РЕШЕНИЕ НА НАДЗОРНИЯ ОРГАН НА ЕАСТ

№ 134/14/COL

от 26 март 2014 година

за изменение за деветдесет и пети път на процесуалните и материалноправните норми в областта на държавната помощ чрез въвеждането на нови насоки относно държавната помощ за филми и други аудио-визуални произведения (Насоки от 2014 г. относно филми и други аудио-визуални произведения)

НАДЗОРНИЯТ ОРГАН НА ЕАСТ („ОРГАНЪТ“),

КАТО ВЗЕ ПРЕДВИД Споразумението за Европейското икономическо пространство (наричано по-нататък „Споразумението за ЕИП“), и по-специално членове 61—63 от него и Протокол 26 към него,

КАТО ВЗЕ ПРЕДВИД Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд („Споразумението за надзор и съд“), и по-специално член 24 и член 5, параграф 2, буква б) от него,

като има предвид, че:

Съгласно член 24 от Споразумението за надзор и съд Органът прилага разпоредбите на Споразумението за ЕИП по отношение на държавната помощ.

Съгласно член 5, параграф 2, буква б) от Споразумението за надзор и съд Органът публикува уведомления или насоки по въпроси, които се разглеждат в Споразумението за ЕИП, ако това се предвижда изрично в това споразумение или в Споразумението за надзор и съд или ако Органът сметне това за необходимо.

На 15 ноември 2013 г. Европейската комисия прие съобщение относно държавната помощ за филми и други аудио-визуални произведения, което влезе в сила на 16 ноември 2013 г. (1)

Това съобщение е от значение и за Европейското икономическо пространство.

Следва да се осигури еднакво прилагане на правилата за държавната помощ на ЕИП в цялото Европейско икономическо пространство в съответствие с целта за еднородност, посочена в член 1 от Споразумението за ЕИП.

Съгласно точка II от глава „ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ“ от приложение XV към Споразумението за ЕИП Органът следва да приема след консултация с Европейската комисия актове, съответстващи на приетите от нея.

СЛЕД консултиране с Европейската комисия,

СЛЕД консултиране с държавите от ЕАСТ с писмо по този въпрос от 13 февруари 2014 г.,

ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:

Член 1

Насоките за държавната помощ се изменят с въвеждане на нови насоки относно държавната помощ за филми и други аудио-визуални произведения (Насоки от 2014 г. относно филми и други аудио-визуални произведения).

Новите насоки се съдържат в приложението и съставляват неразделна част от настоящото решение.

Член 2

Само текстът на английски език на настоящото решение е автентичен.

(1) ОВ C 332, 15.11.2013 г., стр. 1.

ПРИЛОЖЕНИЕ

ЧАСТ IV: СПЕЦИФИЧНИ СЕКТОРНИ ПРАВИЛА

Държавна помощ за филми и други аудио-визуални произведения (1)

(Насоки от 2014 г. относно филми и други аудио-визуални произведения)

1. ВЪВЕДЕНИЕ

(1) Аудио-визуалните произведения и особено филмите играят важна роля за оформянето на европейската идентичност. Те отразяват културното многообразие на различните традиции и различната история на държавите и регионите в Европейско икономическо пространство (ЕИП). Аудио-визуалните произведения са както икономическа стока, откриваща важни възможности за създаване на благосъстояние и заетост, така и културен продукт, който отразява и оформя нашите общества.

(2) Сред аудио-визуалните произведения филмите продължават да се отличават поради високите разходи за създаването им и своята културна значимост. Бюджетите на филмовите продукции са значително по-големи от тези за другите аудио-визуални произведения, те по-често са предмет на международни съвместни продукции и техният експлоатационен живот е по-дълъг. В частност филмите са подложени на силна неевропейска конкуренция. От друга страна, европейските аудио-визуални произведения се разпространяват слабо извън своята страна на произход.

(3) Това ограничено разпространение е резултат от фрагментирането на европейския аудио-визуален сектор на национални или дори на регионални пазари. Макар да е свързана с европейското езиково и културно многообразие, близостта е залегнала също в публичната подкрепа за европейските аудио-визуални произведения, което позволява от националните, регионалните и местните схеми за финансиране да бъдат отпускани субсидии на многобройни малки продуцентски къщи.

(4) Общоприето е, че помощта е важна за поддържане на европейските аудио-визуални продукции. За продуцентите е трудно да получат първоначална търговска подкрепа в достатъчен размер, с която да съберат финансови средства за осъществяването на проектите. Техният бизнес и техните проекти се свързват с голям риск, както и с усещането за липса на рентабилност в сектора, което ги прави зависими от държавна помощ. Ако бяха оставени изцяло на пазара, много от тези филми нямаше да бъдат снимани, поради комбинацията от необходимите големи инвестиции и ограничената публика за европейски аудио-визуални произведения. При тези обстоятелства насърчаването на аудио-визуалната продукция от Надзорния орган на ЕАСТ („Органът“) и държавите от ЕИП играе ключова роля, за да се гарантира, че културата им и творческата им способност могат да се изразяват и че се отразяват разнообразието и богатството на европейската култура.

(5) Програмата на Европейския съюз „МЕДИА“ (2) за подкрепа на киното, телевизията и новите медии предлага разнообразни схеми за финансиране, като всяка една от тях е насочена към различни области на аудио-визуалния сектор, включително схеми за продуценти, разпространители, търговски представители, организатори на курсове за обучение, оператори на нови цифрови технологии, оператори на платформи за видео по заявка, управители на киносалони и организатори на фестивали, пазарни и промоционални мероприятия. С програмата се насърчава разпространението и популяризирането на европейски филми и особено на ненационални европейски филми. Тези дейности ще продължат в подпрограмата на „МЕДИА“ в рамките на „Творческа Европа“, новата европейска програма за подкрепа на културните и творческите сектори.

2. ЗАЩО ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ ЗА ФИЛМИ И ДРУГИ АУДИО-ВИЗУАЛНИ ПРОИЗВЕДЕНИЯ ТРЯБВА ДА БЪДЕ КОНТРОЛИРАНА?

