrových institucí, provede se výpočet v souladu s touto směrnicí. (42) Přesná účetní technika, jež má být použita pro výpočet kapitálu a kapitálové přiměřenosti a pro hodnocení soustředění angažovanosti, musí brát na zřetel ustanovení směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o výročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a jiných finančních institucí ( 10 ), jež obsahuje některé úpravy směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983, založené na čl. 44 odst. 2 písm. g) Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách ( 11 ). (43) Ustanovení týkající se kapitálu jsou součástí širšího mezinárodního úsilí sblížit pravidla pro kapitálovou přiměřenost platná v nejvýznamnějších zemích. (44) Komise vypracuje zprávu a bude pravidelně přezkoumávat ustanovení týkající se kapitálu, aby je zpřísnila a tím dosáhla většího sblížení ve společné definici kapitálu. Toto sblížení umožní zlepšit kapitálovou přiměřenost úvěrových institucí ve Společenství. (45) Ustanovení týkající se ukazatele kapitálové přiměřenosti jsou výsledkem práce Poradního výboru pro bankovnictví, který má za úkol podávat Komisi návrhy zaměřené na koordinaci ukazatelů uplatňovaných v členských státech. (46) Stanovení vhodného ukazatele kapitálové přiměřenosti hraje ústřední úlohu při dohledu nad úvěrovými institucemi. (47) Ukazatel, který oceňuje aktiva a podrozvahové položky podle stupně úvěrového rizika, je obzvláště vhodným měřítkem kapitálové přiměřenosti. (48) Vytvoření společných norem pro kapitál ve vztahu k aktivům a podrozvahovým položkám vystaveným úvěrovému riziku je tudíž základní součástí harmonizace potřebné k dosažení vzájemného uznávání metod dohledu a tím dotvoření vnitřního trhu v oblasti bankovnictví. (49) V tomto směru je nutno posuzovat ustanovení týkající se ukazatele kapitálové přiměřenosti společně s dalšími zvláštními nástroji, jež rovněž harmonizují základní metody dohledu nad úvěrovými institucemi. (50) Na společném bankovním trhu musí instituce mezi sebou přímo soutěžit a přijetí společných norem pro kapitálovou přiměřenost v podobě minimálního ukazatele zabrání narušení hospodářské soutěže a posílí bankovní soustavu Společenství. (51) Tato směrnice stanoví rozdílné oceňování záruk poskytovaných různými finančními institucemi. Komise se proto zavazuje přezkoumat, zda směrnice ve svém celku významněji nenarušuje hospodářskou soutěž mezi úvěrovými institucemi a pojišťovnami a na základě výsledků přezkumu posoudit, zda je zapotřebí nápravy. (52) Příloha III určuje způsob zacházení s podrozvahovými položkami v souvislosti s výpočtem požadavků na kapitál úvěrových institucí. Pro hladké fungování vnitřního trhu, a zvláště za účelem zajištění stejných podmínek hospodářské soutěže, jsou členské státy povinny usilovat o to, aby jejich příslušné orgány oceňovaly smlouvy o novaci a dohody o započtení jednotně. Příloha III přihlíží k práci mezinárodního fóra, na němž se setkávají orgány dohledu nad bankovnictvím, v otázce uznávání dvoustranných dohod o započtení, zejména v otázce možnosti výpočtu požadavků na kapitál pro krytí některých operací na základě čistých částek namísto hrubých, existují-li právně závazné dohody zajišťující, že je úvěrové riziko omezeno na čistou částku. Pravidla přijatá na širší mezinárodní úrovni povedou v mnoha třetích zemích ke zlepšení obezřetnostního dohledu nad OTC derivátovými nástroji mezinárodně působících úvěrových institucí a skupin úvěrových institucí, které konkurují úvěrovým institucím Společenství. Toto zlepšení má za následek příznivější povinné krytí kapitálem, jež přihlíží k tomu, že dohody o započtení uznané orgány dohledu vedou ke snížení možných budoucích úvěrových rizik. Mimoburzovní zúčtování (OTC) derivátových nástrojů, uskutečňované clearingovými středisky jednajícími jako centrální protistrana, hraje v některých členských státech významnou úlohu. Je vhodné uznat výhody takového zúčtování, spočívající ve snížení úvěrového rizika a souvisejícího systémového rizika v rámci posuzování úvěrového rizika z hlediska obezřetnosti. Je nutné plně pokrýt současná i možná budoucí rizika plynoucí ze zúčtovaných kontraktů OTC derivátových nástrojů a odstranit nebezpečí, že by se rizika pro clearingové středisko nahromadila tak, až by přesáhla tržní hodnotu zajištění (kolaterálu), aby se zúčtovaným OTC derivátovým nástrojům dostalo pro přechodné období stejného posouzení z hlediska obezřetnosti jako derivátovým nástrojům obchodovaným na burze. Příslušné orgány musí být uspokojeny v požadavcích na úroveň počátečních marží a pohyblivých marží a na kvalitu a úroveň ochrany poskytovanou zajištěním (kolaterálem). Příloha III vytváří pro úvěrové instituce členských států obdobnou možnost pro uznávání dvoustranného započtení příslušnými orgány, a tím jim poskytuje stejné podmínky hospodářské soutěže. Dotyčná pravidla jsou dobře vyvážená i vhodná pro další posílení výkonu obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi. Příslušné orgány členských států měly zajistit, aby se výpočet zvýšení faktorů zakládal na skutečné jmenovité hodnotě namísto zjevné. (53) Minimální ukazatel stanovený v této směrnici posiluje úroveň kapitálu úvěrových institucí ve Společenství. Sazba 8 % byla přijata po statistickém průzkumu kapitálových požadavků platných na počátku roku 1988. (54) Základní pravidla pro sledování velké angažovanosti úvěrových institucí by měla být harmonizována. Členské státy by přesto měly mít možnost přijímat přísnější ustanovení než ta, která stanoví tato směrnice. (55) Sledování a kontrola angažovanosti úvěrové instituce je nedílnou součástí dohledu nad ní. Přílišné soustředění angažovanosti na jednoho klienta nebo jednu ekonomicky spjatou skupinu klientů může způsobit nepřípustné riziko ztráty. Takovou situaci lze hodnotit tak, že je na újmu platební schopnosti úvěrové instituce. (56) Na vnitřním trhu v oblasti bankovnictví vstupují úvěrové instituce do přímé vzájemné hospodářské soutěže, podmínky dohledu proto musí být rovnocenné v celém Společenství. Za tímto účelem se musí kritéria používaná k určení soustředění angažovanosti stát předmětem právně závazných pravidel na úrovni Společenství a nemohou být nechána plně na uvážení členských států. Přijetí společných pravidel pak nejlépe poslouží zájmům Společenství, poněvadž zabrání rozdílům v podmínkách hospodářské soutěže a současně posílí bankovní soustavu Společenství. (57) Ustanovení týkající se ukazatele kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí obsahují klasifikaci angažovanosti nesené úvěrovými institucemi. Tato klasifikace by proto měla být použita k definici angažovanosti pro účely omezení velké angažovanosti. Nicméně není v zásadě vhodné odkazovat na rizikové váhy nebo stupně rizika stanovené ve zmíněných ustanoveních. Tyto rizikové váhy a stupně rizika byly určeny pro stanovení obecných požadavků na kapitálovou přiměřenost ke krytí úvěrového rizika úvěrových institucí. Při regulaci velké angažovanosti je cílem omezit maximální ztrátu, kterou může úvěrová instituce utrpět kvůli jednomu klientu nebo jedné ekonomicky spjaté skupině klientů. Je proto vhodné použít obezřetný přístup, který by jako obecné pravidlo přihlížel k nominální hodnotě angažovanosti, avšak neuplatňoval rizikové váhy nebo stupně rizik. (58) V případech, kdy úvěrová instituce nabude angažovanosti vůči vlastnímu mateřskému podniku nebo vůči jiným dceřiným podnikům tohoto mateřského podniku, je zapotřebí zvláštní obezřetnosti. Řešení angažovanosti nabyté úvěrovými institucemi se musí dít zcela samostatně a v souladu se zásadami řádné bankovní správy bez ohledu na jakékoliv jiné okolnosti než tyto zásady. Ustanovení této směrnice stanoví, že v případech, kdy vlivosob, které drží přímou nebo nepřímou kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, může nepříznivě působit na řádné a obezřetné řízení této instituce, učiní příslušné orgány vhodná opatření k ukončení tohoto stavu. V oblasti velké angažovanosti by měly být také stanoveny zvláštní normy pro angažovanost nabytou úvěrovou institucí vůči vlastní skupině, přičemž v tomto případě jsou oprávněna přísnější omezení než u jiné angažovanosti. Není však třeba přísnějších omezení, je-li mateřským podnikem finanční holdingová společnost nebo úvěrová instituce nebo jsou-li jinými dceřinými podniky buď úvěrové či finanční instituce, nebo podniky pomocných bankovních služeb, pokud se na všechny podniky vztahuje dohled nad úvěrovou institucí na konsolidovaném základě. V takových případech umožňuje sledování skupiny podniků na konsolidovaném základě dostatečný dohled a nevyžaduje uplatnění přísnějších limitů angažovanosti. Při tomto přístupu budou bankovní skupiny vedeny k tomu, aby organizovaly svou strukturu způsobem, který umožní dohled na konsolidovaném základě, jež je žádoucí, poněvadž umožňuje všestrannější úroveň dohledu. (59) Aby byl účinný, musí být dohled na konsolidovaném základě uplatňován vůči všem bankovním skupinám včetně těch, jejichž mateřské podniky nejsou úvěrovými institucemi. Příslušné orgány musí mít k dispozici potřebné právní nástroje, aby mohly tento dohled vykonávat. (60) V případě skupin s diverzifikovanou činností, ve kterých mateřský podnik kontroluje alespoň jeden dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, musí být příslušné orgányschopny posoudit finanční situaci úvěrové instituce v rámci skupiny. Až do budoucí koordinace mohou členské státy stanovit vhodné metody konsolidace pro dosažení cílů této směrnice. Příslušné orgány musí mít přinejmenším prostředky k získání informací potřebných k plnění svých úkolů ode všech podniků ve skupině. V případě skupin podniků zabývajících se různými finančními činnostmi musí být zavedena spolupráce mezi orgány příslušnými k dohledu nad jednotlivými finančními odvětvími. (61) Členské státy mohou navíc nevydat nebo odejmout bankovní povolení v případě některých skupinových struktur, jež považují ze nevhodné pro provozování bankovních činností, zejména proto, že nad těmito strukturami nelze vykonávat účinný dohled. Za tímto účelem mají příslušné orgány pravomoci uvedené v čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci a odstavci 2, v čl. 14 odst. 1 písm. c) a v článku 16 za účelem zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrových institucí. (62) Členské státy mohou rovněž zavést vhodný dohled, uskutečňovaný vhodnými postupy, nad skupinami se strukturami, na něž se nevztahuje tato směrnice. Pokud se takové struktury stanou běžnými, je třeba doplnit tuto směrnici tak, aby se vztahovala i na ně. (63) Dohled na konsolidovaném základě musí zahrnovat všechny činnosti vymezené v příloze I. Proto musí být všechny podniky zabývající se především uvedenými činnostmi zahrnuty v dohledu na konsolidovaném základě. Definice finanční instituce musí proto pokrývat tyto činnosti. (64) Směrnice 86/635/EHS spolu se směrnicí 83/349/EHS stanovila pravidla pro konsolidaci platná pro konsolidované účetní závěrky zveřejňované úvěrovými institucemi. V důsledku toho je možné přesněji vymezit metody, které by měly být používány při výkonu obezřetnostního dohledu na konsolidovaném základě. (65) Dohled nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě musí být zaměřen zejména na ochranu zájmů vkladatelů dotyčných institucí a na zajištění stability finančního systému. (66) Přezkoumávání otázek v oblastech, na něž se vztahuje tato směrnice a jiné směrnice o činnosti úvěrových institucí, zejména s výhledem na bližší koordinaci, vyžaduje spolupráci mezi příslušnými orgány a Komisí v rámci poradního výboru. Poradní výbor příslušných orgánů členských států pro bankovnictví se nedotýká jiných forem spolupráce mezi orgány dohledu v oblasti povolování úvěrových institucí a dohledu nad nimi, zejména spolupráce v rámci kontaktní skupiny vytvořené orgány bankovního dohledu. (67) Se zřetelem k vývoji bankovnictví se mohou občas ukázat nezbytnými technické úpravy podrobných pravidel stanovených v této směrnici. Případné nezbytné úpravy provede Komise po konzultaci s Poradním výborem pro bankovnictví v rámci prováděcích pravomocí svěřených Komisi Smlouvou. Opatření nezbytná pro provedení této směrnice je třeba přijímat v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi ( 12 ). (68) Ustanovení čl. 36 odst. 1 této směrnice umožňuje úvěrovým institucím zřízeným ve formě družstva nebo fondu zahrnout společné a nerozdílné závazky jejich dlužníků do kapitálu ve smyslu čl. 34 odst. 2 bodu 7. Dánská vláda vyjádřila silný zájem na tom, aby se jejich několik hypotečních úvěrových institucí organizovaných jako družstvo nebo fond přeměnilo na akciové společnosti. K umožnění a usnadnění této přeměny je nezbytné poskytnout dočasnou odchylku, která jim umožní zahrnout část jejich společných a nerozdílných závazků do kapitálu. Tato dočasná odchylka by neměla ovlivnit hospodářskou soutěž mezi úvěrovými institucemi. (69) Použití rizikové váhy 20 % na držení hypotečních dluhopisů úvěrovými institucemi může narušit stabilitu vnitrostátního finančního trhu, na kterém tyto nástroje hrají převažující úlohu. V tomto případě se použijí prozatímní opatření pro použití rizikové váhy 10 %. Trh pro tvorbu cenných papírů prochází rychlým vývojem. Je tedy žádoucí, aby Komise spolu s členskými státy přezkoumala obezřetné nakládání s cennými papíry zajištěnými aktivy (ABS) a do 22. června 1999 předložila návrhy směřující k přizpůsobení platných právních předpisů tak, aby vymezily vhodné nakládání s cennými papíry zajištěnými aktivy. Příslušné orgány mohou povolit rizikovou váhu 50 % na aktiva, jež jsou zajištěna hypotékami na kanceláře nebo víceúčelové podnikatelské prostory, do 31. prosince 2006. Nemovitosti, na něž se vztahuje hypotéka, musípodléhat přísným hodnotícím kritériím a pravidelnému přeceňování, při němž se přihlíží k vývoji na trhu obchodních nemovitostí. Nemovitosti musí být buď užívané nebo pronajaté vlastníkem. Na úvěry na rozvoj nemovitostí se riziková váha 50 % nevztahuje. (70) K zajištění harmonického uplatňování ustanovení týkajících se velké angažovanosti by měly mít členské státy možnost uplatňovat nové limity ve dvou etapách. Nejmenším úvěrovým institucím lze důvodně poskytnout delší přechodné období, neboť příliš rychlé uplatnění 25 % pravidla by mohlo příliš prudce snížit jejich úvěrovou činnost. (71) Mimo to současně dochází k harmonizaci podmínek ozdravění a likvidace úvěrových institucí. (72) Je rovněž zapotřebí harmonizovat nástroje dohledu nad likviditními riziky. (73) Tato směrnice se nesmí dotknout povinností členských států týkající se lhůt k provedení uvedených v části B přílohy V, vzhledem k těmto důvodům: PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:







