ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7

Член 2 от Декрет-закон № 223 относно неотложни разпоредби за икономическо и социално възстановяване, за ограничаване и рационализация на обществените разходи и относно намеса в областта на приходите от данъци и на борбата срещу данъчните измами (decreto-legge n. 223 — Disposizioni urgenti per il rilancio economico e sociale, per il contenimento e la razionalizzazione della spesa pubblica, nonché interventi in materia di entrate e di contrasto all’evasione fiscale, GURI, бр. 153 от 4 юли 2006 г.), преобразуван и изменен в Закон № 248 (наричан по-нататък „Декрет-закон № 223/2006“), предвижда: „1. Съгласно общностните принципи за свободна конкуренция и за свободно движение на хора и услуги, и с цел да се гарантира на потребителите на услуги възможност за реален избор при упражняване на техните права и възможност за сравняване на предлаганите услуги на пазара, считано от датата на влизане в сила на настоящия декрет-закон, се отменят законовите и подзаконовите разпоредби, които по отношение на свободните професии и интелектуалните дейности предвиждат: a) задължителни фиксирани или минимални тарифи или забрана да се определят възнаграждения, обвързани с преследваните цели; […] 3. Договорните разпоредби и тези относно професионалната етика, както и кодексите за саморегулиране, които съдържат визираните в параграф 1 предписания, се адаптират, включително чрез приемане на мерки, целящи да се гарантира качеството на професионалните услуги, най-късно на 1 януари 2007 г. При липсата на адаптиране и считано от същата дата, правилата, които противоречат на разпоредбите на параграф 1, са във всеки случай нищожни“.
29

Наред с това съображение 30 от Регламент № 1346/2000 посочва — в частност в текстовете му на английски („In order to protect such persons who make a payment to the debtor“), немски („Zum Schutz solcher Personen, die […] eine Zahlung an den Schuldner leisten“) и шведски („För att skydda sådana personer som infriar en skuld hos gäldenären“), — че конкретно разглежданата от член 24, параграф 1 от този регламент хипотеза е тази на „плащане“ в полза на несъстоятелния длъжник.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (данъчна и митническа администрация на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, наричана по-нататък „Commissioners“) и Sunico ApS, M & B Holding ApS, както и г‑н Harwani (наричани по-нататък заедно „Sunico“) по повод на производство за валидността на обезпечителен запор, наложен по искане на Commissioners върху намиращите се на датска територия активи на Sunico.
16

От актовете за преюдициално запитване е видно, че към момента на настъпване на фактите, довели до възникването на споровете в главните производства, забраната за приватизация е произтичала, от една страна, от член 93 от Закона за правилата относно производството, преноса и доставката на електроенергия (Закон за електроенергията от 1998 г.) (Wet houdende regels met betrekking tot de productie, het transport en de levering van elektriciteit (Elektriciteitswet 1998) от 2 юли 1998 г. (Staatsblad 1998, бр. 427, наричан по-нататък „Законът за електроенергията“), и/или член 85 от Закона за правилата относно преноса и доставката на газ (Закон за газта) (Wet houdende regels omtrent het transport en de levering van gas (Gaswet) от 22 юни 2000 г. (Staatsblad 2000, бр. 305, наричан по-нататък „Законът за газта“), във връзка, от друга страна, с Декрета относно правилата за предоставяне на разрешение за извършване на промени, свързани с правата по акциите от капитала на мрежов оператор, съгласно Закона за електроенергията от 1998 г. и Закона за газта (Декрет относно акциите от капитала на мрежовите оператори) (Besluit houdende regels omtrent het verlenen van instemming met wijzigingen ten aanzien van rechten op aandelen in een netbeheerder als bedoeld in de Elektriciteitswet 1998 en in de Gaswet (Besluit aandelen netbeheerders) от 9 февруари 2008 г. (Staatsblad 2008, бр. 62, наричан по-нататък „Декретът от 2008 г.“), който е приет на основание член 93, параграф 4 от Закона за електроенергията и член 85, параграф 4 от Закона за газта.
46

Видно обаче от съображение 82 от последната директива, по-конкретно от нейния текст на немски език („Abgesehen von den Praktiken, die unter die vorliegende Richtlinie fallen“), на английски език („Apart from the practices that are covered by this Directive“), на френски език („Outre les pratiques couvertes par la présente directive“), на италиански език („In aggiunta alle pratiche oggetto della presente direttiva“) и на румънски език („Pe lângă practicile aflate sub incidența prezentei directive“), Директива 2010/13 обхваща практики, различни от визираните в Директива 2005/29. Такова тълкуване би било в конфликт и с член 3е от Директива 89/552, с измененията от Директива 2007/65.
21

