ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
12

На 23 март 2017 г. NG и OH сезират Tribunalul Specializat Cluj (Специализиран съд Клуж, Румъния) с искане по-специално да се установи неравноправният характер на раздел 4, точка 1 от общите условия по договора за рефинансиране. NG и OH твърдят също, че Banca Transilvania не е изпълнила задължението си за предоставяне на информация, тъй като при преговорите и сключването на този договор не ги е предупредила относно риска, свързан с преизчисляването на първоначалния договор в чуждестранна валута. По-конкретно, тъй като кредитополучателите не разполагат с доходи в румънски леи, Banca Transilvania трябвало да им обърне внимание на последиците от обезценяването на тази валута спрямо чуждестранната валута, в която кредитът е трябвало да бъде погасяван. Освен това клаузата за погасяване в чуждестранна валута създавала неравнопоставеност в ущърб на кредитополучателите, тъй като само те понасяли валутния риск. Поради това NG и OH искат от Tribunalul Specializat Cluj (Специализиран съд Клуж) фиксирането на обменния курс CHF/RON на нивото към датата на сключване на договора за рефинансиране, както и възстановяване на сумите, платени при по-неблагоприятен обменен курс.
36

ЗРМП било обвързано от предвиденото в това законодателство. За този орган се прилагал и Code of Practice for the Governance of State bodies (Кодекс на добрите управленски практики на държавните органи), който в член 5, параграф 1 предвиждал задължение за ЗРМП да приеме кодекс за поведение на своите членове и персонал. В това отношение Ирландия се позовава на Code of Business Conduct (Кодекс за професионално поведение) на ЗРМП и подчертава, че този кодекс предвижда правила относно в частност безпристрастността на този орган, уреждането на конфликтите на интереси, достъпността на информацията и законовите задължения на ЗРМП.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Friends of the Irish Environment Ltd и An Bord Pleanála (Агенция за устройство на територията, Ирландия, наричана по-нататък „Агенцията“) относно решението на последната да предостави допълнителен петгодишен срок за изграждането на терминал за регазификация на втечнен природен газ, в допълнение на първоначално определения в предходно решение десетгодишен срок.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Recorded Artists Actors Performers Ltd (наричано по-нататък „RAAP“), от една страна, и Phonographic Performance (Ireland) Ltd (наричано по-нататък „PPI“), Minister for Jobs, Enterprise and Innovation (министър на заетостта, предприятията и иновациите, Ирландия), Ireland (Ирландия) и Attorney General, от друга страна, относно правото на граждани на трети държави на еднократно справедливо възнаграждение, когато имат принос в използван в Ирландия звукозапис.
39

Съгласно постоянната практика на Съда в рамките на сътрудничеството между него и националните юрисдикции, въведено с член 267 ДФЕС, само националният съд, който е сезиран със спора и трябва да поеме отговорността за последващото му съдебно решаване, може да прецени — предвид особеностите на делото — както необходимостта от преюдициално решение, за да може да се произнесе, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда. Следователно, щом като поставените въпроси се отнасят до тълкуването на правото на Съюза, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе (решение от 4 декември 2018 г., Minister for Justice and Equality и Commissioner of An Garda Síochána, C‑378/17, EU:C:2018:979, т. 26 и цитираната съдебна практика).
–

за SC Romenergo SA и Aris Capital SA, от C. C. Vasile, C. Secrieru и M. Strîmbei, avocați,
28

Според Edison по този начин Общият съд не се е съобразил не само с критериите за преценка, изведени от генералния адвокат Bot в заключението му по дело The Chartered Institute of Patent Attorneys (C‑307/10, EU:C:2011:784), но също и с възприетия от СОИС функционален подход, разгласен на сайта ѝ в интернет. Като се позовава на решение от 19 юни 2012 т., Chartered Institute of Patent Attorneys (C‑307/10, EU:C:2012:361), Edison отбелязва, че що се отнася до определенията на категории, не следва на общите обяснения, съдържащи се в заглавната част на класовете от Ницската класификация да се придава „най-познатият смисъл или първият, който идва в съзнанието“, а трябва да се търси техният смисъл в езика на операторите и регулаторите на пазара. То подчертава, че обратно на това, което се твърди в спорното решение, през 2003 г., когато е подадена заявката за регистрация на спорната фигуративна марка, на икономическите оператори, както и на компетентните органи, е било известно голямото значение на електроенергията като алтернативно гориво. В подкрепа на доводите си Edison се позовава на различни регулаторни текстове и работи.
–