OBSAH HLAVA I DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI Článek 1 Definice Článek 2 Oblast působnosti Článek 3 Zákaz přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti podniky jinými než úvěrovými institucemi HLAVA II PODMÍNKY PŘÍSTUPU K ČINNOST ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ A JEJÍHO VÝKONU Článek 4 Povolení Článek 5 Počáteční kapitál Článek 6 Řídicí orgán a umístění skutečného sídla úvěrových institucí Článek 7 Akcionáři a společníci Článek 8 Obchodní plán a organizační struktura Článek 9 Hospodářské potřeby Článek 10 Zamítnutí žádosti Článek 11 Oznámení povolení Komisi Článek 12 Předchozí konzultace s příslušnými orgány ostatních členských států Článek 13 Pobočky úvěrových institucí povolených v jiném členském státě Článek 14 Odnětí povolení Článek 15 Název Článek 16 Kvalifikovaná účast v úvěrové instituci Článek 17 Postupy a organizace vnitřní kontroly HLAVA III USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE SVOBODY USAZOVÁNÍ A SVOBODY POSKYTOVÁNÍ SLUŽEB Článek 18 Úvěrové instituce Článek 19 Finanční instituce Článek 20 Výkon práva usazování Článek 21 Výkon svobody poskytování služeb Článek 22 Pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu HLAVA IV VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI Článek 23 Oznamování dceřiných podniků ze třetích zemí a podmínky přístupu na trhy těchto zemí Článek 24 Pobočky úvěrových institucí se sídlem mimo Společenství Článek 25 Spolupráce s příslušnými orgány třetích zemí při dohledu na konsolidovaném základě HLAVA V ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU Kapitola 1 Zásady obezřetnostního dohledu Článek 26 Kontrolní pravomoc domovského členského státu Článek 27 Pravomoc hostitelského členského státu Článek 28 Spolupráce v oblasti dohledu Článek 29 Kontroly na místě v pobočkách zřízených v jiném členském státě Článek 30 Výměna informací a profesní tajemství Článek 31 Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek Článek 32 Pravomoc příslušných orgánů uvalovat sankce Článek 33 Soudní přezkum Kapitola 2 Technické nástroje obezřetnostního dohledu Oddíl 1 Kapitál Článek 34 Obecné zásady Článek 35 Jiné položky Článek 36 Jiná ustanovení o kapitálu Článek 37 Výpočet kapitálu na konsolidovaném základě Článek 38 Odpočty a omezení Článek 39 Prokázání příslušným orgánům Oddíl 2 Ukazatel kapitálové přiměřenosti Článek 40 Obecné zásady Článek 41 Čitatel: kapitál Článek 42 Jmenovatel: rizikově vážená aktiva a podrozvahové položky Článek 43 Rizikové váhy Článek 44 Rizikové váhy pohledávek za orgány regionální a místní správy členských států Článek 45 Jiné rizikové váhy Článek 46 Správní subjekty a neziskové podniky Článek 47 Výše ukazatele kapitálové přiměřenosti Oddíl 3 Velká angažovanost Článek 48 Hlášení velké angažovanosti Článek 49 Limity velké angažovanosti Článek 50 Dohled nad velkou angažovaností na konsolidovaném a nekonsolidovaném základě Oddíl 4 Kvalifikované účasti mimo finanční sektor Článek 51 Limity pro nefinanční kvalifikované účasti Kapitola 3 Dohled na konsolidovaném základě Článek 52 Dohled nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě Článek 53 Orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě Článek 54 Forma a rozsah konsolidace Článek 55 Informace poskytované smíšenými holdingovými společnostmi a jejich dceřinými podniky Článek 56 Opatření k usnadnění dohledu na konsolidovaném základě HLAVA VI PORADNÍ VÝBOR PRO BANKOVNICTVÍ Článek 57 Složení a úkoly Poradního výboru pro bankovnictví Článek 58 Přezkum podmínek pro vydání povolení Článek 59 Sledované ukazatele HLAVA VII ZMOCŇOVACÍ USTANOVENÍ Článek 60 Technické úpravy HLAVA VIII PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ Kapitola 1 Přechodná ustanovení Článek 61 Přechodná ustanovení k článku 36 Článek 62 Přechodná ustanovení k článku 43 Článek 63 Přechodná ustanovení k článku 47 Článek 64 Přechodná ustanovení k článku 49 Článek 65 Přechodná ustanovení k článku 51 Kapitola 2 Závěrečná ustanovení Článek 66 Informování Komise Článek 67 Zrušené směrnice Článek 68 Vstup v platnost Článek 69 Určení PŘÍLOHA I Seznam činností podléhajících vzájemnému uznání PŘÍLOHA II Klasifikace podrozvahových položek PŘÍLOHA III Zacházení s podrozvahovými položkami PŘÍLOHA IV Typy podrozvahových položek PŘÍLOHA V část A Zrušené směrnice a směrnice je pozměňující (uvedené v článku 67) PŘÍLOHA V část B Lhůty k provedení (uvedené v článku 67) PŘÍLOHA VI Srovnávací tabulka







HLAVA I

DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI

Článek 1

Definice

Pro účely této směrnice:

1. „Úvěrovou institucí“ se rozumí: a) podnik, jehož činnost spočívá v přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na vlastní účet, nebo b) instituce elektronických peněz ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/46/ES ze dne 18. září 2000 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností ( 13 ). Pro účely dohledu na konsolidovaném základě se za úvěrovou instituci považuje úvěrováinstituce ve smyslu prvního pododstavce nebo jakýkoliv soukromý nebo veřejný podnik, který odpovídá definici v prvním pododstavci a bylo mu vydáno povolení v třetí zemi. Pro účely dohledu nad velkou angažovaností a její kontroly se za úvěrovou institucipovažuje úvěrová instituce ve smyslu prvního pododstavce včetně poboček této úvěrové instituce v třetích zemích, jakož i všechny soukromé nebo veřejné podniky včetně svých poboček, které odpovídají definici v prvním pododstavci a které získaly povolení ve třetí zemi.

2. „Povolením“ se rozumí nástroj vystavený úřady v jakékoliv formě, jímž se uděluje právo vykonávat činnost úvěrové instituce.

3. „Pobočkou“ se rozumí provozovna bez právní subjektivity, jež tvoří součást úvěrové instituce a jež přímo provádí všechny nebo některé operace tvořící podstatu činnosti úvěrových institucí; má-li úvěrová instituce sídlo v jednom členském státě a více provozoven v jiném členském státě, považují se tyto provozovny za jedinou pobočku.

4. „Příslušnými orgány“ se rozumějí vnitrostátní orgány, které právní předpisy opravňují k dohledu nad úvěrovými institucemi.

