BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:F:2010 :115 1РЕШЕНИЕ НА СЪДА Н А ПУ БЛИЧНАТА СЛУЖБА (втори състав)
30 септември 2010 година
Дело F-36/05
Gudrun Sc hulze
срещу
Е вропейс ка коми сия
„Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Кандидати, вписани в с писък с 
резерви преди влизането в с ила на но вия правилник — Преходни правила за класиране в с тепен 
при назначаване — Класиране в с тъпка — Член 32 о т Правилника — Членове 2, 5 и 12 о т 
приложение XIII к ъм Правилника — Дискриминация, основана на възрастта — Равно з аплащане 
за труд с ед наква стойност — Принцип на добра администрация — Задължение за полагане 
на грижа“
Предмет:Жалба на основание член 236 Е О и ч лен 152 А Е, с к оято г-жа Schulze иска отмяна, 
от ед на страна, на ре шението на Комисията от 8 февруари 2005 г., с к оето се 
отхвърля п одадената п о административен ред ж алба, и о т др уга страна, на 
решението на Комисията от 11 октомври 2004 г. за класирането ѝ с ъс степен A*6 , 
стъпка 2, а п ри условията на евентуалност — о съждане на Комисията да ѝ з аплати 
обезщетение
Решение:Отхвърля жалбата. Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
Резюм е
1. Длъжностни лица — Статут на длъжностно лице — Условия за придобиване
(член 3 от П равилника за длъжностните лица)
2. Длъжностни лица — Назначаване — Назначаване в с тепен — Въвеждане на нова кариерна 
структура с Ре гламент № 723/2004 — Преходни разпоредби за класиране в с тепен
(член 7, параграф 1, чл ен 27, първа алинея и чл ен 29, параграф 1 от П равилника за 
длъжностните л ица; чл ен 12, параграф 3 от п риложение XIII к ъм П равилника з а 
длъжностните лица; Регламент № 723/2004 н а Съвета)
3. Длъжностни лица — Назначаване — Назначаване в с тепен — Въвеждане на нова кариерна 
структура с Ре гламент № 723/2004 — Преходни разпоредби за класиране в с тепен
(член 12, параграф 3 от п риложение XIII к ъм П равилника за длъжностните лица; Регламент 
№ 723/2004 н а Съвета)
2 ECLI:EU:F:2010 :115РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-36/05
SCHULZE/КОМИСИЯ
4. Длъжностни лица — Назначаване — Съответствие между степента и д лъжността — 
Определяне на равнището н а съответната длъжност
(член 5, параграф 4, чл ен 7, параграф 1 и чл ен 62, първа а линея от П равилника за 
длъжностните лица; приложение I към П равилника за длъжностните лица; Ре гламент 
№ 723/2004 н а Съвета)
5. Длъжностни лица — Принципи — Задължение на а дминистрацията за п олагане на 
грижа — Принцип на добра администрация — Граници
(член 12, параграф 3 от п риложение XIII к ъм Правилника за длъжностните лица)
1. Видно о т ч лен 3 о т П равилника, назначаването н а д лъжностно л ице с е о сновава 
задължително н а ед ностранен акт на органа по назначаването, в к ойто се уточнява д атата на 
влизане в с ила на същото и д лъжността, на която е н азначено з аинтересованото лице. Едва след 
като е б ил адресат на такова ре шение, успелият к андидат от конкурс на общо основание може да 
претендира за статут на длъжностно л ице и с ледователно д а иска спрямо него да бъдат 
приложени разпоредбите на Правилника.
(вж. точка 48)
Позовава не на:
Общ съд — 11 юли 2007 г., Centeno M ediavilla и др ./Комисия, T-58/05, Сборник, стр. II-2523 , точки 54 и 55
2. Принципът на равенство не може да накърнява с вободата на законодателя във всеки ед ин 
момент да внася в р азпоредбите на П равилника промените, които счита за необходими в 
интерес н а с лужбата, дори к огато и зменените р азпоредби с а п о-неблагоприятни о т 
предходните, тъй к ато в п ротивен с лучай т ова б и в ъзпрепятствало р азвитието н а 
законодателството.
Поради това п ри ре формата на Правилника законодателят е и мал право, от ед на страна, да 
предвиди, че издържалите конкурси лица, които преди 1 май 2004 г. са щ ели да бъдат 
назначени със степен A 7 или A 6, след т ази дата ще бъдат назначавани със степен A*6 , и о т 
друга страна, да намали по този начин полагащите се за тези степени заплати.
