2004L0039 — CS — 21.09.2007 — 002.001

Tento dokument je třeba brát jako dokumentační nástroj a instituce nenesou jakoukoli odpovědnost za jeho obsah

Ve znění:









▼B

SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2004/39/ES

ze dne 21. dubna 2004

o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS







EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise ( 1 ), s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru ( 2 ), s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky ( 3 ), v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy ( 4 ), vzhledem k těmto důvodům: (1) Účelem směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů ( 5 ) bylo stanovit podmínky, za kterých by povolené investiční podniky a banky mohly poskytovat zvláštní služby nebo zřizovat pobočky v jiných členských státech na základě povolení a pod dohledem domovské země. Proto směrnice usilovala o harmonizaci požadavků na investiční podniky, pokud jde o počáteční povolení a provoz, včetně pravidel chování. Rovněž stanovila harmonizaci některých podmínek pro fungování regulovaných trhů. (2) V posledních letech začalo na finančních trzích aktivně působit více investorů, kterým se nabízí ještě komplexnější a širší soubor služeb a nástrojů. Vzhledem k tomuto vývoji by měl být právní rámec Společenství rozšířit na všechny činnosti zaměřené na investory. Proto je nutné stanovit stupeň harmonizace nezbytný k tomu, aby byla investorům nabízena vysoká úroveň ochrany a aby investiční podniky mohly poskytovat služby v celém Společenství, které je jednotným trhem, na základě dohledu domovské země. Směrnice 93/22/EHS by proto měla být nahrazena směrnicí novou. (3) V důsledku rostoucí závislosti investorů na individuálních doporučeních je vhodné zařadit poskytování investičního poradenství mezi investiční služby vyžadující povolení. (4) Je vhodné do seznamu finančních nástrojů zařadit určité komoditní deriváty a jiné nástroje, které jsou vytvořeny a se kterými se obchoduje způsobem, jenž vyžaduje podobný typ regulace jako tradiční finanční nástroje. (5) Je nutné vytvořit komplexní regulativní rámec upravující provádění transakcí s finančními nástroji bez ohledu na metody obchodování používané k uzavírání těchto transakcí, aby byla při provádění transakcí investory zajištěna vysoká kvalita a integrita i celková efektivita finančního systému. Měl by být stanoven soudržný a s ohledem na rizika citlivý rámec pro regulaci hlavních mechanismů provádění příkazů, které jsou v současné době zastoupeny na evropském finančním trhu. Je proto nutné vedle regulovaných trhů uznat i novou generaci organizovaných systémů obchodování, které by měly podléhat povinnostem zaměřeným na zachování efektivního a řádného fungování finančních trhů. K vytvoření přiměřeného regulativního rámce by měla být do tohoto rámce zařazena i nová investiční služba, která se týká provozování mnohostranných systémů obchodování (dále jen „MTF“). (6) Měly by být vytvořeny a vzájemně úzce sladěny definice regulovaného trhu a MTF tak, aby bylo zřejmé, že plní stejnou funkci organizovaného obchodování. Definice by měly vyloučit dvoustranné systémy, ve kterých investiční podnik vstupuje do každého obchodu na vlastní účet, a nikoli jako protistrana, která nenese riziko a vstupuje mezi kupujícího a prodávajícího. Pojem „systém“ zahrnuje jak veškeré trhy, které jsou tvořeny souborem pravidel a platformou pro obchodování, tak trhy, které fungují pouze na základě souboru pravidel. Regulované trhy a MTF nemusí být provozovateli „technického“ systému pro párování příkazů. Trh, který je tvořen pouze souborem pravidel, jenž upravuje aspekty týkající se členství, přijímání nástrojů k obchodování, obchodování mezi členy, zpravodajské povinnosti a případně transparentnosti, je regulovaným trhem nebo MTF ve smyslu této směrnice a transakce uzavřené podle těchto pravidel se považují za uzavřené v systémech regulovaného trhu nebo MTF. Pojem „nákupní a prodejní zájmy“ je třeba chápat v širším smyslu, tedy tak, že zahrnuje příkazy, kotace a projevy zájmu. Požadavek na to, aby byly tyto zájmy sdružovány v systému prostřednictvím pevných pravidel stanovených organizátorem systému znamená, že budou sdružovány podle pravidel systému nebo pomocí protokolů či vnitřních operačních postupů systému (včetně postupů obsažených v programovém vybavení počítačů). Pojem „pevně stanovená pravidla“ znamená, že tato pravidla neponechávají investičnímu podniku provozujícímu MTF žádnou volnost v rozhodování o tom, jak se mohou zájmy vzájemně ovlivňovat. Uvedené definice vyžadují, aby se zájmy sdružovaly způsobem vedoucím k uzavření smlouvy, tedy aby realizace probíhala podle pravidel systému nebo pomocí protokolů nebo vnitřních operačních postupů systému. (7) Účelem této směrnice je zahrnout podniky, jejichž obvyklým předmětem podnikání nebo činnosti je poskytovat investiční služby nebo vykonávat investiční činnost na profesionálním základě. Z oblasti působnosti této směrnice by proto měly být vyňaty všechny osoby, které vykonávají jinou profesionální činnost. (8) Oblast působnosti této směrnice by neměla zahrnovat osoby, které spravují vlastní majetek, a podniky, pokud neposkytují investiční služby ani nevykonávají investiční činnost kromě obchodování na vlastní účet, pokud nejsou tvůrci trhu nebo organizovaně, často a systematicky neobchodují na vlastní účet mimo regulovaný trh nebo MTF formou poskytování systému přístupného třetím osobám za účelem obchodování s nimi. (9) Pokud tato směrnice odkazuje na osoby, měly by se tím rozumět osoby fyzické i právnické. (10) Z oblasti působnosti této směrnice by měly být vyloučeny pojišťovny, které podléhají náležitému dozoru vykonávanému příslušnými orgány obezřetnostního dohledu a které spadají do oblasti působnosti směrnice Rady 64/225/EHS ze dne 25. února 1964 o odstranění omezení svobody usazování a volného pohybu služeb v oblasti zajištění a retrocese ( 6 ), první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu ( 7 ) a směrnice Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění ( 8 ). (11) Tato směrnice by se také neměla vztahovat na osoby, jež neposkytují investiční služby třetím osobám, ale jejichž činnost spočívá výhradně v poskytování investičních služeb vlastnímu mateřskému podniku, dceřinému podniku nebo jinému dceřinému podniku vlastního mateřského podniku. (12) Z oblasti působnosti této směrnice by dále měly být vyloučeny osoby, které poskytují v rámci profesionální činnosti investiční služby pouze příležitostně, pokud je tato činnost upravena předpisy a dotyčné předpisy příležitostné poskytování investičních služeb nevylučují. (13) Tato směrnice by se neměla vztahovat na osoby poskytující investiční služby, jež spočívají výhradně ve správě systému zaměstnanecké spoluúčasti, a které tudíž neposkytují investiční služby třetím osobám. (14) Z oblasti působnosti této směrnice je nutné vyloučit centrální banky a další subjekty vykonávající podobné funkce, jakož i veřejné orgány pověřené řízením státního dluhu nebo do této oblasti zasahující, přičemž tento pojem zahrnuje i investice v této oblasti, s výjimkou subjektů, jež jsou částečně nebo zcela ve vlastnictví státu a jejichž úloha je obchodní nebo spojená s nabýváním majetkových účastí. (15) Z oblasti působnosti této směrnice je rovněž nutné vyloučit subjekty kolektivního investování a penzijní fondy, bez ohledu na to, zda jsou koordinovány na úrovni Společenství, a depozitáře či správce těchto subjektů, protože jejich činnost podléhá zvláštním předpisům přímo této činnosti přizpůsobeným. (16) Aby mohly využít vynětí z oblasti působnosti této směrnice, měly by dotyčné osoby trvale splňovat podmínky takových vynětí. Zejména pokud osoba poskytuje investiční služby nebo vykonává investiční činnost a je vyňata z oblasti působnosti této směrnice, protože tyto služby nebo činnosti jsou ve vztahu k její hlavní činnosti při posuzování v rámci skupiny doplňkové, nemělo by se vynětí na tuto osobu vztahovat, jestliže poskytování těchto doplňkových služeb nebo činností přestane být doplňkové ve vztahu k hlavní činnosti. (17) Pro zajištění ochrany investorů a stability finančního systému by měly osoby, které poskytují investiční služby nebo vykonávají investiční činnost spadající do oblasti působnosti této směrnice, podléhat povolení vydanému domovským členským státem. (18) Úvěrové instituce povolené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu ( 9 ) by k poskytování investičních služeb nebo výkonu investiční činnosti neměly potřebovat další povolení podle této směrnice. Pokud se úvěrová instituce rozhodne poskytovat investiční služby nebo vykonávat investiční činnost, měly by příslušné orgány před vydáním povolení ověřit, zda instituce splňuje odpovídající ustanovení této směrnice. (19) Pokud investiční podnik poskytuje nepravidelně jednu nebo více investičních služeb, na které se nevztahuje jeho povolení, nebo vykonává jednu nebo více investičních činností, na které se nevztahuje jeho povolení, neměl by potřebovat další povolení podle této směrnice. (20) Pro účely této směrnice by přijímání a předávání příkazů mělo zahrnovat také spojení dvou či více investorů i provádění transakcí mezi těmito investory. (21) V souvislosti s nadcházející revizí rámce kapitálové přiměřenosti podle nové basilejské kapitálové dohody (Basilej II) členské státy uznávají potřebu znovu přezkoumat, zda investiční podniky, které provádějí příkazy klientů na principu párování příkazů, mají být považovány za podniky jednající na vlastní účet, a tedy podléhat dodatečným regulativním kapitálovým požadavkům. (22) Zásady vzájemného uznávání a dohledu domovského členského státu vyžadují, aby příslušné orgány členských států nevydaly nebo odebraly povolení, pokud okolnosti, jako je obsah programu činnosti, zeměpisná lokalizace nebo činnost skutečně vykonávaná, jasně naznačují, že se investiční podnik rozhodl pro právní systém určitého členského státu jen proto, aby se vyhnul přísnějším normám platným v jiném členském státě, na jehož území hodlá vykonávat nebo kde vykonává větší část své činnosti. Investiční podnik, který je právnickou osobou, by měl mít povolení vydané v členském státě, v němž má sídlo. Investiční podnik, který není právnickou osobou, by měl mít povolení vydané v členském státě, v němž se nachází jeho ústředí Kromě toho by členské státy měly vyžadovat, aby se ústředí investičního podniku vždy nacházelo v jeho domovském členském státě a aby tam také skutečně vykonávalo činnost. (23) Investiční podnik, který je držitelem povolení vydaného v jeho domovském členském státě, by měl být oprávněn poskytovat investiční služby nebo vykonávat investiční činnost v celém Společenství, aniž by musel žádat o zvláštní povolení u příslušného orgánu členského státu, ve kterém hodlá služby poskytovat nebo činnost vykonávat. (24) Některé investiční podniky jsou od určitých povinností uložených směrnicí Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí ( 10 ) osvobozeny, a proto by měly mít povinnost udržovat určitou minimální výši kapitálu nebo pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání nebo kombinaci obojího. Při úpravách výše tohoto pojištění by měly být zohledněny úpravy provedené v rámci směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění ( 11 ). Tímto zvláštním zacházením pro účely kapitálové přiměřenosti by neměla být dotčena jakákoli rozhodnutí týkající se vhodného zacházení s těmito podniky v rámci budoucích změn právních předpisů Společenství o kapitálové přiměřenosti. (25) Oblast působnosti obezřetnostní právní úpravy by se měla omezit pouze na subjekty, které z důvodu řízení obchodního portfolia na profesionálním základě představují pro ostatní účastníky trhu zdroj rizika protistrany, a proto by subjekty, které s finančními nástroji, včetně komoditních derivátů spadajících do této směrnice, obchodují na vlastní účet, i subjekty, které při posuzování v rámci skupiny poskytují v oblasti komoditních derivátů klientům své hlavní činnosti investiční služby jako služby doplňkové, pokud hlavní činností není poskytování investičních služeb ve smyslu této směrnice, měly být z oblasti působnosti této směrnice vyloučeny. (26) Na ochranu vlastnictví investora i jiných obdobných práv investora týkajících se cenných papírů, jakož i jeho práv týkajících se peněžních prostředků svěřených podniku by se tato práva měla držet odděleně od prostředků podniku. Tato zásada by však podniku neměla bránit v tom, aby vykonával činnost vlastním jménem, ale na účet investora, pokud to povaha transakce vyžaduje a pokud s tím investor souhlasí, například v případě půjčování cenných papírů. (27) Pokud klient v souladu s právními předpisy Společenství, a zejména směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES ze dne 6. června 2002 o dohodách o finančním zajištění ( 12 ), převede plné vlastnické právo k finančním nástrojům nebo peněžním prostředkům na investiční podnik za účelem zajištění nebo jiného krytí současných nebo budoucích, skutečných, podmíněných či potenciálních závazků, neměly by být takové finanční nástroje nebo prostředky dále považovány za nástroje nebo prostředky náležející klientovi. (28) Postupy povolování poboček investičních podniků v rámci Společenství, které jsou oprávněny působit ve třetích zemích, by měly pro tyto podniky zůstat i nadále v platnosti. Tyto pobočky by ale neměly požívat volného pohybu služeb podle čl. 49 druhého pododstavce Smlouvy nebo práva usazování v jiných členských státech než v těch, ve kterých jsou usazeny. Pro případy, kdy Společenství není vázáno žádnými dvoustrannými nebo mnohostrannými závazky, je vhodné stanovit postup, jenž by zajistil, aby se v dotyčných třetích zemích zacházelo s investičními podniky Společenství na základě vzájemnosti. (29) Rozšiřující se spektrum činností, které mnohé investiční podniky vykonávají současně, zvyšuje potenciál vzniku střetu zájmů mezi různými činnostmi a zájmy klientů. Je proto nutné stanovit pravidla k zajištění toho, že takové střety nepříznivě neovlivní zájmy klientů. (30) Služba by se měla považovat za poskytovanou z podnětu klienta, pokud ji klient nepožaduje v reakci na sdělení, které je na něj osobně zaměřeno podnikem nebo na účet podniku a které obsahuje výzvu nebo se jej snaží ovlivnit v souvislosti s určitým finančním nástrojem nebo určitou transakcí. Službu lze považovat za poskytovanou z podnětu klienta bez ohledu na to, zda ji klient požaduje na základě jakéhokoli sdělení propagujícího nebo nabízejícího finanční nástroje jakýmkoli způsobem, který je svou povahou obecný a určený veřejnosti či širší skupině nebo kategorii klientů nebo potenciálních klientů. (31) Jedním z cílů této směrnice je ochrana investorů. Opatření na ochranu investorů by měla být přizpůsobena specifickým rysům každé kategorie investorů (neprofesionální, profesionální a protistrany). (32) Odchylně od