5. „Finanční institucí“ se rozumí podnik jiný než úvěrová instituce, jehož hlavní činností je nabývání účastí nebo výkon jedné nebo více činností uvedených v bodech 2 až 12 v příloze I.

6. „Domovským členským státem“ se rozumí členský stát, v němž byla úvěrová instituce povolena v souladu s články 4 až 11.

7. „Hostitelským členským státem“se rozumí členský stát, v němž má úvěrová instituce pobočku nebo v němž poskytuje služby.

8. „Kontrolou“se rozumí vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem, jak je vymezen v článku 1 směrnice 83/349/EHS, nebo obdobný vztah mezi fyzickou nebo právnickou osobou a podnikem.

▼M2

9. „Účastí“ pro účely dohledu na konsolidovaném základě a pro účely bodů 15 a 16 čl. 34 odst. 2 se rozumí účast ve smyslu první věty článku 17 směrnice 78/660/EHS nebo přímé nebo nepřímé držení nejméně 20 % hlasovacích práv v podniku nebo základního kapitálu podniku.

▼B

10. „Kvalifikovanou účastí“se rozumí přímé nebo nepřímé držení nejméně 10 % základního kapitálu podniku nebo hlasovacích práv v podniku nebo jakákoli jiná možnost uplatňování podstatného vlivu na řízení podniku, v němž má daná osoba účast.

11. „Počátečním kapitálem“se rozumí kapitál, jak je vymezen v čl. 34 odst. 2 bodech 1 a 2.

12. „Mateřským podnikem“se rozumí mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS. Pro účely dohledu na konsolidovaném základě a kontroly velké angažovanosti se za mateřský podnik považuje mateřský podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoliv podnik, který podle názoru příslušných orgánů účinně uplatňuje rozhodující vliv v jiném podniku.

13. „Dceřiným podnikem“se rozumí dceřiný podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS. Pro účely dohledu na konsolidovaném základě a kontroly velké angažovanosti se za dceřiný podnik považuje dceřiný podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoliv podnik, ve kterém podle názoru příslušných orgánů účinně uplatňuje mateřský podnik rozhodující vliv. Dceřiné podniky dceřiných podniků se rovněž považují za dceřiné podniky podniku, který je jejich původním mateřským podnikem.

14. „Zóna A“zahrnuje všechny členské státy a všechny ostatní země, které jsou plnoprávnými členy Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), jakož i země, které uzavřely zvláštní dohody o úvěrech s Mezinárodním měnovým fondem (MMF) v rámci jeho Všeobecné dohody o zápůjčce (GAB). Každá země, která změní splátkový plán svého vnějšího státního dluhu, se nicméně vylučuje ze „zóny A“ na dobu pěti let.

15. „Zóna B“zahrnuje všechny země, jež nejsou v zóně A.

16. „Úvěrovými institucemi zóny A“se rozumějí všechny úvěrové instituce povolené v členských státech v souladu s článkem 4, včetně jejich poboček v třetích zemích, a všechny soukromé a veřejnoprávní podniky, které odpovídají definici v bodu 1 prvním pododstavci a jsou povoleny v jiných zemích zóny A, včetně jejich poboček.

17. „Úvěrovými institucemi zóny B“se rozumějí všechny soukromé a veřejnoprávní podniky povolené mimo zónu A, které odpovídají definici v bodu 1 prvním pododstavci, včetně jejich poboček uvnitř Společenství.

18. „Nebankovním sektorem“se rozumějí všichni dlužníci jiní než úvěrové instituce, vymezené v bodech 16 a 17, centrální banky, ústřední vlády, orgány regionální a místní správy, Evropská společenství, Evropská investiční banka (EIB) a mezinárodní rozvojové banky, jak jsou vymezeny v bodu 19.

▼M3

19. „Mezinárodními rozvojovými bankami“ se rozumějí Mezinárodní banka pro obnovu a rozvoj, Mezinárodní finanční korporace, Meziamerická rozvojová banka, Asijská rozvojová banka, Africká rozvojová banka, Fond Rady Evropy pro znovuusídlení, Severská investiční banka, Karibská rozvojová banka, Evropská banka pro obnovu a rozvoj, Evropský investiční fond, Korporace pro meziamerické investice a Mnohostranná agentura pro investiční záruky.

▼B

20. „Vysoce rizikovými“, „středně rizikovými“, „středně/nízko rizikovými“ a „nízko rizikovými“podrozvahovými položkami se rozumějí položky popsané v čl. 43 odst. 2 a uvedené v příloze II.

▼M2

21. „Finanční holdingovou společností“ se rozumí finanční instituce, jejíž dceřiné podniky jsou buď výlučně, nebo převážně úvěrovými institucemi nebo finančními institucemi, přičemž alespoň jeden z dceřiných podniků je úvěrovou institucí, a která není smíšenou finanční holdingovou společností ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu ( 14 ).

22. „Smíšenou holdingovou společností“ se rozumí mateřský podnik, který není finanční holdingovou společností ani úvěrovou institucí ani smíšenou finanční holdingovou společností ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES, mezi jehož dceřinými podniky je alespoň jedna úvěrová instituce.

▼B

23. „Podnikem pomocných bankovních služeb“se rozumí podnik, jehož hlavní činností je vlastnictví nebo správa nemovitostí, řízení služeb zpracování dat nebo jiné podobné činnosti, kterými napomáhá hlavní činnosti jedné nebo více úvěrových institucí.

24. „Angažovaností“se pro účely článků 48, 49 a 50 rozumějí aktiva a podrozvahové položky uvedené v článku 43 a v přílohách II a IV, bez uplatnění rizikových vah nebo stupňů rizika tam stanovených; rizika uvedená v příloze IV se vypočtou pomocí jedné z metod stanovených v příloze III, aniž se uplatní rizikové váhy protistrany; se souhlasem příslušných orgánů lze vyloučit z definice angažovanosti všechny položky plně kryté kapitálem, pokud tento kapitál není zahrnut do výpočtu ukazatelů kapitálové přiměřenosti nebo do výpočtu jiných sledovaných ukazatelů stanovených v této směrnici a jiných předpisech Společenství; angažovanost nezahrnuje:

25. „Ekonomicky spjatou skupinou klientů“se rozumějí: — dvě nebo více fyzických či právnických osob, které, není-li prokázán opak, představují jediné riziko, poněvadž jedna z nich má přímou či nepřímou kontrolu nad druhou osobou nebo ostatními osobami, nebo — dvě nebo více fyzických či právnických osob, mezi nimiž neexistuje vztah kontroly, jak je vymezen v první odrážce, avšak na které je nutno pohlížet jako na představující jediné riziko, poněvadž jsou vzájemně tak propojeny, že pokud by se jedna z nich dostala do finančních obtíží, druhá osoba nebo všechny ostatní osoby by se pravděpodobně ocitly v platebních obtížích.

26. „Úzkým propojením“se rozumí stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny: a) účastí, čímž se rozumí držení, přímé nebo kontrolou, nejméně 20 % hlasovacích práv nebo základního kapitálu některého podniku, nebo b) kontrolou, čímž se rozumí vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem ve všech případech uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice 83/349/EHS nebo obdobný vztah mezi fyzickou či právnickou osobou a podnikem; dceřiný podnik jiného dceřiného podniku se rovněž považuje za dceřiný podnik mateřského podniku, který stojí v čele těchto podniků. Stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob trvale vázány k jedné a téže osobě vztahem kontroly, se rovněž považuje za úzké propojení mezi těmito osobami.

28. „Uznávanými burzami“se rozumějí burzy uznávané příslušnými orgány, které: i) fungují pravidelně, ii) mají pravidla vydaná nebo schválená příslušnými orgány domovské země burzy, které vymezují podmínky, za nichž burza působí, podmínky přístupu na burzu a podmínky, jež musí smlouva splňovat, aby ji burza mohla účinně zpracovat, iii) mají clearingový mechanismus, který stanoví, že smlouvy uvedené v příloze IV musí splňovat požadavky na denní margin poskytující podle názoru příslušných orgánů vhodnou ochranu.

Článek 2

Oblast působnosti

1. Tato směrnice se vztahuje na přístup k činnosti úvěrových institucí a její výkon. Tato směrnice se vztahuje na všechny úvěrové instituce.

2. Články 25 a 52 až 56 se rovněž vztahují na finanční holdingové společnosti a smíšené holdingové společnosti se sídlem ve Společenství.

Instituce trvale vyřazené odstavcem 3, s výjimkou centrálních bank členských států, se pro účely článků 25 a 52 až 56 považují za finanční instituce.

3. Nevztahuje se na činnost:

— centrálních bank členských států,

— bank poštovních úřadů,

— v Belgii: na činnost „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut“,

— v Dánsku: na činnost „Dansk Eksportfinansieringsfond“, „Danmarks Skibskreditfond“ a Dansk Landbrugs Realkreditfont,

— v Německu: na činnost „Kreditanstalt für Wiederaufbau“, podniků uznávaných na základě „Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz“ (zákona o neziskovém užívání bytů) za orgány státní bytové politiky, které se nezabývající především bankovními operacemi, a podniků uznávaných podle uvedeného zákona za neziskové bytové podniky,

— v Řecku: na činnost „Ελληνική Τράπεζα Βιομηχανικής Αναπτύξεος“, „Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείον“ a „Ταχυδρομικό Ταμειευτήριο“,

— ve Španělsku: na činnost „Instituto de Crédito Oficial“,

— ve Francii: na činnost „Caisse des dépôts et consignations“,

— v Irsku: na činnost úvěrových sdružení a dobročinných společností („credit unions“ a „friendly societies“),

— v Itálii: na činnost „Cassa Depositi e Prestiti“,

— v Nizozemsku: na činnost „Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV“, „NV Noordelijke Ontwikkelings Maatschappij“, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor ontwikkeling en financiering“ a „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV“,

— v Rakousku: na činnost podniků uznávaných za nezisková stavební sdružení a „Österreichische Kontrollbank AG“.

— v Portugalsku: na činnost „Caixas Económicas“ existujících k 1. lednu 1986, které nemají formu akciových společností, s výjimkou „Caixa Económica Montepio Geral“,

— ve Finsku: na činnost „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete Ab“ a „Kera Oy/Kera Ab“,

— ve Švédsku: na činnost „Svenska Skeppshypotekskassan“,

— ve Spojeném království: na činnost „National Savings Bank“, „Commonwealth Development Finance Company Ltd“, „Agricultural Mortgage Corporation Ltd“, „Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd“, na činnost zmocněnců Koruny pro zámořské vlády a správní orgány („Crown Agents for overseas governments and administrations“), úvěrových sdružení („credit unions“) a obecních bank („municipal banks“),

▼A1

— in Latvia, the “krajaizdevu sabiedribas“, undertakings that are recognised under the “Krajaizdevu sabiedribu likums“ as cooperative undertakings rendering financial services solely to their members,

— in Lithuania, the “kredito unijos“ other than the “Centrine kredito unija“,

— in Hungary, the “Magyar Fejlesztési Bank Rt.“ and the “Magyar Export-Import Bank Rt.“,

— in Poland, the “Spóldzielcze Kasy Oszczednosciowo — Kredytowe“ and the “Bank Gospodarstwa Krajowego“.