При тези обстоятелства Cour constitutionnelle решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси: „1) Следва ли член 13, параграф 1, буква ж) in fine от Директива [95/46] да се тълкува в смисъл, че предоставя на държавите членки свободата да предвидят или да не предвидят изключение от задължението за непосредствено информиране по член 11, параграф 1, ако това е необходимо с оглед на защитата на правата и свободите на другите лица, или държавите членки са подложени на определени ограничения във връзка с това? 2) Регламентираната във вътрешното право частна детективска дейност, която се извършва в полза на органи, оправомощени да съобщават на съдебните власти всяко нарушение на разпоредбите за защита на името на дадена професия и за реда за нейната организация, попада ли в зависимост от конкретните обстоятелства в обхвата на изключението, предвидено в член 13, параграф 1, букви г) и ж) in fine от Директива [95/46]? 3) При отрицателен отговор на втория въпрос, член 13, параграф 1, букви г) и ж) in fine от Директива [95/46] съвместим ли е с член 6, параграф 3 [ДЕС], и по-специално с принципа за равенство и за недопускане на дискриминация?“.
17

Член 6 от Закон № 168/1999 за застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (наричан по-нататък „чешкият закон за задължителната застраховка“) гласи: „1) Застраховката „Гражданска отговорност“ покрива отговорността на всяко лице, причинило вреда при използването на моторното превозно средство, посочено в застрахователния договор. 2) Освен ако в настоящия закон не е предвидено друго, застрахованият има право да иска от застрахователя да обезщети вместо него пострадалото лице в границите и до размера, предвидени в Гражданския кодекс, за a) телесно увреждане или смърт, b) вредите, причинени на пострадалото лице вследствие на повреждане, унищожаване, изгубване или кражба на вещ, ако лицето е било лишено от възможността да опази вещта, c) пропуснатите ползи, d) разноските за правно представителство при упражняване на правата по букви a), b) и c); за вредите по букви b) и c), само доколкото застрахователят не е спазил срока по член 9, параграф 3, неоснователно е отказал да изпълни договора за застраховка или неоснователно е намалил застрахователното обезщетение, при условие че пострадалото лице е установило и доказало правата си и че застрахователното събитие, за което носи отговорност застрахованият, е настъпило по време на действие на договора за застраховка, в период, когато това действие не е било прекъснато“.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Nordecon AS, правоприемник на Nordecon Infra AS (наричано по-нататък „Nordecon“), и Ramboll Eesti AS (наричано по-нататък „Ramboll Eesti“), от една страна, и Rahandusministeerium (Министерство на финансите), от друга, по повод отмяната на процедура на договаряне за възлагане на обществена поръчка с публикуване на обявление за поръчка.
33

В този смисъл настоящото дело се различава от дело Alliance One International и Standard Commercial Tobacco/Комисия и Комисия/Alliance One International и др., по което е постановено Решение от 19 юли 2012 г. (C‑628/10 P и C‑14/11 P). В това отношение всъщност е достатъчно да се отбележи, че в първоинстанционното решение Общият съд е констатирал, че нито едно от допълнителните доказателства, посочени в спорното решение, не е годно да потвърди презумпцията за действителното упражняване на решаващо влияние от дружеството майка върху дъщерното му дружество (Решение по дело Alliance One International и Standard Commercial Tobacco/Комисия и Комисия/Alliance One International и др., посочено по-горе, точка 54).
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Dixons Retail plc (наричано по-нататък „Dixons“) и Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (наричани по-нататък „Commissioners“) във връзка с отказа на последните да уважат искането на Dixons за възстановяване на данък върху добавената стойност (наричан по-нататък „ДДС“), деклариран и заплатен от това дружество по сделки, извършени в периода от 13 ноември 2005 г. до 30 ноември 2008 г.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между, от една страна, Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation (наричани по-нататък „Test Claimants“), и от друга страна, Commissioners of Inland Revenue (наричани по-нататък „Commissioners“) и Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs относно способите за защита в областта на връщането на недължимо платеното, които данъчнозадължените лица могат да използват във връзка с данъци, обявени за несъвместими със свободата на установяване и свободното движение на капитали.
2