zásady povolování, dohledu a vymáhání povinností domovským členským státem u provozování poboček je vhodné, aby za vymáhání určitých povinností uvedených v této směrnici v souvislosti s činnostmi prováděnými pobočkou na území, kde je umístěna, převzal odpovědnost příslušný orgán hostitelského členského státu, protože tento orgán je pobočce nejblíže a má lepší možnost odhalit případné porušení pravidel upravujících provoz pobočky a zasáhnout proti němu. (33) K zajištění toho, že investiční podniky budou provádět příkazy klientů za podmínek nejpříznivějších pro klienta, je nutné investičním podnikům uložit účinnou povinnost „nejlepšího způsobu provedení“. Tato povinnost by měla platit pro podniky, který mají vůči klientovi smluvní nebo zprostředkovatelské závazky. (34) Korektní hospodářská soutěž vyžaduje, aby účastníci trhu a investoři mohli porovnávat ceny, které musí jednotlivé systémy obchodování (tj. regulované trhy, MTF a zprostředkovatelé) zveřejňovat. Proto se doporučuje, aby členské státy odstranily veškeré překážky, které by mohly bránit konsolidaci důležitých informací na evropské úrovni a jejich zveřejňování. (35) Při navazování obchodního vztahu s klientem by měl investiční podnik moci klienta nebo potenciálního klienta žádat, aby současně vydal souhlas se způsobem provádění příkazů i s tím, že jeho příkazy mohou být provedeny mimo regulovaný trh nebo MTF. (36) Osoby, které poskytují investiční služby na účet více než jednoho investičního podniku, by neměly být považovány za smluvní zástupce, ale za investiční podniky, pokud spadají do definice stanovené v této směrnici, s výjimkou určitých osob, které mohou být vyňaty. (37) Touto směrnicí by neměla být dotčena práva smluvních zástupců vykonávat činnosti spadající do oblasti působnosti jiných směrnic a související činnosti týkající se finančních služeb či produktů nespadajících do oblasti působnosti této směrnice, včetně činností vykonávaných na účet částí stejné finanční skupiny. (38) Tato směrnice by se neměla vztahovat na podmínky výkonu činnosti mimo prostory investičního podniku (přímý prodej). (39) Příslušné orgány členských států by neměly vydat nebo by měly odebrat registraci, pokud skutečně vykonávané činnosti jasně naznačují, že se smluvní zástupce rozhodl pro právní systém určitého členského státu jen proto, aby se vyhnul přísnějším normám platným v jiném členském státě, na jehož území hodlá vykonávat nebo kde vykonává větší část své činnosti. (40) Pro účely této směrnice by se způsobilé protistrany měly považovat za klienty. (41) K zajištění toho, aby byla pravidla chování (včetně pravidel pro nejlepší způsob provedení a zpracování příkazů klientů) vymáhána ve vztahu k investorům, kteří tuto ochranu potřebují nejvíce, a s ohledem na zavedené tržní zvyklosti v celém Společenství je vhodné ujasnit, že v případě transakcí uzavřených nebo uskutečněných mezi způsobilými protistranami je možné se od pravidel chování odchýlit. (42) U transakcí prováděných mezi způsobilými protistranami by povinnost sdělovat limitní příkazy klientů měla platit pouze v případě, že protistrana investičnímu podniku výslovně zasílá limitní příkaz k provedení transakce. (43) Členské státy chrání právo na soukromí fyzických osob při zpracování osobních údajů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů. ( 13 ) (44) Vzhledem k dvojímu cíli ochrany investorů a zajištění řádného fungování trhu cenných papírů je nezbytné zajistit, aby transakce byly plně transparentní a aby pravidla pro regulované trhy stanovená za tímto účelem platila pro investiční podniky, pokud jsou činné na trhu. Aby mohli investoři nebo účastníci trhu kdykoli vyhodnotit podmínky transakce s akciemi, kterou zvažují, a následně ověřit podmínky, ze kterých byla provedena, měla by být stanovena společná pravidla pro zveřejňování ukončených transakcí s akciemi a údajů o aktuálních příležitostech obchodů s akciemi. Tato pravidla jsou nutná k zajištění účinné integrace akciových trhů členských států, k posílení efektivnosti celkového procesu tvorby cen akciových nástrojů a k podpoře účinného fungování povinností „nejlepšího způsobu provedení“. Dosažení těchto cílů vyžaduje komplexní transparentní režim platný pro všechny transakce s akciemi bez ohledu na to, zda je investiční podnik provádí na dvoustranném základě, nebo prostřednictvím regulovaných trhů nebo MTF. Povinnosti investičních podniků z této směrnice kotovat nákupní a prodejní cenu a provést příkaz za kotovanou cenu nezbavují investiční podniky povinnosti přesměrovat příkaz do jiného místa provedení, pokud by taková internalizace mohla podniku bránit v plnění povinností „nejlepšího způsobu provedení“. (45) Členské státy by měly být schopny uplatňovat informační povinnost podle této směrnice u transakcí s finančními nástroji, které nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu. (46) Členský stát se může rozhodnout uplatňovat požadavky na transparentnost před uskutečněním obchodu i po uskutečnění obchodu, jak je stanoví tato směrnice, na finanční nástroje jiné než akcie. V tom případě by se tyto požadavky měly uplatňovat na všechny investiční podniky, jejichž je tento členský stát domovským členským státem, pro jejich činnost na území tohoto členského státu a pro činnosti přeshraniční v rámci volného pohybu služeb. Tyto požadavky by se měly vztahovat i na činnosti prováděné v rámci území tohoto členského státu pobočkami zřízenými na jeho území investičních podniků povolených v jiném členském státě. (47) Všechny investiční podniky by měly mít stejnou příležitost vstoupit nebo mít přístup na regulované trhy v celém Společenství. Bez ohledu na způsob, jakým jsou transakce v současné době v členských státech organizovány, je důležité zrušit technická a právní omezení přístupu na regulované trhy. (48) Aby bylo usnadněno dokončování přeshraničních transakcí, je vhodné stanovit, že investiční podniky mají přístup k systémům zúčtování a vypořádání v celém Společenství bez ohledu na to, zda byly transakce uzavřeny prostřednictvím regulovaných trhů v dotyčném členském státě. Investiční podniky, které se chtějí přímo zapojit do systémů vypořádání v jiných členských státech, by měly splňovat provozní a obchodní požadavky členství a obezřetnostní opatření na podporu hladkého a řádného fungování finančních trhů. (49) Povolení k provozování regulovaného trhu by mělo zahrnovat veškeré činnosti, které jsou přímo spojeny s oznámením, zpracováním, provedením, potvrzením a vykázáním příkazů od okamžiku přijetí těchto příkazů regulovaným trhem do okamžiku jejich předání k následnému dokončení, a dále činnosti spojené s přijetím finančních nástrojů k obchodování. Povolení by mělo zahrnovat i transakce uzavřené prostřednictvím určených tvůrců trhu jmenovaných regulovaným trhem, pokud se tyto transakce provádějí v rámci systémů regulovaného trhu a v souladu s pravidly, která tyto systémy upravují. Ne všechny transakce uzavřené členy nebo účastníky regulovaného trhu či MTF musí být považovány za uzavřené v systémech regulovaného trhu nebo MTF. Transakce, které členové nebo účastníci uzavírají dvoustranně a které nesplňují všechny požadavky stanovené pro regulovaný trh nebo MTF touto směrnicí, by měly být pro účely definice systematického internalizátora považovány za transakce uzavřené mimo regulovaný trh nebo MTF. V tom případě by povinnost investičních podniků zveřejňovat pevné kotace měla platit, pokud jsou splněny podmínky stanovené touto směrnicí. (50) Systematičtí internalizátoři by se mohli rozhodnout zpřístupnit své kotace pouze neprofesionálním klientům, pouze profesionálním klientům nebo oběma skupinám. Neměli by však mít možnost rozlišovat uvnitř těchto kategorií klientů. (51) Článek 27 nestanoví systematickým internalizátorům povinnost zveřejňovat pevné kotace pro transakce přesahující standardní tržní objem. (52) Pokud je investiční podnik systematickým internalizátorem jak pro akcie, tak pro jiné finanční nástroje, měly by se povinnost kotovat ceny vztahovat pouze na akcie, aniž je dotčen čtyřicátý šestý bod odůvodnění. (53) Není účelem této směrnice požadovat uplatňování pravidel transparentnosti před uskutečněním obchodu na transakce prováděné na mimoburzovních trzích (OTC), k jejichž znakům patří to, že jsou účelové a nepravidelné, provádějí je profesionální protistrany a jsou součástí obchodního vztahu, který se sám vyznačuje obchody přesahujícími standardní tržní objemy, a že se obchody uskutečňují mimo systémy obvykle užívané dotčeným podnikem pro jeho činnost systematického internalizátora. (54) Standardní tržní objem kterékoli třídy akcií by neměl být výrazně neúměrný kterékoli akcii zařazené do dané třídy. (55) Revize směrnice 93/6/EHS by měla stanovit minimální kapitálové požadavky, které by měly regulované trhy plnit, aby získaly povolení, a přitom by se měla zohlednit specifická povaha rizik spojených s takovými trhy. (56) Organizátoři regulovaného trhu by měli rovněž být schopni v souladu s odpovídajícími ustanoveními této směrnice provozovat MTF. (57) Ustanoveními této směrnice o přijímání nástrojů k obchodování podle pravidel vymáhaných regulovaným trhem by nemělo být dotčeno použití směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny ( 14 ). Regulovanému trhu by se nemělo bránit v uplatňování přísnějších požadavků na emitenty cenných papírů nebo nástrojů, které zvažuje přijmout k obchodování, než jsou požadavky podle této směrnice. (58) Členské státy by měly být schopny pověřit různé příslušné orgány tím, aby tyto orgány vymáhaly plnění rozsáhlé šíře povinností stanovených touto směrnicí. Tyto orgány by měly mít veřejnoprávní povahu zaručující jejich nezávislost na hospodářských subjektech a předcházející střetu zájmů. V souladu s vnitrostátními právními předpisy by členské státy měly zajistit náležité financování příslušného orgánu. Určení příslušných orgánů by nemělo vylučovat možnost přenesení úkolů na odpovědnost příslušného orgánu. (59) Důvěrné informace získané kontaktním místem jednoho členského státu prostřednictvím kontaktního místa jiného členského státu by neměly být považovány za čistě vnitrostátní. (60) Je nutné posílit sbližování pravomocí příslušných orgánů tak, aby byly vytvořeny předpoklady k dosažení stejné úrovně při vymáhání dodržován povinností po celém integrovaném finančním trhu. Účinnost dohledu by měl zaručit společný minimální soubor pravomocí spolu s přiměřeným objemem prostředků. (61) Na ochranu klientů, aniž je tím ovšem dotčeno jejich právo podávat žaloby k soudům, je vhodné, aby členské státy podporovaly veřejnoprávní či soukromoprávní subjekty zřízené za účelem mimosoudního urovnávání sporů a spolupracovaly při urovnávání přeshraničních sporů, s ohledem na doporučení Komise 98/257/ES ze dne 30. května 1998 o zásadách pro orgány příslušné pro mimosoudní urovnávání spotřebitelských sporů ( 15 ). Při uplatňování ustanovení o postupech pro vyřizování stížností a zjednávání nápravy v rámci mimosoudního urovnávání sporů by členské státy měly být podporovány při využívání existujících mechanismů přeshraniční spolupráce, zejména sítě reklamací finančních služeb (FIN-Net). (62) Každá výměna a každé předání údajů mezi příslušnými orgány, jinými orgány, subjekty nebo osobami by měly být v souladu s pravidly předávání osobních údajů stanovenými ve směrnici 95/46/ES. (63) Je nezbytné posílit ustanovení o výměně informací mezi příslušnými orgány členských států a posílit vzájemnou povinnost pomoci a spolupráce mezi těmito orgány. V souvislosti s narůstající přeshraniční činností by si příslušné orgány měly vzájemně poskytovat příslušné informace k výkonu svých funkcí, aby zajistily účinné uplatňování této směrnice, včetně situací, kdy se její skutečné nebo domnělé porušení může týkat orgánů dvou či více členských států. Pro zajištění hladkého přenosu takových informací a ochrany individuálních práv je nezbytné při výměně informací přísně dodržovat služební tajemství. (64) Rada na zasedání dne 17. července 2000 zřídila Výbor moudrých pro regulaci evropských trhů s cennými papíry. Ve své závěrečné zprávě tento výbor navrhl zavedení nových legislativních technik vycházejících z čtyřúrovňového přístupu, jmenovitě z rámcových zásad, prováděcích opatření, spolupráce a vymáhání. Úroveň 1, směrnice, by se měla omezit na stanovení obecných „rámcových“ zásad, zatímco úroveň 2 by měla obsahovat technická prováděcí opatření přijímaná Komisí za pomoci výboru. (65) Usnesení přijaté Evropskou radou na zasedání ve Stockholmu dne 23. března 2001 schválilo závěrečnou zprávu Výboru moudrých a navržený čtyřúrovňový přístup, aby učinilo postup při vypracovávání právních předpisů Společenství v oblasti cenných papírů účinnějším a transparentnějším. (66) Podle stockholmského zasedání Evropské rady by se prováděcí opatření úrovně 2 měla používat častěji, aby se zajistilo udržení technických ustanovení v aktuálním stavu odpovídajícím vývoji trhu a dohledu, a měly by se stanovit lhůty pro všechny etapy prací patřících do úrovně 2. (67) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 5. února 2002 o provádění právních předpisů týkajících se finančních služeb rovněž schválilo zprávu Výboru moudrých na základě slavnostního prohlášení, které téhož dne před Parlamentem učinila Komise, a dopisu ze dne 2. října 2001 zaslaného komisařem pro vnitřní trh předsedovi parlamentního výboru pro hospodářské a měnové záležitosti o zárukách pro úlohu Evropského parlamentu v tomto procesu. (68) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi ( 16 ). vzhledem k těmto důvodům: ▼M1 (69) Evropský parlament by měl mít tříměsíční lhůtu od prvního předložení navržených pozměňovacích návrhů a prováděcích opatření, aby je mohl přezkoumat a zaujmout k nim stanovisko. V naléhavých a řádně odůvodněných případech by však mělo být možné tuto lhůtu zkrátit. Přijme-li Evropský parlament v této lhůtě usnesení, měla by Komise návrhy pozměňovacích návrhů nebo opatření znovu přezkoumat. ▼B (70) Ke zohlednění dalšího vývoje na finančních trzích by Komise měla Evropskému parlamentu a Radě předkládat zprávy o uplatňování ustanovení týkajících se pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání, působnosti pravidel transparentnosti a případného povolování specializovaných obchodníků s komoditními deriváty jako investičních podniků. (71) Cíl spočívající ve vytvoření integrovaného finančního trhu, na kterém jsou investoři účinně chráněni a efektivita a integrita celkového trhu je zaručena, vyžaduje stanovení společných regulativních požadavků týkajících se investičních podniků bez ohledu na to, kde jsou ve Společenství povoleny, a upravujících fungování regulovaných trhů a jiných obchodních systémů tak, aby netransparentnost nebo narušení jednoho trhu nemohly podkopat účinné fungování evropského finančního systému jako celku. Jelikož tohoto cíle může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:







HLAVA I

DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI

Článek 1

Oblast působnosti

1. Tato směrnice se vztahuje na investiční podniky a regulované trhy.

2. Následující ustanovení se použijí rovněž na úvěrové instituce povolené podle směrnice 2000/12/ES při poskytování jedné nebo více investičních služeb nebo provádění investiční činnosti:

— čl. 2 odst. 2, články 11, 13 a 14,

— kapitola II hlavy II s výjimkou čl. 23 odst. 2 druhého pododstavce,

— kapitola III hlavy II s výjimkou čl. 31 odst. 2 až čl. 31 odst. 4 a čl. 32 odst. 2 až čl. 32 odst. 6, čl. 32 odst. 8 a čl. 32 odst. 9,

— články 48 až 53, 57, 61 a 62 a

— čl. 71 odst. 1.

Článek 2

Výjimky

1. Tato směrnice se nevztahuje na

a) pojišťovny vymezené v článku 1 směrnice 73/239/EHS nebo v článku 1 směrnice 2002/83/ES nebo podniky činné v oblasti zajištění a retrocese uvedené ve směrnici 64/225/EHS;

b) osoby, které poskytují investiční služby výhradně pro vlastní mateřský podnik, své dceřiné podniky nebo jiné dceřiné podniky vlastního mateřského podniku;

c) osoby poskytující investiční služby, pokud tuto činnost vykonávají příležitostně v rámci určité profesionální činnosti a tato činnost se řídí právními nebo správními předpisy nebo etickým kodexem pro dotyčný obor činnosti, které poskytování těchto služeb nevylučují;

d) osoby, které neposkytují žádné investiční služby ani nevykonávají žádné činnosti kromě obchodování na vlastní účet, pokud nejsou tvůrci trhu nebo organizovaně, často a systematicky neobchodují na vlastní účet mimo regulovaný trh nebo MTF formou poskytování systému přístupného třetím osobám za účelem obchodování s nimi;

e) osoby, jejichž investiční služby spočívají výhradně ve správě systémů zaměstnanecké spoluúčasti;

f) osoby, které poskytují investiční služby, jež spočívají jak ve správě systémů zaměstnanecké spoluúčasti, tak v poskytování investičních služeb výhradně pro vlastní mateřský podnik, své dceřiné podniky nebo jiné dceřiné podniky vlastního mateřského podniku;

g) členy Evropského systému centrálních bank a další vnitrostátní subjekty plnící podobné funkce a další veřejné subjekty pověřené správou veřejného dluhu nebo do správy veřejného dluhu zasahující;

h) subjekty kolektivního investování a penzijní fondy, bez ohledu na to, zda jsou koordinovány na úrovni Společenství, a depozitáře a správce těchto subjektů;

i) osoby, které na vlastní účet obchodují s finančními nástroji nebo poskytují investiční služby v oblasti komoditních derivátů nebo derivátových nástrojů uvedených v bodě 10 oddílu C přílohy I klientům své hlavní činnosti, pokud se při posuzování v rámci skupiny jedná vzhledem k hlavní činnosti o činnost doplňkovou a pokud hlavní činností není poskytování investičních služeb ve smyslu této směrnice nebo bankovních služeb ve smyslu směrnice 2000/12/ES;

j) osoby, které poskytují investiční poradenství v rámci provádění jiné profesionální činnosti, na niž se nevztahuje tato směrnice, pokud poskytování tohoto poradenství není odměňováno odděleně;

k) osoby, jejichž hlavní činnost spočívá v obchodování na vlastní účet s komoditami nebo komoditními deriváty. Tato výjimka se nevztahuje na případy, kdy jsou osoby obchodující na vlastní účet s komoditami nebo komoditními deriváty součástí skupiny, jejíž hlavní činností je poskytování jiných investičních služeb ve smyslu této směrnice nebo bankovních služeb ve smyslu směrnice 2000/12/ES;

l) podniky, které poskytují investiční služby nebo provádějí investiční činnost spočívající výhradně v obchodování na vlastní účet na finančních termínových nebo opčních trzích nebo trzích jiných derivátů a na peněžních trzích, pokud je výhradním účelem této činnosti zajištění pozice na derivátových trzích, nebo podniky, které obchodují na účet jiných členů těchto trhů či pro ně vytvářejí ceny, jež jsou garantovány členy zúčtovacích systémů těchto trhů, kdy odpovědnost za zajištění plnění smluv uzavřených těmito podniky přebírají členové zúčtovacích systémů těchto trhů;

m) sdružení zřízená dánskými a finskými penzijními fondy výhradně s cílem správy majetku penzijních fondů zapojených do těchto sdružení;

n) „agenti di cambio“, jejichž činnost a funkce se řídí článkem 201 italského zákonného dekretu č. 58 ze dne 24. února 1998.

2. Práva propůjčená touto směrnicí se nevztahují na služby poskytované v postavení protistrany při transakcích, které provádějí veřejné subjekty pověřené správou veřejného dluhu nebo členové Evropského systému centrálních bank v rámci plnění úkolů stanovených ve Smlouvě a ve statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky nebo plnění rovnocenných funkcí podle vnitrostátních předpisů.

3. Ke zohlednění vývoje na finančních trzích a zajištění jednotného uplatňování této směrnice může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 ve věci výjimek uvedených v písmenech c), i) a k) vymezit kritéria k určení toho, kdy má být činnost považována na úrovni skupiny za doplňkovou k hlavní činnosti, i určení toho, kdy je činnost prováděna příležitostně.

Článek 3

Nepovinné výjimky

1. Členské státy se mohou rozhodnout, že tuto směrnici nebudou uplatňovat na osoby, pro které jsou domovským členským státem a které

— nesmějí držet peněžní prostředky nebo cenné papíry klientů, a které se proto nemohou vůči svým klientům zadlužit, a

— nesmějí poskytovat žádné investiční služby kromě přijímání a předávání příkazů v souvislosti s převoditelnými cennými papíry a podílovými jednotkami subjektů kolektivního investování a poskytování investičního poradenství ve vztahu k těmto finančním nástrojům a

— smějí při poskytování takových služeb předávat příkazy pouze — i) investičním podnikům povoleným v souladu s touto směrnicí; ii) úvěrovým institucím povoleným v souladu se směrnicí 2000/12/ES; iii) pobočkám investičních podniků nebo úvěrových institucí, které jsou povoleny ve třetí zemi a které podléhají a vyhovují pravidlům o obezřetnostním dohledu považovaným příslušnými orgány za alespoň tak přísné, jako jsou pravidla stanovená touto směrnicí, směrnicí 2000/12/ES nebo směrnicí 93/6/EHS; iv) subjektům kolektivního investování, kterým bylo podle právních předpisů členského státu povoleno nabízet podílové jednotky veřejnosti, a správcům těchto podniků; v) investičním podnikům s fixním kapitálem ve smyslu čl. 15 odst. 4 druhé směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci záruk, které jsou vyžadovány v členských státech ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy od společností pro ochranu zájmů společníků a třetích osob při zakládání akciových společností a při udržování a změnách jejich základního kapitálu, v míře nezbytné k dosažení rovnocennosti jejich opatření ( 17 ), jejichž cenné papíry jsou kotovány nebo obchodovány na regulovaném trhu v některém členském státě; — za podmínky, že činnosti těchto osob jsou upraveny na vnitrostátní úrovni.

2. Osoby vyloučené z oblasti působnosti této směrnice podle odstavce 1 nepožívají volného pohybu služeb nebo výkonu činností ani svobody zřizování poboček ve smyslu článků 31 a 32.