Действайки по този начин, законодателят н е нарушава п ринципа на равенство, и п о-конкретно 
забраната за дискриминация, основана на възрастта, тъй като таблицата за съответствие на 
степените, съдържаща се в ч лен 12, параграф 3 от приложение XIII к ъм П равилника, и 
основните м есечни з аплати о чевидно н е о тчитат п ряко и ли н епряко в ъзрастта н а 
заинтересованите лица.
Нещо повече, в с ъответствие с п равилото, което произтича от член 7, параграф 1, член 27, първа 
алинея и ч лен 29, параграф 1 от П равилника, а и менно ч е равнището на длъжностите се 
опреде ля в з ависимост от тях ното естество, значение и о бхват, независимо от квалификациите 
на заинтересованите лица, в т аблицата за съответствие на степените, съдържаща се в ч лен 12, 
параграф 3 от приложение XIII към П равилника, базовата степен A*5 е р азграничена от 
по-високата степен A*6 , за да се отчете придобитият о пит за длъжности на това р авнище.
ECLI:EU:F:2010 :115 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-36/05
SCHULZE/КОМИСИЯ
Следователно н яма основание да се твърди, че член 12, параграф 3 от приложение XIII к ъм 
Правилника е п речка да се вземе предвид професионалният о пит; напротив, тази разпоредба 
задължава о ргана по н азначаването да го взема предвид в и нтерес на службата, когато 
опреде ля, по обективен начин, равнището на подлежащата на заемане длъжност.
(вж. точки 58—62)
Позовава не на:
Съд — 22 декември 2008 г., Centeno M ediavilla и др ./Комисия, C-443/07 P, Сборник, стр. I-10945 , точка 83
Общ с ъд — 30 септември 1998 г., Ryan/Сметна палата, T-121/97, Recueil, стр. II-3885 , точки 98 и 104; 
29 ноември 2006 г., Campoli/Комисия, T-135/05, Recueil FP, стр. I-A-2-297 и II-A-2-1527 , точка 105; Centeno 
Mediavilla и др ./Комисия, посочено п о-горе, точки 86, 89 и 113
Съд на публичната служба — 19 юни 2007 г., Davis и др ./Съвет, F-54/06, Сборник СПС, стр. I-A-1-165 
и II-A-1-911, точка 81
3. Правото на равно з аплащане, което имат лицата, наети от ед ин и с ъщи работодател и 
полагащи равен труд, представлява к онкретен израз на общия принцип на равенство, за чи ето 
спазване следи Съдът на публичната служба. Това п раво впрочем е п ровъзгласено в ч лен 7 от 
Международния пакт за икономически, социални и к ултурни права и в К онвенция № 111 н а 
Международната организация на труда.
Принципът за равно т ретиране обаче допуска да се третират по различен н ачин сходни 
положения, ако това е о правдано о т обективни и о тносими обстоятелства, което подлежи на 
съдебен контрол.
Все пак при ре формата на Правилника законодателят п роменя съответствието между степените 
и длъжностите, по-конкретно к ато приема член 12, параграф 3 от приложение XIII к ъм 
Правилника, тъй като за преходните разпоредби е с войствено д а въвеждат изключение от 
някои разпоредби на Правилника, чието прилагане по необходимост е з асегнато от промяната в 
режима.
При тези условия не може да се счита, че длъжностните лица, назначени след в лизането в с ила 
на ре формата на Правилника, се намират в п равно п оложение, сходно с т ова н а длъжностните 
лица, които са назначени преди 1 май 2004 г. и чи ето назначаване се урежда от стария 
правилник.
Предвид ре формата на структурата на степените законодателят н е нарушава и п ринципа на 
равно з аплащане за равен труд, като опреде ля на назначените след п осочената ре форма 
длъжностни лица заплата според с тепента, с к оято са класирани съгласно ч лен 12, параграф 3 от 
приложение XIII к ъм П равилника, която заплата е п о-ниска от тази според с тарите степени, с 
които са класирани назначените преди 1 май 2004 г. длъжностни лица.
Поради това о бстоятелството, че назначени преди 1 май 2004 г. асистенти или администратори 
получават по-висока заплата от назначените след т ази дата длъжностни лица, не нарушава 
принципа на равно з аплащане за равен труд.