▼M5

4. O případných změnách seznamu v odstavci 3 rozhoduje Komise postupem podle čl. 60 odst. 2.

▼B

5. Úvěrové instituce, které se k 15. prosinci 1977 nacházely v témž členském státě a jsou trvale přidruženy k ústřednímu subjektu, jenž nad nimi má kontrolu a jenž je usazen v témž členském státě, mohou být osvobozeny od požadavků uvedených v čl. 6 odst. 1 a v článcích 8 a 59, pokud nejpozději dne 15. prosince 1979 stanoví stávající právní předpisy, že:

— závazky ústředního subjektu a přidružených institucí jsou společné a nerozdílné nebo že závazky přidružených institucí jsou plně zaručeny ústředním subjektem,

— platební schopnost a likvidita ústředního subjektu a všech přidružených institucí jsou sledovány jako celek na základě konsolidovaných účetních závěrek,

— řídicí orgány ústředního subjektu jsou oprávněny vydávat pokyny řídicím orgánům přidružených institucí.

Na úvěrové instituce s místní působností, které se po 15. prosinci 1977 přidruží k ústřednímu subjektu ve smyslu prvního pododstavce, lze uplatňovat podmínky stanovené v prvním pododstavci, pokud tvoří běžné přírůstky k síti náležející ústřednímu subjektu.

▼M5

V případě úvěrových institucí, s výjimkou institucí zřízených na územích nově získaných vysušením mořských mělčin a institucí vzniklých rozdělením nebo fúzí stávajících institucí závislých na ústředním subjektu nebo jemu odpovědných, může Komise postupem podle čl. 60 odst. 2 stanovit další pravidla pro použití druhého pododstavce, včetně zrušení výjimek stanovených v prvním pododstavci, pokud se domnívá, že by přidružení nových institucí, na které by se použil druhý pododstavec, mohlo mít nepříznivý dopad na hospodářskou soutěž.

▼B

6. Úvěrové instituce přidružené k hlavnímu subjektu v témž členském státě ve smyslu odstavce 5 mohou být rovněž vyňaty z působnosti článku 5, jakož i článků 40 až 51 a 65, vztahují-li se na všechny takto přidružené úvěrové instituce spolu s hlavním subjektem uvedené články na konsolidovaném základě, aniž je dotčeno použití uvedených článků na ústřední subjekt.

Při vynětí se články 13, 18, 19, čl. 20 odst. 1 až 6 a články 21 a 22 vztahují na celek sestávající z ústředního subjektu a přidružených institucí.

Článek 3

Zákaz přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti podniky jinými než úvěrovými institucemi

Členské státy zakáží osobám nebo podnikům, které nejsou úvěrovými institucemi, vykonávat podnikatelskou činnost spočívající v přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti. Tento zákaz se nevztahuje na přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků členským státem nebo orgány regionální či místní samosprávy členského státu nebo veřejnými mezinárodními subjekty, jichž jsou jeden či více členských států členy, nebo na případy výslovně stanovené vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Společenství, za podmínky, že tyto činnosti podléhají předpisům a kontrolním opatřením určeným k ochraně vkladatelů a investorů, které se vztahují se na tyto případy.







HLAVA II

PODMÍNKY PŘÍSTUPU K ČINNOSTI ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ A JEJÍHO VÝKONU

▼M5

Článek 4

Povolení

Členské státy stanoví, že úvěrové instituce musí před zahájením své činnosti získat povolení. Stanoví podmínky pro vydání tohoto povolení v souladu s články 5 až 9 a sdělí je Komisi.

▼B

Článek 5

Počáteční kapitál

1. Aniž jsou dotčeny jiné obecné podmínky stanovené vnitrostátními právními předpisy, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, má-li úvěrová instituce samostatný kapitál a počáteční kapitál činí nejméně 5 milionů eur.

Členské státy mohou rozhodnout, že úvěrové instituce existující ke dni 15. prosince 1979, které nesplňují požadavky týkající se kapitálu, mohou pokračovat ve své činnosti. Mohou tyto úvěrové instituce osvobodit od požadavku stanoveného v čl. 6 odst. 1 prvním pododstavci.

2. Členské země však mohou vydat povolení určitým kategoriím úvěrových institucí s počátečním kapitálem nižším, než je částka předepsaná v odstavci 1. V takových případech:

a) nesmí být počáteční kapitál nižší než jeden milion eur;

b) musí dotyčné členské státy Komisi sdělit důvody využití možnosti poskytované tímto odstavcem;

c) bude při zveřejnění seznamu uvedeného v článku 11 u názvu úvěrové instituce uvedena poznámka o tom, že daná úvěrová instituce nedosahuje minimálního kapitálu předepsaného v odstavci 1.

3. Kapitál úvěrové instituce nesmí poklesnout pod výši počátečního kapitálu vyžadovanou podle odstavců 1 a 2 při vydání povolení.

4. Členské státy mohou rozhodnout, že úvěrové instituce existující ke dni 1. ledna 1993, jejichž kapitál nedosahuje výše předepsané pro počáteční kapitál v odstavcích 1 a 2, mohou pokračovat ve své činnosti. V takovém případě nesmí jejich kapitál poklesnout pod nejvyšší úroveň dosaženou po dni 22. prosince 1989.

5. Převezme-li kontrolu nad úvěrovou institucí spadající do kategorie uvedené v odstavci 4 jiná fyzická nebo právnická osoba než ta, která měla nad úvěrovou institucí kontrolu dříve, musí kapitál této úvěrové instituce dosáhnout alespoň úrovně předepsané pro počáteční kapitál v odstavcích 1 a 2.

6. Za určitých zvláštních okolností a se souhlasem příslušných orgánů nesmí při fúzi dvou nebo více úvěrových institucí spadajících do kategorie uvedené v odstavci 4 kapitál instituce, která vznikne fúzí, klesnout pod celkovou výši kapitálu fúzovaných institucí ke dni fúze, pokud není dosaženo úrovně vyžadované podle odstavců 1 a 2.

7. Pokud by v případech uvedených v odstavcích 3, 4 a 6 měl být kapitál snížen, mohou příslušné orgány za odůvodněných okolností umožnit dotyčné úvěrové instituci, aby ve vymezené lhůtě napravila svůj stav nebo ukončila svou činnost.

Článek 6

Řídicí orgán a umístění skutečného sídla úvěrových institucí

1. Příslušné orgány vydají úvěrové instituci povolení pouze tehdy, řídí-li její činnost skutečně nejméně dvě osoby.

Příslušné orgány dále nevydají povolení, pokud tyto osoby nepožívají dobré pověsti nebo nemají dostatek zkušenosti pro výkon svých funkcí.

2. Členské státy vyžadují, aby:

— každá úvěrová instituce, která je právnickou osobou a která má podle vnitrostátního práva, kterým se řídí, sídlo, měla skutečné sídlo v členském státě, kde má své sídlo,

— každá jiná úvěrová instituce měla skutečné sídlo v členském státě, který jí vydal povolení a ve kterém skutečně vykonává svou činnost.

Článek 7

Akcionáři a společníci

1. Příslušné orgány vydají povolení k činnosti úvěrové instituci až poté, co jim je sdělena totožnost jejích přímých nebo nepřímých akcionářů nebo společníků, kteří v nich mají jako fyzické nebo právnické osoby kvalifikovanou účast, a výše jejich účastí.

Pro účely definice kvalifikované účasti ve smyslu tohoto článku se přihlédne k hlasovacím právům uvedeným v článku 7 směrnice 88/627/EHS ( 15 ).

2. Příslušné orgány odmítnou vydat povolení, nejsou-li přesvědčeny, že dotyční akcionáři nebo společníci vyhovují nárokům kladeným v zájmu zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce.

3. Existují-liúzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými či právnickými osobami, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, nebrání-li tato propojení účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí.

Příslušné orgány rovněž odmítnou vydat povolení, pokud účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí brání právní nebo správní předpisy třetí země, jimiž se řídí jedna či více fyzických nebo právnických osob, s nimiž má úvěrová instituce úzké propojení, anebo obtíže související s uplatňováním těchto předpisů.

Příslušné orgány vyžadují od úvěrové instituce předkládání údajů, jež potřebují ke sledování toho, zda jsou trvale dodržovány podmínky uvedené v tomto odstavci.

Článek 8

Obchodní plán a organizační struktura

Členské státy vyžadují, aby byl k žádostem o povolení přiložen obchodní plán, z nějž budou vyplývat mj. druhy zamýšlené činnosti a organizační struktura dané úvěrové instituce.

Článek 9

Hospodářské potřeby

Členské státy nesmějí vyžadovat, aby žádost o povolení byla zkoumána z hlediska hospodářských potřeb trhu.

Článek 10

Zamítnutí žádosti

Zamítnutí žádosti o povolení musí být odůvodněno a oznámeno žadateli do šesti měsíců od obdržení žádosti nebo, byla-li žádost neúplná, do šesti měsíců ode dne, kdy žadatel zaslal údaje nezbytné k rozhodnutí. V každém případě však musí být rozhodnuto do dvanácti měsíců od doručení žádosti.

Článek 11

Oznámení povolení Komisi

Každé vydání povolení musí být oznámeno Komisi. Každá úvěrová instituce se zapíše do seznamu, který Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství a průběžně aktualizuje.

Článek 12

Předchozí konzultace s příslušnými orgány ostatních členských států

Před vydáním povolení úvěrové instituci je třeba konzultovat příslušné orgány druhého zúčastněného členského státu, je-li úvěrová instituce

— dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v jiném členském státě, nebo

— dceřiným podnikem mateřského podniku úvěrové instituce povolené v jiném členském státě, nebo

— úvěrovou institucí kontrolovanou týmiž fyzickými nebo právnickými osobami, které kontrolují úvěrovou instituci povolenou v jiném členském státě.

▼M2

Příslušný orgán zúčastněného členského státu pověřený dozorem nad pojišťovnami nebo investičními podniky je konzultován před vydáním povolení úvěrové instituci, která je

a) dceřiným podnikem pojišťovny nebo investičního podniku povoleného ve Společenství, nebo

b) dceřiným podnikem mateřského pojišťovny nebo investičního podniku povoleného ve Společenství, nebo

c) kontrolována toutéž fyzickou či právnickou osobou, která kontroluje pojišťovnu nebo investiční podnik povolený ve Společenství.

Dotyčné příslušné orgány uvedené v prvním a druhém pododstavci vzájemně konzultují zejména při hodnocení vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností osob, které se podílejí na řízení jiného podniku ze stejné skupiny. Vzájemně se informují o všech údajích týkajících se vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností ředitelů majících význam pro ostatní příslušné orgány zúčastněné při vydávání povolení i při průběžném kontrole dodržování provozních podmínek.

▼B

Článek 13

Pobočky úvěrových institucí povolených v jiném členském státě

Hostitelské členské státy nesmějí vyžadovat další povolení nebo poskytnutí kapitálu pro pobočky úvěrových institucí povolených v jiných členských státech. Zřizování poboček a dohled nad nimi se řídí článkem 17, čl. 20 odst. 1 až 6 a články 22 a 26.