Článek 4

Definice

1. Pro účely této směrnice se rozumí:

1) „investičním podnikem“ právnická osoba, jejíž obvyklým předmětem činnosti či podnikání je poskytování jedné nebo více investičních služeb třetí osobě nebo provádění jedné nebo více investičních činností na profesionálním základě; Do definice investičních podniků mohou členské státy zahrnout i podniky, které nejsou právnickými osobami, pokud a) jejich právní statut zajišťuje zájmům třetích osob úroveň ochrany, která je rovnocenná ochraně poskytované právnickou osobou, a b) podléhají obezřetnostnímu dohledu uzpůsobenému jejich právní formě. Pokud však fyzická osoba poskytuje služby, jejichž součástí je i držení peněžních prostředků nebo převoditelných cenných papírů třetích osob, může být považována pro účely této směrnice za investiční podnik, pouze pokud splňuje, aniž jsou dotčeny ostatní požadavky předepsané touto směrnicí a směrnicí 93/6/EHS, tyto podmínky: a) vlastnická práva třetích osob k nástrojům a prostředkům jsou chráněna, především pro případ nesolventnosti podniku nebo jeho vlastníků, konfiskace, vyrovnání nebo jakýchkoli jiných nároků uplatňovaných věřiteli podniku nebo jeho vlastníky, b) podnik musí podléhat předpisům přijatým za účelem kontroly solventnosti podniku a jeho vlastníků, c) roční účetní závěrky podniku musí být ověřována jednou nebo více osobami, které jsou k auditu účetnictví zmocněny podle vnitrostátního práva, d) pokud má podnik pouze jediného vlastníka, musí tento vlastník přijmout opatření na ochranu investorů pro případ, že by podnik ukončil činnost následkem úmrtí vlastníka nebo jeho neschopnosti nebo v jakémkoli podobném případě;

2) „investičními službami a činnostmi“ služby a činnosti, jež jsou uvedeny v oddíle A přílohy I a týkají se kteréhokoli z nástrojů uvedených v oddíle C přílohy I; Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 určí — derivátové nástroje uvedené v bodě 7 oddílu C přílohy I, které mají znaky jiných derivátových finančních nástrojů, mimo jiné s ohledem na to, zda jsou zúčtovávány a vypořádávány prostřednictvím uznávaných zúčtovacích středisek nebo pomocí výzvy k dodatkové úhradě; — derivátové nástroje uvedené v bodě 10 oddílu C přílohy I, které mají znaky jiných derivátových finančních nástrojů, mimo jiné s ohledem na to, zda jsou obchodovány na regulovaném trhu nebo MTF, zúčtovávány a vypořádávány prostřednictvím uznávaných zúčtovacích středisek nebo pomocí výzvy k dodatkové úhradě;

3) „doplňkovou službou“ kterákoli ze služeb uvedených v oddíle B přílohy I;

4) „investičním poradenstvím“ poskytování osobních doporučení klientovi na jeho žádost či z podnětu investičního podniku ohledně jedné či více transakcí týkajících se finančních nástrojů;

5) „prováděním příkazů na účet klientů“ jednání k uzavření smlouvy o nákupu nebo prodeji jednoho či více finančních nástrojů na účet klientů;

6) „obchodováním na vlastní účet“ obchodování za použití vlastního kapitálu podniku, které vede k uzavření transakcí ohledně jednoho nebo více finančních nástrojů;

7) „systematickým internalizátorem“ investiční podnik, který organizovaně, často a systematicky obchoduje na vlastní účet prováděním příkazů klientů mimo regulovaný trh nebo MTF;

8) „tvůrcem trhu“ osoba, která trvale působí na finančních trzích jako osoba ochotná obchodovat na vlastní účet formou nákupu a prodeje finančních nástrojů za použití vlastního kapitálu a za ceny, které si sama stanoví;

9) „správou portfolia“ správa jednotlivých portfolií, s prostorem pro vlastní uvážení v rámci pověření od klientů, pokud tato portfolia zahrnují jeden nebo více finančních nástrojů;

10) „klientem“ jakákoli fyzická nebo právnická osoba, které investiční podnik poskytuje investiční nebo doplňkové služby;

11) „profesionálním klientem“ klient, který splňuje kritéria stanovená v příloze II;

12) „neprofesionálním klientem“ klient, který není profesionálním klientem;

13) „organizátorem trhu“ osoba nebo osoby řídící nebo vykonávající činnost regulovaného trhu. Organizátorem trhu může být regulovaný trh sám;

14) „regulovaným trhem“ mnohostranný systém, který provozuje nebo řídí organizátor trhu a který sdružuje nebo umožňuje sdružování početných zájmů třetích osob na nákupu či prodeji finančních nástrojů, uvnitř systému a v souladu s pevně stanovenými pravidly, způsobem, jenž vede k uzavření smlouvy týkající se finančních nástrojů přijatých k obchodování podle jeho pravidel nebo systémů, a který má povolení a funguje pravidelně a v souladu s hlavou III;

15) „mnohostranným systémem obchodování (multilateral trading facility – MTF)“ mnohostranný systém, který provozuje investiční podnik nebo organizátor trhu a který sdružuje početné zájmy třetích osob na nákupu či prodeji finančních nástrojů – uvnitř systému a v souladu s pevně stanovenými pravidly – způsobem, který vede k uzavření smlouvy v souladu s ustanoveními hlavy II;

16) „limitním příkazem“ příkaz k nákupu či prodeji finančního nástroje při stanoveném cenovém omezení nebo výhodněji a ve stanoveném objemu;

17) „finančními nástroji“ nástroje uvedené v oddíle C přílohy I;

18) „převoditelnými cennými papíry“ třídy cenných papírů, které jsou obchodovatelné na kapitálovém trhu (s výjimkou platebních nástrojů), například a) akcie společností a další cenné papíry rovnocenné akciím společností, osobních společností či jiných subjektů včetně depozitních certifikátů k těmto akciím; b) dluhopisy a jiné formy dluhových cenných papírů, včetně depozitních certifikátů k těmto cenným papírům; c) všechny ostatní cenné papíry, se kterými je spojeno právo nabývat nebo prodávat takové převoditelné cenné papíry nebo ze kterých vyplývá právo na vypořádání v penězích, jež se určuje odkazem na převoditelné cenné papíry, měny, úrokové sazby nebo výnosy, komodity či jiné indexy či míry;

19) „nástroji peněžního trhu“ typy nástrojů, s nimiž se obvykle obchoduje na peněžním trhu, například státní pokladniční poukázky, vkladové listy a obchodní cenné papíry, s výjimkou platebních nástrojů;

20) „domovským členským státem“ a) v případě investičních podniků i) členský stát, kde se nachází ústředí investičního podniku, pokud je investiční podnik fyzickou osobou; ii) členský stát, v němž má investiční podnik sídlo, pokud je investiční podnik právnickou osobou; iii) členský stát, kde se nachází ústředí investičního podniku, pokud podle vnitrostátního práva dotyčného státu nemá investiční podnik sídlo; b) v případě regulovaného trhu členský stát, v němž je regulovaný trh registrován, nebo pokud podle vnitrostátních právních předpisů nemá sídlo, členský stát, kde se nachází ústředí regulovaného trhu;

21) „hostitelským členským státem“ členský stát jiný než domovský členský stát, v němž má investiční podnik pobočku nebo v němž poskytuje služby nebo vykonává činnost, nebo členský stát, v němž regulovaný trh činí vhodná opatření, kterými umožňuje dálkovým členům nebo účastníkům usazeným ve stejném členském státě přístup k obchodování ve svém systému;

22) „příslušným orgánem“ orgán který každý členský stát určí v souladu s článkem 48, pokud tato směrnice nestanoví jinak;

23) „úvěrovými institucemi“ úvěrové instituce ve smyslu směrnice 2000/12/ES;

24) „správcovskou společností SKIPCP“ správcovská společnost vymezená ve směrnici Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) ( 18 );

25) „smluvním zástupcem“ fyzická nebo právnická osoba, která na plnou a bezpodmínečnou odpovědnost pouze jednoho investičního podniku, na jehož účet jedná, propaguje investice nebo doplňkové služby u klientů nebo potenciálních klientů, přijímá a předává pokyny nebo příkazy klientů v souvislosti s investičními službami nebo finančními nástroji, umísťuje finanční nástroje nebo poskytuje poradenství klientům nebo potenciálním klientům ohledně těchto finančních nástrojů nebo služeb;

26) „pobočkou“ místo výkonu obchodní činnosti jiné než ústředí, které je součástí investičního podniku, nemá právní subjektivitu a poskytuje investiční služby nebo provádí investiční činnosti a které může rovněž provádět doplňkové služby, k nimž dostal investiční podnik povolení; všechna místa výkonu obchodní činnosti zřízená v tomtéž členském státě investičním podnikem s ústředím v jiném členském státě jsou považována za jedinou pobočku;

▼M2

27) „kvalifikovanou účastí“ přímá nebo nepřímá účast v investičním podniku představující nejméně 10 % základního kapitálu podniku nebo hlasovacích práv ve smyslu článků 9 a 10 směrnice 2004/109/ES ( 19 ) s ohledem na podmínky týkající se jejich sčítání stanovené v čl. 12 odst. 4 a 5 zmíněné směrnice, nebo umožňující uplatňovat podstatný vliv na řízení investičního podniku, v němž má daná osoba účast;

▼B

28) „mateřským podnikem“ mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách ( 20 );

29) „dceřiným podnikem“ dceřiný podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS, včetně jakéhokoli dceřiného podniku patřícího dceřinému podniku mateřského podniku, jenž stojí v čele těchto podniků;

30) „kontrolou“ kontrola ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS;

31) „úzkým propojením“ stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny a) účastí, čímž se rozumí držení, přímé nebo kontrolou, nejméně 20 % hlasovacích práv nebo základního kapitálu některého podniku, b) kontrolou, čímž se rozumí vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem ve všech případech uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice 83/349/EHS nebo obdobný vztah mezi fyzickou či právnickou osobou a podnikem; dceřiný podnik jiného dceřiného podniku se rovněž považuje za dceřiný podnik mateřského podniku, který stojí v čele těchto podniků. Stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob trvale vázány k jedné a téže osobě vztahem kontroly, se rovněž považuje za úzké propojení mezi těmito osobami;

2. Ke zohlednění vývoje na finančních trzích a k zajištění jednotného uplatňování této směrnice může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 upřesnit definice uvedené v odstavci 1 tohoto článku.







HLAVA II

PODMÍNKY POVOLENÍ A ČINNOSTI PRO INVESTIČNÍ PODNIKY







KAPITOLA I

PODMÍNKY A POSTUPY PRO POVOLENÍ

Článek 5

Požadavek na povolení

1. Každý členský stát vyžaduje, aby poskytování investičních služeb nebo výkonu činností formou výkonu povolání nebo podnikání podléhalo předchozímu povolení v souladu s touto kapitolou. Toto povolení vydává příslušný orgán domovského členského státu určený v souladu s článkem 48.

2. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy kterémukoli organizátorovi trhu provozovat MTF, pokud bylo ověřeno, že tento organizátor splňuje ustanovení této kapitoly s výjimkou článků 11 a 15.

3. Členské státy vytvoří rejstřík všech investičních podniků. Tento rejstřík je veřejně přístupný a obsahuje údaje o službách nebo činnostech, pro něž má investiční podnik povolení. Rejstřík se pravidelně se aktualizuje.

4. Každý členský stát vyžaduje, aby

— se ústředí každého investičního podniku, který je právnickou osobou, nacházelo v témže členském státě jako jeho sídlo,

— se ústředí každého investičního podniku, který není právnickou osobou, nebo každého investičního podniku, který je právnickou osobou, ale podle vnitrostátních právních předpisů dotyčného státu nemá sídlo, nacházelo v členském státě, v němž tento podnik skutečně vykonává činnost.

5. V případě investičních podniků, které poskytují pouze investiční poradenství nebo službu příjímání a předávání příkazů za podmínek stanovených v článku 3, mohou členské státy příslušnému orgánu povolit, aby přenesl na jiný subjekt správní, přípravné nebo doplňkové úkoly související s vydáváním povolení v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 48 odst. 2.

Článek 6

Rozsah povolení

1. Domovský členský stát zajistí, aby byly v povolení uvedeny investiční služby nebo činnosti, které je investiční podnik oprávněn poskytovat nebo vykonávat. Povolení se může vztahovat i na jednu nebo více doplňkových služeb uvedených v oddíle B přílohy I. V žádném případě však nesmí být povolení vydáno pouze k poskytování doplňkových služeb.

2. Investiční podnik, který usiluje o povolení k rozšíření své činnosti o další investiční služby, investiční činnosti nebo doplňkové služby, které v době prvního povolení nepředpokládal, podá žádost o rozšíření tohoto povolení.

3. Povolení je platné pro celé Společenství a umožňuje investičnímu podniku poskytovat služby nebo vykonávat činnosti, ke kterým povolení získal, v celém Společenství, a to buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo formou volného pohybu služeb.

Článek 7

Postupy vydávání povolení a zamítnutí žádostí o povolení

1. Příslušný orgán povolení nevydá, dokud nebude plně přesvědčen, že žadatel splňuje veškeré požadavky stanovené předpisy přijatými na základě této směrnice.