за B, C, D и F. C., от C. Henlé, avocate,
30

Запитващата юрисдикция обаче не счита, че правото на пребиваване по член 10 от Регламент № 492/2011 е подчинено на разпоредбите на Директива 2004/38. В това отношение запитващата юрисдикция се позовава на решения от 23 февруари 2010 г., Ibrahim и Secretary of State for the Home Department (C‑310/08, EU:C:2010:80), и от 23 февруари 2010 г., Teixeira (C‑480/08, EU:C:2010:83), в които Съдът признава самостоятелния характер на правото на пребиваване по член 12 от Регламент № 1612/68 — разпоредба, чийто текст е идентичен с този на член 10 от Регламент № 492/2011. Освен това законодателят на Съюза не се възползвал от възможността, когато приема последния регламент, с който отменя и заменя Регламент № 1612/68, да ограничи принципа на равно третиране, следващ от Регламент № 1612/68 съгласно тълкуването на Съда.
24

Всъщност установеният в Шеста директива режим на приспадане цели да освободи изцяло стопанския субект от тежестта на дължимия или платения ДДС в рамките на цялата му икономическа дейност. Следователно общата система на ДДС гарантира пълна неутралност от гледна точка на данъчната тежест на всички икономически дейности, независимо от техните цели и резултати, при условие че самите тези дейности по принцип подлежат на облагане с ДДС (решение от 3 юли 2019 г., The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge, C‑316/18, EU:C:2019:559, т. 22 и цитираната съдебна практика).
28

Съгласно постоянната практика на Съда в рамките на сътрудничеството между него и националните юрисдикции, въведено с член 267 ДФЕС, само националният съд, който е сезиран със спора и трябва да поеме отговорността за последващото му съдебно решаване, може да прецени — предвид особеностите на делото — както необходимостта от преюдициално решение, за да може да се произнесе, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда. Следователно, щом като поставените въпроси се отнасят до тълкуването на правото на Съюза, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе (решение от 4 декември 2018 г., Minister for Justice and Equality и Commissioner of An Garda Síochána, C‑378/17, EU:C:2018:979, т. 26 и цитираната съдебна практика).
2

Запитването е отправено в рамките на иск, предявен от United Biscuits (Pension Trustees) Ltd (наричано по-нататък „United Biscuits Pension“) и United Biscuits Pension Investments Ltd (наричано по-нататък „UB“), от една страна, и Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (данъчна и митническа администрация на Обединеното кралство), от друга, относно облагането с данък върху добавената стойност (ДДС) на услуги по управление на пенсионни фондове.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Union des industries de la protection des alimentaires (Съюз на индустрията за защита на растенията), от една страна, и Premier ministre (министър-председател), ministre de la Transition écologique et solidaire (министър на екологичния и солидарен преход), ministre des Solidarités et de la Santé (министър на солидарността и здравеопазването), ministre de l’Agriculture et de l’alimentation (министър на земеделието и храните) и Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail (Национална агенция за безопасност на храните, околната среда и труда), от друга, относно забраната на употребата на продукти за растителна защита, съдържащи едно или повече активни вещества от групата на неоникотиноидите, и на третираните с тези продукти семена.
5

Estatuto de los Trabajadores (Статут на работниците) е изменен с Real Decreto Legislativo 2/2015, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley del Estatuto de los Trabajadores (Законодателен кралски указ 2/2015 за одобряване на преработения текст на Закона за статута на работниците) от 23 октомври 2015 г. (BOE бр. 255 от 24 октомври 2015 г., стр. 100224). Член 51 („Колективно уволнение“) от този статут предвижда в параграф 1: „По смисъла на разпоредбите на този закон „колективно уволнение“ означава прекратяването на трудови договори по икономически, технически, организационни или производствени причини, когато в рамките на 90 дни се прекратят договорите на поне: a) 10 работници в предприятия, в които са заети по-малко от 100 работници; b) 10 % от броя на работниците в предприятия, в които са заети между 100 и 300 работници; c) 30 работници в предприятия, в които са заети повече от 300 работници. […] За изчисляването на броя на прекратените договори, посочен в първата алинея на този параграф, се вземат предвид и всички останали договори, прекратени през референтния период по инициатива на работодателя на основания, които не са свързани с конкретния работник и са различни от предвидените в член 49, параграф 1, буква c) от този закон, при условие че броят им е най-малко пет. Когато в рамките на последователни 90‑дневни периоди с цел да заобиколи разпоредбите на този член предприятието прекрати на основание член 52, буква c) от този закон определен брой трудови договори под установените по-горе прагове, без да са налице нови причини, обосноваващи такова действие, същото се счита за заобикаляне на закона, а прекратяването на тези договори се обявява за нищожно“.
1

