ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ

Е. ТАНЧЕВ

представено на 1 юни 2017 година ( 1 )

Дело C‑205/16 P

SolarWorld AG

срещу

Съвет на Европейския съюз

„Обжалване — Субсидии — Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република — Окончателни мита — Ангажимент — Допустимост — Частична отмяна — Отделимост“

1. С жалбата си SolarWorld AG (наричано по-нататък „SolarWorld“) иска от Съда да отмени определението на Общия съд ( 2 ), с което последният отхвърля като недопустима жалбата за отмяна на член 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1239/2013 на Съвета (наричан по-нататък „обжалваният регламент“) ( 3 ). Член 1 от обжалвания регламент налага окончателно изравнително мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули от Китай, докато член 2 от същия регламент освобождава от изравнителното мито, наложено с член 1, вноса от дружества, които са поели ангажимент за спазване на минимален ценови праг до определен годишен обем на вноса. В обжалваното определение Общият съд приема, че разпоредбата на член 2 е неотделима от останалата част на Регламента, тъй като отмяната само на тази разпоредба би изменила същността на обжалвания регламент. Следователно той отхвърля като недопустима жалбата за отмяна само на член 2.

2. Тази жалба повдига въпроса дали, когато регламент налага изравнително мито и освобождава от плащането на това мито износителите, чиито предложения за ангажимент са били приети, може да се иска отмяна само на освобождаването. В противен случай, ако жалбата бъде уважена, предвиденото в Регламента изравнително мито би било приложимо по отношение на внос от дружества, поели преди това ангажимент. Ако случаят не е такъв и ако жалбата бъде уважена, Регламентът би бил отменен изцяло и предвиденото в Регламента мито не би могло повече да се прилага. Комисията би трябвало да вземе необходимите мерки за прилагане на съдебното решение, с което се отменя обжалваното определение, и по-специално да прецени дали може да бъде приет изменен ангажимент или да бъде наложено мито без подобно освобождаване.

I. Правна уредба

3. Член 12, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 597/2009 ( 4 ) предвижда: „Временни мита могат да бъдат налагани, ако: a) производствата са образувани в съответствие с член 10; б) е публикувано известие за това, като на заинтересованите страни е дадена възможност да предоставят информация и коментари в съответствие с член 10, параграф 12, втора алинея; в) предварително е констатирано, че за вносния продукт се ползват подлежащи на изравняване субсидии и вследствие на това е налице вреда за индустрията на Общността; и г) интересът на Общността изисква намеса за предотвратяването на тази вреда. […] Размерът на временното изравнително мито не надвишава общия размер на подлежащите на изравняване субсидии, който е предварително констатиран, но би следвало да бъде по-малък от общия размер, ако по-малкото по размер мито би било адекватно, за да се отстрани вредата за индустрията на Общността“.

4. Съгласно член 13, параграф 1 от основния регламент: „При условие че предварително са констатирани субсидиране и вреда, Комисията може да приеме предложения за удовлетворителни доброволни гаранции, при които: a) държавата на произход и/или износ се съгласява да премахне или ограничи субсидията или да вземе други мерки срещу последиците от нея; или б) всеки износител се задължава да преразгледа цените си или да прекрати износа за съответния район, когато такъв износ се ползва от подлежащи на изравняване субсидии, така че Комисията, след специални консултации с консултативния комитет, се увери в достатъчна степен, че довелият до причиняване на вреда ефект на субсидиите е отстранен. В такива случаи и доколкото действат подобни гаранции, временните мита, наложени от Комисията в съответствие с член 12, параграф 3, и окончателните мита, наложени от Съвета в съответствие с член 15, параграф 1, не се прилагат за съответния износ на съответния продукт, произведен от дружествата, посочени в решението на Комисията за приемането на гаранциите, както и във всички последващи изменения на това решение. Увеличението на цените по такива гаранции не е по-високо от необходимото да се компенсира размерът на подлежащите на изравняване субсидии и следва да е по-малко от размера на подлежащите на изравняване субсидии, ако такова увеличение би било подходящо за отстраняване на вредата за индустрията на Общността“.

5. Член 13, параграф 9 от основния регламент гласи: „В случай на неизпълнение на гаранцията или нейното оттегляне от която и да е страна или на оттегляне на приемането на гаранцията от страна на Комисията, приемането на гаранцията, след консултации, се оттегля с решение или с регламент на Комисията, според случая, и временното мито, наложено от Комисията в съответствие с член 12, или окончателното мито, наложено от Съвета в съответствие с член 15, параграф 1, се прилага, при условие че на засегнатия износител или държавата на произход и/или износ, освен когато те са оттеглили гаранцията, е предоставена възможността за отправяне на коментар. […]“.

6. Член 15, параграф 1 от основния регламент предвижда: „Когато окончателно установените факти показват наличието на подлежащи на изравняване субсидии и вреда, причинена от тях, както и интересът на Общността изисква намеса в съответствие с член 31, Съветът налага окончателно изравнително мито, като действа по предложение на Комисията след консултация с консултативния комитет. […] Размерът на изравнителното мито не надвишава размера на установените подлежащи на изравняване субсидии, но следва да бъде по-малък от общия размер на подлежащите на изравняване субсидии, ако това по-малко по размер мито би било подходящо, за да се отстрани вредата за индустрията на Общността“.

II. Обстоятелства, предхождащи спора

7. На 6 септември 2012 г. Комисията започва антидъмпингова процедура по отношение на вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти с произход от Китай ( 5 ). Процедурата започва въз основа на жалба от EU Pro Sun, сдружение на европейски производители на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти.

8. На 8 ноември 2012 г. Комисията образува антисубсидийна процедура във връзка с вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти с произход от Китай ( 6 ).

9. На 4 юни 2013 г. Комисията приема Регламент (ЕС) № 513/2013, с който се налага временно антидъмпингово мито върху вноса на разглеждания продукт от Китай ( 7 ). Това временно антидъмпингово мито е под формата на мито ad valorem.

10. Жалбата за отмяна на Регламент № 513/2013, подадена от двама европейски производители на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти, включително и SolarWorld, е отхвърлена с определение на Общия съд ( 8 ). Жалбата срещу това определение е отхвърлена с определение на Съда ( 9 ).

11. С писмо до Комисията от 27 юли 2013 г. Китайската търговска камара за внос и износ на машини и електронни продукти (наричана по-нататък „CCCME“) и група производители износители подават предложение за съвместен ангажимент, а именно прилагането на минимална вносна цена (наричана по-нататък „минималната вносна цена“) до определено годишно равнище на вноса, съответстващо на пазарните им нива. За вноса над това равнище следва да се прилага мито ad valorem. На 2 август 2013 г. Комисията приема Решение 2013/423/ЕС, с което приема този ангажимент ( 10 ). На същата дата Комисията приема Регламент (ЕС) № 748/2013 ( 11 ) за изменение на Регламент № 513/2013 с цел да се отрази приемането на този ангажимент.