2. Investiční podnik poskytne veškeré údaje, včetně plánu činnosti, který uvádí mimo jiné typy předpokládaných obchodů a organizační struktura, nezbytné k tomu, aby se mohl příslušný orgán přesvědčit, že investiční podnik k okamžiku prvního povolení přijal veškerá opatření nutná ke splnění povinností podle této kapitoly.

3. Žadatel bude do šesti měsíců ode dne podání úplné žádosti informován, zda mu povolení bylo či nebylo vydáno.

Článek 8

Odnětí povolení

Příslušný orgán může odejmout povolení vydané investičnímu podniku, který

a) nevyužije povolení do 12 měsíců, výslovně se jej vzdá nebo déle než šest předchozích měsíců neposkytuje investiční služby či nevykonává investiční činnost, pokud dotyčný členský stát nestanoví, že v těchto případech povolení propadá;

b) získal povolení na základě nepravdivého prohlášení nebo jinými protiprávními prostředky;

c) již nesplňuje podmínky, za kterých bylo povolení vydáno, například podmínky stanovené ve směrnici 93/6/EHS;

d) vážně a systematicky porušuje předpisy přijaté na základě této směrnice, které upravují podmínky výkonu činnosti investičních podniků;

e) spadá mezi kterýkoli z případů, kdy vnitrostátní právo v souvislosti se záležitostmi mimo oblast působnosti této směrnice stanoví odnětí povolení.

Článek 9

Osoby, které skutečně řídí činnost

1. Členské státy vyžadují, aby osoby, které skutečně řídí činnost investičního podniku, měly dostatečně dobrou pověst a dostatečné množství zkušeností k zajištění řádného a obezřetného vedení investičního podniku.

Pokud o povolení k provozování MTF žádá organizátor trhu a osoby, které skutečně řídí činnost MTF, jsou totožné s osobami, které skutečně řídí činnost regulovaného trhu, má se za to, že tyto osoby splňují požadavky stanovené v prvním pododstavci.

2. Členské státy vyžadují, aby investiční podnik ohlašoval příslušnému orgánu veškeré změny svého vedení spolu se všemi údaji nutnými k posouzení toho, zda má nové vedení podniku dostatečně dobrou pověst a dostatečné množství zkušeností.

3. Příslušný orgán odmítne vydat povolení, pokud není přesvědčen o tom, že osoby, které budou skutečně řídit činnost investičního podniku, mají dostatečně dobrou pověst a dostatečné množství zkušeností, nebo pokud existují objektivní a prokazatelné důvody k domněnce, že navrhované změny vedení podniku představují ohrožení jeho řádného a obezřetného vedení.

4. Členské státy vyžadují, aby řízení investičního podniku prováděly alespoň dvě osoby splňující podmínky uvedené v odstavci 1.

Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy vydat povolení investičním podnikům, které jsou fyzickými osobami, nebo investičním podnikům, které jsou právnickými osobami řízenými v souladu se svými zakládacími dokumenty a vnitrostátním právem jedinou fyzickou osobou. Členské státy však vyžadují, aby existovala jiná opatření, která zajistí řádné a obezřetné vedení těchto investičních podniků.

Článek 10

Akcionáři a členové s kvalifikovanou účastí

1. Příslušné orgány nevydají povolení k poskytování investičních služeb nebo výkonu investičních činností investičním podnikem, dokud nejsou informovány o totožnosti jeho akcionářů nebo členů, ať přímých či nepřímých, fyzických či právnických osob, které mají kvalifikované účasti, a o výši těchto kvalifikovaných účastí.

Příslušné orgány odmítnou vydat povolení, pokud s ohledem na potřebu zajistit řádné a obezřetné vedení investičního podniku nejsou přesvědčeny o vhodnosti výše zmíněných akcionářů či členů s kvalifikovanou účastí.

Pokud existují úzká propojení mezi investičním podnikem a jinými fyzickými nebo právnickými osobami, vydá příslušný orgán povolení pouze v případě, že tato propojení nebrání příslušnému orgánu v účinném dohledu.

2. Příslušný orgán odmítne vydat povolení, pokud právní a správní předpisy třetí země vztahující se na jednu nebo více fyzických či právnických osob, s nimiž je podnik úzce propojen, nebo obtíže spojené s jejich vymáháním brání příslušnému orgánu ve výkonu dohledu.

▼M2

3. Členské státy stanoví, že každá fyzická či právnická osoba nebo takové osoby jednající ve vzájemné shodě (dále jen „navrhovaný nabyvatel“), které přijaly rozhodnutí buď přímo nebo nepřímo nabýt kvalifikovanou účast v investičním podniku, nebo přímo nebo nepřímo takovou účast zvýšit, což by vedlo k tomu, že by podíl na hlasovacích právech nebo na základním kapitálu, který drží, dosáhl jedné z prahových hodnot 20 %, 30 % nebo 50 % nebo ji překročil anebo že by se investiční podnik stal jejich dceřiným podnikem, (dále jen „navrhované nabytí“) to musí nejprve písemně oznámit příslušným orgánům daného investičního podniku, ve kterém zamýšlejí nabýt nebo zvýšit kvalifikovanou účast, a uvést výši své zamýšlené účasti a významné informace, jak je uvedeno v čl. 10b odst. 4.

3. Členské státy stanoví, že každá fyzická či právnická osoba, která přijala rozhodnutí přímo nebo nepřímo zcizit kvalifikovanou účast v investičním podniku, to musí nejprve písemně oznámit příslušným orgánům a uvést výši své zamýšlené účasti. Tato osoba musí rovněž oznámit příslušným orgánům každé rozhodnutí snížit svou kvalifikovanou účast tak, že by podíl na hlasovacích právech nebo na základním kapitálu, který drží, klesl pod 20 %, 30 % nebo 50 % anebo tak, že by daný investiční podnik přestal být jejich jejím dceřiným podnikem.

3. Členské státy nemusí uplatňovat prahovou hodnotu 30 %, pokud v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/109/ES uplatňují prahovou hodnotu ve výši jedné třetiny.

3. Při zjišťování, zda jsou splněna kritéria pro kvalifikovanou účast podle tohoto článku, neberou členské státy v úvahu hlasovací práva ani podíly, které investiční podniky nebo úvěrové instituce případně drží v důsledku upsání finančních nástrojů nebo umístění finančních nástrojů na základě pevného závazku převzetí, zahrnutého v bodě 6 oddílu A přílohy I, pokud tato práva nejsou vykonávána ani jinak využívána k zasahování do řízení emitenta a pokud jsou zcizena do jednoho roku od nabytí.

4. Příslušné orgány se při posuzování podle čl. 10b odst. 1 (dále jen „posouzení“) navzájem plně konzultují, pokud je navrhovaným nabyvatelem

a) úvěrová instituce, životní pojišťovna, pojišťovna, zajišťovna, investiční podnik nebo správcovská společnost SKIPCP s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí;

b) mateřský podnik úvěrové instituce, životní pojišťovny, pojišťovny, zajišťovny, investičního podniku nebo správcovské společnosti SKIPCP s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí, nebo

c) fyzická nebo právnická osoba, která kontroluje úvěrovou instituci, životní pojišťovnu, pojišťovnu, zajišťovnu, investiční podnik nebo správcovskou společnost SKIPCP s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí.

4. Příslušné orgány si bez zbytečného prodlení vzájemně poskytují veškeré informace, které jsou podstatné nebo relevantní pro posouzení. K tomuto účelu si na požádání vzájemně sdělují veškeré užitečné informace a z vlastního podnětu sdělují veškeré podstatné informace. V rozhodnutí příslušného orgánu, který vydal povolení investičnímu podniku, v němž je navrhováno nabytí, se uvedou veškeré názory nebo výhrady příslušného orgánu pověřeného dohledem nad navrhovaným nabyvatelem.

▼B

5. Členské státy vyžadují, aby investiční podnik v případě, že se dozví o nabytí nebo pozbytí majetkových účastí na svém základním kapitálu, v jehož důsledku majetkové podíly přesáhnou prahové hodnoty uvedené v odst. 3 prvním pododstavci nebo pod ně klesnou, bez prodlení uvědomil příslušný orgán.

Alespoň jednou ročně rovněž investiční podniky sdělí příslušnému orgánu jména akcionářů a členů držících kvalifikované účasti a výši těchto účastí, jak vyplývá například z informací získaných na výroční valné hromadě akcionářů a členů nebo z plnění předpisů vztahujících se na společnosti, jejichž převoditelné cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu.

6. Členské státy vyžadují, aby v případech, kde by mohl vliv vykonávaný osobami uvedenými v odst. 1 prvním pododstavci poškodit řádné a obezřetné vedení investičního podniku, přijal příslušný orgán vhodná opatření, která by takové situaci zabránila.

Taková opatření mohou spočívat v žádosti o soudní příkazy nebo uvalení sankcí vůči řídícím pracovníkům a osobám odpovědným za řízení podniku nebo v pozastavení výkonu odpovídajících hlasovacích práv spojených s akciemi v držení dotyčných akcionářů nebo členů.

Podobná opatření se přijmou ve vztahu k osobám, jež neplní povinnost poskytovat předem informace o nabytí nebo zvýšení kvalifikované účasti. Pokud je účast nabyta navzdory námitkám příslušných orgánů, přijmou členské státy bez ohledu na jiné sankce, které lze přijmout, opatření, jimiž pozastaví výkon odpovídajících hlasovacích práv, prohlásí provedené hlasování za neplatné nebo je případně zruší.

▼M2

Článek 10a

Lhůta pro posouzení

1. Příslušné orgány obratem a v každém případě do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení podle čl. 10 odst. 3 prvního pododstavce a od případného následného obdržení informací uvedených v odstavci 2 písemně potvrdí jejich přijetí navrhovanému nabyvateli.

1. Příslušné orgány ve lhůtě nejvýše šedesáti pracovních dnů počínaje dnem písemného potvrzení o přijetí oznámení a všech dokumentů, které mají být podle požadavku členského státu k oznámení přiloženy na základě seznamu uvedeného v čl. 10b odst. 4, (dále jen „lhůta pro posouzení“) provedou posouzení.

1. Příslušné orgány uvědomí navrhovaného nabyvatele při potvrzení přijetí o konci lhůty pro posouzení.

2. Pokud je to nutné, mohou příslušné orgány během lhůty pro posouzení, a nejpozději v její padesátý pracovní den, požádat o další informace nezbytné pro dokončení posouzení. Tato žádost je písemná a upřesňuje, které doplňující informace jsou třeba.

2. Na dobu mezi dnem žádosti příslušného orgánu o informace a obdržením odpovědi na tuto žádost od navrhovaného nabyvatele se lhůta pro posouzení staví. Stavení nepřesáhne dvacet pracovních dnů. Příslušné orgány mohou podle svého uvážení vznést jakoukoli další žádost o doplnění nebo objasnění informací, to však nesmí vést ke stavení lhůty pro posouzení.

3. Příslušné orgány mohou prodloužit stavení lhůty pro posouzení podle odst. 2 druhého pododstavce až na 30 pracovních dnů, pokud

a) je navrhovaný nabyvatel usazen mimo Společenství nebo je mimo Společenství regulován, nebo

b) navrhovaný nabyvatel je fyzickou nebo právnickou osobou, která nepodléhá dozoru ani dohledu podle této směrnice, směrnice 85/611/EHS, směrnice 92/49/EHS ( 21 ), směrnice 2002/83/ES, směrnice 2005/68/ES ( 22 ) ani směrnice 2006/48/ES ( 23 ).

4. Pokud se příslušné orgány po ukončení posuzování rozhodnou vyjádřit nesouhlas s navrhovaným nabytím, vyrozumí o tom písemně do dvou pracovních dnů a před uplynutím lhůty pro posouzení navrhovaného nabyvatele a své rozhodnutí zdůvodní. S výhradou vnitrostátního práva je možné náležité odůvodnění takového rozhodnutí na žádost navrhovaného nabyvatele zveřejnit. To nebrání členským státům, aby příslušnému orgánu umožnily zveřejnit toto odůvodnění bez žádosti navrhovaného nabyvatele.

5. Pokud příslušné orgány nevyjádří písemně nesouhlas s navrhovaným nabytím ve lhůtě pro posouzení, považuje se navrhované nabytí za schválené.

6. Příslušné orgány mohou stanovit a v případě potřeby prodloužit maximální lhůtu pro dokončení navrhovaného nabytí.

7. Členské státy nesmějí pro oznamování přímých nebo nepřímých nabytí hlasovacích práv nebo základního kapitálu příslušným orgánům a pro jejich schvalování těmito orgány stanovit požadavky přísnější, než jsou stanoveny v této směrnici.