С иска си Европейската комисия иска от Съда да констатира, че като е въвела извънредна вноска за разпределянето на нетните разходи за задължението за предоставяне на универсална услуга, считано от 2007 г. в съответствие с Lei n.o 35/2012 procede à criação do fundo de compensação do serviço universal de comunicações eletrónicas previsto na Lei das Comunicações Eletrónicas, destinado ao financiamento dos custos líquidos decorrentes da prestação do serviço universal (Закон № 35/2012 за създаване на фонд за компенсиране на универсалната услуга, предвиден със Закона за електронните съобщения, предназначен да финансира нетните разходи, свързани с предоставянето на универсална услуга) от 23 август 2012 г. (Diário da República, серия 1, бр. 163 от 23 август 2012 г.), изменен и консолидиран с Lei n.o 149/2015 (Закон № 149/2015) от 10 септември 2015 г. (Diário da República, серия 1, бр. 177 от 10 септември 2015 г.) (наричан по-нататък „Закон № 35/2012“), Португалската република не е изпълнила задълженията си съгласно член 13, параграф 3 и приложение IV, част Б от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, 2002 г., стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213).
2

Запитването е отправено в рамките на спор между, от една страна, Viasat Broadcasting UK Ltd (наричано по-нататък „Viasat“) и от друга страна, TV2/Danmark A/S (наричано по-нататък „TV2“) и Кралство Дания относно задължението на TV2/Danmark A/S за плащане на лихва за периода, в който е получавало неправомерно приведени в действие помощи, преди Европейската комисия да се произнесе с окончателно решение за обявяването им за съвместими с вътрешния пазар.
25

Следва да се припомни, че съгласно постоянната практика на Съда в рамките на сътрудничеството между него и националните юрисдикции, въведено с член 267 ДФЕС, само националният съд, който е сезиран със спора и трябва да поеме отговорността за последващото му съдебно решаване, може да прецени — предвид особеностите на делото — както необходимостта от преюдициално решение, за да може да се произнесе, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда. Следователно, щом като поставените въпроси се отнасят до тълкуването на правото на Съюза, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе (решение от 4 декември 2018 г., Minister for Justice and Equality и Commissioner of An Garda Síochána, C‑378/17, EU:C:2018:979, т. 26 и цитираната съдебна практика).
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Kaplan International Colleges UK Limited (наричано по-нататък „KIC“) и Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (данъчна и митническа администрация на Обединеното кралство) по повод отказа на последната да му предостави освобождаването от данъка върху добавената стойност (ДДС), предвидено в полза на самостоятелните групи лица.
29

В самото начало следва да се припомни, че Директивата за ДДС, влязла в сила на 1 януари 2007 г., отменя Шеста директива, без да внесе съществени промени в сравнение с нея. След като релевантните разпоредби от Директивата за ДДС по същество са идентични с релевантните разпоредби на Шеста директива, практиката на Съда по Директивата за ДДС е приложима и по отношение на Шеста директива (вж. по аналогия решение от 3 юли 2019 г., The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge, C‑316/18, EU:C:2019:559, т. 17).
1

С настоящата жалба Comune di Milano (Община Милано, Италия) иска отмяна на решение на Общия съд на Европейския съюз от 13 декември 2018 г., Comune di Milano/Комисия (T‑167/13, наричано по-нататък обжалваното съдебно решение, EU:T:2018:940), с което този съд отхвърля жалбата ѝ за отмяна на Решение (ЕС) 2015/1225 на Комисията от 19 декември 2012 година относно вливания на капитал от SEA SpA в SEA Handling SpA (Дело SA.21420 (C 14/10) (ex NN 25/10) (ex CP 175/06) (ОВ L 201, 2015 г., стр. 1, наричано по-нататък „спорното решение“).
63