(6) Държавите от ЕИП въведоха широк набор от мерки за подпомагане на производството на филми, телевизионни програми и други аудио-визуални произведения. Всяка година държавите от ЕИП предоставят значителни суми в подкрепа на филмовата индустрия чрез национални, регионални и местни схеми за помощ. Тези мерки се оправдават както с културни, така и със съображения, свързани с киноиндустрията. Тяхната първостепенна културна цел е да гарантират, че националните и регионалните култури и творческият потенциал намират поле за изява в аудио-визуални медии като киното и телевизията. От друга страна, тяхната цел е да бъде достигната критичната маса от дейност, която е необходима за създаването на динамика в развитието и укрепването на индустрията посредством създаването на стабилни производствени предприятия и изграждането на постоянен резерв от човешки умения и опит.

(7) С тази подкрепа Европа се превърна в един от най-големите производители на филми в света. През 2012 г. европейският аудио-визуален пазар за филмови произведения бе на стойност 17 млрд. евро (3). В аудио-визуалния сектор в ЕИП са заети значителен брой хора (4).

(8) От това следва, че производството на филми и тяхното разпространение са не само културна, но също и важна икономическа дейност. Освен това филмови продуценти развиват дейност на международно равнище и аудио-визуалните произведения се търгуват на международните пазари. Това означава, че е вероятно тази помощ под формата на безвъзмездни средства, данъчни облекчения или други видове финансова подкрепа да засегне търговията между държавите от ЕИП. Продуцентите и аудио-визуалните произведения, които получават такава помощ, вероятно разполагат с финансово и следователно конкурентно предимство пред тези, които не са я получавали. Следователно тази помощ може да наруши конкуренцията и се счита за държавна помощ съгласно член 61, параграф 1 от Споразумението за Европейското икономическо пространство (Споразумението за ЕИП). Както и по отношение на мерките за държавна помощ в други сектори, Органът е длъжен да оцени съвместимостта на помощта за аудио-визуалния сектор с пазара на ЕИП в съответствие с член 62 от Споразумението за ЕИП.

(9) Член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП забранява помощта, предоставена от държавата или чрез държавни ресурси, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и търговията между държавите от ЕИП. Органът обаче може да освободи дадена държавна помощ от тази забрана. Едно от тези изключения е член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП за помощ за развитието на определени икономически дейности, когато такива помощи не оказват неблагоприятно въздействие на условията за конкуренция и търговия до степен, която противоречи на общия интерес.

(10) В член 13 от протокол 31 към Споразумението за ЕИП се признава нуждата от засилване на културното сътрудничество. Споразумението за ЕИП не съдържа „изключение за култура“ по подобие на член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС, в който по отношение на помощите за насърчаване на културата се предвижда конкретна възможност за изключение от общия принцип на несъвместимост, съдържащ се в член 107, параграф 1 от ДФЕС. Независимо от това, Органът счита, че в съответствие с установената си практика (5) мерките за подпомагане на филмови и аудио-визуални произведения могат да бъдат одобрени на основания, свързани с културата, на базата на член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП. При оценяването Органът ще съблюдава критериите, прилагани от Европейската комисия за целите на член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС.

(11) Помощта за аудио-визуалните произведения допринася за средносрочната и дългосрочната устойчивост на европейския филмов и аудио-визуален сектор във всички държави от ЕИП и увеличава културното многообразие при избора на произведения за европейската публика.

(12) Като страни по Конвенцията на ЮНЕСКО за опазване и насърчаване на многообразието от форми на културно изразяване, Норвегия и Исландия се ангажират да интегрират културното измерение като жизненоважен елемент в своите политики (6).

3. РАЗВИТИЕ НА СИТУАЦИЯТА ОТ 2001 Г. НАСАМ

(13) В съобщението си относно филмовата индустрия от 2001 г. (7) Европейската комисия е определила критерии за оценка на държавните помощи за производство на филми и други аудио-визуални произведения. Срокът на валидност на тези критерии бе удължен през 2004 г. (8), 2007 г. (9) и 2009 г. (10) и изтече на 31 декември 2012 г. Насоките на Органа за държавна помощ за кинематографичните и други аудио-визуални дейности (Насоки на Органа от 2008 г.) бяха определени първоначално през 2008 г. и се основаваха на горепосочените съобщения на Европейската комисия от 2001 г., 2004 г. и 2007 г. (11) Настоящите насоки следват основните линии на съобщението от 2001 г. и на насоките на Органа от 2008 г., като същевременно отговарят на редица тенденции, които възникнаха от 2001 г. насам.

(14) Схемите за помощ, одобрени от Комисията и Органа след като правилата от 2001 г. влязоха в сила, показват, че държавите от ЕИП използват разнообразни механизми и условия за помощ. Повечето схеми следват модела, за който бяха определени критериите за оценка, посочени в Съобщението от 2001 г., а именно безвъзмездните средства, отпуснати за подбрани филмови продукции, когато максималният размер на помощта е определен като процент от бюджета на продукцията, с който разполага получателят на помощта. Все по-голям брой държави от ЕИП обаче въведоха схеми, в които размерът на помощта се определя като процент от разходите за производствена дейност, направени само в държавата от ЕИП, отпускаща помощта. Тези схеми често са замислени като данъчно облекчение или по друг начин, който се прилага автоматично за филмите, които отговарят на определени критерии за допустимост за помощ. В сравнение с фондовете за кино, от които се отпуска индивидуална помощ, след като за нея е подадена молба, със своето автоматично прилагане тези схеми позволяват на филмовите продуценти да разчитат на предвидим размер финансиране още на етап планиране и разработка на филма.

(15) Що се отнася до обхвата на подпомаганите дейности, някои държави от ЕИП предлагат също помощ за дейности, различни от филмовото производство. Сред тях са помощите за разпространение или за киносалони, например в селските райони или за арт кина като цяло, или за финансирането на техния ремонт и модернизация, включително преминаването им към цифрова прожекция на филми. Някои държави от ЕИП подкрепят аудио-визуалните проекти, които излизат извън традиционното понятие за филмови и телевизионни продукции, по-специално интерактивните продукти като трансмедии или видеоигри. В тези случаи Комисията и Органът са прилагали критериите от Съобщението относно филмовата индустрия и Насоките на Органа от 2008 г. като основа за оценка на необходимостта, пропорционалността и адекватността на помощта, винаги когато до тях е подавано уведомление за такава помощ. Забелязва се също наличието на конкуренция между държавите от ЕИП да използват държавна помощ, за да привлекат външни инвестиции от големи дружества за филмово производство от трети държави. Тези въпроси не са разгледани нито в Съобщението от 2001 г., нито в Насоките на Органа от 2008 г.