Článek 14

Odnětí povolení

1. Příslušné orgány mohou odejmout povolení vydané úvěrové instituci pouze tehdy, pokud tato instituce:

a) nevyužije své povolení do dvanácti měsíců, výslovně se jej zřekne nebo neprovozuje činnost po dobu více než šesti měsíců, nestanoví-li daný členský stát, že v takových případech povolení zaniká;

b) získala povolení na základě nepravdivých prohlášení nebo jinými nedovolenými prostředky;

c) přestala splňovat podmínky, na jejichž základě bylo povolení vydáno;

d) nadále nevlastní dostatečný kapitál nebo již nadále není schopna plnit své závazky vůči svým věřitelům, a zejména pokud již nezajišťuje bezpečnost jí svěřených majetkových hodnot;

e) spadá pod některý jiný případ, kdy lze podle vnitrostátních právních předpisů povolení odejmout.

2. Odnětí povolení musí být odůvodněno a musí být sděleno dotčeným osobám; odnětí musí být rovněž oznámeno Komisi.

Článek 15

Název

Úvěrové instituce mohou při výkonu své činnosti bez ohledu na předpisy o používání slov „banka“, „spořitelna“ nebo jiných obdobných označení existujících v hostitelském členském státě užívat na celém území Společenství týž název, jaký užívají v členském státě, kde mají své sídlo. Při nebezpečí záměny může hostitelský členský stát z důvodu ujasnění požadovat, aby byl název doplněn vysvětlujícím dodatkem.

Článek 16

Kvalifikovaná účast v úvěrové instituci

1. Členské státy stanoví, že každá fyzická nebo právnická osoby, která hodlá přímo nebo nepřímo držet kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, o tom nejprve uvědomí příslušné orgány a oznámí jim výši zamýšlené účasti. Každá fyzická nebo právnická osoba rovněž uvědomí příslušné orgány o zamýšleném zvýšení své kvalifikované účasti, kterým by její podíl na základním kapitálu nebo hlasovacích právech dosáhl nebo překročil hranice 20 %, 33 % nebo 50 % nebo kterým by se daná úvěrová instituce stala jejím dceřiným podnikem.

Aniž je dotčen odstavec 2, mohou příslušné orgány ve lhůtě nejvýše tří měsíců od oznámení podle prvního pododstavce vyslovit nesouhlas s tímto úmyslem, nejsou-li přesvědčeny, že osoby uvedené v prvním pododstavci vyhovují nárokům kladeným v zájmu zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce. Pokud nevysloví nesouhlas s úmyslem uvedeným v prvním pododstavci, mohou stanovit lhůtu pro jeho uskutečnění.

▼M2

2. Je-li nabyvatelem účasti uvedené v odstavci 1 úvěrová instituce, pojišťovna nebo investiční podnik povolený v jiném členském státě, mateřský podnik úvěrové instituce, pojišťovny nebo investičního podniku povoleného v jiném členské státě nebo fyzická nebo právnická osoba s kontrolou nad úvěrovou institucí, pojišťovnou nebo investičním podnikem povoleným v jiném členském státě a pokud by se instituce, v níž nabyvatel hodlá nabýt účast, tím stala dceřiným podnikem nebo by se dostala pod jeho kontrolu, musí vyhodnoceníto hoto nabytí předcházet konzultace podle článku 12.

▼B

3. Členské státy stanoví, že každá fyzická nebo právnická osoba, která hodlá zcizit svou přímo či nepřímo drženou kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, nejprve uvědomí příslušné orgány o zamýšlené výši zcizované účasti. Každá fyzická nebo právnická osoba rovněž uvědomí příslušné orgány o zamýšleném snížení své kvalifikované účasti, kterým by její podíl na základním kapitálu nebo hlasovacích právech klesl pod 20 %, 33 % nebo 50 % nebo kterým by daná úvěrová instituce přestala být jejím dceřiným podnikem.

4. Jakmile úvěrová instituce zjistí, že došlo k nabytí nebo zcizení kapitálové účasti v ní, na jejichž základě došlo k překročení hranic nebo poklesu pod hranice uvedené v odstavcích 1 a 3, uvědomí o tom příslušné orgány.

Nejméně jednou za rok jim rovněž sdělí totožnost akcionářů a společníků s kvalifikovanými účastmi a výši těchto účastí, jak to vyplývá zejména z informací podávaných na výročních valných hromadách akcionářů a společníků nebo v rámci povinností společností kotovaných na burze.

5. Jestliže by vliv osob uvedených v odstavci 1 mohl mít nepříznivý dopad na řádné a obezřetné řízení instituce, stanoví členské státy, že příslušné orgány učiní opatření nezbytná k ukončení tohoto stavu. Tato opatření mohou spočívat zejména v soudních příkazech, sankcích proti řídícím pracovníkům nebo pozastavení hlasovacích práv spojených s podíly drženými dotyčnými akcionáři nebo společníky.

Obdobná opatření se použijí vůči fyzickým nebo právnickým osobám, které nesplní povinnost předběžného hlášení podle odstavce 1. Dojde-li k nabytí účasti přes nesouhlas příslušných orgánů, stanoví členské státy, aniž jsou dotčeny jiné uplatnitelné sankce, že výkon dotyčných hlasovacích práv je pozastaven nebo že odevzdané hlasy jsou neplatné nebo mohou být prohlášeny za neplatné.

6. Pro účely definice kvalifikované účasti a jiných hranic účasti uvedených v tomto článku se přihlíží ke hlasovacím právům uvedeným v článku 7 směrnice 88/627/EHS.

Článek 17

Postupy a organizace vnitřní kontroly

Příslušné orgány domovského členského státu vyžadují, aby měla každá úvěrová instituce řádné řídicí a účetní postupy a odpovídající mechanismus vnitřní kontroly.







HLAVA III

USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE SVOBODY USAZOVÁNÍ A SVOBODY POSKYTOVÁNÍ SLUŽEB

Článek 18

Úvěrové instituce

Členské státy stanoví, že činnosti uvedené v příloze I mohou být na jejich území provozovány v souladu s čl. 20 odst. 1 až 6, čl. 21 odst. 1 a 2 a článkem 22 buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo poskytováním služeb kteroukoliv úvěrovou institucí, jež byla povolena a jež podléhá dohledu příslušných orgánů jiného členského státu, pokud se vydané povolení vztahuje na tyto činnosti.

Článek 19

Finančníinstituce

Členské státy stanoví, že činnosti vyjmenované v příloze I mohou být na jejich území provozovány v souladu s čl. 20 odst. 1 až 6, čl. 21 odst. 1 a 2 a článkem 22 buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo poskytováním služeb kteroukoliv finanční institucí jiného členského státu, která je dceřiným podnikem úvěrové instituce nebo společným dceřiným podnikem dvou nebo více úvěrových institucí, jejíž společenská smlouva a stanovy povolují tyto činnosti a která splňuje všechny následující podmínky:

— mateřský podnik nebo podniky byly povoleny jakožto úvěrové instituce v členském státě, jehož právem se mateřský podnik řídí,

— dotyčné činnosti jsou skutečně provozovány na území zmíněného členského státu,

— mateřský podnik nebo podniky drží alespoň 90 % hlasovacích práv spojených s podíly nebo akciemi v dceřiném podniku,

— mateřský podnik nebo podniky splňují požadavky příslušných orgánů, pokud se jedná o obezřetné řízení dceřiného podniku, a prohlásí se souhlasem příslušných orgánů domovského členského státu, že ručí společně a nerozdílně za závazky dceřiného podniku,

— na dceřiný podnik se skutečně vztahuje, zvláště pokud jde o dotyčné činnosti, konsolidovaný dohled nad mateřským podnikem nebo každým z mateřských podniků podle článků 52 až 56, zejména za účelem výpočtu ukazatele kapitálové přiměřenosti, kontroly velké angažovanosti a omezení účastí, jak je stanoví článek 51.

Dodržování těchto podmínek ověří příslušné orgány domovského členského státu, které dceřinému podniku vystaví osvědčení, jež musí být přiloženo k oznámení uvedenému v čl. 20 odst. 1 až 6, čl. 21 odst. 1 a 2.

Příslušné orgány domovského členského státu zajistí dohled nad dceřiným podnikem v souladu s čl. 5 odst. 3 a články 16, 17, 26, 28, 29, 30 a 32.

Ustanovení uvedená v tomto článku se použijí na dceřiné podniky obdobně s nezbytnými úpravami. Zejména se „úvěrovou institucí“ rozumí „finanční instituce splňující podmínky stanovené v článku 19“, a „povolením“ rozumí „společenská smlouva a stanovy“.

V čl. 20 odst. 3 se druhý pododstavec čte takto:

„Příslušné orgány domovského členského státu rovněž sdělí výši kapitálu dceřiné finanční instituce a konsolidovaný ukazatel kapitálové přiměřenosti její mateřské úvěrové instituce.“

Přestane-li finanční instituce splňující podmínky tohoto článku plnit některé ze stanovených podmínek, oznámí to její domovský členský stát příslušným orgánům hostitelského členského státu a činnosti provozované institucí v hostitelském členském státě se začnou řídit právem hostitelského členského státu.

Článek 20

Výkon práva usazování

1. Úvěrová instituce, která hodlá zřídit pobočku na území jiného členského státu, to oznámí příslušným orgánům svého domovského členského státu.

2. Členské státy stanoví, že úvěrová instituce, která hodlá zřídit pobočku v jiném členském státě, v oznámení podle odstavce 1 uvede tyto údaje:

a) členský stát, na jehož území hodlá zřídit pobočku,

b) obchodní plán pobočky, uvádějící mimo jiné zamýšlené druhy činnosti a organizační uspořádání pobočky,

c) adresu v hostitelském členském státě, kde lze získat potřebné dokumenty;

d) jména osob odpovědných za řízení pobočky.

3. Nemají-li příslušné orgány domovského členského státu důvod k pochybnostem o přiměřenosti správního uspořádání nebo o finančním stavu úvěrové instituce s ohledem na její zamýšlenou činnost, sdělí údaje podle odstavce 2 do tří měsíců od obdržení veškerých údajů příslušným orgánům hostitelského členského státu a zároveň o tom uvědomí dotyčnou instituci.

Příslušné orgány domovského členského státu rovněž sdělí výši kapitálu a ukazatel kapitálové přiměřenosti úvěrové instituce.

Pokud příslušné orgány domovského členského státu odmítnou sdělit údaje podle odstavce 2 příslušným orgánům hostitelského členského státu, odůvodní toto odmítnutí dotyčné instituci do tří měsíců od obdržení veškerých údajů. Proti odmítnutí nebo nevydání stanoviska se lze odvolat k soudu domovského členského státu.

4. Dříve než pobočka úvěrové instituce zahájí činnost, učiní příslušné orgány hostitelského členského státu do dvou měsíců od obdržení údajů podle odstavce 3 přípravy k dohledu nad úvěrovou institucí v souladu s článkem 22 a případně stanoví podmínky, jimiž se provozování této činnosti musí v hostitelském členském státě řídit z důvodů veřejného zájmu.