Článek 10b

Posouzení

1. S ohledem na možný vliv navrhovaného nabyvatele na investiční podnik hodnotí příslušné orgány při posuzování oznámení uvedeného v čl. 10 odst. 3 a informací uvedených v čl. 10a odst. 2 za účelem zajištění řádného a obezřetného řízení investičního podniku, v němž je navrhováno nabytí, vhodnost navrhovaného nabyvatele a finanční rozumnost navrhovaného nabytí podle všech těchto kritérií:

a) pověst navrhovaného nabyvatele;

b) pověst a zkušenost všech osob, které budou v důsledku navrhovaného nabytí řídit činnosti investičního podniku;

c) finanční zdraví navrhovaného nabyvatele, zejména ve vztahu k vykonávané a plánované činnosti v investičním podniku, v němž je navrhováno nabytí;

d) skutečnost, zda bude investiční podnik schopen dodržet a nadále dodržovat obezřetnostní požadavky na základě této směrnice a případně jiných směrnic, zejména směrnic 2002/87/ES ( 24 ) a 2006/49/ES ( 25 ), a zejména zda má skupina, jejíž součástí se investiční podnik stane, strukturu umožňující výkon účinného dozoru nebo dohledu, účinnou výměnu informací mezi příslušnými orgány a vymezení působnosti mezi příslušnými orgány;

e) skutečnost, zda existuje důvodné podezření, že ve spojení s navrhovaným nabytím dochází nebo došlo k praní peněz nebo k financování terorismu nebo k pokusům o ně ve smyslu článku 1 směrnice 2005/60/ES ( 26 ) nebo že by navrhované nabytí mohlo zvýšit riziko takového jednání.

1. S cílem zohlednit budoucí vývoj a zajistit jednotné uplatňování této směrnice může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 přijmout prováděcí opatření, která upraví kritéria stanovená v prvním pododstavci tohoto odstavce.

2. Příslušné orgány mohou vyjádřit nesouhlas s navrhovaným nabytím pouze tehdy, pokud je to na základě kritérií stanovených v odstavci 1 důvodné nebo pokud informace předložené navrhovaným nabyvatelem nejsou úplné.

3. Členské státy nestanoví žádné předběžné podmínky co do výše podílu, kterého je třeba dosáhnout, ani neumožňují svým příslušným orgánům posuzovat navrhované nabytí z hlediska hospodářských potřeb trhu.

4. Členské státy zveřejní seznam informací, jež jsou nutné k provedení posouzení a jež je třeba poskytnout příslušným orgánům spolu s oznámením uvedeným v čl. 10 odst. 3. Požadované informace musí být přiměřené a musí odpovídat povaze navrhovaného nabyvatele a navrhovaného nabytí. Členské státy nepožadují informace, které pro obezřetnostní posuzování nemají význam.

5. Bez ohledu na čl. 10a odst. 1, 2 a 3, pokud byly příslušnému orgánu oznámeny dva nebo více návrhů na nabytí nebo zvýšení kvalifikované účasti ve stejném investičním podniku, přistupuje příslušný orgán ke všem navrhovaným nabyvatelům nediskriminačním způsobem.

▼B

Článek 11

Členství v povoleném systému pro odškodnění investorů

Příslušný orgán ověří, zda subjekt, který žádá o povolení jako investiční podnik, plní v době vydání povolení své povinnosti ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES ze dne 3. března 1997 o systémech pro odškodnění investorů ( 27 ).

Článek 12

Počáteční kapitál

Členské státy zajistí, aby příslušné orgány nevydaly povolení, pokud investiční podnik nemá s ohledem na povahu dané investiční služby nebo činnosti dostatečný počáteční kapitál v souladu s požadavky směrnice 93/6/EHS.

Než bude provedena revize směrnice 93/6/EHS, podléhají investiční podniky uvedené v článku 67 kapitálovým požadavkům stanoveným v uvedeném článku.

Článek 13

Organizační požadavky

1. Domovský členský stát vyžaduje, aby investiční podniky splňovaly organizační požadavky stanovené v odstavcích 2 až 8.

2. Investiční podnik zavede vhodné strategie a postupy umožňující zajistit, že on sám i jeho řídící pracovníci, zaměstnanci a smluvní zástupci budou plnit povinnosti podle této směrnice a dodržovat odpovídající pravidla pro osobní transakce prováděné těmito osobami.

3. Investiční podnik udržuje a uplatňuje účinná organizační a administrativní opatření k tomu, aby přijímal veškerá přiměřená opatření k tomu, aby střety zájmů vymezené v článku 18 neovlivnily záporně zájmy jeho klientů.

4. Investiční podnik přijme přiměřená opatření k tomu, aby zajistil nepřerušené a řádné poskytování investičních služeb a výkon investičních činností. K tomuto účelu využívá vhodné a přiměřené systémy, zdroje a postupy.

5. Pokud investiční podnik pověří plněním provozních úkolů, které jsou zásadní pro poskytování nepřerušených a uspokojivých služeb klientům a nepřerušený a uspokojivý výkon investičních činností, třetí osobu, přijme přiměřená opatření k vyloučení nepřiměřeného zvýšení provozního rizika. Externí zajištění důležitých provozních funkcí nelze provádět způsobem, který by významně poškodil kvalitu vnitřní kontroly a schopnost osoby provádějící dohled sledovat, zda podnik řádně plní všechny povinnosti.

Investiční podnik musí mít řádné administrativní a účetní postupy, mechanismy vnitřní kontroly, účinné postupy k posouzení rizik a účinná kontrolní a ochranná opatření pro systémy zpracovávání dat.

6. Investiční podnik zajistí, aby o všech jím prováděných službách a transakcích byly vedeny záznamy, které příslušnému orgánu umožní sledovat plnění požadavků této směrnice, a zejména ověřit, zda investiční podnik plní všechny povinnosti vůči klientům nebo potenciálním klientům.

7. Pokud drží finanční nástroje, které patří klientům, přijme investiční podnik vhodná opatření, aby byla chráněna vlastnická práva klientů, především v případě nesolventnosti investičního podniku, a aby se zabránilo tomu, že investiční podnik použije těchto nástrojů na vlastní účet bez výslovného souhlasu klienta.

8. Pokud drží peněžní prostředky, které patří klientům, přijme investiční podnik vhodná opatření, aby byla chráněna práva klientů a zabránilo se investičnímu podniku, s výjimkou úvěrových institucí, používat peněžní prostředky klienta na vlastní účet.

9. V případě poboček investičních podniků vymáhá plnění povinnosti stanovené v odstavci 6, pokud jde o transakce prováděné pobočkou, příslušný orgán členského státu, ve kterém je pobočka umístěna, aniž je dotčena možnost příslušného orgánu domovského členského státu investičního podniku mít k příslušným záznamům přímý přístup.

10. Ke zohlednění technického vývoje na finančních trzích a k zajištění jednotného uplatňování odstavců 2 až 9 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření upřesňující konkrétní organizační požadavky kladené na investiční podniky, které poskytují různé investiční služby nebo vykonávají různé investiční činnosti a poskytují doplňkové služby nebo jejich kombinaci.

Článek 14

Postup obchodování a dokončování transakcí v MTF

1. Členské státy kromě splnění požadavků stanovených v článku 13 vyžadují, aby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF stanovili transparentní a pevná pravidla a postupy pro spravedlivé a řádné obchodování a stanovili objektivní kritéria pro účinné provádění příkazů.

2. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF stanovili transparentní pravidla pro kritéria určování finančních nástrojů, s nimiž lze v jejich systémech obchodovat.

Členské státy vyžadují, aby v případě potřeby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF poskytli dostatečné, veřejně dostupné informace nebo umožnili k takovým informacím přístup, aby mohli uživatelé učinit investiční rozhodnutí, a to s přihlédnutím k povaze uživatelů i k typům obchodovaných nástrojů

3. Členské státy zajistí, aby se články 19, 21 a 22 nevztahovaly na transakce uzavřené podle pravidel MTF mezi jeho členy či účastníky nebo mezi MTF a jeho členy či účastníky v souvislosti s využíváním MTF. Členové nebo účastníci MTF však musí plnit povinnosti stanovené v článcích 19, 21 a 22 ve vztahu ke svým klientům, pokud jednají na účet svých klientů a provádějí příkazy prostřednictvím systémů MTF.

4. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF na základě objektivních kritérií stanovili a udržovali transparentní pravidla přístupu k systému. Tato pravidla musí splňovat podmínky stanovené v čl. 42 odst. 3.

5. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF jasně informovali uživatele o tom, jakou má každý z nich odpovědnost za vypořádání transakcí prováděných v systému. Členské státy dále vyžadují, aby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF přijali nezbytná opatření umožňující efektivní vypořádávání transakcí uzavřených v rámci systémů MTF.

6. Pokud je v MTF bez souhlasu emitenta obchodován i převoditelný cenný papír, který byl přijat k obchodování na regulovaném trhu, nepodléhá emitent žádné povinnosti týkající se počátečního, průběžného nebo jednorázového účelového zveřejňování finančních údajů v souvislosti s MTF.

7. Členské státy vyžadují, aby každý investiční podnik nebo organizátor trhu provozující MTF ihned splnil veškeré pokyny vydané příslušným orgánem podle čl. 50 odst. 1 k pozastavení obchodování s finančním nástrojem nebo jeho stažení z obchodování.

Článek 15

Vztahy se třetími zeměmi

1. Členské státy uvědomí Komisi o veškerých potížích obecné povahy, s nimiž se jejich investiční podniky potýkají při svém usazování nebo poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve třetích zemích.

2. Pokud Komise na základě informací, které jí byly předány podle odstavce 1, shledá, že určitá třetí země neumožňuje investičním podnikům Společenství účinný přístup na trh srovnatelný s přístupem, který Společenství umožňuje investičním podnikům dotyčné třetí země, může předložit Radě návrhy, aby jí bylo uděleno odpovídající zmocnění pro jednání za účelem získání srovnatelných podmínek hospodářské soutěže pro investiční podniky Společenství. Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.

3. Pokud Komise na základě informací, které jí byly předány podle odstavce 1, shledá, že se investičním podnikům Společenství v určité třetí zemi nedostává národního zacházení poskytujícího stejné konkurenční příležitosti, jaké mají investiční podniky dotyčné třetí země, a že nejsou splněny podmínky účinného přístupu na trh, může Komise zahájit jednání za účelem nápravy této situace.

Za okolností popsaných v prvním pododstavci může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 kdykoli a současně se zahájením jednání rozhodnout, že příslušné orgány členských států musí omezit nebo pozastavit svá rozhodnutí o stávajících nebo budoucích žádostech o povolení a o nabývání majetkových účastí přímými nebo nepřímými mateřskými podniky podléhajícími právním předpisům dotyčné třetí země. Tato omezení nebo pozastavení se nesmějí vztahovat na zakládání dceřiných podniků investičními podniky, které mají řádné povolení ve Společenství, nebo jejich dceřinými společnostmi ani na nabývání majetkových účastí takovými podniky nebo dceřinými společnostmi v investičních podnicích Společenství. Trvání těchto opatření nesmí přesáhnout dobu tří měsíců.

Před koncem tříměsíčního období uvedeného ve druhém pododstavci a s ohledem na výsledky jednání může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 rozhodnout o prodloužení platnosti těchto opatření.

4. Pokud se Komise domnívá, že nastala jedna ze situací popsaných v odstavcích 2 a 3, členské státy ji na požádání uvědomí

a) o každé žádosti o povolení podniku, který je přímým či nepřímým dceřiným podnikem mateřského podniku řídícího se právem dotyčné třetí země;

b) kdykoli jsou v souladu s čl. 10 odst. 3 informovány, že takový mateřský podnik zamýšlí nabýt majetkovou účast v určitém investičním podniku Společenství tak, že by se z uvedeného podniku stal jeho dceřiný podnik.

Tato povinnost poskytnout informace zaniká, jakmile je dosaženo dohody s dotyčnou třetí zemí nebo jakmile přestanou platit opatření uvedená v odst. 3 druhém a třetím pododstavci.

5. Opatření přijatá podle tohoto článku musí být v souladu se závazky Společenství z veškerých dvoustranných nebo mnohostranných mezinárodních smluv, jimiž se řídí přístup k činnosti investičních podniků a její výkon.







KAPITOLA II

PROVOZNÍ PODMÍNKY INVESTIČNÍCH PODNIKŮ







Oddíl 1

Obecná ustanovení

Článek 16

Pravidelný přezkum podmínek prvního povolení

1. Členské státy vyžadují, aby investiční podnik povolený na jejich území nepřetržitě plnil podmínky stanovené v prvním povolení podle kapitoly I této hlavy.