Запитването е отправено в рамките на правен спор между Eli Lilly and Company Ltd (наричано по-нататък „Eli Lilly“) и Human Genome Sciences Inc. (наричано по-нататък „HGS“), който има за предмет да се предотврати получаването от страна на HGS на сертификат за допълнителна закрила (наричан по-нататък „СДЗ“) въз основа на основен патент, чийто притежател е HGS, и на разрешение за пускане на пазара (наричано по-нататък „РПП“), което Eli Lilly възнамерява да заяви или да получи с цел пускане на пазара на лекарствено средство, съдържащо разработено и създадено от него антитяло.
5

Мерките за подкрепа за обучение след придобита бакалавърска степен съгласно предвиденото в регионалната оперативна програма на Regione Puglia по отношение на ЕСФ се конкретизират с Регионален закон № 12 относно стипендиите за обучение за повишаването на квалификацията на студенти от региона, придобили бакалавърска степен (legge regionale no 12 — Misure in tema di borse di studio a sostegno della qualificazione delle laureate e dei laureati pugliesi) от 26 май 2009 г. (Bollettino Ufficiale della Regione Puglia no 78, 29 май 2009 г., стр. 9856, наричан по-нататък „Регионалният закон“).
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Secretary of State for the Home Department (министърът на вътрешните работи, наричан по-нататък „Secretary of State“) и г‑жа G. по повод на решение за експулсирането ѝ от територията на Обединеното кралство.
61

Що се отнася до понятието „контрол“, в четвъртия си въпрос запитващата юрисдикция иска да се установи доколко може да е релевантно Решение по дело Griffin v. South West Water Services Ltd. на Court of Justice (England and Wales) (Обединеното кралство), на което ръководството за прилагане на Орхуската конвенция също се позовава в контекста на член 2, параграф 2, буква (c) от тази конвенция.
1

Със своята жалба Telefónica SA (наричано по-нататък „Telefónica“) иска да се отмени Определение на Общия съд на Европейския съюз от 21 март 2012 г. по дело Telefónica/Комисия (T‑228/10, наричано по-нататък „обжалваното определение“), с което този съд отхвърля като недопустима жалбата му за отмяна на член 1, параграф 1 от Решение 2011/5/ЕО на Комисията от 28 октомври 2009 година относно данъчна амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), приведена в действие от Испания (ОВ L 7, 2011 г., стр. 48, наричано по-нататък „спорното решение“).
21

Запитващата юрисдикция обяснява в това отношение, че според нея въпросът във връзка с тълкуването на член 6, параграф 1 от Директива 2005/29 е породен от разликите в текста на тази разпоредба на различните езици. Всъщност текстовете на италиански език (в който се използват думите „e in ogni caso“) и на немски език (в който се използват думите „und […] in jedem Fall“) изглежда се отнасят до обща разпоредба, съгласно която само по себе си обстоятелството, че дадена търговска практика може да повлияе на решението за сделка на потребителя, е достатъчно за квалифицирането ѝ като заблуждаваща. За сметка на това текстовете на английски език (в който се използват думите „and in either case“) и на френски език („et dans un cas comme dans l’autre“) водят до заключението, че заблуждаваща търговска практика може да е налице само ако са изпълнени, от една страна, едно от двете алтернативни условия, посочени в първата част на първото изречение от този член, и от друга страна, условието търговската практика да може да повлияе на решението за сделка на потребителя.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (наричани по-нататък „Commissioners“) и Bridport and West Dorset Golf Club Limited (наричан по-нататък „Bridport“) по повод освобождаването от данък върху добавената стойност (наричан по-нататък „ДДС“) на входната такса, заплащана от играчите, които не са членове на този клуб, за да получат достъп до неговите игрища за голф.
—

за Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território, от г‑жа M. Ferreira da Costa и г‑жа M. Pires da Fonseca, в качеството на представители,
5

Член 2.20, параграф 1, буква c) от тази конвенция, който заменя предходния член 13, A, параграф 1, буква c) от единния Закон на Бенелюкс за марките, гласи: „1. „Регистрираната марка предоставя на притежателя изключителни права. Без да се накърнява възможността за прилагане на общата уредба относно гражданската отговорност, изключителното право върху марка позволява на притежателя да забрани на всяко трето лице без негово съгласие: […] c. да използва в търговската дейност всеки знак, който е идентичен или сходен с марката, за стоки или услуги, които не са сходни със стоките или услугите, за които е регистрирана марката, ако тази марка се ползва с репутация на територията на Бенелюкс и ако използването на знака без основание би довело до несправедливо облагодетелстване от отличителния характер или репутацията на марката, или би ги увредило; […]“.
9