5. Po obdržení sdělení od příslušných orgánů hostitelského členského státu nebo po uplynutí lhůty stanovené v odstavci 4, nebylo-li sdělení učiněno, může být pobočka zřízena a zahájit svou činnost.

6. Změní-li se některý z údajů sdělovaných podle odst. 2 písm. b), c) a d), sdělí to úvěrová instituce nejpozději jeden měsíc před uskutečněním této změny písemně příslušným orgánům domovského členského státu a hostitelského členského státu, aby se mohly ke změně vyslovit příslušné orgány domovského členského státu podle odstavce 3 a příslušné orgány hostitelského členského státu podle odstavce 4.

7. U poboček, které zahájily svou činnost v souladu s předpisy hostitelského členského státu před 1. lednem 1993, se má za to, že byly předmětem postupu podle odstavců 1 až 5. Od uvedeného dne se na ně vztahuje odstavec 6 a články 18, 19, 22 a 29.

Článek 21

Volný pohyb služeb

1. Úvěrová instituce, která hodlá zahájit činnost na území jiného členského státu v rámci volného pohybu služeb, oznámí příslušným orgánům domovského členského státu činnosti uvedené v příloze I, které hodlá provozovat.

2. Příslušné orgány domovského členského státu uvědomí o tomto oznámení do jednoho měsíce od obdržení příslušné orgány hostitelského členského státu.

3. Tímto článkem nejsou dotčena práva nabytá úvěrovými institucemi poskytujícími služby před 1. lednem 1993.

Článek 22

Pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu

1. Hostitelský členský stát může pro statistické účely vyžadovat, aby všechny úvěrové instituce, které mají pobočky na jeho území, podávaly příslušným orgánům tohoto státu pravidelně zprávy o své činnosti na jeho území.

Při výkonu povinností uložených jim článkem 27 mohou hostitelské členské státy vyžadovat od poboček úvěrových institucí pocházejících z jiných členských států tytéž informace, jaké k tomuto účelu vyžadují od tuzemských úvěrových institucí.

2. Shledají-li příslušné orgány hostitelského členského státu, že instituce, která má pobočku nebo poskytuje služby na jeho území, nedodržuje právní předpisy vydané daným státem v souladu s touto směrnicí, které vymezují pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu, vyzvou dotyčnou instituci, aby ukončila tento protiprávní stav.

3. Nezjedná-li dotyčná instituce nápravu, uvědomí o tom příslušné orgány hostitelského členského státu příslušné orgány domovského členského státu. Ty neprodleně učiní veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že dotyčná instituce ukončí tento protiprávní stav. Povahu těchto opatření sdělí příslušným orgánům hostitelského členského státu.

4. Pokračuje-li dotyčná instituce přes opatření učiněná domovským členským státem nebo proto, že se taková opatření ukáží být nedostatečná nebo že nebyla dotčeným státem učiněna, v porušování právních předpisů hostitelského členského státu uvedených v odstavci 2, může hostitelský členský stát poté, co o tom uvědomí příslušné orgány domovského členského státu, učinit vhodná opatření, aby zabránil dalším nesrovnalostem nebo aby je potrestal, a případně též zakázat dané instituci zahajovat další operace na jeho území. Členské státy zajistí, aby na jejich území bylo možné úvěrovým institucím doručovat písemnosti nezbytné pro taková opatření.

5. Odstavci 1 až 4 není dotčena pravomoc hostitelského členského státu činit vhodná opatření k zabránění nebo potrestání nesrovnalostí spáchaných na jejich území, které jsou v rozporu s právními předpisy, jež přijaly z důvodů veřejného zájmu. To zahrnuje možnost zakázat úvěrové instituci zahajovat další operace na jeho území.

6. Opatření přijatá podle odstavců 3, 4 a 5 obsahující sankce nebo omezení svobody poskytování služeb musí být řádně odůvodněna a oznámena instituci. Proti každému opatření se lze odvolat k soudu členského státu, jehož orgány je přijaly.

7. Dříve než zahájí postup podle odstavců 2, 3 a 4, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu v naléhavých případech přijmout předběžná opatření nezbytná pro ochranu vkladatelů, investorů a dalších osob, jimž jsou služby poskytovány. O takových opatřeních neprodleně uvědomí Komisi a příslušné orgány ostatních dotčených členských států.

Po konzultaci s příslušnými orgány dotčených členských států může Komise rozhodnout, že daný členský stát musí uvedená opatření změnit nebo zrušit.

8. Hostitelský členský stát může při výkonu pravomoci svěřené mu na základě této směrnice učinit vhodná opatření, aby zabránil nesrovnalostem na svém území nebo je potrestal. To zahrnuje možnost zakázat instituci zahajovat další operace na jeho území.

9. o případném odnětí povolení jsou uvědomeny příslušné orgány hostitelského členského státu, jež učiní vhodná opatření, aby znemožnily dané instituci zahajovat další operace na jeho území a aby ochránily zájmy vkladatelů. ►M5 ————— ◄

10. Členské státy sdělí Komisi počet a povahu případů, v nichž došlo k zamítnutí podle čl. 20 odst. 1 až 6 nebo k přijetí opatření podle odstavce 4 tohoto článku. ►M5 ————— ◄

11. Tento článek se nedotýká práva úvěrových institucí se sídlem v jiném členském státě nabízet své služby všemi dostupnými sdělovacími prostředky v hostitelském členském státě, není-li to v rozporu s případnými předpisy o formě a obsahu takové reklamy přijatými z důvodů veřejného zájmu.







HLAVA IV

VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI

Článek 23

Oznamování dceřiných podniků ze třetích zemí a podmínky přístupu na trhy těchto zemí

▼M5

1. Příslušné orgány členských států uvědomí Komisi a příslušné orgány ostatních členských států o

a) každém povolení vydaném přímému nebo nepřímému dceřinému podniku jednoho nebo více mateřských podniků, které se řídí právem třetí země;

b) každém nabytí účasti v úvěrové instituci ve Společenství takovým mateřským podnikem, jímž se úvěrová instituce stane jeho dceřiným podnikem. Je-li vydáno povolení přímému nebo nepřímému dceřinému podniku jednoho nebo více mateřských podniků, které se řídí právem třetí země, upřesní příslušné orgány strukturu této skupiny ve zprávě, kterou zašlou Komisi na základě článku 11.

▼B

2. Členské státy uvědomí Komisi o všech obecných obtížích, s nimiž se jejich úvěrové instituce setkaly při zřizování poboček nebo provozování bankovní činnosti v některé třetí zemi.

3. Komise pravidelně vypracovává zprávu o zacházení s úvěrovými institucemi Společenství v třetích zemích ve smyslu odstavců 4 a 5, pokud jde o zřizování poboček, provozování bankovních činností a o nabývání účastí v úvěrových institucích třetích zemí. Komise předloží tyto zprávy Radě spolu s případnými návrhy v tomto směru.

4. Shledá-li Komise na základě zpráv uvedených v odstavci 3 nebo jiných informací, že některá třetí země nezabezpečuje úvěrovým institucím Společenství účinný přístup na svůj trh, srovnatelný s přístupem poskytovaným Společenstvím úvěrovým institucím z této třetí země, může Radě navrhnout, aby ji pověřila jednáním s cílem získat srovnatelné příležitosti v hospodářské soutěži pro úvěrové instituce Společenství. Rada rozhodne kvalifikovanou většinou.

5. Shledá-li Komise na základě zpráv uvedených v odstavci 3 nebo jiných informací, že se úvěrovým institucím Společenství nedostává v třetí zemi národního zacházení poskytujícího stejné příležitosti v hospodářské soutěži, jaké mají tuzemské úvěrové instituce, a že nejsou dány podmínky účinného přístupu na tamní trh, může zahájit jednání s cílem napravit tento stav.

Za okolností uvedených v prvním pododstavci lze kromě zahájení jednání rovněž kdykoliv rozhodnout postupem podle čl. 60 odst. 2, že příslušné orgány členských států omezí nebo odloží svá rozhodnutí o žádostech o povolení podaných ke dni zmíněného rozhodnutí nebo později, jakož i o nabytí účasti přímými nebo nepřímými mateřskými podniky, které se řídí právem dané třetí země. Doba trvání uvedených opatření nesmí přesáhnout tři měsíce.

Před uplynutím tříměsíční lhůty a s ohledem na výsledek jednání může Rada na návrh Komise rozhodnout kvalifikovanou většinou, že tato opatření budou nadále použitelná.

Tato omezení nebo odklady nelze uplatnit na zřizování dceřiných podniků úvěrovými institucemi nebo jejich dceřinými podniky, které byly řádně povoleny ve Společenství, ani na nabývání účasti v úvěrových institucích Společenství těmito úvěrovými institucemi nebo dceřinými podniky.

6. Shledá-li Komise, že nastala některá ze situací uvedených v odstavcích 4 a 5, sdělí jí členské státy na její žádost údaje:

a) o každé žádosti o povolení přímého nebo nepřímého dceřiného podniku jednoho nebo více mateřských podniků, které se řídí právem dané třetí země;

b) o každém záměru takového podniku nabýt účasti v některé úvěrové instituci Společenství, jímž by se úvěrová instituce stala jeho dceřiným podnikem, pokud jim byl tento záměr ohlášen podle článku 16.

Povinnost sdělovat údaje pomine, jakmile dojde k dohodě se třetí zemí uvedenou v odstavcích 4 nebo 5 nebo jakmile přestanou být použitelná opatření uvedená v odst. 5 druhém a třetím pododstavci.

7. Opatření přijatá na základě tohoto článku musí být v souladu se závazky Společenství vyplývajícími z mezinárodních dvoustranných nebo mnohostranných dohod upravujících přístup k činnosti úvěrových institucí a její výkon.

Článek 24

Pobočky úvěrových institucí se sídlem mimo Společenství

1. Členské státy neuplatňují vůči pobočkám úvěrových institucí, jež mají sídlo mimo Společenství, předpisy upravující přístup k činnosti a její výkon, jež by je zvýhodňovaly před pobočkami úvěrových institucí se sídlem ve Společenství.

2. Příslušné orgány oznámí Komisi a ►M5 Evropskému bankovnímu výboru ◄ veškerá povolení vydaná úvěrovým institucím se sídlem mimo Společenství pro jejich pobočky.

3. Aniž je dotčen odstavec 1, může Společenství v dohodách uzavřených v souladu se Smlouvou s jednou nebo více třetími zeměmi sjednat použití ustanovení, jež na základě vzájemnosti poskytnou pobočkám úvěrové instituce, která má sídlo mimo Společenství, rovné zacházení na celém území Společenství.

Článek 25

Spolupráce s příslušnými orgány třetích zemí při dohledu na konsolidovaném základě

1. Komise může na žádost některého z členských států nebo z vlastního podnětu předkládat Radě návrhy na sjednání dohod s jednou nebo více třetími zeměmi o způsobech výkonu dohledu na konsolidovaném základě nad:

— úvěrovými institucemi, jejichž mateřské podniky mají sídlo v třetí zemi, a

— úvěrovými institucemi v třetích zemích, jejichž mateřské podniky, a to úvěrové instituce nebo finanční holdingové společnosti, mají sídlo ve Společenství.