(вж. точки 74—79)
Позовава не на:
Съд — 26 юни 2001 г., Brunnhofer, C-381/99, Recueil, стр. I-4961 , точка 28; Centeno M ediavilla и др ./Комисия, 
посочено п о-горе, точки 77—79 и 105
Общ съд — C enteno M ediavilla и др ./Комисия, посочено п о-горе, точки 75, 80, 114 , 126 и 129
4 ECLI:EU:F:2010 :115РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-36/05
SCHULZE/КОМИСИЯ
4. От тълкуването на член 7, параграф 1 във връзка с ч лен 62, първа а линея от Правилника, 
съгласно к ойто длъжностното лице има право на заплата, полагаща се за неговата степен и 
стъпка, произтича, че след к ато на длъжностното лице бъде о преде лена степента и с ъответно 
заплатата, то не може да бъде н азначено н а длъжност, която не съответства н а тази степен. С 
други думи, степента и с ъответно з аплатата, на която длъжностното лице има право, опреде лят 
задачите, които могат да му бъдат възлагани. Поради това п ринципът на съответствие между 
степента и д лъжността дава п раво на длъжностното лице да откаже да бъде н азначено н а 
длъжност, която не съответства н а неговата степен, и с ледователно в к райна сметка да откаже 
да изпълнява ф у нкции, които не отговарят н а заплатата му.
Горното не се опровергава о т обстоятелството, че член 5, параграф 4 от П равилника и 
приложение I към него, в ред акцията след п риемането на Регламент № 723/2004 з а изменение 
на П равилника за длъжностните лица и Ус ловията за работа на др угите служители, не 
установяват строго съответствие между опреде лена длъжност и о преде лена степен. Всъщност 
тези разпоредби не засягат принципа, произтичащ о т член 7, параграф 1 от П равилника, 
съгласно к ойто равнището на свободната длъжност се опреде ля в з ависимост от значението на 
предвидените за тази длъжност задачи и ед инствено с о глед и нтереса на службата. Тези 
разпоредби просто означават, че в о бявлението за свободна длъжност органът по назначаването 
не е д лъжен да опреде ли точната степен за тази длъжност. Все пак, когато упражнява ш ирокото 
си право на преценка, този орган е д лъжен да гарантира, от ед на страна, че посочените от него 
степени в о бявлението за свободна длъжност отразяват в д остатъчна степен значението на 
съответните задачи и о т др уга страна, че назначаването с ед на от тези степени щ е бъде 
обективно с о глед п о-конкретно н а значението на задачите, които ще бъдат изпълнявани.
(вж. точки 80 и 81)
Позовава не на:
Общ с ъд — 7 май 1991 г., Jon gen/Комисия, T-18/90, Recueil, стр. II-187, точка 27; 8 юли 2008 г., 
Комисия/Economidis, T-56/07 P, Сборник СПС, стр. I-Б-1-31 и II-Б-1-213, точки 82—86; 18 юни 2009 г., 
Комисия/Traore, T-572/08 P, Сборник СПС, стр. I-Б-1-39 и II-Б-1-223, точки 38, 40 и 41
5. Принципът на добра администрация не е в п о-голяма степен обвързващ от но рмативен акт. 
Същото ва жи за задължението на администрацията за полагане на грижа по отношение на 
своите служители — з адължение, което отразява р авновесието м ежду насрещните права и 
задължения, установени в П равилника като съдържание на правоотношенията между публичния 
орган и н еговите служители, и к оето поради това в инаги трябва д а се изпълнява в р амките на 
действащите правни но рми.
Следователно п оради мя стото, което принципът на добра администрация и з адължението за 
полагане на грижа заемат в но рмативната йерархия, длъжностното лице, назначено в п ериода 
между 1 май 2004 г. и 30 април 2006 г., не може да се позовава н а тях , за да постигне ре зултат, 
различен от този, който произтича от член 12, параграф 3 от приложение XIII к ъм П равилника, 
тъй като в с воите действия институцията е о бвързана от тази разпоредба.
(вж. точки 86 и 87)
Позовава не на:
Общ с ъд — 27 март 1990 г., Ch omel/Комисия, T-123/89, Recueil, стр. II-131, точка 32; 17 юни 1993 г., 
Arauxo-Dumay/Комисия, T-65/92, Recueil, стр. II-597, точка 37; 22 юни 1994 г., Rijnoudt и H ocken/Комисия, 
T-97/92 и T -111/92, Recueil FP, стр. I-A-159 и II-511, точка 104; Campoli/Комисия, посочено п о-горе, точка 149
Съд на публичната служба — 23 януари 2007 г., Ch assagne/Комисия, F-43/05, Сборник СПС, стр. I-A-1-27 
и II-A-1-139, точка 111