До 28 август 2001 г. DMC Design for Media and Communication GmbH & Co. KG (наричано по-нататък „DMC KG“) е командитно дружество със седалище в Хамбург (Германия). Това дружество е персонално, а негови командитисти са K‑GmbH и S‑GmbH, по-рано Hubert Schillhuber (по-нататък „HS“). Комплементарът е DMC Design for Media and Communication GmbH (наричано по-нататък „DMC GmbH“) — дружество по немското право. До 28 ноември 2000 г. K‑GmbH и HS притежават по половината от дружествените дялове в това капиталово дружество, съответно всяко от тях притежава дружествени дялове на стойност от по 50000 германски марки (DЕM).
14

Член 2 от Насоки № TRCJZ/2006/1978 от 24 юли 2006 г. на министъра на селското стопанство, природните ресурси и качеството на храните относно правната рамка на изискванията за кръстосано спазване в областта на Общата селскостопанска политика (Regeling van de Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, nr. TRCJZ/2006/1978, houdende beleidsregels over de toepassing van het normenkader randvoorwaarden in het kader van de directe inkomenssteun aan landbouwers in het kader van het Gemeenschappelijk landbouwbeleid) (наричани по-нататък „Насоките“) гласи: „1. При неизпълнение на задълженията по член 3 от Схемата за подпомагането на доходите в рамките на Общата селскостопанска политика — 2006 г., предоставената сума за подпомагане на доходите се намалява, извън случаите на непреодолима сила […], с процент, който зависи от: — преценката на съответното неспазване, — броя на случаите на неспазване, и — областта на политиката, към която спада неизпълненото изискване за кръстосано спазване. 2. Неспазването се преценява по четири критерия: a. повторност; b. обхват; c. тежест; d. продължителност. […]“.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между г‑н Onuekwere и Secretary of State for the Home Department (министър на вътрешните работи, наричан по-нататък „Secretary of State“) по повод отказа за издаване на г‑н Onuekwere на карта за постоянно пребиваване като член на семейството на гражданин на Съюза.
—

за Nintendo Co. Ltd, Nintendo of America Inc. и Nintendo of Europe GmbH, от M. Howe, QC, L. Lane, barrister, R. Black, C. Thomas и D. Nickless, solicitors, както и от G. Mondini и G. Bonelli, avvocati,
14

В съответствие с Закона от 1999 г. за отпуските по майчинство и за отглеждане на дете и т.н. (The Maternity and Parental Leave etc. Regulations 1999), когато са изпълнени определени условия, работничките и служителките могат да се ползват от редовен и допълнителен отпуск по майчинство, както и от закрила на техния трудов договор по време на отпуска по майчинство. Този закон предоставя на работничките и служителките правото на връщане на работа след отпуска си по майчинство, както и на закрила срещу незаконно уволнение.
—

за Government department и Board of management of a community school, от E. Creedon, в качеството на представител, подпомагана от G. Durcan, SC, и C. Smith, BL,
28

В това отношение Съдът вече е постановил, че национално законодателство, което се прилага единствено по отношение на дяловите участия, позволяващи да се упражнява безспорно влияние върху решенията на дадено дружество и да се определя неговата дейност, попада в приложното поле на член 49 ДФЕС относно свободата на установяване (вж. Решение от 25 октомври 2012 г. по дело Комисия/Белгия, C‑387/11, точка 34, Решение по дело Test Claimants in the FII Group Litigation, посочено по-горе, точка 91 и цитираната съдебна практика, както и Решение по дело Beker, посочено по-горе, точка 25). От друга страна, националните разпоредби, които се прилагат за дялови участия, реализирани единствено с намерение за финансова инвестиция, без намерение да се оказва влияние върху управлението и контрола на предприятието, трябва да се разглеждат изключително с оглед на свободното движение на капитали (вж. посочените по-горе Решение по дело Комисия/Белгия, C‑387/11, точка 34; Решение по дело Test Claimants in the FII Group Litigation, точка 92 и цитираната съдебна практика, както и Решение по дело Beker, точка 26).
2

Запитването от High Court (дело C‑293/12) е отправено в рамките на спор между Digital Rights Ireland Ltd (наричано по-нататък „Digital Rights“) и Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Commissioner of the Garda Síochána, Ирландия, както и Attorney General по повод на законосъобразността на националните законодателни и административни мерки относно запазването на данни във връзка електронни съобщения.
9