2. Dohody uvedené v odstavci 1 jsou uzavírány zejména k zajištění toho, aby:

— příslušné orgány členských států mohly získávat informace nezbytné pro výkon dohledu na základě konsolidované finanční situace nad úvěrovými institucemi a finančními holdingovým společnostmi nacházejícími se ve Společenství, které mají dceřiné nebo přidružené podniky, jež jsou úvěrovými institucemi nebo finančními institucemi mimo Společenství,

— příslušné orgány třetích zemí mohly získávat informace nezbytné pro výkon dohledu nad mateřskými podniky se sídlem na jejich území, které mají dceřiné nebo přidružené podniky, jež jsou úvěrovými institucemi nebo finančními institucemi v jednom nebo více členských státech.

▼M5

3. Aniž jsou dotčeny čl. 300 odst. 1 a 2 Smlouvy, posuzuje Komise, jíž je nápomocen Evropský bankovní výbor, výsledky jednání uvedených v odstavci 1 a výsledný stav.

▼B







HLAVA V

ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHODOHLEDU







KAPITOLA 1

ZÁSADY OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU

Článek 26

Kontrolní pravomoc domovského členského státu

1. Obezřetnostní dohled nad úvěrovou institucí včetně činností provozovaných v souladu s články 18 a 19 vykonávají příslušné orgány domovského členského státu, aniž jsou dotčena ustanovení této směrnice, která stanoví příslušnost orgánů hostitelského členského státu.

2. Odstavcem 1 není dotčen dohled na konsolidovaném základě podle této směrnice.

Článek 27

Pravomoc hostitelského členského státu

Hostitelský členský stát až do další koordinace vykonává ve spolupráci s příslušnými orgány domovského členského státu dohled nad likviditou poboček úvěrových institucí. Aniž jsou dotčena opatření nezbytná k posílení evropského měnového systému, ponechává si plnou příslušnost k opatřením vyplývajícím z provádění své měnové politiky. Tato opatření nesmí stanovit diskriminaci nebo omezení založené na skutečnosti, že úvěrová instituce byla povolena v jiném členském státě.

Článek 28

Spolupráce v oblasti dohledu

Příslušné orgány členských států, jichž se to týká, úzce spolupracují při dohledu nad činností úvěrových institucí, zejména nad činností provozovanou prostřednictvím zřizování poboček v jednom nebo více členských státech jiných než stát, v němž mají sídlo. Tyto orgány si navzájem poskytují veškeré informace o řízení, správě a vlastnictví úvěrových institucí, jež mohou usnadnit dohled nad nimi nebo zkoumání podmínek pro vydání povolení, jakož i veškeré informace, jež mohou usnadnit sledování těchto institucí, zvláště ve vztahu k likviditě, platební schopnosti, pojištění vkladů, omezení velké angažovanosti, správním a účetním postupům a organizaci vnitřní kontroly.

Článek 29

Kontrola na místě v pobočkách zřízených v jiném členském státě

1. Hostitelské členské státy stanoví, že v případě úvěrové instituce povolené v jiném členském státě provozující činnost prostřednictvím pobočky mohou příslušné orgány domovského členského státu poté, co o tom uvědomí příslušné orgány hostitelské členské země, za tímto účelem ověřovat na místě samy nebo prostřednictvím svých zmocněnců údaje uvedené v článku 28.

2. Příslušné orgány domovského členského státu rovněž mohou za účelem kontroly poboček využít některý z dalších postupů uvedených v čl. 56 odst. 7.

3. Tímto článkem není dotčeno právo příslušných orgánů hostitelského členského státu provádět v rámci výkonu svých povinností podle této směrnice kontroly na místě v pobočkách zřízených na jejich území.

Článek 30

Výměna informací a profesní tajemství

1. Členské státy stanoví, že všechny osoby pracující v současnosti nebo v minulosti pro příslušné orgány, jakož i auditoři a odborníci jednající jménem příslušných orgánů, jsou vázáni profesním tajemstvím. To znamená, že důvěrné informace, které získají při výkonu svých služebních povinností, smějí sdělit jiné osobě nebo orgánu jen v souhrnné nebo obecné podobě, z níž nelze určit totožnost jednotlivých institucí, aniž jsou dotčeny případy stanovené trestním právem.

Byl-li však na úvěrovou společnost vyhlášen konkurs nebo nařízena likvidace, lze v občanském soudním řízení sdělit důvěrné informace, které se nedotýkají třetích osob účastnících se pokusu o záchranu úvěrové instituce.

2. Odstavec 1 není překážkou výměně informací mezi příslušnými orgány různých členských států v souladu s touto směrnicí a ostatními směrnicemi vztahujícími se na úvěrové instituce. Na tyto informace se vztahuje povinnost dodržování profesního tajemství podle odstavce 1.

3. Členské státy mohou s příslušnými orgány třetích zemí nebo s orgány či institucemi třetích zemí, jak jsou vymezeny v odstavcích 5 a 6, uzavírat dohody o spolupráci, upravující výměnu informací, pouze tehdy, pokud jsou sdělené informace chráněny profesním tajemstvím alespoň v míře stanovené v tomto článku. Účelem výměny informací musí být plnění dohlížecích úkolů zmíněných orgánů nebo institucí.

Pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, ke kterým tyto orgány daly souhlas.

4. Příslušný orgán, který obdrží důvěrné informace podle odstavce 1 nebo 2, může tyto informace využít pouze při výkonu svých povinností:

— k prověření toho, zda jsou splněny podmínky pro přístup k činnosti úvěrových institucí, a k usnadnění sledování podmínek výkonu této činnosti na nekonsolidovaném nebo konsolidovaném základě, zejména s důrazem na likviditu, platební schopnost, velkou angažovanost, správní a účetní postupy a organizaci vnitřní kontroly, nebo

— k ukládání sankcí, nebo

— ve správním řízení při opravném prostředku proti rozhodnutí příslušného orgánu, nebo

— v soudním řízení zahájeném na základě článku 33 nebo zvláštních ustanovení této směrnice nebo jiných směrnic přijatých v oblasti úvěrových institucí.

5. Odstavce 1 a 4 nejsou překážkou výměny informací uvnitř jednoho členského státu tam, kde existují dva nebo více příslušných orgánů, nebo ve vzájemném styku členských států mezi příslušnými orgány a:

— orgány příslušnými k dohledu nad jinými finančními institucemi a pojišťovacími společnostmi, jakož i orgány odpovědnými za dohled nad finančními trhy,

— subjekty zúčastněnými na likvidaci nebo konkursu úvěrových institucí a dalších obdobných řízeních,

— osobami příslušnými k provádění právními předpisy stanoveného auditu účetnictví úvěrových institucí a jiných finančních institucí,

při výkonu jejich dohlížecích funkcí; není dotčena ani možnost poskytovat orgánům spravujícím systémy pojištění vkladů informace, které potřebují pro výkon svých funkcí. Na informace obdržené uvedenými orgány, subjekty a osobami se vztahuje profesní tajemství podle odstavce 1.

6. Odchylně od odstavců 1 až 4 mohou členské státy povolit výměnu informací mezi příslušnými orgány a:

— orgány odpovědnými za dohled nad subjekty zúčastněnými na likvidaci a konkursu úvěrových institucí a obdobných řízeních, nebo

— orgány odpovědnými za dohled nad osobami pověřenými výkonem právními předpisy stanoveného auditu účetnictví pojišťoven, úvěrových institucí, investičních podniků a jiných finančních institucí.

Členské státy, které využijí možnosti stanovené v prvním pododstavci, požadují splnění alespoň těchto podmínek:

— informace jsou určeny k výkonu dohledu uvedeného v prvním pododstavci,

— informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 1,

— pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.

Členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům, které orgány mohou přijímat informace podle tohoto odstavce.

7. Odchylně od odstavců 1 až 4 mohou členské státy za účelem posílení stability a jednotnosti finančního systému povolit výměnu informací mezi svými příslušnými orgány a orgány nebo subjekty zákonem pověřenými zjišťováním a vyšetřováním případů porušení práva obchodních společností.

Členské státy, které využijí možnosti stanovené v prvním pododstavci, požadují splnění alespoň těchto podmínek:

— informace jsou určeny k výkonu úkolů uvedených v prvním pododstavci,

— informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 1,

— pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.

Provádějí-li v některém členském státě orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci zjišťování nebo vyšetřování s pomocí, jejíž povaha vyplývá z jejich konkrétní pravomoci, osob k tomu pověřených, které nejsou zaměstnanci veřejné správy, lze možnost stanovenou v prvním pododstavci rozšířit na tyto osoby za podmínek uvedených v druhém pododstavci.

Pro uplatnění třetí odrážky druhého pododstavce sdělí orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci příslušným orgánům, které sdělily dotyčnou informaci, jména a přesné vymezení úkolů osob, jimž má být informace předána.

Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům názvy orgánů nebo subjektů, kterým mají být sdělovány informace podle tohoto odstavce.

Do 31. prosince 2000 vypracuje Komise zprávu o uplatňování tohoto odstavce.

8. Tento článek není příslušnému orgánu překážkou v tom, aby sděloval informace určené k výkonu jejich funkce

— centrálním bankám a jiným subjektům s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové úřady,

— případně jiným státním orgánům odpovědným za dohled nad platebními systémy,

ani nebrání těmto orgánům nebo subjektům sdělovat příslušným orgánům informace, které pro ně jsou nezbytné pro účely odstavce 4. Informace obdržené v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle tohoto článku.

9. Kromě toho mohou členské státy, odchylně od odstavců 1 a 4, na základě zákona povolit sdělování určitých informací jiným ústředním orgánům své státní správy odpovědným za přípravu právních předpisů týkajících se dohledu nad úvěrovými institucemi, finančními institucemi, investičními službami a pojišťovacími společnostmi, jakož i inspektorům pověřeným těmito orgány.

Tyto informace však lze sdělit jen tehdy, je-li to nezbytné z důvodů obezřetnostního dohledu.

Členské státy nicméně stanoví, že informace obdržené na základě odstavců 2 a 5 a informace získané při kontrolách na místě podle čl. 29 odst. 1 a 2 smějí být sděleny podle tohoto odstavce pouze s výslovným souhlasem příslušného orgánu, který tyto informace poskytl, nebo příslušného orgánu členského státu, v němž byla provedena kontrola na místě.

10. Tento článek nebrání příslušným orgánům sdělovat informace uvedené v odstavcích 1 až 4 zúčtovacímu středisku nebo obdobnému subjektu oprávněnému vnitrostátním zákonem poskytovat zúčtovací nebo vypořádací služby pro některý trh jejich členských států, mají-li za to, že je nutné jim tyto informace sdělit, aby bylo zajištěno řádné fungování těchto orgánů v případě nesplnění závazků nebo možnosti nesplnění závazků některého hospodářského subjektu. Informace obdržené v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 1. Členské státy však zajistí, aby informace obdržené na základě odstavce 2 mohly být dále sděleny za okolností uvedených v tomto odstavci výhradně s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace poskytly.