(16) Още в Съобщението от 2001 г. бе обявено, че Комисията ще преразгледа максималното равнище на задълженията за териториалност на разходите в този сектор, разрешени съгласно правилата за държавна помощ. Според задълженията за териториалност на разходите в схемите за финансиране на филми е необходимо известна част от бюджета на подпомагания филм да бъде похарчена в държавата от ЕИП, която отпуска помощта. При удължаването на срока на действие през 2004 г. задълженията за териториалност на разходите в схемите за финансиране на филми се откроиха като въпрос, който трябва да бъде допълнително оценен с оглед на неговото съответствие с принципите от Договора в областта на вътрешния пазар. Следва да бъде взета под внимание и съдебната практика на Съда на Европейския съюз и на Съда на ЕАСТ, приета след 2001 г., относно значението на вътрешния пазар по отношение на правилата за произхода на стоки и услуги (12).

(17) В съответствие с това, когато през 2009 г. Комисията удължи срока на прилагане на критериите за оценка на държавната помощ, определени в Съобщението относно филмовата индустрия от 2001 г., тя отбеляза, че е необходимо да бъдат преосмислени последиците от тези тенденции и да бъдат преразгледани критериите за оценка.

4. СПЕЦИФИЧНИ ПРОМЕНИ

(18) В настоящите насоки се разглеждат представените по-горе въпроси и се въвеждат изменения на критериите, определени в Съобщението от 2001 г. и в Насоките на Органа от 2008 г. По-специално, настоящите насоки се отнасят до по-широк обхват от дейности, за които се отпуска държавна помощ, поставят на преден план принципа на субсидиарност в областта на културната политика и спазването на основните свободи (членове 4, 8, 28, 31, 36 и 40 от Споразумението за ЕИП), въвеждат по-високи равнища на максимален интензитет на помощ за трансграничните продукции и предвиждат защита на филмовото наследство и достъп до него. Мнението на Комисията и на Органа е, че тези промени са необходими с оглед на развитието от 2001 г. насам и че те ще помогнат на европейските произведения да станат в бъдеще по-конкурентоспособни и паневропейски.

4.1. ОБХВАТ НА ДЕЙНОСТИТЕ

(19) Що се отнася до обхвата на дейностите, за които се прилагат настоящите насоки, акцентът в критериите за държавна помощ в Съобщението относно филмовата индустрия от 2001 г. и в Насоките на Органа от 2008 г. бе поставен върху производството на филми. Както беше отбелязано, някои държави от ЕИП обаче предлагат също подкрепа за други дейности като писане на сценарии, разработка, разпространение на филми и тяхната промоция (вкл. на филмови фестивали). Целта за защита и насърчаване на европейското културно многообразие чрез аудио-визуални произведения може да бъде постигната единствено ако публиката гледа тези произведения. Когато се подпомага само производството, съществува риск да се стимулира предлагането на аудио-визуално съдържание, без да се гарантира, че разпространението и промоцията на полученото аудио-визуално произведение се извършват по подходящ начин. Поради това е целесъобразно помощта да обхваща всички аспекти на създаването на филми, от замисъла на разказа до представянето му пред публиката.

(20) Що се отнася до помощите за киносалони, съответните суми обикновено са малки и равнищата на помощ, които попадат в приложното поле на регламента de minimis (за минималната помощ) (13), би трябвало да са достатъчни например за кината в селските райони или за арт кината. Ако държавата от ЕИП обаче може да обоснове необходимостта от по-голяма подкрепа за кината, помощта ще бъде оценена съгласно настоящите насоки като помощ за насърчаване на културата по смисъла на член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП. Помощта за киносалоните насърчава културата, тъй като тяхната основна цел е да бъде прожектиран културен продукт, какъвто са филмите.

(21) Някои държави от ЕИП обмисляха да подпомагат аудио-визуални проекти, които излизат извън традиционното понятие за филми и телевизионни продукции. Трансмедийното повествование (известно още като мултиплатформено или кросмедийно повествование) е техника за разказване посредством различни платформи и формати с помощта на цифрови технологии като филми и игри. Важно е да се отбележи, че тези съдържания са взаимосвързани (14). Тъй като трансмедийните проекти неизбежно са свързани с производството на филм, компонентът „филмова продукция“ се счита за аудио-визуално произведение, попадащо в приложното поле на настоящите насоки.

(22) Обратно, въпреки че през идните години игрите могат да представляват една от най-бързо развиващите се видове медии, не всички игри отговарят непременно на критериите за аудио-визуални произведения или културни продукти. В сравнение с филмите видеоигрите имат други характеристики по отношение на производството, разпространението, пускането на пазара и потреблението. Поради това правилата, предвидени за филмовото производство, не могат да се прилагат автоматично за видеоигрите. Освен това, за разлика от филмовия и телевизионния сектор, Комисията и Органът не разполагат с критична маса от решения за държавна помощ, предназначена за видеоигри. Следователно настоящите насоки не обхващат помощите, отпуснати на игри. Мерките за помощ в полза на видео игрите, които не отговарят на условията на Общия регламент за групово освобождаване (ОРГО) (15) или на регламента за помощта de minimis, ще продължат да бъдат оценявани за всеки отделен случай. Доколкото може да бъде доказана необходимостта от схема за помощ, предназначена за културни и образователни игри, Органът ще прилага по аналогия критериите за интензитет на помощта, съдържащи се в настоящите насоки.