12. На 2 декември 2013 г. Съветът приема Регламент (ЕС) № 1238/2013, с който се налага окончателно антидъмпингово мито върху вноса на разглеждания продукт от Китай ( 12 ). В член 1 от Регламент № 1238/2013 Съветът налага антидъмпингово мито ad valorem. Член 3 освобождава от антидъмпинговото мито, наложено с член 1, вноса, фактуриран от дружества, от които е приет ангажимент и чиито наименования са посочени в приложението към Решение за изпълнение 2013/707/ЕС на Комисията ( 13 ).

13. Решение 2013/707 е прието от Комисията на 4 декември 2013 г. В това решение Комисията приема изменението на ангажимента, предложен от CCCME и групата от производители износители (наричан по-нататък „ангажиментът“) за периода на прилагане на окончателното антидъмпингово мито. Тя приема този ангажимент не само по отношение на антидъмпинговата процедура, но и на антисубсидийната процедура.

14. На 2 декември 2013 г. Съветът приема обжалвания регламент, с който налага окончателно изравнително мито върху вноса на разглеждания продукт от Китай. В член 1 се налага изравнително мито ad valorem. В член 2 вносът, фактуриран от дружества, чийто ангажимент е приет от Комисията и чиито имена са посочени в приложението към Решение 2013/707, се освобождава от това изравнително мито.

15. Жалбата за отмяна на Решение 2013/423 и Решение 2013/707 е отхвърлена с определение на Общия съд ( 14 ). Жалбата срещу това определение е отхвърлена с определение на Съда ( 15 ).

16. С писмо от 15 септември 2014 г. в съответствие с клауза 3.5 от ангажимента Комисията приема искането на CCCME за намаляване на минималната вносна цена. На 16 февруари 2017 г. Общият съд отхвърля подадената от SolarWorld жалба за отмяната на решението, съдържащо се в писмото на Комисията от 15 септември 2014 г. ( 16 ).

III. Производството пред Общия съд и обжалваното определение

17. На 28 февруари 2014 г. SolarWorld и двама други производители на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти, а именно Brandoni solare SpA (наричан по-нататък „Brandoni solare“) и Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (наричан по-нататък „Solaria Energia“) подават жалба за отмяна на член 2 от обжалвания регламент.

18. С обжалваното определение Общият съд отхвърля жалбата като недопустима.

19. Общият съд припомня, че съгласно постоянната съдебна практика частична отмяна на акт на Съюза е възможна само ако частта, за която се иска отмяна, може да бъде отделена от останалата част на акта, тоест когато частичната отмяна на акта не води до изменение на неговата същност. В настоящия случай се иска отмяна само на член 2 от обжалвания регламент. Отмяната само на член 2 би довела до прилагането на изравнителното мито по отношение на всеки внос, изпратен от производители износители, чието предложение за ангажимент е било прието. Това би довело до по-широк обхват на изравнителното мито, тъй като съгласно обжалвания регламент с това мито се облага само вносът от производителите износители, които не са се присъединили към ангажимента, като този внос се равнява на 30 % от общия внос на съответната стока. Следователно член 2 не може да бъде отделен от останалата част на обжалвания регламент. Жалбата за отмяна само на член 2 е отхвърлена като недопустима.

20. След като Общият съд отхвърля жалбата, тъй като отмяната само на член 2 би изменила същността на обжалвания регламент, той не разглежда другото основание за недопустимост, повдигнато от Съвета, а именно че по отношение на SolarWorld, Brandoni solare и Solar Energia липсва активна процесуална легитимация за обжалване на член 2 от Регламента.

IV. Производство пред Съда и искания на страните

21. С жалба, подадена на 11 април 2016 г., SolarWorld иска от Съда да обяви жалбата за допустима и основателна, да отмени обжалваното определение и да се произнесе по същество, като отмени член 2 от обжалвания регламент, или да върне делото на Общия съд. SolarWorld също иска Съдът да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

22. Съветът иска от Съда да отхвърли жалбата и да осъди SolarWorld да заплати съдебните разноски във връзка с обжалването и с производството пред Общия съд.

23. Комисията иска от Съда да отхвърли жалбата като неоснователна и да осъди SolarWorld да заплати съдебните разноски.

V. Преценка на основанията за обжалване

24. SolarWorld изтъква две основания за обжалване. Първо, то твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че член 2 от обжалвания регламент е неотделим от останалата част от този регламент. Второ, то твърди, че като е отхвърлил жалбата като недопустима, Общият съд е нарушил членове 47 и 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).

1. По първото основание

1. Доводи на страните

25. С първото си основание за обжалване SolarWorld твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел в точки 53—60 от обжалваното определение и по-специално в точки 55 и 59 от същото, че член 2 от обжалвания регламент е неотделим от останалата част от Регламента.

26. Първо, SolarWorld твърди, че минималната вносна цена по ангажимент, предвидена с член 2 от обжалвания регламент, както и предвидените в член 1 от този регламент ad valorem изравнителни мита, били две форми на изравнителни мерки. Като такива те преследвали една и съща цел (да отстранят причинената на промишлеността на Съюза вреда) и трябвало да бъдат установени на такова равнище, на което отстраняват тази вреда. Следователно замяната на една изравнителна мярка (ангажиментът) с друга (митата) не би изменила същността на обжалвания регламент. Това било така, тъй като този регламент целял налагането върху всеки субсидиран внос на изравнителни мерки, независимо от формата им. Що се отнася до цитираните в точка 57 от обжалваното определение решения, те не били приложими към настоящото дело, тъй като в тези решения частичната отмяна би довела до материална промяна в обхвата на обжалвания акт, докато в настоящия случай частичната отмяна на обжалвания регламент би довела единствено до промяна във формата на наложените изравнителни мерки.

27. Второ, SolarWorld твърди, че самият основен регламент допуска заместването на една изравнителна мярка с друга с различна форма. Член 13, параграф 9 от този регламент гласи, че при неизпълнение на гаранция или нейното оттегляне или в случай на оттегляне на приемането ѝ от страна на Комисията автоматично се прилагат наложените изравнителни мита.

28. Трето, SolarWorld подчертава, че ако Общият съд беше отменил член 2 от обжалвания регламент въз основа на това, че както то твърди, минималната вносна цена не е определена на равнище, на което отстранява вредата, понесена от промишлеността на Съюза, това нямаше да доведе непременно до налагането на мита. Комисията и Съветът са могли да се съобразят със съдебното решение за отмяна, като приемат ревизирана минимална вносна цена, определена на равнище, на което отстранява вредата.

29. Четвърто, според SolarWorld не било от значение, че отмяната само на член 2 от обжалвания регламент би довела до налагането на предвидените в член 1 от този регламент изравнителни мита върху всеки субсидиран внос, докато иначе те са се прилагали само по отношение на 30 % от този внос. Това не променяло обхвата на обжалвания регламент, тъй като обхватът на този регламент се изразявал в налагането на изравнителни мерки върху всеки субсидиран внос. Следователно било без значение за какъв процент от субсидирания внос се прилага една конкретна форма на изравнителни мерки.

