BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:T:2010 :506 1РЕШЕНИЕ НА О БЩИЯ СЪД (състав п о жалбите)
9 декември 2010 година
Дело T-526/08 P
Е вропейс ка коми сия
срещу
Guido St rack
„Обжалване — Насрещна жалба — Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — 
Обявяване на свободна длъжност — Отхвърляне на кандидатура — Назначаване на длъжност 
началник на отдел — Жалба за отмяна — Допустимост — Правен интерес — Иск за 
обезщетение — Неимуществена вреда“
Предмет:Жалба срещу Решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори 
състав) от 25 септември 2008 г. по де ло Strack/Комисия (F-44/05, Сборник СПС, 
стр. I-A-1-303 и II-A-1-1609 ) за частична отмяна на това ре шение. Насрещна жалба, 
подадена от г-н Strack
Решение:Отменя точки 1, 2, 3, 5 и 6 от диспозитива н а Решение на Съда на публичната 
служба на Европейския съюз (втори състав) от 25 септември 2008 г. по де ло 
Strack/Комисия (F-44/05). Отхвърля насрещната жалба в о станалата ѝ ч аст. Делото 
е върнато на Съда на публичната служба за произнасяне по искането за отмяна на 
решението за назначаване на г-н А. на длъжността началник на отдел „Обществени 
поръчки и д оговори“ на С лужбата за официални п убликации н а Европейските 
общности и з а отхвърляне на кандидатурата на г-н Guido Strack за посочената 
длъжност, по искането за обезщетение в р азмер н а 2 000  EUR з а неимуществените 
вреди, които г-н Strack твърди, че е п ретърпял, както и п о съдебните разноски. 
Общият съд не се произнася по съдебните разноски.
Резюм е
1. Обжалване — Правен интерес — Служебна проверка от О бщия съд
(член 10 от п риложение I към Статута на Съда)
2. Длъжностни л ица — Жалба — Правен и нтерес — Жалба, от правена к акто с рещу 
отхвърлянето н а кандидатурата за свободна длъжност, така и с рещу назначаването н а 
друго длъжностно лице — Обща и е динна преценка на правния интерес в с лучай на неделими 
решения
(членове 90 и 91 от П равилника за длъжностните лица)
3. Длъжностни лица — Жалба — Искане за обезщетение, свързано с и скане за от мяна
(членове 90 и 91 от П равилника за длъжностните лица)
2 ECLI:EU:T:2010 :506РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-526/08P
КОМИСИЯ/STRACK
4. Длъжностни л ица — Жалба — Иск з а о безщетение — Отмяна н а о бжалвания 
незаконосъобразен акт — Пълно и а декватно принципно обезщетяване на неимуществената 
вреда
(член 233, първа алинея ЕО; членове 90 и 91 от П равилника за длъжностните лица)
5. Длъжностни л ица — Жалба — Правен и нтерес — Жалба срещу от хвърлянето н а 
кандидатура за свободна длъжност
(член 233, първа алинея ЕО; членове 53 и 78 от П равилника за длъжностните лица )
6. Длъжностни лица — Жалба — Компетентност н а общностния съд — Съобщаване за 
поведение на страна на компетентните наказателни органи — Липса на компетентност
7. Длъжностни лица — Жалба — Иск за обезщетение — Късно съобщаване на решение с 
неблагоприятни последици — Служебно нарушение
(членове 90 и 91 от П равилника за длъжностните лица)
8. Длъжностни лица — Жалба — Иск за обезщетение — Отмяна на обжалвания акт, който н е 
осигурява адекватното о безщетяване на неимуществената вреда — Неимуществена вреда, 
причинена поради накърняване на че стта, достойнството, самоуважението и ли доброто и ме 
на длъжностното л ице
(членове 90 и 91 от П равилника за длъжностните лица)
1. Общият съд може да установи служебно, че страната няма правен интерес да поддържа жалба 
поради последващо ре шението на Съда на публичната служба обстоятелство, което може да 
премахне неговия вредоносен характер з а жалбоподателя в п роизводството по обжалване, и 
поради това д а обяви липсата на основание за постановяване на ре шение по същество. 
Всъщност наличието на правен интерес на жалбоподателя предполага жалбата да може чрез 
резултата си да донесе полза на страната, която я е п одала.