4.2. КУЛТУРЕН КРИТЕРИЙ

(23) За да бъде съвместима с член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП, помощта за аудио-визуалния сектор трябва да насърчава културата, а определението за културен продукт е преди всичко отговорност на държавите от ЕИП. Когато оценява схема за подпомагане на аудио-визуалния сектор, Органът признава, че неговата задача се ограничава с проверката на това дали дадена държава от ЕИП разполага със съответния ефективен механизъм за проверка, с който да бъде избегната явна грешка. Това ще бъде постигнато чрез наличието на процес на подбор по културни критерии, за да бъдат определени аудио-визуалните произведения, които следва да се възползват от помощ, или чрез културен профил, на който трябва да отговарят всички аудио-визуални произведения като условие за отпускане на помощта. В съответствие с Конвенцията на ЮНЕСКО от 2005 г. за опазване и насърчаване на многообразието от форми на културно изразяване (16) Органът отбелязва, че фактът, че един филм е комерсиален, не му пречи да бъде и културен.

(24) Езиковото многообразие е важен елемент на културното разнообразие; следователно защитата и насърчаването на използването на един или повече от езиците на държава от ЕИП също служи за насърчаване на културата (17). В съответствие с установената съдебна практика на Съда на ЕС както популяризирането на езика на държава от ЕИП (18), така и културната политика (19) могат да представляват императивно изискване от общ интерес, което оправдава ограничаването на свободата на предоставяне на услуги. Следователно държавите от ЕИП могат да изискват като условие за отпускането на помощта, inter alia, филмът да е произведен на определен език, когато е установено, че това изискване е необходимо и подходящо за преследването на културна цел в аудио-визуалния сектор, което би могло да благоприятства също свободата на словото на различни социални, религиозни, философски или езикови общности, които съществуват в даден регион. Фактът, че такъв критерий на практика може да представлява предимство в полза на предприятията за производство на филми, които работят на езика, предмет на критерия, изглежда присъщ на преследваната цел (20).

4.3. ЗАДЪЛЖЕНИЯ ЗА ТЕРИТОРИАЛНОСТ НА РАЗХОДИТЕ

(25) Задълженията, които органите, отпускащи помощ, налагат на филмовите продуценти да похарчат известна част от бюджета на филмовото производство на конкретна територия (т.нар. „задължения за териториалност на разходите“), бяха предмет на особено внимание, когато Комисията започна да разглежда схемите за подпомагане на филмовата индустрия. Съобщението относно филмовата индустрия от 2001 г. и насоките на Органа от 2008 г. позволиха на държавите от ЕИП да изискват до 80 % от целия бюджет на един филм да бъдат похарчени на тяхната територия. По своя замисъл със схемите, в които размерът на помощта се определя като процент от разходите за производствена дейност, направени в държавата от ЕИП, която отпуска помощта, вече се правят опити да бъде привлечена възможно най-много производствена дейност в държавата от ЕИП, отпускаща помощта, и в тях се съдържа елемент, който е присъщ за териториалността на разходите. В настоящите насоки трябва да бъдат взети под внимание въведените вече различни видове схеми за помощ.

(26) Задълженията за териториалност на разходите представляват ограничаване на вътрешния пазар за производството на аудио-визуални произведения. Поради това Комисията поръча външно проучване на условията за териториалност, налагани на аудио-визуалните продукции, което бе приключено през 2008 г. (21) Както е посочено в извършеното през 2009 г. удължаване на действието на Съобщението относно филмовата индустрия, като цяло изследването не доведе до ясни резултати: от него не може да се заключи дали положителните ефекти от условията за териториалност имат превес над отрицателните.

(27) В проучването обаче бе установено, че разходите за производство на филми изглеждат по-високи в държавите, които прилагат условия за териториалност, отколкото в тези, които не прилагат такива условия. В проучването се констатира също, че условията за териториалност могат да поставят някои пречки пред копродукциите и да намалят тяхната ефективност. Като цяло в проучването се констатира, че по-строгите задължения за териториалност на разходите не водят до достатъчно положителни ефекти, които да оправдаят запазването на сегашните равнища на ограниченията. В проучването не бе доказана необходимостта от тези условия с оглед на преследваните цели.

(28) Национална мярка, която пречи на упражняването на основните свободи, гарантирани от Споразумението за ЕИП, може да бъде приемлива само когато отговаря на няколко условия: да е въведена по императивно съображение от общ интерес, да е подходяща за постигане на целта, която преследва, и да не надхвърля необходимото за нейното постигане (22). Характерните особености на филмовата индустрия, по-специално изключителната мобилност на производството и насърчаването на културното многообразие и националната култура и езици, могат да представляват императивно изискване от общ интерес, което да оправдае ограниченото упражняване на основните свободи. Поради това Органът продължава да признава, че до известна степен тези условия могат да са необходими за поддържане на критична маса от инфраструктура, необходима за производството на филми в държавата или региона от ЕИП, предоставящ/а помощта.

(29) Практически няма държава от ЕИП, която да налага задължения за териториалност на разходите до тавана от 80 % от бюджета на продукцията, позволен със Съобщението от 2001 г. и с насоките на Органа от 2008 г. В схемите на някои държави от ЕИП изобщо няма задължения за териториалност на разходите. Много регионални схеми са свързани с размера на помощта и в тях се изисква 100 % или 150 % от тази сума да бъдат похарчени в държавата от ЕИП, която отпуска помощта, без да се уточнява произходът на услугите, поверени на подизпълнител, или произходът на стоките, използвани в продукцията. В някои схеми за помощ, продуцентът, получаващ помощта, е свободен да похарчи поне 20 % от бюджета на продукцията извън държавата от ЕИП, която я отпуска. Някои държави от ЕИП замислят помощта за производството на филми като процент единствено от местните разходи.

(30) Размерът на разходите, които са предмет на задълженията за териториални разходи, трябва да бъде поне пропорционален на действителния финансов ангажимент на държавата от ЕИП, а не на цялостния бюджет на продукцията. Това не беше непременно така с критерия за териториалност на разходите в Съобщението от 2001 г. (23) или в насоките на Органа от 2008 г.

(31) Съществуват главно два различни механизма за помощ, използвани от държавите от ЕИП за отпускане на помощ за производство на филми: помощ, отпусната — например чрез комисия за подбор — под формата на преки безвъзмездни средства, например определени като процент от бюджета на продукцията, и помощ, отпусната и определена като част от производствените разходи в държавата от ЕИП, която я предоставя (например данъчни стимули).