30. Съветът твърди, че първото основание за обжалване е недопустимо, тъй като, първо, то просто възпроизвежда оплакване, изложено пред Общия съд, и второ, то се основавало на фактически обстоятелства, които не подлежат на преразглеждане от Съда, освен когато са изопачени доказателствата, което не се твърдяло от SolarWorld.

31. Що се отнася до съществото на спора, Съветът твърди, че първото основание за обжалване трябва да бъде отхвърлено. Първо, направеното от SolarWorld разграничение между изравнителни мерки и изравнителни мита било изкуствено. Когато в основния регламент се споменавало за „мерки“, обикновено се имало предвид мита, например в заглавията на членове 12 и 14. Второ, Съветът подчертава, че отмяната само на член 2 от обжалвания регламент би довела до прилагането на изравнителните мита, предвидени в член 1 от същия, по отношение на всеки внос, докато иначе те биха се прилагали само по отношение на вноса, надхвърлящ определен годишен обем, тоест само по отношение на част от субсидирания внос. Това би изменило същността на обжалвания регламент. Трето, Съветът поддържа, че без митата ангажиментът не би могъл да бъде приложен. Това е така, тъй като ангажиментът има ограничен обхват (той се прилага само до определен обем на вноса, над който се прилагат митата). Четвърто, при преценката на интереса на промишлеността на Съюза Съветът и Комисията били взели предвид последиците от минималната вносна цена. Пето, митата били установени на равнище, което, комбинирано с минималната вносна цена, отстранява вредата, понесена от промишлеността на Съюза. Следователно обжалваният регламент почивал на комбинирания ефект на митата и на ангажимента върху икономиката. Не е сигурно, че без ангажимента Съветът е щял да наложи изравнителни мита върху всеки субсидиран внос.

32. Комисията твърди, че първото основание не било обосновано.

33. Първо, не било от значение, че както ангажиментът, така и изравнителните мита били изравнителни мерки и че като такива преследвали една и съща цел (отстраняване на вредата, понесена от промишлеността на Съюза). Това, което било от значение, е, че замяната на първия с последните би изменила същността на обжалвания регламент. Това било така, тъй като ангажиментът и митата се преценявали като цяло с оглед на отстраняването на вреда и на интереса на Съюза. Освен това ангажиментът и изравнителните мита имали различни последици. Докато допълнителните приходи от ангажимент се получавали от износителя, приходите от митата се плащали в бюджета на Съюза.

34. Второ, Комисията не приема довода на SolarWorld, че цитираните в точка 57 от обжалваното определение съдебни решения не са приложими по настоящото дело. Комисията подчертава, че в тези решения се отказвала частична отмяна не защото тя би довела до материални промени в обхвата на оспорвания акт, а защото би изменила неговата същност. Също така в настоящия случай Общият съд е приел, че отмяната само на член 2 от обжалвания регламент би изменила същността му. Това било така, тъй като отмяната само на член 2 би разширила обхвата на изравнителните мита, след като те биха се прилагали по отношение на внос, който вече е бил освободен. Противно на твърденията на SolarWorld, Общият съд не е счел, че частичната отмяна би променила обхвата на обжалвания регламент.

35. Според Комисията не може да се твърди, че SolarWorld няма интерес да иска отмяна на целия обжалван регламент (след като член 1 от същия налага мита на китайските му конкуренти). Това е така, тъй като при подаването на жалба за отмяна на целия регламент SolarWorld е могло да поиска спиране на изпълнението на съдебното решение, докато компетентните институции приемат необходимите мерки за прилагането му (с други думи, докато тези институции приемат отново регламент, налагащ изравнителни мита). Според Комисията, да се иска отмяна само на член 2, би било „стратегическа грешка при воденето на съдебен процес“, която не би могла да бъде отстранена в настоящото производство.

36. Комисията стига до извода, че Общият съд основателно е приел, че не може да бъде постановена частична отмяна. Ако Общият съд беше приел, че член 2 от обжалвания регламент е незаконосъобразен, той можел само да отмени целия регламент и да остави на Съвета и на Комисията да решат какви видове изравнителни мерки трябва да бъдат приети, за да се постигне съответствие с това решение. Само чрез отмяната на целия обжалван регламент би могъл да бъде постигнат институционалният баланс, предвиден в Договорите.

37. CCCME не представя писмено становище. В съдебното заседание обаче то се съгласява със Съвета и Комисията, че член 2 от обжалвания регламент е неотделим от останалата част от този регламент.

2. Анализ

1) По допустимостта

38. Съветът твърди, че първото основание за обжалване е недопустимо, тъй като, първо, то само възпроизвежда оплакването за неотделимост, изложено пред Общия съд, и второ, то се основава на фактически обстоятелства, които не подлежат на преразглеждане от Съда.

39. Според мен повдигнатото от Съвета възражение за недопустимост трябва да бъде отхвърлено.

40. Първо, вярно е, че в отговор на повдигнато от Съвета възражение за недопустимост SolarWorld твърди пред първата инстанция, че тази разпоредба е отделима от останалата част от обжалвания регламент. SolarWorld обаче ясно посочва в писмените си становища пред Съда кои точки от обжалваното определение според него са опорочени от грешка при прилагане на правото, по-специално точка 55 (която се отнася до разширяването на обхвата на изравнителните мита при отмяна само на член 2), точка 57 (в която Общият съд разглежда предишни решения във връзка с изискването за отделимост) и точка 59 (в която Общият съд заключава, че член 2 е неотменим от останалата част от обжалвания регламент). Следователно SolarWorld не иска просто преразглеждане на подадената пред Общия съд жалба и Съдът може да упражни съдебен контрол над обжалваното определение ( 17 ).

41. Второ, въпросът дали член 2 от обжалвания регламент може да се счита за отделим от останалата част от този регламент по смисъла на съдебната практика и като такъв може да бъде отменен самостоятелно, не е фактически въпрос. Това е въпрос за правната квалификация на фактите, върху която Съдът е компетентен да упражнява контрол ( 18 ).

42. Поради това считам, че първото основание за обжалване е допустимо.

2) По същество

43. С първото основание за обжалване SolarWorld твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че член 2 от обжалвания регламент е неотделим от останалата част от Регламента.

44. Припомням, че докато член 1 от обжалвания регламент налага изравнителни мита под формата на мита ad valorem, член 2 предвижда, че субсидираният внос „се освобождава от антисубсидийното мито, наложено с член 1, при условие че […] дружество, посочено в приложението към [Решение 2013/707], е произвело, транспортирало и фактурирало […] продукти[те]“. В приложението към Решение 2013/707 се посочват всички производители износители, чиито предложения за ангажимент са били приети от Комисията. Този ангажимент е описан в Решение 2013/423 като състоящ се в минимална вносна цена до определен годишен обем на вноса, като този обем съответства на пазарните му нива при тези производители износители към съответния момент ( 19 ).