Článek 31

Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek

1. Členské státy zajistí alespoň, aby:

a) každá osoba oprávněná ve smyslu směrnice 84/253/EHS ( 16 ) k tomu, aby v úvěrové instituci plnila úkol uvedený v článku 51 směrnice 78/660/EHS ( 17 ), článku 37 směrnice 83/349/EHS nebo v článku 31 směrnice 85/611/EHS ( 18 ) anebo jiný úkol stanovený právními předpisy, bezodkladně sdělí příslušným orgánům každou skutečnost nebo rozhodnutí týkající se daného podniku, jež zjistila při plnění svého úkolu a jež by mohly: — představovat zásadní porušení právních nebo správních předpisů, které stanoví podmínky pro povolení nebo které konkrétně upravují provozování činnosti úvěrové instituce, nebo — ovlivnit nepřetržitost fungování úvěrové instituce nebo — způsobit, že bude odmítnuto ověření účtů nebo k nim bude udělen výrok s výhradou;

b) tato osoba měla rovněž povinnost oznamovat veškeré skutečnosti a rozhodnutí, jež zjistí při plnění úkolu uvedeného v písmenu a) v podniku, který má úzké propojení plynoucí ze vztahu kontroly s úvěrovou institucí, v níž tato osoba plní svůj úkol.

2. Sdělí-li osoby oprávněné ve smyslu směrnice 84/253/EHS v dobré víře příslušným orgánům některé skutečnosti nebo rozhodnutí uvedené v odstavci 1, nepovažuje se to za porušení jakéhokoli omezení poskytování informací, jak je stanoví smlouva nebo právní či správní předpis, a u těchto osob nevzniká žádná odpovědnost.

Článek 32

Pravomoc příslušných orgánů ukládat sankce

Aniž jsou dotčeny postupy pro odnětí povolení a předpisy trestního práva, stanoví členské státy, že jejich příslušné orgány mohou při porušení právních nebo správních předpisů v oblasti dohledu a výkonu činnosti přijmout opatření nebo uplatnit sankce vůči úvěrovým institucím nebo osobám odpovědným za jejich řízení s cílem především ukončit zjištěné protiprávní jednání nebo jeho příčiny.

Článek 33

Soudní přezkum

Členské státy stanoví, že rozhodnutí týkající se úvěrové instituce vydané na základě právních a správních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí lze napadnout u soudu. Totéž platí, pokud nebylo vydáno rozhodnutí do šesti měsíců ode dne podání žádosti o povolení, která obsahuje veškeré údaje vyžadované podle platných předpisů.

▼M1

Článek 33a

Na úvěrové instituce se použije článek 3 směrnice 2000/46/ES.

▼B







KAPITOLA 2

TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU







Oddíl 1

Kapitál

Článek 34

Obecné zásady

1. Kdykoli členský stát při provádění právních předpisů Společenství týkajících se obezřetnostního dohledu nad činností úvěrové instituce přijme právní nebo správní předpis, který používá termín kapitál nebo odkazuje na pojem kapitálu, uvede tento termín nebo pojem v soulad s definicí použitou v odstavcích 2, 3 a 4 a v článcích 35 až 38.

2. s výhradou mezí stanovených v článku 38 se nekonsolidovaný kapitál úvěrových institucí skládá z těchto položek:

1. základní kapitál ve smyslu článku 22 směrnice 86/635/EHS, pokud již byl splacen, k němuž se připočte emisní ážio, s vyloučením kumulativních prioritních akcií;

2. rezervní fondy ve smyslu článku 23 směrnice 86/635/EHS a hospodářský výsledek vzniklý v důsledku uplatnění konečného hospodářského výsledku. Členské státy mohou povolit zařazení prozatímního zisku do doby, než bude přijato formální rozhodnutí, pouze v případech, kdy byly takové zisky ověřeny osobami odpovědnými za audit účetnictví, a pokud se ke spokojenosti příslušných orgánů prokáže, že jejich výše byla oceněna v souladu se zásadami stanovenými ve směrnici 86/635/EHS a že v ní nejsou zahrnuty žádné předvídatelné výdaje nebo dividendy;

3. rezervy na všeobecná bankovní rizika ve smyslu článku 38 směrnice 86/635/EHS;

4. rezervní fondy na nové ocenění ve smyslu článku 33 směrnice Rady 78/660/EHS;

5. úpravy hodnot ve smyslu čl. 37 odst. 2 směrnice 86/635/EHS;

6. jiné položky ve smyslu článku 35;

7. závazky členů úvěrových institucí zřízených ve formě družstva a společné a nerozdílné závazky dlužníků některých institucí organizovaných ve formě fondů, jak jsou uvedeny v čl. 36 odst. 1;

8. kumulativní prioritní akcie na dobu určitou a podřízený dluh uvedený v čl. 36 odst. 3.

Odečtou se v souladu s článkem 38 následující položky:

9. účetní hodnota vlastních akcií v držení úvěrové instituce;

10. nehmotná aktiva ve smyslu čl. 4 („Aktiva“) odst. 9 směrnice 86/635/EHS;

11. podstatné ztráty v běžném finančním roce;

▼M2

12. účasti v jiných úvěrových a finančních institucích přesahující 10 % jejich základního kapitálu;

13. podřízené pohledávky a nástroje uvedené v článku 35 a čl. 36 odst. 3, které má úvěrová instituce vůči úvěrovým a finančním institucím, v nichž má majetkovou účast přesahující 10 % jejich základního kapitálu;

14. účasti v jiných úvěrových a finančních institucích nepřesahující 10 % jejich základního kapitálu, podřízené pohledávky a nástroje uvedené v článku 35 a čl. 36 odst. 3, které má úvěrová instituce vůči úvěrovým a finančním institucím jiným než uvedeným v bodech 12 a 13, pokud jde o celkovou výši těchto účastí, podřízených pohledávek a nástrojů přesahující 10 % kapitálu této úvěrové instituce vypočítaného před odpočtem položek v bodech 12 až 16;

15. účasti ve smyslu čl. 1 odst. 9, které má úvěrová instituce v — pojišťovnách ve smyslu článku 6 směrnice 73/239/EHS, článku 6 směrnice 79/267/EHS nebo čl. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES ( 19 ); — zajišťovnách ve smyslu čl. 1 písm. c) směrnice 98/78/ES, — holdingových pojišťovnách ve smyslu čl. 1 písm. i) směrnice 98/78/ES;

16. každá z následujících položek, které má úvěrová instituce vůči podnikům vymezeným v bodě 15, ve které má účast: — nástroje uvedené v čl. 16 odst. 3 směrnice 73/239/EHS, — nástroje uvedené v čl. 18 odst. 3 směrnice 79/267/EHS.

Je-li účast v jiné úvěrové instituci, finanční instituci, pojišťovně nebo zajišťovně nebo holdingové pojišťovně držena dočasně za účelem operace finanční pomoci, které má reorganizovat a zachránit tento podnik, může se příslušný orgán odchýlit od ustanovení o odpočtu uvedených v bodech 12 až 16.

Jako alternativu odpočtu položek uvedených v bodech 15 a 16 mohou členské státy povolit svým úvěrovým institucím, aby obdobně použily metody 1, 2 nebo 3 uvedené v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES. Metoda 1 (účetní konsolidace) se použije, pouze pokud si je příslušný orgán jist úrovní integrovaného řízení a vnitřní kontroly u podniků, které by byly zahrnuty do konsolidace. Zvolená metoda je uplatňována dlouhodobě a konzistentně.

Členské státy mohou stanovit, že pro výpočet nekonsolidovaného kapitálu nemusí úvěrové instituce podléhající dohledu na konsolidovaném základě podle kapitoly 3 nebo doplňkovému dozoru podle směrnice 2002/87/ES odpočítávat položky uvedené v bodech 12 až 16, které jsou drženy v úvěrových institucích, finančních institucích, pojišťovnách nebo zajišťovnách nebo holdingových pojišťovnách, které jsou zahrnuty do působnosti dohledu na konsolidovaném základě nebo doplňkového dozoru.

Toto ustanovení se vztahuje na všechna pravidla obezřetnostního dohledu harmonizovaná předpisy Společenství.

▼B

3. Pojem kapitálu, jak je vymezen v odst. 2 bodech 1 až 8, obsahuje nejvyšší možný počet položek a částek. Využití těchto položek a stanovení nižších mezí, jakož i odpočet jiných položek, než které jsou uvedeny v odst. 2 bodech 9 až 13, se ponechává na uvážení členským státům. Členské státy však musí brát na zřetel postup směřující ke společné definici kapitálu.

K tomuto účelu Komise předloží nejpozději do 1. ledna 1996 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto článku a článků 35 až 39, doplněnou případnými návrhy na jejich změny, jež považuje za nezbytné. Nejpozději dne 1. ledna 1998 pak Evropský parlament a Rada přezkoumají v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy a po konzultaci s Hospodářským a sociálním výborem definici kapitálu za účelem jednotného uplatňování společné definice.

4. Položky uvedené v odst. 2 bodech 1 až 5 musí mít úvěrová instituce možnost okamžitě a neomezeně použít ke krytí rizik nebo ztrát, jakmile se vyskytnou. Jejich výše musí být čistá ode všeho zdanění předvídatelného v době výpočtu nebo musí být vhodně upravena, pokud zdanění snižuje částku, do jejíž výše lze tyto položky použít ke krytí rizik nebo ztrát.

Článek 35

Jiné položky

1. Pojem kapitálu používaný členským státem může zahrnovat jiné položky, mají-li, bez ohledu na jejich právní nebo účetní označení, následující znaky:

a) úvěrová instituce je může volně použít ke krytí běžných bankovních rizik v případech, kdy dosud nebyly určeny příjmové nebo kapitálové ztráty;

b) jejich existenci zachycuje vnitřní účetnictví;

c) jejich výši stanoví vedení úvěrové instituce, ověřují ji nezávislí auditoři, je sdělována příslušným orgánům a podléhá jejich dohledu.

2. Jako jiné položky mohou být rovněž připuštěny časově neomezené cenné papíry a jiné nástroje, které splňují následující podmínky:

a) nesmějí být splatné z podnětu držitele nebo bez předchozího souhlasu příslušného orgánu;

b) dohoda, na jejímž základě dluh vznikl, musí stanovit, že úvěrová instituce má možnost odložit splácení úroku z tohoto dluhu;

c) pohledávka věřitele vůči úvěrové instituci musí být plně podřízena pohledávkám všech nepodřízených věřitelů;

d) doklady, jimiž se řídí vydávání cenných papírů, musí stanovit dluh a nezaplacený úrok v takové výši, aby kryly ztráty, přičemž úvěrová instituce může pokračovat ve své činnosti;

e) přihlédne se pouze ke skutečně splaceným částkám.

K těmto položkám lze také přiřadit kumulativní prioritní akcie jiné než uvedené v čl. 34 odst. 2 bodu 8.

Článek 36

Jiná ustanovení o kapitálu

1. Závazky členů úvěrových institucí zřízených ve formě družstva, uvedené v čl. 34 odst. 2 bodu 7, představují nesplacený základní kapitál těchto družstev spolu s právními závazky členů těchto družstev provést další nevratné platby, pokud úvěrová instituce utrpí ztrátu; v tomto případě musí být tyto platby bezodkladně vymahatelné.

S