(32) В точка 48 са определени пределни стойности за всеки механизъм, в рамките на които Органът може да приеме, че една държава от ЕИП прилага задължения за териториални разходи, които обаче биха могли да се считат за необходими и пропорционални за културна цел.

(33) В случай на помощ, предоставена като безвъзмездни средства, максималното задължение за териториалност на разходите следва да бъде ограничено до 160 % от размера на помощта. Това съответства на предишното правило за „80 % от бюджета на продукцията“, когато интензитетът на помощта достига общата максимална стойност, посочена в точка 51, подточка 2, а именно 50 % от бюджета на продукцията (24).

(34) В случай на помощ, отпусната като процент от разходите за производствена дейност в държавата от ЕИП, която отпуска помощта, налице е стимул да се харчи повече в държавата от ЕИП, за да бъде получена по-голяма помощ. Ограничаването на допустимата производствена дейност до дейността, която е упражнявана в държавата от ЕИП, която предоставя помощта, е териториално ограничение. Вследствие на това, за да бъде установена граница, която е сравнима с границата за безвъзмездни средства, максималните разходи, предмет на задължения за териториалност на разходите, са 80 % от бюджета на продукцията.

(35) Освен това, независимо от прилагания механизъм, всяка схема може да съдържа критерий за допустимост, по който се изисква минимално равнище на производствена дейност на територията на предоставящата помощта държава от ЕИП. Това равнище не трябва да надвишава 50 % от бюджета на продукцията.

(36) При всички случаи съгласно правото на ЕС държавите от ЕИП не са длъжни да налагат изисквания за териториалност на разходите.

4.4. КОНКУРЕНЦИЯ ЗА ПРИВЛИЧАНЕТО НА ГОЛЕМИ ЧУЖДЕСТРАННИ ПРОДУКЦИИ

(37) От 2001 г. насам няколко държави от ЕИП въведоха схеми с цел да привлекат в Европа големи продукции, като се конкурираха на световно равнище с места и инфраструктури в Съединените щати, Канада, Нова Зеландия и Австралия. Участниците в публичната консултация, предшестваща новото съобщение на Комисията, признават, че тези продукции са били необходими, за да се поддържа висококачествена инфраструктура за аудио-визуални произведения, да се допринесе за използването на студия, оборудване и персонал от висока класа, както и да се благоприятства трансферът на технологии, ноу-хау и експертни познания. Частичното ползване на кинематографичните инфраструктури от чуждестранни продукции ще допринесе също за изграждането на капацитет за реализацията на висококачествени европейски продукции, радващи се на голям интерес.

(38) Що се отнася до възможния ефект върху европейския аудио-визуален сектор, чуждестранните продукции могат да окажат трайно въздействие, тъй като с тях местната инфраструктура и местните екипи се използват интензивно. Като цяло по този начин може да бъде оказан цялостен положителен ефект върху националния аудио-визуален сектор. Следва също да се отбележи, че много от филмите, които се считат за важни проекти на трети държави, всъщност представляват съвместни продукции с участието на европейски продуценти. По този начин субсидиите ще допринесат и за промоцията на европейските аудио-визуални произведения и за поддържането на инфраструктурите за националните производства.

(39) Поради това Органът счита, че тази помощ може по принцип да бъде съвместима с член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП като помощ за насърчаване на културата при същите условия, приложими към помощта за европейски продукции. Тъй като обаче размерите на помощ за големи международни продукции могат да бъдат много големи, Органът ще наблюдава по-нататъшното развитие на този вид помощ, за да гарантира, че конкуренцията се осъществява предимно въз основа на качеството и цената, а не въз основа на държавната помощ.

4.5. ТРАНСГРАНИЧНИ ПРОДУКЦИИ

(40) Малко на брой европейски филми се разпространяват извън териториите, в които са произведени. Вероятността европейски филм да бъде пуснат в няколко държави от ЕИП е по-голяма при съвместните продукции с участието на продуценти от няколко държави. Предвид на важността на сътрудничеството между продуценти от различни държави от ЕИП за производството на европейски произведения, гледани в няколко държави от ЕИП, Органът счита, че е оправдан по-високият интензитет на помощта за съвместни продукции, които са финансирани от повече от една държава от ЕИП и в които участват продуценти от повече от една държава от ЕИП.

4.6. ФИЛМОВО НАСЛЕДСТВО

(41) Органът е на мнение, че филмите следва да бъдат събирани, съхранявани и достъпни за бъдещите поколения с културна и образователна цел. В своите заключения от 18 ноември 2010 г. относно европейското филмово наследство (25) Съветът „Образование, младеж, култура и спорт“ призова държавите — членки на ЕС, да гарантират, че филмите, които са подкрепени с държавна помощ, се депозират, когато това е осъществимо, в институция за филмово наследство (26) заедно с всички свързани с тях материали, както и съответните права във връзка със съхранението и употребата на филми с културна и нетърговска цел и свързаните с тях материали.

(42) Някои държави — членки на ЕС, въведоха практиката да изплащат последния транш от помощта, след като институцията за филмовото наследство е удостоверила депозирането на подпомагания филм. Тази практика се оказа ефикасен инструмент за изпълнението на договорното задължение за депозиране.

(43) В своите споразумения за отпускане на безвъзмездни средства някои държави — членки на ЕС, са въвели също разпоредби, позволяващи на институциите за филмово наследство да използват финансирани с публични средства филми за конкретни цели, когато изпълняват задачи от обществен интерес, след договорен период от време и при условие че това не пречи на нормалното използване на филма.

(44) Органът е на мнение, че държавите от ЕИП също следва да насърчават продуцентите да депозират копие от получилия помощ филм в институцията за филмово наследство, определена от финансиращия орган с цел съхранение, както и за конкретна употреба с нетърговска цел, договорена с носителя/носителите на авторските права при спазване на правата върху интелектуалната собственост, и без да се засяга справедливото възнаграждение за носителите на правата след договорен период от време, определен в споразумението за безвъзмездна помощ, така че да не се препятства нормалното използване на филма.

5. ОЦЕНЯВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА

(45) Когато оценява схеми за помощ в полза на филми и други аудио-визуални произведения, Органът проверява въз основа на горните съображения: — първо, дали схемата за помощ спазва принципа за „обща законосъобразност“, т.e. Органът трябва да се увери, че режимът не съдържа клаузи, които противоречат на разпоредбите на Споразумението за ЕИП в области, различни от областта на държавните помощи, — второ, дали схемата удовлетворява специфичните критерии за съвместимост на помощта, изложени по-долу.

5.1. ОБЩА ЗАКОНОСЪОБРАЗНОСТ

(46) Органът най-напред трябва да провери, че помощта спазва принципа за „обща законосъобразност“ и че в условията за допустимост и в критериите за възлагане не се съдържат клаузи, които противоречат на Споразумението от ЕИП, в области, различни от държавните помощи. Органът следва да гарантира, наред с другото, че са спазени принципите, забраняващи дискриминацията въз основа на националност, и принципите за свободното движение на стоки и работници, свободата на установяване, свободата на предоставяне на услуги и свободното движение на капитали (членове 4, 8, 28, 31, 36 и 40 от Споразумението за ЕИП). Органът прилага тези принципи заедно с правилата за конкуренция, когато разпоредбите, които ги нарушават, не могат да бъдат отделени от функционирането на схемата на помощ.

(47) В съответствие с горните принципи в схемите за помощ не трябва, например, помощта да бъда запазена изключително за собствени граждани, от бенефициерите да се изисква да имат статут на национални предприятия, учредени в съответствие с националното търговско право (предприятия, учредени в една държава от ЕИП и развиващи дейност в друга посредством постоянни клонове или представителства, трябва да имат правото да получат помощ. Освен това изискването за агенция трябва да е приложимо само след изплащането на помощта), или да се задължават чуждестранни предприятия, предоставящи кинематографски услуги, да заобикалят условията на Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (27) по отношение на своите командировани работници.

(48) С оглед на специфичната ситуация на европейската филмова индустрия, в схемите за подпомагане на филмовата продукция може: да се изисква до 160 % от размера на помощта, отпусната за производството на дадено аудио-визуално произведение, да бъдат изразходвани на територията, където е отпусната помощта, или размерът на помощта, отпусната на дадено аудио-визуално произведение, да бъде изчислен като процент от разходите за дейности, свързани с филмовото производство в държавата от ЕИП, отпускаща помощта, обикновено в случай на схеми за помощ под формата на данъчни облекчения.

(49) И в двата случая държавите от ЕИП могат да изискат от проектите минимално равнище на производствена дейност на своя територия като условие за получаване на помощ. Това равнище не може обаче да надвишава 50 % от общия бюджет на продукцията. Освен това териториалното обвързване в никакъв случай не трябва да надвишава 80 % от общия бюджет на продукцията.

5.2. СПЕЦИФИЧНИ КРИТЕРИИ ЗА ОЦЕНКА СЪГЛАСНО ЧЛЕН 61, ПАРАГРАФ 3, БУКВА в) ОТ СПОРАЗУМЕНИЕТО ЗА ЕИП

(50) Целта на помощта в полза на производството на европейски аудио-визуални произведения и за запазването на инфраструктурата, необходима за тяхното производство и разпространение, е оформянето на европейски културни идентичности и укрепването на културното многообразие. Следователно целта на помощта е да насърчава културата. Такава помощ може да бъде съвместима със Споразумението за ЕИП съгласно член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП. Предприятията от сектора на филмовите и телевизионните продукции могат също да се възползват от други видове помощ, предоставяни съгласно член 61, параграф 3, букви а) и в) от Споразумението за ЕИП (например регионална помощ, помощ за МСП, за научноизследователска и развойна дейност, обучение или заетост), в рамките на максималните интензитети на помощ в случай на натрупване на помощи.

(51) При схеми, предназначени за писане на сценарии, разработка, производство, разпространение и реклама на аудио-визуални произведения, обхванати от настоящите насоки, Органът ще приложи следните критерии по отношение на аудио-визуалното произведение, което ще се възползва от помощта, с цел да прецени дали схемата е съвместима с член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП: 1) Помощта е предназначена за културен продукт. Всяка държава от ЕИП гарантира, че съдържанието на подпомаганата продукция е културно съгласно собствените си национални критерии чрез ефективен процес на проверка с цел да бъдат избегнати явни грешки: или чрез подбор на предложения за филми, напр. чрез жури или чрез лице, на което е поверен подборът, или, при липса на такъв процес на подбор, чрез съставяне на списък с културни критерии, по които ще се проверява всяко аудио-визуално произведение. 2) Интензитетът на помощта по принцип трябва да бъде ограничен до 50 % от бюджета на продукцията с цел да се стимулират обичайните търговски инициативи. Интензитетът на помощта за трансгранични продукции, които са финансирани от повече от една държава от ЕИП и в които участват продуценти от повече от една държава от ЕИП, може да бъде до 60 % от бюджета на продукцията. Тези ограничения не се отнасят за трудни аудио-визуални произведения (28) и копродукции с участието на държави от КПР списъка на ОИСР (29). Филми, чиято единствена оригинална версия е на официален език на държава от ЕИП с ограничена територия, население и езикова област, в този контекст могат да се разглеждат като трудни аудио-визуални творби. 3) По принцип помощта за писане на сценарий или разработка не е ограничена. Въпреки това, ако произлезлият от това сценарий или проект в крайна сметка се превърне във филм, разходите за писане на сценарий и разработка впоследствие се включват в бюджета на продукцията и се вземат предвид в изчислението на максималния интензитет на помощта за аудио-визуалното произведение, както е посочено в подточка 2 по-горе. 4) Разходите за разпространението и популяризирането на аудио-визуалните произведения, които имат право да получат помощ за производство, могат да бъдат подпомогнати със същия интензитет на помощ, както ако са били или са можели да бъдат разходи за тяхното производство. 5) Освен за писането на сценарии, разработката, разпространението или за промотиране, помощта, отпусната за специфични производствени дейности не се разрешава. Следователно помощта не трябва да бъде запазена за отделни части от веригата на продукцията за създаване на стойност. Всяка помощ, предоставена за производството на конкретно аудио-визуално произведение, следва да е принос към неговия цялостен бюджет. Продуцентът трябва да разполага със свободата да избира позициите от бюджета, които ще се изразходват в други държави от ЕИП. Това е необходимо, за да се гарантира, че помощта произвежда неутрален стимулиращ ефект. Обвързването на помощта с отделни конкретни позиции от бюджета на един филм би могло да превърне помощта в национална преференция за секторите, осигуряващи подпомогнатите услуги, което може да се окаже несъвместимо със Споразумението за ЕИП. 6) Държавите от ЕИП следва да насърчават продуцентите да депозират копие от получилия помощ филм в институцията за филмово наследство, определена от финансиращия орган с цел съхранение, както и за конкретна употреба с нетърговска цел, договорена с носителя/носителите на авторските права при спазване на правата върху интелектуалната собственост, и без да се засяга справедливото възнаграждение за носителите на правата след договорен период от време, определен в споразумението за безвъзмездна помощ, така че да не се препятства нормалното използване на филма. 7) Помощта се предоставя по прозрачен начин. Държавите от ЕИП трябва да публикуват на отделен уебсайт или на отделен уебсайт, извличащ информация от множество страници в интернет, поне следната информация: пълния текст на одобрената схема за помощ и разпоредбите за нейното прилагане, името на получателя на помощта, наименованието и естеството на подпомаганата дейност или проект, размера на помощта, интензитета на помощта, изразен като част от общия бюджет на подпомаганата дейност или проект. След като бъде взето решение за възлагане, тази информация трябва да бъде публикувана онлайн, да бъде съхранявана за период от най-малко 10 години и да бъде на разположение на широката общественост без ограничения (30).