45. Съгласно постоянната съдебна практика, частичната отмяна на мярка от правото на Съюза е възможна само ако частта, за която се иска отмяна, може да бъде отделена от останалата част на мярката. Това условие не е изпълнено, когато частичната отмяна на мярката води до изменение на нейната същност, като това обстоятелство трябва да се прецени въз основа на обективен, а не на субективен критерий, свързан с политическата воля на органа, приел въпросния акт ( 20 ). Проверката на възможността за отделяне на някои елементи от акт на Съюза предполага да бъде разгледан техният обхват, за да се прецени дали отмяната на тези елементи би изменила духа и същността на този акт ( 21 ).

46. Би ли изменила същността на обжалвания регламент отмяната само на член 2? Според мен не.

47. Като начало трябва да отбележа, че грешка, опорочаваща изравнителното мито, точно както и грешка, опорочаваща констатация по същество, може да доведе до изменение на същността на Регламента, с който се налагат изравнителните мита.

48. Няма съмнение, че констатациите по същество на институциите, отнасящи се до определянето на подлежащите на изравняване субсидии, вреда, причинна връзка и интерес на Съюза, ако бъдат отменени могат да доведат до изменение на същността на Регламента, с който се налагат изравнителните мита, тъй като при липсата на който и да е от тези елементи не може да бъде наложено мито ( 22 ).

49. Грешка, опорочаваща изравнителното мито може в още по-голяма степен да измени същността на Регламента за налагането му. Това е така, тъй като целта на такъв регламент е именно да се наложи мито, за да се отстрани вреда, понесена от промишлеността на Съюза.

50. В това отношение трябва да се отбележи приетото наскоро решение на Общия съд по дело JingAo Solar ( 23 ). По това дело Регламент № 1239/2013, чийто член 2 се оспорва в настоящия случай, се обжалва в неговата цялост от някои китайски производители износители и асоциираните им вносители. Съветът и Комисията твърдят по-конкретно, първо, че жалбоподателите нямат правен интерес да искат отмяната на член 2 (тъй като в хода на административната процедура са искали приемането на член 2), второ, че член 1 е неотделим от останалата част на акта, в резултат на което, трето, жалбата за отмяна на обжалвания регламент в неговата цялост била недопустима. Общият съд приема, първо, че жалбите срещу регламент за налагане на окончателни изравнителни мита, подадени от страни, чиито предложения за ангажимент са били приети, са допустими, второ, че член 1 е неотделим от останалата част на обжалвания регламент, така че, трето, жалбата за отмяна на обжалвания регламент в неговата цялост е допустима. По-специално Общият съд постановява, че „грешка, която може да доведе до обезсилване на направената от институциите преценка, довела до приемането на член 1 от [обжалвания регламент], би изменила същността на този регламент. Член 2 […] автоматично се обезсилва, доколкото установява освобождаване от плащането на антисубсидийни мита, определени по силата на член 1 от този регламент“ ( 24 ).

51. Според мен по дело JingAo Solar Общият съд основателно е постановил, че член 1 от обжалвания регламент е неотделим от останалата част от Регламента. По изложените по-долу причини обаче от това не следва, че член 2 е неотделим от останалата част от обжалвания регламент.

52. Първо, бих искал да подчертая, че член 1 от обжалвания регламент не поставя налагането на мита в зависимост от никакви условия. По-специално, налагането на мита не е обусловено от неизпълнението или оттеглянето на ангажимента. Следователно, ако бъде отменен само член 2 от този регламент, член 1 би се прилагал съгласно обжалвания регламент, както е приет от Съвета (само без освобождаването).

53. Напротив, член 2 от обжалвания регламент предвижда освобождаване от разпоредбите на член 1. Следователно, ако се отмени само член 1, минималната вносна цена, определена в ангажимента, би се прилагала вместо митата, докато в обжалвания регламент, както е приет от Съвета, той се прилага само като освобождаване от плащането на митата, определени в член 1 ( 25 ).

54. Следователно е без значение, че както твърди SolarWorld, предвидените в член 1 от обжалвания регламент изравнителните мита и ангажиментът, за който говори член 2 от този регламент, са две форми на изравнителни мерки с една и съща цел, а именно отстраняването на вреда, понесена от промишлеността на Съюза. Това, което е от значение, е, че едната мярка е освобождаване от другата и че следователно отмяната на първата не би имала същите последици като отмяната на последната.

55. От това следва, че докато отмяната на член 1 от обжалвания регламент би изменила същността на Регламента, отмяната само на член 2 от същия не би довела до това. Причината, поради която по дело JingAo Solar ( 26 ) е прието, че член 1 е неотделим от останалата част от Регламента, и по-точно, че член 2 е освобождаване от член 1, е същата, поради която член 2 трябва да се счита за отделим.

56. Този извод се подкрепя от факта, че при всяко положение, в което ангажиментът не се прилага или спира да се прилага, трябва да се прилагат определените в член 1 от обжалвания регламент мита. Както беше отбелязано по-горе, установената в ангажимента минимална вносна цена се прилага само до определен годишен обем на вноса. Всеки внос над това равнище се облага с митата, предвидени в член 1 от обжалвания регламент. Освен това съгласно член 13, параграф 9 от основния регламент при неизпълнение или оттегляне на гаранцията от която и да е страна, или в случай на оттегляне на приемането на гаранцията от страна на Комисията митата, наложени с член 1 от обжалвания регламент „автоматично се прилагат“. Приемането на ангажимента всъщност е оттеглено за определени производители износители въз основа на това, че са нарушили задълженията си по ангажимента (по-специално задължението им за спазване на минималната вносна цена или задълженията им за докладване) ( 27 ), или въз основа на това, че производители износители са искали да се оттеглят от ангажимента ( 28 ). Предвидените в член 1 от обжалвания регламент мита се прилагат незабавно ( 29 ).

57. Второ, без значение е, че в резултат от отмяната само на член 2 от обжалвания регламент установените в член 1 изравнителни мита биха се прилагали към всеки внос, докато понастоящем те се прилагат само по отношение на внос от износители, които не са се присъединили към ангажимента, тоест по отношение на 30 % от целия внос.

58. В това отношение бих искал да отбележа, че отмяната само на член 2 не би разширила обхвата на обжалвания регламент, тъй като съгласно член 1 митата се налагат върху всеки внос. Вносът на дружества, които са се присъединили към ангажимента, просто се освобождава от мита, което е видно от факта, че ако ангажиментът не бъде изпълнен или бъде оттеглен, митата автоматично се прилагат.

59. Действително, ако се приеме, че отмяната само на член 2 би разширила обхвата на изравнителните мита, това не би имало значение, както твърди SolarWorld, тъй като обхватът на обжалвания регламент не би бил изменен. В резултат от отмяната само на член 2, член 1 би имат точно същият обхват като обжалвания регламент, както е приет от Съвета.

60. Следователно според мен Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел в точка 55 от обжалваното определение, че същността на обжалвания регламент би била изменена, тъй като отмяната само на член 2 „би довела до предоставяне на обхват на изравнителните мита, по-широк от обхвата, произтичащ от прилагането на [обжалвания] регламент във вида, в който е бил приет от Съвета“.

61. Трето, що се отнася до съдебните актове, цитирани в точка 57 от обжалваното определение, а именно определението по дело Carbunión ( 30 ), решенията по дела Du Pont de Nemours ( 31 ) и Германия/Парламент и Съвет ( 32 ) и определението по дело Правителство на Гибралтар/Комисия ( 33 ), струва ми се, че те се отличават от настоящия случай.