2. Členské státy vyžadují, aby příslušné orgány stanovily vhodné metody ke sledování toho, zda investiční podniky plní svou povinnost podle odstavce 1. Dále vyžadují, aby investiční podniky informovaly příslušné orgány o veškerých podstatných změnách podmínek prvního povolení.

3. V případě investičních podniků, které poskytují pouze investiční poradenství, mohou členské státy příslušnému orgánu povolit, aby správní, přípravné nebo doplňkové úkoly související s přezkumem podmínek prvního povolení přenesl za podmínek stanovených v čl. 48 odst. 2 na jiný subjekt.

Článek 17

Obecná povinnost trvalého dohledu

1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány sledovaly činnost investičních podniků, aby mohly posoudit plnění provozních podmínek stanovených v této směrnici. Členské státy dále zajistí, aby byla přijata vhodná opatření umožňující příslušným orgánům získat údaje nezbytné k posouzení toho, zda investiční podniky tyto povinnosti plní.

2. V případě investičních podniků, které poskytují pouze investiční poradenství, mohou členské státy příslušnému orgánu povolit, aby správní, přípravné nebo doplňkové úkoly související s pravidelným sledováním provozních požadavků přenesl za podmínek stanovených v čl. 48 odst. 2 na jiný subjekt.

Článek 18

Střet zájmů

1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky přijaly veškerá přiměřená opatření ke zjištění střetů zájmů mezi podnikem, včetně jeho řídících pracovníků, zaměstnanců a smluvních zástupců nebo jakoukoli osobou s ním přímo nebo nepřímo spojenou kontrolou, a jeho klienty nebo mezi dvěma klienty, který vznikne v průběhu poskytování investičních a doplňkových služeb nebo jejich kombinace.

2. Pokud organizační nebo administrativní opatření přijatá investičním podnikem v souladu s čl. 13 odst. 3 k řízení střetu zájmů nejsou dostatečná k tomu, aby s přiměřenou jistotou zajistila, že rizikům poškození zájmů klientů bude zabráněno, sdělí jasně investiční podnik obecnou povahu nebo zdroje střetů zájmů klientovi předtím, než provede obchod jeho jménem.

3. Ke zohlednění technického vývoje na finančních trzích a k zajištění jednotného uplatňování odstavců 1 a 2 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření týkající se

a) definování opatření, jejichž přijetí lze od investičních podniků přiměřeně očekávat, ke zjištění, předcházení, řízení nebo sdělení střetů zájmů při poskytování různých investičních a doplňkových služeb nebo jejich kombinace;

b) stanovení vhodných kritérií pro určení druhů střetů zájmů, jejichž existence může poškodit zájmy klientů nebo potenciálních klientů investičního podniku.







Oddíl 2

Ustanovení k zajištění ochrany investorů

Článek 19

Pravidla chování při poskytování investičních služeb klientům

1. Členské státy vyžadují, aby investiční podnik při poskytování investičních služeb nebo případných doplňkových služeb klientům jednal čestně, spravedlivě a profesionálně v souladu s nejlepšími zájmy svých klientů, a zejména dodržoval zásady stanovené v odstavcích 2 až 8.

2. Veškeré informace, včetně propagačních sdělení, určené investičním podnikem pro klienty nebo potenciální klienty, musí být korektní, jasné a neklamavé. Propagační sdělení musí být možné jako taková jasně určit.

3. Klientům nebo potenciálním klientům se poskytují srozumitelné informace o

— investičním podniku a jeho službách;

— finančních nástrojích a navrhovaných investičních strategiích, jejichž součástí by měly být vhodné pokyny a upozornění týkající se rizik spojených s investicemi do těchto nástrojů nebo určitých investičních strategií;

— systémech provádění a

— nákladech a souvisejících poplatcích,

3. aby byli přiměřeně schopni pochopit povahu a rizika investiční služby i nabízeného určitého typu finančního nástroje, a následně učinit informované investiční rozhodnutí. Tyto informace lze poskytovat ve standardizované formě.

4. Při poskytování investičního poradenství nebo správě portfolia získá investiční podnik nezbytné informace o znalostech a zkušenostech klienta nebo potenciálního klienta v oblasti investic, pokud jde o specifický druh produktu nebo služby, o jeho finanční situaci a o jeho investičních cílech, aby tak mohl klientovi nebo potenciálnímu klientovi doporučit investiční službu a finanční nástroje, které jsou pro něj vhodné.

5. Členské státy zajistí, aby investiční podniky při poskytování investičních služeb jiných než služeb uvedených v odstavci 4 požádaly klienta nebo potenciálního klienta o poskytnutí informací o jeho znalostech a zkušenostech v oblasti investic v souvislosti s určitým nabízeným nebo požadovaným produktem nebo službou, aby tak mohly posoudit, zda jsou navrhovaná investiční služba nebo navrhovaný investiční produkt pro klienta vhodné.

Pokud se investiční podnik na základě informací získaných podle předchozího pododstavce domnívá, že produkt nebo služba nejsou pro klienta nebo potenciálního klienta vhodné, upozorní jej. Toto upozornění lze poskytnout ve standardizované formě.

Pokud se klient nebo potenciální klient rozhodne informace uvedené v prvním pododstavci neposkytnout nebo pokud o svých znalostech a zkušenostech poskytne nedostatečné informace, upozorní investiční podnik klienta nebo potenciálního klienta, že toto rozhodnutí investičnímu podniku neumožní určit, zda jsou pro něj navrhovaný produkt nebo navrhovaná služba vhodné. Toto upozornění lze poskytnout ve standardizované formě.

6. Členské státy povolí investičním podnikům, aby při poskytování investičních služeb, které spočívají v provádění nebo přijímání a předávání příkazů klientů spolu s doplňkovými službami nebo bez nich, poskytovaly tyto investiční služby svým klientům, aniž by musely získat informace nebo provést rozhodnutí uvedené v odstavci 5, jsou-li splněny tyto podmínky:

— výše uvedené služby se týkají akcií přijatých k obchodování na regulovaném trhu nebo na rovnocenném trhu třetí země, nástrojů peněžního trhu, dluhopisů nebo jiných forem dluhových cenných papírů (kromě dluhopisů nebo cenných papírů zahrnujících derivátový nástroj), SKIPCP a jiných nekomplexních finančních nástrojů. Trh třetí země se považuje za rovnocenný regulovanému trhu, pokud splňuje požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným v hlavě III. Komise zveřejní seznam trhů, které jsou považovány za rovnocenné. Tento seznam se pravidelně aktualizuje;

— služba je poskytována z podnětu klienta nebo potenciálního klienta;

— klient nebo potenciální klient byl jasně informován o tom, že při poskytování této služby nemusí investiční podnik posuzovat vhodnost poskytovaného nebo nabízeného nástroje nebo poskytované nebo nabízené služby, a že proto klient nebo potenciální klient nepožívá odpovídající ochrany podle pravidel chování; toto upozornění lze poskytnout ve standardizované formě;

— investiční podnik splní své povinnosti podle článku 18.

7. Investiční podnik vytvoří záznamy, jejichž součástí jsou dokument nebo dokumenty sjednané mezi podnikem a klientem stanovující práva a povinnosti stran a další podmínky, za kterých podnik poskytuje služby klientovi. Práva a povinnosti smluvních stran lze začlenit odkazem na jiné dokumenty nebo právní texty.

8. Klient musí od investičního podniku získat přiměřené zprávy o službách, které podnik svým klientům poskytuje. Tyto zprávy zahrnují podle potřeby náklady spojené s transakcemi a službami prováděnými jménem klienta.

9. Pokud je investiční služba nabízena jako součást finančního produktu, který již podléhá jiným právním předpisům Společenství nebo společným evropským normám vztahujícím se na úvěrové instituce a spotřebitelské úvěry v souvislosti s hodnocením rizik klientů nebo požadavky na informace, nevztahují se na tuto službu další povinnosti podle tohoto článku.

10. K zajištění nutné ochrany investorů a jednotného uplatňování odstavců 1 až 8 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření zaručující, že investiční podniky budou při poskytování investičních nebo doplňkových služeb svým klientům jednat v souladu se zásadami stanovenými v uvedených odstavcích. Tato prováděcí opatření přihlédnou k

a) povaze služby nebo služeb, které jsou klientovi nebo potenciálnímu klientovi nabízeny nebo poskytovány, s přihlédnutím ke druhu, předmětu, objemu a četnosti transakcí;

b) povaze nabízených nebo zvažovaných finančních nástrojů;

c) neprofesionální nebo profesionální povaze klienta nebo potenciálního klienta.

Článek 20

Poskytování služeb prostřednictvím jiného investičního podniku

Členské státy umožní, aby se investiční podnik, který prostřednictvím jiného investičního podniku obdrží příkaz k provedení investičních nebo doplňkových služeb jménem klienta, mohl spolehnout na informace klienta předané tímto jiným podnikem. Za úplnost a přesnost předávaných informací zůstává odpovědný investiční podnik, který příkazy zprostředkovává.

Investiční podnik, který tímto způsobem obdrží příkaz k provedení služeb jménem klienta, se rovněž může spolehnout na veškerá doporučení o službě nebo transakci, která klientovi jiný investiční podnik poskytl. Za vhodnost poskytnutých doporučení či rad pro klienta zůstává odpovědný investiční podnik, který příkazy zprostředkovává.

Investiční podnik, který obdrží příkazy nebo objednávky klienta prostřednictvím jiného investičního podniku, zůstává odpovědný za poskytnutí služby nebo uskutečnění transakce na základě těchto informací nebo doporučení v souladu s odpovídajícími ustanoveními této hlavy.

Článek 21

Povinnost provádět příkazy za podmínek nejvýhodnějších pro klienta

1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky přijaly veškerá přiměřená opatření k tomu, aby při provádění příkazů dosáhly nejlepšího možného výsledku pro své klienty vzhledem k ceně, nákladům, rychlosti, pravděpodobnosti realizace a vypořádání, objemu, povaze nebo jinému aspektu souvisejícímu s provedením příkazu. Avšak pokaždé, kdy existuje ze strany klienta konkrétní pokyn, provede investiční podnik příkaz podle tohoto konkrétního pokynu.

2. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky zavedly a uplatňovaly účinná opatření k plnění odstavce 1. Členské státy zejména vyžadují, aby investiční podniky stanovily a používaly zásady provádění příkazů, které jim umožní v souladu s odstavcem 1 získat pro příkazy jejich klientů nejlepší možný výsledek.

3. Zásady provádění příkazů zahrnují pro každou třídu nástrojů údaje o různých systémech, kde investiční podniky příkazy svých klientů provádějí, a o faktorech ovlivňujících volbu systému provádění. Zahrnuje alespoň ty systémy, které investičnímu podniku umožňují při provádění příkazů klientů trvale dosahovat nejlepšího možného výsledku.

Členské státy vyžadují, aby investiční podniky poskytovaly svým klientům vhodné informace o svých zásadách provádění příkazů. Členské státy rovněž vyžadují, aby investiční podniky předem získaly souhlas svých klientů se zásadami provádění příkazů.

Pokud zásady provádění příkazů stanoví možnost, že příkazy klienta lze provést mimo regulovaný trh nebo MTF, vyžadují členské státy, aby investiční podnik o této možnosti klienta zvlášť informoval. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky získaly předem výslovný souhlas svých klientů, než jejich příkazy provedou mimo regulovaný trh nebo MTF. Investiční podniky mohou tento souhlas získat buď formou obecné dohody, nebo pro jednotlivé transakce.

4. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky sledovaly účinnost svých opatření a zásad provádění příkazů za účelem zjištění a případné nápravy jakýchkoli nedostatků. Investiční podniky zejména pravidelně vyhodnocují, zda systémy provádění příkazů uvedené v zásadách provádění příkazů poskytují klientům nejlepší možný výsledek nebo zda jsou v opatřeních týkajících se provádění příkazů nutné změny. Členské státy dále vyžadují, aby investiční podniky informovaly klienty o všech podstatných změnách svých opatření pro provádění příkazů nebo zásad provádění příkazů.

5. Členské státy vyžadují, aby byly investiční podniky schopny svým klientům na požádání prokázat, že jejich příkazy provedly v souladu se svými zásadami provádění příkazů.

6. K zajištění nutné ochrany investorů, spravedlivého a řádného fungování trhů a jednotného uplatňování odstavců 1, 3 a 4 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření týkající se

a) kritérií pro určení relativního významu různých faktorů, které lze podle odstavce 1 brát v úvahu při určování nejlepšího možného výsledku vzhledem k velikosti a druhu příkazu a neprofesionální nebo profesionální povaze klienta;

b) faktorů, které může investiční podnik brát v úvahu při přezkumu svých opatření pro provádění příkazů, a okolností, za nichž mohou být změny těchto opatření vhodné. Zejména jde o faktory k určení toho, které systémy umožňují investičním podnikům trvale získávat nejlepší možný výsledek při provádění příkazů klientů;

c) povahy a rozsahu informací, které mají být poskytnuty klientům o podnikových zásadách provádění příkazů podle odstavce 3.