Groupe Canal +, подкрепяно от EFADs, UPC и Френската република, изтъква, че като приема в точки 57 и 69 от обжалваното съдебно решение, че евентуално намаляване на приходите на Groupe Canal + от клиенти, намиращи се във Франция, можело да се компенсира от факта, че Groupe Canal + вече било свободно да се обърне към клиентела, намираща се в цялото ЕИП, а не само във Франция, Общият съд не е взел предвид спецификата на кинематографичния сектор и не е изследвал всички представени му факти. Наистина, Общият съд очевидно не се е съобразил с проучването, озаглавено „The impact of cross-border to audiovisual content on EU consumers“, изготвено от канторите Oxera и O & O през май 2016 г. и представено от Groupe Canal +, от което се установявало, че изключителните териториални права са необходими за финансирането на европейското кино поради различните културни нагласи в рамките на Съюза, че стойността на европейските филми е различна в различните държави членки или езикови зони и че продукцията на европейско равнище се финансира главно in fine от разпространителите на телевизия въз основа на системата на абсолютна териториална закрила. Намаляването на приходите не би могло да се компенсира, тъй като Groupe Canal + вече нямало да може да изтъкне на преден план изключителността на излъчването на някои съдържания и намиращите се във Франция потребители щели да изберат да се абонират главно при оператори, излъчващи привлекателни програми, най-често на английски език. Цената на многотериториален лиценз била много по-висока от тази на национален, което щяло да направи първия посочен лиценз недостъпен за дистрибуторите. Цената за придобиването на нови абонати, намиращи се извън традиционната територия на дистрибутора, щяла да доведе до драстично намаляване на възможностите му за избор от гледна точка на продукцията. При всяко положение географските граници, присъщи на сключените от Groupe Canal + лицензи, не му позволявали да се обърне свободно към клиентела, намираща се в целия Съюз.
4

Член 1, параграф 1 от Оbecně závazná vyhláška města Děčín č. 3/2013, o regulaci provozování sázkových her, loterií a jiných podobných her (Наредба с общо приложение № 3/2013 на град Дечин за регламентиране на игрите със залози, лотарии и други сходни игри), приета от градския съвет на Дечин на основание член 50, параграф 4 от Закон № 202/1990 за лотариите и други подобни игри, (наричана по-нататък „Наредбата с общо приложение № 3/2013“) има следното съдържание: „1) На цялата територия на град Дечин, с изключение на казината, намиращи се в местата, изброени в приложение 1 към настоящата наредба, са забранени: a) игрите със залози по член 2, букви i), l), m) и n) от Закона за лотариите; b) лотариите и други сходни игри по член 2, буква j) от Закона за лотариите; c) лотариите и други сходни игри по член 50, параграф 3 от Закона за лотариите“.
88

Кралство Белгия поддържа, че е транспонирало член 37, параграфи 6 и 9 от Директива 2009/72 с няколко разпоредби от Закона за електроенергията и с Arrêté royal du 22 avril 2019, établissant un règlement technique pour la gestion du réseau de transport de l’électricité et l’accès à celui-ci (Кралски указ от 22 април 2019 г. за приемане на технически правилник за управлението на електропреносната мрежа и за достъпа до нея) (Moniteur belge от 29 април 2019 г., стр. 41040) (наричан по-нататък „техническият правилник“), както и чрез правомощията за одобрение, предоставени на CREG, посочени в части 4, 5 и 6 на дял 4 от този технически правилник. Освен това то счита, че е транспонирало член 41, параграфи 6 и 9 от Директива 2009/73 с няколко разпоредби от Закона за природния газ, както и с Arrêté royal du 23 décembre 2010, relatif au code de bonne conduite en matière d’accès aux réseaux de transport de gaz naturel, à l’installation de stockage de gaz naturel et à l’installation de GNL et portant modification de l’arrêté royal du 12 juin 2001 relatif aux conditions générales de fourniture de gaz naturel et aux conditions d’octroi des autorisations de fourniture de gaz naturel (Кралски указ от 23 декември 2010 г. за етичния кодекс в областта на достъпа до газопреносните мрежи, съоръженията за съхранение на природен газ и съоръженията за ВПГ и за изменение на Кралския указ от 12 юни 2001 г. за общите условия за доставка на природен газ и условията за предоставяне на разрешения за доставка на природен газ) (Moniteur belge от 5 януари 2011 г., стр. 181) (наричан по-нататък „етичният кодекс“).
12