62. По дело Carbunión ( 34 ) Съдът е постановил, че не може да се иска отмяна само на условията, по силата на които държавната помощ за въгледобивната промишленост е обявена за съвместима с вътрешния пазар. Съгласно решението за съвместимост, разглежданата помощ е „помощ за съкращаване на дейности“, „която има специално за цел да покрие текущите производствени загуби на въгледобивни единици“. Следователно съвместимостта ѝ с вътрешния пазар е поставена в зависимост от наличието на „план за закриването [ѝ], чийто краен срок е [бил] не по-късно от 31 декември 2018 г.“ ( 35 ). Следователно Съдът е приел, че целта на решението за съвместимост е „да установи специфична правна уредба за закриването на неконкурентоспособни въглищни мини“. Отмяната единствено на разпоредбата, с която се установява това условие, би изменила същността на решението за съвместимост на Съвета, тъй като „би довело до премахване на условието за време, което означава, че не би било необходимо неконкурентоспособните въглищни мини да прекратяват дейността си до 31 декември 2018 г., а биха продължили да получават неограничено държавна помощ, в противоречие с целта на [решението за съвместимост на Съвета]“ ( 36 ). За разлика от това по настоящото дело отмяната на член 2 не би довела до премахването на някое условие, по силата на което са наложени изравнителните мита, установени в член 1, тъй като такива условия не съществуват. Следователно Общият съд неправилно приема в точка 57 от обжалваното определение, че положението по дело Carbunión е сходно с това по настоящото дело.

63. По дело Du Pont De Nemours ( 37 ) Съдът приема, че не може да се иска отмяна само на разпоредбата на Директива 91/414/ЕИО ( 38 ), съгласно която срокът на включване на флузилазола (активно вещество, използвано във фунгициди за растителна защита) в приложение I към същата изтича на 30 юни 2008 г. (продуктите за растителна защита могат да бъдат разрешени от държава членка само ако активното вещество, което съдържат, е посочено в това приложение и само ако са изпълнение условията, установени в същото приложение). Според Съда целта на Директива 91/414 е „да гарантира високо равнище на защита на здравето на хората и на околната среда“. Следователно отмяната само на условието за време „би довела до включването на флузилазола в приложение I към [тази] директива […] след 30 юни 2008 г., тоест до включването на това вещество в приложение I „с не толкова строги ограничения, отколкото тези по директива[та]“, чийто обхват следователно би бил изменен ( 39 ). За разлика от това по настоящото дело налагането на изравнителни мита не е обусловено от никакви условия. Освен това няма съмнение, че отмяната на член 2 от обжалвания регламент не може да води до по-високи или по-ниски мита, тъй като ставките на тези мита са определени в член 1 от същия регламент.

64. По дело Германия/Парламент и Съвет ( 40 ) Съдът отменя изцяло Директива 98/43/ЕО ( 41 ), която забранява рекламирането и спонсорството на тютюневи изделия, тъй като тя не може да се основава на член 100а ДЕО (понастоящем, след изменението, член 114 ДФЕС), който позволява на Съвета да приема мерки за сближаване на законодателствата, които имат за цел създаването или функционирането на вътрешния пазар. Това е така, тъй като установената в Директива 98/43 забрана на всички форми на рекламиране и спонсорство на тютюневи изделия не може да бъде обоснована от необходимостта за премахване на пречките пред свободното движение на рекламните медии или свободата за предоставяне на услуги в областта на рекламата. Според Съда обаче това важи само за забраната за рекламиране на тютюневи изделия върху предмети в хотели (плакати, чадъри, пепелници) и за забраната за рекламни клипове в кината, тъй като забраната на тази форма на рекламиране не може да улесни продажбата на разглежданите изделия. Това не важи за забраната за рекламирането на тютюневи изделия в периодични издания, списания и вестници, тъй като забраната на тази форма на рекламиране може да улесни свободното движение на печатни издания ( 42 ). Въпреки това Съдът отменя Директива 98/43 изцяло. Това е така, тъй като „предвид общия характер на забраната за рекламиране и спонсорство на тютюневи изделия, установена в [Директива 98/43], частична отмяна на директивата би довела до изменение от страна на Съда на разпоредбите на Директивата“ ( 43 ). Както отбелязва генералният адвокат Fennelly, „потенциалната законосъобразност на забрана за рекламиране в определени медии не съответства на никакъв отделен и отделим текст в [Директива 98/43]“. Следователно според генералния адвокат частичната отмяна „би довела до креативно пренаписване на мярката посредством тълкуване от страна на Съда. Липсва очевидно отделима разпоредба, която да налага определение за отмяна“ ( 44 ). За разлика от това, по настоящото дело член 2 от обжалвания регламент може безпроблемно да бъде отделен.

65. По дело Правителство на Гибралтар/Комисия ( 45 ) Съдът приема, че може да се иска отмяна на Решение на Комисията 2009/95/ЕО само в неговата цялост ( 46 ). В Решение 2009/95 Комисията включва територия в Гибралтар в списъка на териториите от значение за Общността по смисъла на Директива 92/43/ЕИО на Съвета (наричана по-нататък „Директивата за местообитанията“) ( 47 ). Правителството на Гибралтар не може да иска отмяна на Решение 2009/95 само доколкото с него разглежданата територия се разширява географски със зона от територията на Обединеното кралство. Според Съда различните географски зони, за които се твърди, че са включени в разглежданата територия, не са посочени в Решение 2009/95. Освен това в структурата на Директивата за местообитанията една територия не може да бъде разделена на различни зони ( 48 ). По дело Правителство на Гибралтар/Комисия е видно от разпоредбите на Директивата за местообитанията, че територия, която може да бъде определена като територия от значение за Общността, трябва да се разглежда в нейната цялост. За разлика от това, по настоящото дело е без значение, че изравнителните мерки и ангажиментът се разглеждат заедно що се отнася до вредата, понесена от промишлеността на Съюза. Това е така, тъй като, ако институциите приемат, че само комбинацията от митата и ангажимента могат да отстранят вредата, те не биха наложили минималната вносна цена под формата на освобождаване от митата.

66. Стигам до извода, че съдебната практика, цитирана от Общия съд в точка 57 от обжалваното определение, е неприложима към настоящото дело.

67. Четвърто, противно на твърденията на Комисията, отмяната само на член 2 от обжалвания регламент не би изменила институционалния баланс между Съвета и Комисията, от една страна ( 49 ), и съдилищата на Съюза, от друга страна ( 50 ).

68. Подчертавам, че отмяната само на член 2 би довела единствено до прилагането на приета по-рано от Съвета и Комисията мярка, а именно член 1. Съдът не би решил да наложи определен вид изравнителни мерки (по-скоро ad valorem мита, отколкото например фиксирано мито). Нито пък би изчислявал ставката на подобни мита.