(52) Модернизирането на киносалони, в това число тяхното цифровизиране, може да бъде подпомогнато, когато държавите от ЕИП могат да обосноват необходимостта, пропорционалността и адекватността на такава помощ. Въз основа на това Органът ще оцени дали схемата е съвместима с член 61, параграф 3, буква в) от Споразумението за ЕИП.

(53) Когато се определя дали е спазен максималният интензитет на помощта, под внимание се взема общата сума на публичната помощ, отпусната от държавите от ЕИП за подпомаганата дейност или проект, независимо от това дали тази помощ е финансирана от местни, регионални, национални източници или от източници на Европейския съюз. Не са обаче държавни ресурси средствата, отпускани пряко от програми на ЕС, като програмата МЕДИА, без държавите от ЕИП да участват в решението за тяхното отпускане. По тази причина помощта, която те представляват, не се отчита за целите на спазването на таваните на помощ.

6. ПОДХОДЯЩИ МЕРКИ

(54) Като подходящи мерки за целите на член 62, параграф 1 от Споразумението за ЕИП Органът предлага държавите от ЕИП да приведат съществуващите си схеми за финансиране на филмите в съответствие с настоящите насоки в срок от 2 години след публикуването им в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз. В срок до един месец след публикуването на настоящите насоки в притурката към Официален вестник държавите от ЕИП следва да потвърдят пред Органа, че са съгласни с така предложените подходящи мерки. При липса на отговор Органът ще счита, че съответната държава от ЕИП не е съгласна.

7. ПРИЛАГАНЕ

(55) Органът ще прилага принципите, определени в настоящите насоки, от 1 април 2014 г.

(56) Органът ще прилага настоящите насоки спрямо всички мерки за помощ, за които е изпратено уведомление и по отношение на които той трябва да вземе решение след 1 април 2014 г., дори когато уведомленията за мерките за помощ са били получени преди тази дата.

(57) Органът ще разглежда въз основа на настоящите насоки съвместимостта със Споразумението за ЕИП на всяка помощ, отпусната без негово разрешение и следователно в нарушение на член 1, параграф 3 от част I на Протокол 3 към Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, а) ако цялата помощ или част от нея е отпусната след публикуването на настоящите насоки в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз. б) насоките на Органа от 2008 г. за всички останали случаи.

(1) Настоящите насоки съответстват на съобщението на Европейската комисия относно държавната помощ за филми и други аудио-визуални произведения (ОВ C 332, 15.11.2013 г., стр. 1).

(2) Държавите от ЕАСТ са пълноправни членове на програмата „МЕДИА“.

(3) PWC Global Entertainment and Media Outlook 2013—2017 г. (PWC, Перспективи пред световните медии и развлечения за периода 2013—2017 г.), http://www.pwc.com/gx/en/global-entertainment-media-outlook/segment-insights/filmed-entertainment.jhtml

(4) Проучване на KEA European Affairs, Multi-territory Licensing of Audiovisual Works in the European Union (Мултитериториално лицензиране на аудио-визуални произведения в Европейския съюз), окончателен доклад, изготвен за Европейската комисия, ГД „Информационно общество и медии“, октомври 2010 г., стр. 21, http://www.keanet.eu/docs/mtl%20-%20full%20report%20en.pdf

(5) Норвегия: решения № 32/02/COL от 20 февруари 2002 г., № 169/02/COL от 18 септември 2002 г., № 186/03/COL от 29 октомври 2003 г., № 179/05/COL от 15 юли 2005 г., № 342/06/COL от 14 ноември 2006 г., № 430/08/COL от 2 юли 2008 г., № 774/08/COL от 10 декември 2008 г., № 289/09/COL от 1 юли 2009 г. и № 180/09/COL от 31 март 2009 г.; Исландия: решения № 114/99/COL от 4 юни 1999 г., № 380/00/COL от 18 декември 2000 г., № 390/06/COL от 13 декември 2006 г., № 255/09/COL от 10 юни 2009 г. и № 262/12/COL от 4 юли 2012 г.; Лихтенщайн: решения № 192/00/COL от 27 септември 2000 г., № 267/06/COL от 20 септември 2006 г. и № 395/11/COL от 14 декември 2011 г.

(6) Княжество Лихтенщайн обаче не е страна по Конвенцията на ЮНЕСКО за опазване и насърчаване на многообразието от форми на културно изразяване.

(7) Съобщение на Комисията до Съвета, Европейския парламент, Икономическия и социален комитет и Комитета на регионите относно някои правни аспекти, свързани с кинематографичните и други аудио-визуални произведения (ОВ C 43, 16.2.2002 г., стр. 6).