(вж. точка 44)
Позовава не на:
Съд — 19 октомври 1995 г., Rendo и др ./Комисия, C-19/93 P, Recueil, стр. I-3319 , точка 13; 25 януари 2001 г., 
Lech-Stahlwerke/Комисия, C-111/99 P, Recueil, стр. I-727, точка 18
Общ съд — 28 юни 2005 г., Ross/Комисия, T-147/04, Recueil FP, стр. I-A-171 и II-771, точка 25 и ц итираната 
съдебна практика
2. В случай на жалба, подадена от длъжностно л ице съгласно ч ленове 90 и 91 о т Правилника, 
чийто предмет е о тмяната на решението за отхвърляне на неговата кандидатура и н а решението 
за назначаване на др уго длъжностно л ице на исканата длъжност, интересът на жалбоподателя да 
постигне отмяната на тези две ре шения трябва д а бъде п реценяван общо и ед инно, ако двете 
решения са неделими. Грешка при прилагане на правото е п равният и нтерес на длъжностното 
лице от отмяната на ре шението за отхвърляне на кандидатура да се преценява к онкретно и 
отделно о т неговия правен интерес от отмяната на решението за назначаване.
(вж. точки 45 и 46)
Позовава не на:
Съд — 28 септември 1983 г., Angelini/Комисия, 131/82, Recueil, стр. 2801 , заключението на генералния адвокат 
г-н Mancini, стр. 2820 и ц итираната съдебна практика; 7 юни 2007 г., Wunenburger/Комисия, C-362/05 P, 
Сборник, стр. I-4333 , точка 46
ECLI:EU:T:2010 :506 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-526/08P
КОМИСИЯ/STRACK
3. Когато и скането з а о тмяна и и скът з а о безщетение с ъвпадат, за д а с е п рецени 
законосъобразността на поведението, в к оето се упреква и нституцията в р амките на искането за 
обезщетение, следва д а се извърши позовава не на правните основания и д оводи, наведени в 
подкрепа на искането за отмяна на обжалваните решения.
Доколкото предметът на искането за отмяна съвпада с т ози на искането за обезщетение, 
отхвърлянето на искането за отмяна като недопустимо поради липса на правен интерес на 
жалбоподателя н яма да доведе д о лишаване на съда на С ъюза от възможността, ако е 
необходимо, да се позове на правните основания и д оводите, наведени в п одкрепа на това 
искане, за да прецени законосъобразността на поведението, в к оето е у прекната институцията в 
рамките на искането за обезщетение.
(вж. точка 50)
Позовава не на:
Общ съд — 31 януари 2007 г., С/Комисия, T-166/04 P, Сборник СПС, стр. I-A-2-9 и II-A-2-49, точка 29
4. Предвид задължението на органа по назначаване да приеме мерки за изпълнение на съдебно 
решение, което задължение произтича от член 233, първа алинея ЕО, сама по себе си отмяната 
на акт на администрацията, обжалван от длъжностно л ице, изглежда адекватно и п о принцип 
достатъчно о безщетение за всяка неимуществена вреда, която това д лъжностно л ице може да е 
претърпяло, стига то да не докаже, че е п ретърпяло неимуществена вреда, която може да бъде 
отделена от незаконосъобразността, обосновава ща отмяната, и к оято вреда не може да бъде 
поправена изцяло с т ази отмяна.
(вж. точки 58 и 99)
Позовава не на:
Съд — 7 февруари 1990 г., Culin/Комисия, C-343/87, Recueil, стp. I-225, точки 26—29;
Общ съд — 6 юни 2006 г., Girard ot/Комисия, T-10/02, Recueil FP, стр. I-A-2-129 и II-A-2-609, точка 131; 
C/Комисия, посочено п о-горе, точки 69—73
5. Длъжностно л ице в т райна пълна инвалидност, пенсионирано ав томатично п о силата на 
членове 53 и 78 о т Правилника, се намира в о братимо положение, тъй като може ед ин де н 
отново д а поеме изпълнението н а служебните си задължения в р амките на общностна 
институция. Развитието н а положението м у в р амките на институциите е п одчинено н а 
съществуването на условията, обосновали тази инвалидност, която може да бъде к онтролирана 
на опреде лени периоди от време.
Такова д лъжностно л ице продължава д а има интерес да иска, в р амките на процедура за подбор 
с цел заемане на свободна длъжност, в к оято процедура е д опуснато за участие, отмяната на 
решението за отхвърляне на неговата кандидатура и н а ре шението за назначаване на др уг 
кандидат, за да може, в с лучай че се върне на работа, да продължи да претендира да заеме 
въпросната длъжност или дори само за да може в т акъв случай да избегне възможността 
твърдените неред ности в ред а и н ачина на провеждане на процедурата за подбор да се 
повтарят о тново в б ъдеще, в р амките на аналогична процедура, в к оято би участвало. Такъв 
правен интерес произтича от член 233, първа а линея ЕО, по силата на който институциите, 
чийто акт е б ил отменен, са длъжни да предприемат необходимите мерки за изпълнение на 
съдебното ре шение.