69. Освен това не може да се твърди, че частичната отмяна на акт на Съюза може да измени институционалния баланс, тъй като, първо, предоставените на Съда по силата на член 264, първа алинея ДФЕС правомощия да отменя акт от правото на Съюза в неговата цялост включва правомощието да отмени само част от този акт ( 51 ), и второ, това правомощие не е неограничено, тъй като, както беше обсъдено по-горе, частичната отмяна не може да доведе до изменение на същността на акта ( 52 ).

70. Ето защо според мен първото основание е обосновано и Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че член 2 от обжалвания регламент е неотделим от останалата част от Регламента. От това следва, че обжалваното определение трябва да бъде отменено.

71. За изчерпателност обаче по-нататък ще разгледам и второто основание.

2. По второто основание

1. Доводи на страните

72. С второто си основание за обжалване SolarWorld твърди, че Общият съд е нарушил членове 47 и 20 от Хартата, като е приел в точки 53—60 от обжалваното определение, и по-специално в точки 55 и 59 от същото, че жалбата е недопустима.

73. Що се отнася до нарушението на член 47 от Хартата, SolarWorld поддържа, че макар да е прието, че производителите от Съюза са лично засегнати от регламенти, налагащи изравнителни мерки, те биха били лишени от ефективни средства за защита, ако не могат да искат частична отмяна на тези регламенти. В това отношение SolarWorld подчертава, че жалбите му за отмяна на Регламент № 513/2013 и на Решения 2013/423 и 2013/707 са отхвърлени като недопустими.

74. Що се отнася до нарушението на член 20 от Хартата, SolarWorld твърди, че като отхвърля като недопустима жалбата му за частична отмяна на обжалвания регламент, приемайки същевременно, че жалбата на китайските износители за отмяната на този регламент е допустима, Общият съд не третира еднакво производителите от Съюза и китайските износители.

75. Съветът твърди, че второто основание трябва да бъде отхвърлено. Съветът посочва по-специално, че член 47 от Хартата няма за цел да измени системата на съдебен контрол, предвидена от Договорите, и по-специално правилата за допустимост на жалбите, образувани пряко пред съдилищата на Съюза. Колкото до нарушението на член 20 от Хартата, това оплакване е недопустимо, тъй като не е било изложено пред Общия съд. При всяко положение то е неоснователно, тъй като SolarWorld и китайските производители не са били третирани различно. Това е така, тъй като SolarWorld е можело да иска отмяната на обжалвания регламент в неговата цялост.

76. Комисията твърди, че второто основание за обжалване е необосновано. Що се отнася до нарушението на член 47 от Хартата, Комисията подчертава, първо, че тази разпоредба е нямала за цел да измени системата на съдебен контрол, предвидена от Договорите, второ, че SolarWorld фактически е подало жалба за отмяна на Решения 2013/423 и 2013/707 и, трето, че то е могло да подаде жалба за отмяна на обжалвания регламент в неговата цялост. Що се отнася до нарушението на член 20 от Хартата, Комисията твърди, че SolarWorld и китайските износители не били третирани различно, тъй като SolarWorld е могло да подаде жалба за отмяна на обжалвания регламент в неговата цялост и е могло да поиска спиране на изпълнението на решението, докато Регламентът бъде заменен от нов регламент, налагащ по-високи изравнителни мита.

2. Анализ

1) Допустимост

77. Съветът твърди, че оплакването за нарушение на член 20 от Хартата е недопустимо, тъй като не е изложено пред Общия съд.

78. Вярно е, че SolarWorld не е изложило оплакване за нарушение на член 20 от Хартата в отговора си на повдигнатото пред Общия съд възражение на Съвета за недопустимост. Затова според мен второто основание за обжалване е недопустимо доколкото се отнася до нарушение на член 20 от Хартата.

79. Въпреки това за изчерпателност по-нататък ще разгледам въпроса дали при отхвърляне на жалбата на SolarWorld като недопустима Общият съд е нарушил член 20 от Хартата.

2) По същество

80. С второто основание SolarWorld твърди, че с отхвърлянето на жалбата като недопустима Общият съд е нарушил членове 47 и 20 от Хартата.

81. Според мен второто основание трябва да бъде отхвърлено.

82. Първо, що се отнася до твърдяното нарушение на член 47 от Хартата, вярно е, че както беше посочено по-горе, жалбата на SolarWorld за отмяна на Решение 2013/707, с което Комисията приема предложението за ангажимент на производителите износители, е отхвърлена като недопустима, тъй като „решението за приемане на ангажимент […] не поражда правни последици, които пряко могат да засегнат правното положение на производителите в Европейския съюз, какъвто е [SolarWorld]“ ( 53 ). Жалбата на SolarWorld за отмяна на решението, съдържащо се в писмото на Комисията от 15 септември 2014 г., с което тя изменя определената в ангажимента минимална вносна цена, е отхвърлена от Общия съд по същество, „без да е необходимо да се разглежда допустимостта ѝ“ ( 54 ).

83. Отбелязвам все пак, че съгласно Разясненията относно Хартата член 47 „[няма] за цел да измени системата на съдебен контрол, предвидена от Договорите, и по-специално правилата за допустимост на жалбите, образувани пряко пред Съда на Европейския съюз“ ( 55 ). Следователно постоянна съдебна практика е, че условията за допустимост, предвидени в четвъртата алинея на член 263 ДФЕС, трябва да бъдат тълкувани в светлината на основното право на ефективна съдебна защита, без обаче да се стига до неприлагане на условията, изрично предвидени в посочения Договор ( 56 ).

84. Освен това поставеният пред Съда въпрос е дали може да бъде подадена жалба за отмяна само на член 2 от обжалвания регламент. Ако Съдът приеме, че тази разпоредба е неотделима от останалата част на акта, все пак може да бъде подадена жалба за отмяна на обжалвания регламент в неговата цялост. В това отношение не може да се твърди, че отмяната на обжалвания регламент в неговата цялост не би било от полза за SolarWorld. Това е така, тъй като SolarWorld може да иска отмяна на обжалвания регламент в неговата цялост и Съдът да спре изпълнението до приемането от институциите на необходимите мерки за изпълнението на решението, с което се постановява отмяната ( 57 ).

85. Следователно според мен оплакването за нарушение на член 47 от Хартата трябва да бъде отхвърлено.

86. Второ, що се отнася до твърдяното нарушение на член 20 от Хартата, струва ми се, че ако Съдът приеме, че член 2 от обжалвания регламент е неотделим от останалата част от Регламента и че SolarWorld не може да иска частична отмяна на обжалвания регламент, SolarWorld няма да бъде третирано различно от производители износители. Както беше посочено по-горе, от решението на Общия съд по дело JingAo Solar следва, че производителите износители не могат да искат частична отмяна на обжалвания регламент (след като член 1 е неотделим от останалата част от този регламент) ( 58 ).

87. Следователно, ако Съдът приеме, че оплакването за нарушение на член 20 от Хартата е допустимо, според мен той трябва да отхвърли това оплакване като необосновано.

88. Стигам до извода, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че член 2 от обжалвания регламент е неотделим от останалата част от Регламента. Следователно обжалваното определение трябва да бъде отменено.