(8) ОВ C 123, 30.4.2004 г., стр. 1.

(9) ОВ C 134, 16.6.2007 г., стр. 5.

(10) ОВ C 31, 7.2.2009 г., стр. 1.

(11) Актуализираната версия на Насоките относно държавната помощ е публикувана на уебсайта на Органа: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/. В част VII от насоките за държавните помощи се определят секторни правила за държавната помощ за кинематографични и други аудио-визуални произведения (ОВ L 105, 21.4.2011 г., стр. 32 и притурка за ЕИП № 23, 21.4.2011 г., стр. 1).

(12) По-специално Решението на Съда на Европейските общности от 10 март 2005 г. по дело C–39/04, Laboratoires Fournier, Recueil, 2005 г., стр. I–2057.

(13) Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора към минималната помощ (ОВ L 379, 28.12.2006 г., стр. 5), включен като точка 1дa в приложение XV към Споразумението за ЕИП с Решение на Съвместния комитет на ЕИП № 29/2007 (ОВ L 209, 9.8.2007 г., стр. 52 и притурка за ЕИП № 38, 9.8.2007 г., стр. 34), влязло в сила на 28.4.2007 г. Този регламент е заменен с Регламент (ЕО) № 1407/2013 на Комисията от 18 декември 2013 г. относно прилагането на членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз към помощта de minimis (ОВ L 352, 24.12.2013 г., стр. 1). Регламентът следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.

(14) Да не се бъркат с традиционния медиен франчайзинг и традиционните продължения или адаптации, обхващащи няколко платформи.

(15) Регламент (ЕО) № 800/2008 на Комисията от 6 август 2008 г. относно деклариране на някои категории помощи за съвместими с общия пазар в приложение на членове 87 и 88 от Договора (Общ регламент за групово освобождаване) (ОВ L 214, 9.8.2008 г., стр. 3), изменен с Регламент (ЕС) № 1224/2013 на Комисията от 29 ноември 2013 г. по отношение на периода на неговото прилагане (ОВ L 320, 30.11.2013 г., стр. 22), включен като точка 1й в приложение XV към Споразумението за ЕИП с Решение на Съвместния комитет на ЕИП № 29/2014 (все още непубликувано в Официален вестник или в притурката за ЕИП), влязло в сила на 15 февруари 2014 г.

(16) Член 4, параграф 4 от Конвенцията гласи: „Културните дейности, продукти и услуги включват дейности, продукти и услуги, които въплъщават или предават определена форма на културно изразяване, независимо от търговската им стойност. Културните дейности могат да бъдат цел сами по себе си или да способстват за производството на културни продукти и услуги.“

(17) Решение на Съда на ЕС от 5 март 2009 г. по дело C-222/07, UTECA, точки 27—33.

(18) Решение на Съда на ЕС от 13 декември 2007 г. по дело C-250/06, United Pan-Europe Communications Belgium, точка 43.

(19) Решение на Съда от 28 октомври 1999 г. по дело C-6/98, ARD, точка 50.

(20) Решение на Съда на ЕС от 5 март 2009 г. по дело C-222/07, UTECA, точки 34 и 36.

(21) Проучване на икономическото и културното въздействие, особено върху съвместните продукции, на клаузите за териториалност в схемите за държавна помощ за филми и аудио-визуални продукции, 2008 г.; http://ec.europa.eu/avpolicy/docs/library/studies/territ/final_rep.pdf.

(22) Решение по дело C-222/07, UTECA, точка 25.

(23) Например продуцент снима филм с бюджет 10 млн. евро и кандидатства за помощ по схема, от която се отпускат най-много 1 млн. евро на филм. Не е пропорционално филмът да бъде изключен от схемата на основание, че продуцентът не очаква да изхарчи поне 8 млн. евро от бюджета на продукцията на територията, която предлага помощта.

(24) Например продуцент снима филм с бюджет 10 млн. евро и кандидатства за помощ по схема, от която се отпускат най-много 1 млн. евро на филм. От продуцента може единствено да се очаква да изхарчи 1,6 млн. евро от бюджета на продукцията на територията, която предлага помощта. Ако обаче бюджетът на филма беше 2 млн. евро и е получил максималния размер на помощта, продуцентът ще бъде изправен пред задължение за териториалност на разходите, съответстващо на 80 % от бюджета на продукцията.

(25) ОВ C 324, 1.12.2010 г., стр. 1.

(26) Институциите за филмово наследство се определят от държавите членки, за да събират, съхраняват и предоставят филмовото наследство за културни и образователни цели.

(27) Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 г. относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18, 21.1.1997 г., стр. 1), включена като точка 30 в приложение XVIII към Споразумението за ЕИП с Решение на Съвместния комитет на ЕИП № 37/98 (ОВ L 310, 19.11.1998 г., стр. 25 и притурка за ЕИП № 48, 19.11.1998 г., стр. 260), влязло в сила на 1 май 1998 г.

(28) Например късометражните филми, премиерните и вторите филми на режисьорите, документалните филми с малки бюджети или други произведения с трудна търговска реализация. Съгласно принципа на субсидиарност всяка държава от ЕИП може да определи по национални параметри трудните филми.

(29) Списъкът на КПР включва всички страни и територии, които отговарят на изискванията за получаване на официална помощ за развитие. Става дума за всички страни с нисък или среден доход на глава от населението въз основа на брутния национален продукт (БНП), публикувани от Световната банка, с изключение на членовете на Г8, държавите — членки на ЕС, и страните със сигурна дата на присъединяване към ЕС. В списъка са включени и най-слабо развитите страни (LDCs) съгласно определението на Организацията на обединените нации. Вж. http://www.oecd.org/document/45/0,3746,en_2649_34447_2093101_1_1_1_1,00.html. Следва да се отбележи, че само Норвегия и Исландия са членове на Комитета за подпомагане на развитието (КПР) и затова се придържат към насоките и референтните документи на КПР при формулирането на националните си политики в областта на сътрудничеството за развитие.

(30) Тази информация следва да се актуализира редовно (например на всеки шест месеца) и трябва да бъде на разположение във формати, които не са защитени с права.