4 ECLI:EU:T:2010 :506РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-526/08P
КОМИСИЯ/STRACK
Положението може да е р азлично с амо в н якои особени случаи, в к оито разглеждането на 
конкретното положение на длъжностното лице, за което е у становено, че е в с ъстояние на 
инвалидност, показва, че то няма да може ед ин де н да възобнови изпълнението на служебните 
си з адължения в и нституцията, например с о глед н а заключенията н а к омисията п о 
инвалидност, на която е в ъзложено д а разгледа състоянието м у на инвалидност, от които 
следва, че довелото до инвалидност заболяване е с т раен характер и ч е следователно и зобщо 
няма д а е н еобходим к онтролен м едицински п реглед, или с о глед н а и зявления н а 
заинтересованото длъжностно л ице, от които следва, че във всички случаи то няма повече да 
възобнови изпълнението на служебните си задължения в и нституцията.
(вж. точки 69—71)
Позовава не на:
Съд — W unenburger/Комисия, посочено п о-горе, точки 50 и 51 и ц итираната съдебна практика; Съд — 
22 декември 2008 г., Gordon/Комисия, C-198/07 P, Сборник стр. I-10701 , точки 46 и 47; Ross/Комисия, 
посочено п о-горе, точки 9 и 32;
Общ съд — 12 септември 2007 г., Combescot/Комисия, T-250/04, Сборник СПС, стр. I-A-2-191 и II-A-2-1251 , 
точки 27 и 29
6. Нормите, които ре гулират производството пред С ъда на публичната служба, не предвиждат 
правно с редство, което да позволява н а страна по висящ п ред н его спор да го сезира с н асрещна 
жалба — чи ято цел е д а се установи, че възприетото в х ода на производството от др угата страна 
по същия спор поведение може да бъде к валифицирано п о наказателното право — н ито да 
реши, че това п оведение трябва д а бъде с ъобщено н а компетентните наказателни органи и д а 
сигнализира последните, като при това a fortiori той да е д лъжен да се произнесе в т ова 
отношение, защото в п ротивен случай би допуснал отказ от правосъдие. Това н е засяга 
възможността страната, която се счита жертва н а такова п оведение, да поиска от Съда на 
публичната служба, по силата на правомощията, които той черпи от член 30, параграф 4 от 
своя процедурен правилник, да снеме имунитета на представителите на страните, които се 
явяват пред н его, за произнесените думи и ли н аправените писмени и зявления по повод 
основанието или страните, с ц ел да сезира с п осоченото поведение компетентните наказателни 
органи.
Освен това н о рмите, които ре гулират производството пред О бщия съд с п редмет жалба срещу 
решение на Съда на публичната служба, не предвиждат правно с редство, което да позволява н а 
страна в п ървоинстанционно п роизводство да го сезира с и скане да установи, че поведението, 
възприето о т др угата с трана в п ървоинстанционно то п роизводство, м оже д а б ъде 
квалифицирано п о наказателното право, и т ой да ре ши да съобщи за това п оведение на 
компетентните наказателни о ргани. Също така, a fortiori, посочените но рми н е изискват 
произнасяне по такова и скане, така че в п ротивен случай О бщият с ъд да допусне отказ от 
правосъдие.
(вж. точки 82 и 124)
7. Само по себе си продължително з акъснение на администрацията да изготви или да съобщи 
решение с н еблагоприятни последици, по отношение на заинтересованото длъжностно л ице не 
представлява п одлежащ н а отмяна акт с н еблагоприятни последици, а с лужебно н арушение, 
което може да породи неимуществени вреди за това д лъжностно л ице, когато при него това 
обстоятелство е д овело до състояние на несигурност или безпокойство, що се отнася до 
признаването на неговите права и н а професионалното му бъдеще.
ECLI:EU:T:2010 :506 5РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-526/08P
КОМИСИЯ/STRACK
(вж. точка 103)
Позовава не на:
Общ съд — 12 декември 2000 г., Hautem/ЕИБ, T-11/00, Recueil, стр. II-4019 , точка 51 и ц итираната съдебна 
практика; 8 декември 2005 г., Rounis/Комисия, T-274/04, Recueil FP, стр. I-A-407 и II-1849 , точка 51 и 
цитираната съдебна практика; 20 ноември 2007 г., Ianniello/Комисия, T-308/04, Сборник СПС, стр. I-A-2-215 
и II-A-2-1405 , точка 100 и ц итираната съдебна практика
8. Изричната отрицателна преценка на професионалните способности или тежките обвинения, 
изразени публично с рещу дадено д лъжностно л ице в а кт с н еблагоприятни последици или в 
рамките на производство, което приключва с т акъв акт, могат да породят з а това д лъжностно 
лице неимуществени вреди, които са отделни от посочения акт, когато тези п реценки и 
обвинения накърняват честта, достойнството, самоуважението или доброто му име.
(вж. точка 108)
Позовава не на:
Съд — C ulin/Комисия, посочено п о-горе, точки 27—29;
Общ съд — 10 юни 2004 г., François/Комисия, T-307/01, Recueil, стр. II-1669 , точка 110