89. При отмяна на обжалваното съдебно решение или определение член 61 от Статута на Съда предвижда, че последният може да върне делото на Общия съд или сам да постанови решение по делото, когато фазата на производството позволява това.

90. В настоящия случай въпросът дали SolarWorld е активно легитимирано да иска отмяната на член 2 от обжалвания регламент, който е обжалван пред първата инстанция от Съвета, не е разгледан от Общия съд в обжалваното определение. Не се споменава и в писмените становища на страните, представени пред Съда. Същото важи и за оплакванията във връзка с разглеждането на жалбата по същество. Следователно в случая фазата на производството не позволява постановяването на решение по същество.

91. Следователно делото трябва да бъде върнато на Общия съд, без Съдът да се произнася по съдебните разноски.

VI. Заключение

92. Предвид гореизложените съображения предлагам на Съда да се произнесе по следния начин: – да отмени определение на Общия съд на Европейския съюз от 1 февруари 2016 г., SolarWorld и др./Съвет, T‑142/14, – да върне дело T‑142/14 на Общия съд на Европейския съюз и – да не се произнася по съдебните разноски.

( 1 ) Език на оригиналния текст: английски.

( 2 ) Определение от 1 февруари 2016 г., SolarWorld и др./Съвет, T‑142/14, непубликувано, EU:T:2016:68 (наричано по-нататък „обжалваното определение“).

( 3 ) Регламент от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, 2013 г., стр. 66).

( 4 ) Регламент от 11 юни 2009 година относно защитата срещу субсидиран внос от държави, които не са членки на Европейската общност (кодифицирана версия) (наричан по-нататък „основният регламент“) (OВ L 188, 2009 г., стр. 93 и поправки в ОВ L 187, 2015 г., стр. 91 и ОВ L 44, 2016 г., стр. 20).

( 5 ) Известие за започване на антидъмпингова процедура по отношение на вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. клетки и подложки) с произход от Китайската народна република (ОВ C 269, 2012 г., стр. 5).

( 6 ) Известие за образуване на антисубсидийна процедура във връзка с вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. клетки и подложки) с произход от Китайската народна република (ОВ C 340, 2012 г., стр. 13).

( 7 ) Регламент от 4 юни 2013 година за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи и полупроводникови пластини) с произход или изпратени от Китайската народна република и за изменение на Регламент (ЕС) № 182/2013 за въвеждане на регистрационен режим за вноса на тези стоки с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 152, 2013 г., стр. 5 и поправка в ОВ L 190, 2013 г., стр. 102).

( 8 ) Определение от 14 април 2015 г., SolarWorld и Solsonica/Комисия (T‑393/13, непубликувано, EU:T:2015:211).

( 9 ) Определение от 16 март 2016 г., SolarWorld/Комисия (C‑312/15 P, непубликувано, EU:C:2016:162).

( 10 ) Решение от 2 август 2013 година за поемане на ангажимент, предложен във връзка с антидъмпингова процедура относно вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи и полупроводникови пластини) с произход или изпратени от Китайската народна република (2013/423/ЕС) (ОВ L 209, 2013 г., стр. 26).

( 11 ) Регламент от 2 август 2013 година за изменение на Регламент (ЕС) № 513/2013 за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи и полупроводникови пластини) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 209, 2013 г., стр. 1).

( 12 ) Регламент от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, 2013 г., стр. 1).

( 13 ) Решение от 4 декември 2013 година за потвърждение приемането на ангажимент, предложен във връзка с антидъмпинговата и антисубсидийна процедура относно вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република, за периода на прилагане на окончателни мерки (2013/707/ЕС) (ОВ L 325, 2013, стр. 214).

( 14 ) Определение от 14 януари 2015 г., SolarWorld и др./Комисия (T‑507/13, EU:T:2015:23).

( 15 ) Определение от 10 март 2016 г., SolarWorld/Комисия (C‑142/15 P, EU:C:2016:163).

( 16 ) Решение от 16 февруари 2017 г., SolarWorld/Комисия (T‑783/14, EU:T:2017:88).

( 17 ) Решение от 19 януари 2017 г., Комисия/Total и Elf Aquitaine (C‑351/15 P, EU:C:2017:27, т. 30—34).

( 18 ) Решение от 1 октомври 2014 г., Съвет/Alumina (C‑393/13 P, EU:C:2014:2245, т. 15—19).

( 19 ) Вж. съображения 5 и 6 oт Решение 2013/423 и съображение 19 oт Решение 2013/707.

( 20 ) Решение от 6 декември 2012 г., Комисия/Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:778, т. 38).

( 21 ) Решение от 12 ноември 2015 г., Обединено кралство/Парламент и Съвет (C‑121/14, EU:C:2015:749, т. 21).

( 22 ) Вж. член 12, параграф 1, букви в) и г), и член 15, параграф 1 oт основния регламент. По аналогия в производствата за дъмпинг грешка при определянето на нормалната стойност води до отмяна на митата, тоест на целия регламент, като се има предвид, че „нормалната стойност е съществено условие, за да се определи ставката на приложимото антидъмпингово мито“ (решение от 15 септември 2016 г., PT Wilmar Bioenergi Indonesia и PT Wilmar Nabati Indonesia/Съвет, T‑139/14, EU:T:2016:499, т. 109).

( 23 ) Решение от 28 февруари 2017 г., JingAo Solar и др./Съвет (T‑158/14, T‑161/14 и T‑163/14, непубликувано, EU:T:2017:126, наричано по-нататък „JingAo“). Решението е обжалвано и производството е висящо пред Съда (вж. Canadian Solar Emea и др./Съвет, C‑237/17 P).

( 24 ) Решение от 28 февруари 2017 г., JingAo Solar и др./Съвет (T‑158/14, T‑161/14 и T‑163/14, EU:T:2017:126, т. 42).

( 25 ) Институциите са могли да изберат да наложат мито, свързано с минималната цена, вместо митото ad valorem, наложено с член 1 от обжалвания регламент, или хибридна мярка.

( 26 ) Решение от 28 февруари 2017 г., Canadian Solar и др./Съвет (T‑158/14, T‑161/14 и T‑163/14, непубликувано, EU:T:2017:126).

( 27 ) Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/866 на Комисията от 4 юни 2015 година за оттегляне на приемането на ангажимента за трима производители износители съгласно Решение за изпълнение 2013/707 (OВ L 139, 2015 г., стр. 30); Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1403 на Комисията от 18 август 2015 година за оттегляне на приемането на ангажимента за един производител износител съгласно Решение за изпълнение 2013/707 (ОВ L 218, 2015 г., стр. 1); Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2018 на Комисията от 11 ноември 2015 година за оттегляне на приемането на ангажимента за двама производители износители съгласно Решение за изпълнение 2013/707 (ОВ L 295, 2015 г., стр. 23); Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1045 на Комисията от 28 юни 2016 година за оттегляне на приемането на ангажимента за един производител износител съгласно Решение за изпълнение 2013/707 (ОВ L 170, 2016 г., стр. 5) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/2146 на Комисията от 7 декември 2016 година за оттегляне на приемането на ангажимента за двама производители износители съгласно Решение за изпълнение 2013/707 (ОВ L 333, 2016 г., стр. 4).