Видно от акта за преюдициално запитване, г‑н Spoering е фотограф, който през февруари 2003 г. изготвя по поръчка на Hi Hotel 25 диапозитива с вътрешeн изглед от различни помещения в стопанисвания от посоченото дружество хотел в Ница. Г‑н Spoering предоставя на Hi Hotel правото да използва снимките в рекламни проспекти и на интернет страниците си. Писмено споразумение за отстъпване на правата на ползване обаче липсва. Hi Hotel плаща издадената за въпросните снимки фактура в размер на 2500 EUR, която съдържа забележката „include the rights — only for the hotel hi“.
2

Запитването е подадено в рамките на спор между Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, WPCS (UK) Finance Ltd, AS Watson Card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd и Superdrug Stores plc срещу Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs във връзка с прилагането на законодателството относно груповото данъчно облекчение в рамките на консорциум.
59

Комитетът по свидетелствата за управление на превозно средство, установен с член 9 от Директива 2006/126, създава работна група „Зрение“, която през май 2005 г. публикува доклада „New standards for the visual functions of drivers“. Според този доклад, макар стриктните изисквания относно зрението да обслужват най-добре целта за пътна безопасност, тези изисквания не би трябвало да бъдат такива, че да изключват хората от управлението на моторни превозни средства без основателна причина, като се има предвид първостепенното значение — както от социална, така и от икономическа гледна точка — на тази дейност в обществото днес.
22

Член 18 от този закон предвижда: „1. „Внос на стоки“ означава: а) въвеждането в Нидерландия на стоки, които не отговарят на условията, предвидени в членове 23 [ЕО] и 24[ЕО]; b) въвеждането в Нидерландия от трета страна на стоки, различни от тези по буква a); c) приключването на митнически режим в Нидерландия или излизането на стоки, в Нидерландия, от обхвата на митнически режим; […] 2. За целите на прилагането на този член „митнически режим“ означава: a) временното складиране по смисъла на член 50 от Митническия кодекс […]; […] c) митническите режими по смисъла на член 4, параграф 16, букви b), c), d), e), а в случай на пълно освобождаване от вносни мита и буква f) от Митническия кодекс […]. 3. Не представлява внос въвеждането на стоки в Нидерландия по смисъла на параграф 1, букви a) и b), по отношение на които се прилага митнически режим или които след въвеждането им в Нидерландия са поставени под митнически режим. Внос не е налице и когато след приключването на митнически режим в Нидерландия е приложен друг митнически режим“.
—

Google Inc. е възложило на Google Spain функцията на администратор за обработката в Испания на две файлови системи, регистрирани от Google Inc. при AEPD, които са свързани с личните данни на клиентите, сключили договори за рекламни услуги с Google Inc.
87

На четвърто място, жалбоподателите поддържат, че Общият съд е допуснал грешка в преценката, когато в точка 123 от обжалваното съдебно решение е потвърдил съображенията на Комисията, според които необходимата за определянето на съответния пазар заменимост трябва да се материализира в краткосрочен план. Според жалбоподателите Общият съд пренебрегнал факта, че тестът SSNIP („small but significant and non transitory increase in price“, проверка за наличие на слабо, но значително увеличение на цените, което не е с преходен характер) трябва да бъде приложен в конкретна времева рамка.
24

Болничният център и SUCH обжалват решението на Tribunal Administrativo e Fiscal de Almada пред Tribunal Central Administrativo do Sul, който с решение от 26 април 2012 г. отхвърля жалбата им и потвърждава обжалваното съдебно решение, като се основава на мотивите на горепосоченото решение на Tribunal de Contas. След отхвърляне на жалбите им болничният център и SUCH подават молби за преглед пред Supremo Tribunal Administrativo, в които отново излагат доводите си за наличие на вътрешно отношение между SUCH и публичните болници, които са мнозинството от членовете му.
2

FLS Plast, по-рано Nyborg Plast International A/S, е адресат на спорното решение в качеството си на бившо дружество майка на Trioplast Wittenheim SA (по-рано Silvallac SA, наричано по-нататък „Trioplast Wittenheim“) — установен във Витенхайм (Франция) производител на промишлени торби, найлонови покрития и торби. FLS Plast е дъщерно дружество на група, контролирана от FLSmidth & Co. A/S (наричана по-нататък „FLSmidth“).
2

Запитването е отправено в рамките на спор между г‑жа Saint Prix и Secretary of State for Work and Pensions (наричан по-нататък „Secretary of State“) относно отказа на последния да ѝ предостави социални помощи.