Článek 22

Pravidla pro zpracování příkazů klientů

1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky, jež mají povolení provádět příkazy jménem klientů, zavedly postupy a opatření zajišťující neprodlené, spravedlivé a urychlené provedení příkazů klientů ve vztahu k příkazům ostatních klientů nebo obchodním zájmům investičního podniku.

Tyto postupy či opatření umožní provádění jinak srovnatelných příkazů klientů v závislosti okamžiku, kdy je investiční podnik obdržel.

2. Členské státy vyžadují, aby v případě limitního příkazu, který se týká akcií přijatých k obchodování na regulovaném trhu a který není za převažujících tržních podmínek okamžitě proveden, přijaly investiční podniky, pokud jim klient výslovně nedá jiný pokyn, opatření s cílem co nejdříve umožnit provedení tohoto příkazu okamžitým zveřejněním tohoto limitního příkazu klienta způsobem snadno přístupným ostatním účastníkům trhu. Členské státy mohou rozhodnout, že investiční podniky tuto povinnost splní převedením limitního příkazu klienta na regulovaný trh nebo MTF. Členské státy stanoví, že příslušné orgány mohou nevyžadovat zveřejnění limitního příkazu, který má ve srovnání s obvyklým tržním objemem určeným podle čl. 44 odst. 2 velký rozsah.

3. K zajištění toho, že opatření na ochranu investorů a spravedlivé a řádné fungování trhů budou zohledňovat technický vývoj na finančních trzích, a k zajištění jednotného uplatňování odstavců 1 a 2 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření vymezující

a) podmínky a povahu postupů a opatření vedoucích k neprodlenému, spravedlivému a urychlenému provádění příkazů klientů, jakož i situace či druhy transakcí, u kterých se mohou investiční podniky přiměřeně odchýlit od neprodleného provedení, aby tak získaly podmínky pro klienty příznivější;

b) různé metody, na základě nichž lze mít za to, že investiční podnik splnil svou povinnost zveřejnit na trhu limitní příkazy klienta, které nejsou okamžitě proveditelné.

Článek 23

Povinnosti investičních podniků při využívání smluvních zástupců

1. Členské státy mohou rozhodnout, že umožní investičnímu podniku využívat smluvní zástupce pro účely podpory služeb investičního podniku, obstarávání obchodů nebo příjímání a předávání příkazů klientů nebo potenciálních klientů, umísťování finančních nástrojů a poskytování poradenství o finančních nástrojích a službách, které investiční podnik nabízí.

2. Členské státy vyžadují, aby v případě, že se investiční podnik rozhodne využít smluvního zástupce, byl tento podnik nadále plně a bezpodmínečně odpovědný za jakékoli jednání či opomenutí smluvního zástupce, pokud zástupce jedná na účet podniku. Členské státy dále vyžadují, aby investiční podnik zajistil, že smluvní zástupce ve styku s jakýmkoli klientem nebo potenciálním klientem nebo před obchodováním s ním sdělí, v jaké funkci jedná a který podnik zastupuje.

Členské státy mohou v souladu s čl. 13 odst. 6, 7 a 8 povolit, aby smluvní zástupci registrovaní na jejich území nakládali s finančními prostředky nebo finančními nástroji klientů na účet a na plnou odpovědnost investičního podniku, za který na jejich území jednají, nebo v případě přeshraničních operací na území členského státu, který smluvnímu zástupci povolí nakládat s finančními prostředky klientů.

Členské státy vyžadují, aby investiční podniky sledovaly činnost svých smluvních zástupců způsobem, který zajistí, že budou v jednání prostřednictvím smluvních zástupců nadále plnit podmínky této směrnice.

3. Členské státy, které rozhodnou, že investičním podnikům povolí využívat smluvní zástupce, zřídí veřejný rejstřík. Smluvní zástupci se zapisují do veřejného rejstříku v členském státě, v němž jsou usazeni.

Pokud členský stát, v němž je smluvní zástupce usazen, v souladu s odstavcem 1 rozhodl, že investičním podnikům s povolením od příslušných orgánů neumožní využívat smluvní zástupce, zapisují se tito smluvní zástupci u příslušného orgánu domovského členského státu investičního podniku, na jehož účet jednají.

Členské státy zajistí, aby smluvní zástupci byli do veřejného rejstříku zapsáni pouze tehdy, pokud je zjištěno, že mají dostatečně dobrou pověst a vhodné všeobecné, obchodní a odborné znalosti k tomu, aby mohli klientovi nebo potenciálnímu klientovi přesně sdělovat veškeré potřebné informace týkající se navrhované služby.

Členské státy mohou rozhodnout, že investiční podniky mohou ověřit, zda smluvní zástupci, které využívají, mají dostatečně dobrou pověst a znalosti podle třetího pododstavce.

Rejstřík se pravidelně aktualizuje. Je veřejně přístupný.

4. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky jmenující smluvní zástupce, přijaly vhodná opatření k tomu, aby předešly jakémukoli nepříznivému dopadu, který by činnost smluvního zástupce nespadající do oblasti působnosti této směrnice mohla mít na činnost prováděnou smluvním zástupcem na účet daného investičního podniku.

Členské státy mohou příslušným orgánům povolit, aby při registraci smluvních zástupců a sledování toho, zda smluvní zástupci splňují požadavky odstavce 3, spolupracovaly s investičními podniky a úvěrovými institucemi, jejich sdruženími a jinými subjekty. Smluvní zástupci mohou být registrováni zejména investičním podnikem, úvěrovou institucí nebo jejich sdruženími a jinými subjekty pod dohledem příslušného orgánu.

5. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky využívaly pouze smluvní zástupce zapsané ve veřejných rejstřících uvedených v odstavci 3.

6. Členské státy mohou zpřísnit požadavky stanovené v tomto článku nebo stanovit další požadavky na smluvní zástupce registrované na jejich území.

Článek 24

Transakce se způsobilými protistranami

1. Členské státy zajistí, aby investiční podniky s povolením provádět příkazy jménem klientů nebo obchodovat na vlastní účet nebo přijímat a předávat příkazy mohly vyvolat nebo uzavírat transakce se způsobilými protistranami, aniž by musely pro tyto transakce nebo jakékoli doplňující služby s těmito transakcemi přímo související splňovat povinnosti podle článků 19 a 21 a čl. 22 odst. 1.

2. Pro účely tohoto článku členské státy uznají jako způsobilé protistrany investiční podniky, úvěrové instituce, pojišťovny, SKIPCP a jejich správcovské společnosti, penzijní fondy a jejich správcovské společnosti, jiné finanční instituce povolené nebo regulované podle právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů členského státu, podniky, na které se podle čl. 2 odst. 1 písm. k) a l) tato směrnice nevztahuje, vlády členských států a jejich orgány včetně veřejnoprávních subjektů pověřených správou veřejného dluhu, centrální banky a nadnárodní organizace.

Zařazením subjektu mezi způsobilé protistrany podle prvního pododstavce nejsou dotčena práva těchto subjektů žádat obecně nebo pro jednotlivé obchody o stejné zacházení jako s klienty, jejichž obchodní vztahy s investičním podnikem se řídí články 19, 21 a 22.

3. Členské státy mohou za způsobilé protistrany uznat i jiné podniky splňující předem určené přiměřené požadavky včetně množstevních prahových hodnot. V případě transakce, u níž se potenciální protistrany nacházejí v různých členských státech, se investiční podnik podřídí postavení druhého podniku, jak je vymezují platné právní předpisy či opatření členského státu, ve kterém je tento druhý podnik usazen.

Členské státy zajistí, aby při uzavírání transakcí podle odstavce 1 s takovými podniky získal investiční podnik od budoucí protistrany výslovné potvrzení o tom, že souhlasí s tím, aby byla považována za způsobilou protistranu. Členské státy umožní, aby investiční podnik získal toto potvrzení buď formou obecné dohody, nebo pro každou jednotlivou transakci.

4. Členské státy mohou za způsobilé protistrany uznat subjekty ze třetích zemí rovnocenné kategoriím subjektů uvedeným v odstavci 2.

Členské státy rovněž mohou za způsobilé protistrany uznat podniky ze třetích zemí, jak jsou uvedeny v odstavci 3, a to za stejných podmínek a se stejnými požadavky, jaké stanoví odstavec 3.

5. K zajištění jednotného uplatňování odstavců 2, 3 a 4 s ohledem na měnící se tržní praxi a k usnadnění účinného fungování jednotného trhu může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 přijmout prováděcí opatření vymezující

a) postupy pro žádost o zacházení jako s klientem v souladu s odstavcem 2,

b) postupy pro získání výslovného potvrzení od potenciálních protistran podle odstavce 3,

c) předem určené přiměřené požadavky včetně množstevních prahových hodnot umožňující, aby byl podnik považován za způsobilou protistranu podle odstavce 3.







Oddíl 3

Transparentnost a integrita trhu

Článek 25

Povinnost zachovat integritu trhů, předkládat hlášení o transakcích a vést záznamy

1. Aniž je dotčeno rozdělení odpovědnosti za kontrolu dodržování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) ( 28 ), zajistí členské státy přijetí vhodných opatření umožňujících příslušnému orgánu sledovat činnosti investičních podniků k zajištění toho, aby jednaly čestně, spravedlivě, profesionálně a způsobem podporujícím integritu trhu.

2. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky uchovávaly nejméně po dobu pěti let pro příslušný orgán příslušné údaje týkající se všech transakcí s finančními nástroji, které provedly na vlastní účet nebo jménem klienta. V případě transakcí provedených jménem klientů obsahují záznamy všechny informace o totožnosti klienta a informace požadované podle směrnice Rady 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz ( 29 ).

3. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky, které provádějí transakce s jakýmikoli finančními nástroji přijatými k obchodování na regulovaném trhu, předkládaly hlášení obsahující podrobnosti o takových transakcích příslušnému orgánu co nejrychleji, nejpozději do konce následujícího pracovního dne. Tato povinnost platí bez ohledu na to, zda byly tyto transakce provedeny na regulovaném trhu.

Příslušné orgány přijmou v souladu s článkem 58 opatření nezbytná k zajištění toho, že tyto informace obdrží rovněž orgán příslušný trhu nejrelevantnějšího z hlediska likvidity těchto finančních nástrojů.

4. Hlášení obsahují zejména podrobnosti o názvech a číslech nakoupených nebo prodaných nástrojů, množství, data a časy uskutečnění a ceny transakcí a informace k identifikaci dotyčného investičního podniku.

5. Členské státy stanoví, že hlášení vypracovává pro příslušný orgán investiční podnik sám či třetí osoba jeho jménem nebo systém párování obchodů či zpravodajský systém, pokud je schválil příslušný orgán, nebo regulovaný trh nebo MTF, prostřednictvím jehož systémů byla transakce dokončena. Pokud příslušnému orgánu podává hlášení o transakci přímo regulovaný trh, MTF nebo systém párování obchodů či zpravodajský systém schválený příslušným orgánem, lze od povinnosti investičního podniku stanovené v odstavci 3 upustit.

6. Jestliže se v souladu s čl. 32 odst. 7 hlášení podle tohoto článku předávají příslušnému orgánu hostitelského členského státu, předá tento orgán tyto informace příslušným orgánům domovského členského státu investičního podniku, pokud se tyto nerozhodnou, že si uvedené informace obdržet nepřejí.

7. K zajištění toho, že opatření na ochranu integrity trhu budou upravována způsobem zohledňujícím technický vývoj na finančních trzích, a k zajištění jednotného uplatňování odstavců 1 až 5, může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 přijmout prováděcí opatření vymezující metody a opatření pro ohlašování finančních transakcí, formu a obsah těchto hlášení a kritéria pro vymezení relevantního trhu v souladu s odstavcem 3.

Článek 26

Sledování, zda jsou dodržována pravidla MTF a další právní povinnosti

1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky a organizátoři trhu provozující MTF ve vztahu k MTF stanovili a udržovali účinná opatření a postupy pro pravidelné sledování toho, zda uživatelé dodržují jeho pravidla. Investiční podniky a organizátoři trhu provozující MTF sledují transakce prováděné uživateli v rámci svých systémů, aby odhalili porušování těchto pravidel, veškeré obchodní podmínky narušující řádné fungování trhu nebo veškeré chování, které by mohlo svědčit o zneužívání trhu.

2. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky a organizátoři trhu provozující MTF ohlašovali příslušnému orgánu významná porušení pravidel MTF nebo veškeré obchodní podmínky narušující řádné fungování trhu nebo