( 28 ) Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/115 на Комисията от 28 януари 2016 година за оттегляне на приемането на ангажимента за един производител износител съгласно Решение за изпълнение 2013/707 (ОВ L 23, 2016 г., стр. 47) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1998 на Комисията от 15 ноември 2016 година за оттегляне на приемането на ангажимента за петима производители износители съгласно Решение за изпълнение 2013/707 (ОВ L 308, 2016 г., стр. 8).

( 29 ) Вж. съображение 96 от Регламент 2015/866, съображение 34 от Регламент 2015/1403, съображение 70 от Регламент 2015/2018, съображение 16 от Регламент 2016/115, съображение 55 от Регламент 2016/1045, съображение 23 от Регламент 2016/1998 и съображение 45 от Регламент 2016/2146.

( 30 ) Определение от 11 декември 2014 г., Carbunión/Съвет (C‑99/14 P, непубликувано, EU:C:2014:2446, наричано по-нататък „Carbunión“).

( 31 ) Решение от 12 април 2013 г., Du Pont de Nemours (France) и др./Комисия (T‑31/07, непубликувано, EU:T:2013:167, наричано по-нататък „Du Pont de Nemours“).

( 32 ) Решение от 5 октомври 2000 г., Германия/Парламент и Съвет (C‑376/98, EU:C:2000:544, наричано по-нататък „Германия/Парламент и Съвет“).

( 33 ) Определение от 12 юли 2012 г., Правителство на Гибралтар/Комисия (C‑407/11 P, непубликувано, EU:C:2012:464, наричано по-нататък „Правителство на Гибралтар/Комисия“).

( 34 ) Определение от 11 декември 2014 г., Carbunión/Съвет (C‑99/14 P, непубликувано, EU:C:2014:2446).

( 35 ) Член 3, параграф 1 от Решение на Съвета 2010/787/ЕС от 10 декември 2010 година относно държавната помощ за улесняване на закриването на неконкурентоспособни въглищни мини (ОВ L 336, 2010 г., стр. 24).

( 36 ) Определение от 11 декември 2014 г., Carbunión/Съвет (C‑99/14 P, непубликувано, EU:C:2014:2446, т. 28 и 31).

( 37 ) Решение от 12 април 2013 г., Du Pont de Nemours (France) и др./Комисия, (T‑31/07, непубликувано, EU:T:2013:167).

( 38 ) Директива от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, 1991 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30).

( 39 ) Решение от 12 април 2013 г., Du Pont de Nemours (France) и др./Комисия (T‑31/07, непубликувано, EU:T:2013:167, т. 85).

( 40 ) Решение от 5 октомври 2000 г., Германия/Парламент и Съвет (C‑376/98, EU:C:2000:544).

( 41 ) Директива на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 1998 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно рекламирането и спонсорството на тютюневи изделия (ОВ L 213, 1998 г., стр. 9)

( 42 ) Решение от 5 октомври 2000 г., Германия/Парламент и Съвет (C‑376/98, EU:C:2000:544, т. 98 и 99).

( 43 ) Решение от 5 октомври 2000 г., Германия/Парламент и Съвет (C‑376/98, EU:C:2000:544, т. 117).

( 44 ) Заключение на генералния адвокат Fennelly от 15 юни 2000 г. по дело Германия/Парламент и Съвет (C‑376/98, EU:C:2000:324, т. 127).

( 45 ) Определение от 12 юли 2012 г., Правителство на Гибралтар/Комисия (C‑407/11 P, непубликувано, EU:C:2012:46).

( 46 ) Решение от 12 декември 2008 година за приемане съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета на втори актуализиран списък на териториите от значение за Общността в Средиземноморския биогеографски регион (ОВ L 43, 2009 г., стр. 393).

( 47 ) Директива от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, 1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).

( 48 ) Определение от 12 юли 2012 г., Правителство на Гибралтар/Комисия (C‑407/11 P, непубликувано, EU:C:2012:46, т. 31—33).

( 49 ) Следва да се има предвид, че от влизането в сила на Регламент (ЕС) № 37/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2014 година за изменение на някои регламенти, свързани с общата търговска политика, по отношение на процедурите за приемане на определени мерки (ОВ L 18, 2014 г., стр. 1) Комисията, а не Съветът, приема окончателни антидъмпингови мита. Вж. в тази връзка Scharf, T. Decision-Making in EU Trade Defence Cases After Lisbon: An Institutional Anomaly Addressed? — In: Herrmann, C., Simma, B. et Streinz, R. (ed.), Trade Policy between Law, Diplomacy and Scholarship. Liber amicorum in memoriam Horst G. Krenzler, Springer, 2015, 395—406.

( 50 ) Доводът на Комисията е следният. Задача на Комисията и Съвета било да решат коя изравнителна мярка трябва да бъде наложена. Отмяната само на член 2 обаче би довела до заместването на посочения в член 2 ангажимент с изравнителните мита, определени в член 1. С други думи, отмяната само на член 2 би позволила на Съда да реши коя изравнителна мярка трябва да бъде наложена. Следователно отмяната само на член 2 би изменила институционалния баланс между Комисията и Съвета, от една страна, и съдилищата на Съюза, от друга. Само отмяната на обжалвания регламент в неговата цялост би осигурило спазването на институционалния баланс, тъй като било задача на Комисията и Съвета да налагат нови изравнителни мерки, за да осигурят съблюдаването на решението, с което се постановява отмяната.

( 51 ) Заключение на генералния адвокат Kokott от 24 май 2012 г. по дело Комисия/Verhuizingen Coppens (C‑441/11 P, EU:C:2012:317, т. 25).

( 52 ) Заключение на генералния адвокат Tesauro от 6 февруари 1997 г. по дело Франция и др./Комисия (C‑68/94 и C‑30/95, EU:C:1997:54, т. 142).

( 53 ) Определение от 14 януари 2015 г., SolarWorld и др./Комисия (T‑507/13, EU:T:2015:23, т. 52).

( 54 ) Решение от 16 февруари 2017 г., SolarWorld/Комисия (T‑783/14, непубликувано, EU:T:2017:88, т. 59).

( 55 ) Разяснения относно Хартата на основните права (ОВ C 303, 2007 г., стр. 17).

( 56 ) Решения от 24 ноември 2016 г., Ackermann Saatzucht и др./Парламент и Съвет (C‑408/15 P и C‑409/15 P, непубликувано, EU:C:2016:893, т. 50) и от 3 октомври 2013 г., Inuit Tapiriit Kanatami и др./Парламент и Съвет (C‑583/11 P, EU:C:2013:625, т. 98).

( 57 ) Решение от 12 април 2013 г., Du Pont de Nemours (France) и др./Комисия (T‑31/07, непубликувано, EU:T:2013:167, т. 99).

( 58 ) Решение от 28 февруари 2017 г., JingAo Solarи др./Съвет (T‑158/14, T‑161/14 и T‑163/14, EU:T:2017:126, т. 42).