Директива 2011/98 е транспонирана във вътрешното с Decreto legislativo n. 40 — Attuazione della direttiva 2011/98/UE relativa a una procedura unica di domanda per il rilascio di un permesso unico che consente ai cittadini di Paesi terzi di soggiornare e lavorare nel territorio di uno Stato membro e a un insieme comune di diritti per i lavoratori di Paesi terzi che soggiornano regolarmente in uno Stato membro (Законодателен декрет № 40 за транспониране на Директива [2011/98] от 4 март 2014 г. (GURI, бр. 68 от 22 март 2014 г.) (наричан по-нататък „Законодателен декрет № 40/2014“), който въвежда „единното разрешение за работа“.
5

С Резолюция № 302 (IV) на Общото събрание на ООН от 8 декември 1949 г. относно подпомагането на палестинските бежанци е създадена Агенцията на ООН за подпомагане и работа с палестинските бежанци в Близкия изток (United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near East, UNRWA). Тя има за задача да помага за благосъстоянието и развитието на човешкия потенциал на палестинските бежанци.
12

На 26 юли 2016 г. по отношение на BY е постановено временно задържане. На 1 август 2016 г. с определение на запитващата юрисдикция, Kammergericht Berlin (Висш областен съд Берлин, Германия), по отношение на BY е постановено задържане до приключване на производството по екстрадиция. На 2 декември 2016 г., след внасяне на гаранция, BY е освободен под условие в съответствие с определение на тази юрисдикция от 28 ноември 2016 г.
–

за Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA), от A. Godfroid, advocaat,
12

Член 99 от Закона за ДДС има следния текст: „(1) Когато купувачът е чуждестранен пътник и доставените стоки […] са част от личния или пътническия му багаж, за прилагането на освобождаването, предвидено в член 98, параграф 1, е необходимо: a) стойността на доставката с включен ДДС да надвишава 175 EUR; b) чуждестранният пътник да удостовери това си качество с пътнически или други документи, които се издават от признатите за компетентни в Унгария органи и служат за идентифициране на лицето […]; c) обстоятелството, че стоките са напуснали територията на Общността, да бъде удостоверено от митническото учреждение на напускане чрез заверяване и подпечатване на формуляра, предоставен за тази цел от държавната данъчна администрация […], като едновременно бъдат представени стоките и оригинала на фактурата, потвърждаваща извършването на доставката им. (2) За да се ползва от освобождаването, продавачът на стоките трябва, освен да издаде фактура, да попълни и формуляр на заявлението за възстановяване на данъка по искане на чуждестранния пътник. […] Формулярът на заявлението за възстановяване на данъка се попълва в три екземпляра от продавача на стоките, който предава първите два екземпляра на пътника, а третия съхранява в своето счетоводство. (3) Когато удостоверява, че стоките по параграф 1, буква c) напускат страната, митническото учреждение прибира от пътника втория заверен и подпечатан екземпляр от формуляра на заявлението за възстановяване на данъка. (4) За освобождаването от данък се изисква: a) продавачът на стоките да разполага с първия заверен и подпечатан съгласно параграф 1, буква c) екземпляр от формуляра на заявлението за възстановяване на данъка и b) ако данъкът е начислен при доставката на стоките, да възстанови начисления данък на чуждестранния пътник в съответствие с параграфи 5—8. […] (6) За целите на възстановяването на данъка чуждестранният пътник или упълномощеният от него представител: a) предава на продавача на стоките първия заверен и подпечатан съгласно параграф 1, буква c) екземпляр от формуляра на заявлението за възстановяване на данъка и b) представя на продавача на стоките оригинала на фактурата, удостоверяваща доставката на стоките. […] (9) В случай че данъкът е начислен в съответствие с параграф 4, буква b) и продавачът на стоките го е изчислил и декларирал предварително като дължим данък, той има право […] да приспадне от дължимия данък […] сумата на възстановения данък, при условие че тази сума е записана отделно в счетоводните му документи. […]“.