ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
12

В подкрепа на тази жалба World Wildlife Fund UK прилага доклад, който е озаглавен „Опазване на морската свиня в британските морски води“ и е изготвен от двама експерти по този вид, г‑н Peter Evans и г‑н Sian Prior (наричан по-нататък „докладът Evans и Prior“). Този доклад набелязва шест територии, които на основата на наличните научни данни следва да се определят като СЗЗ за този вид. Става въпрос за следните територии: „Western Scotland and Inner Hebrides“, „North & West Anglesey“, „South-west Llyn“, „South Cardigan Bay“, „Pembrokeshire Marine/Sir Benfro Forol“ и „Outer Bristol Channel“. Според доклада пет други територии също могат да станат част от мрежата на СЗЗ, а именно териториите „Northern Isles“, „Moray Firfth“ (до East Grampian), „Eastern England“, „Dogger Bank“ и „Skerries and Causeway“ (Северна Ирландия). Докладът Evans и Prior включва проекти на формуляри-образци с данни за всяка от така установените територии.
20

R GmbH притежава 100 % от капитала на Hella Asia Pacific Pty Ltd. (наричано по-нататък „HAP Ltd.“), учредено по австралийското право капиталово дружество със седалище в Австралия. През 2009 г. HAP Ltd. получава от дъщерното си дружество Hella Philippinen Inc. (наричано по-нататък „H Inc.“) дивиденти в размер на 556000 AUD (австралийски долара) (около 337584 eur).
12

Комисията решава да отдели разглеждането на въпроса дали преобразуването на IFPEN в EPIC може да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС от разглеждането на публичното финансиране на IFPEN. Така, от една страна, на 16 юли 2008 г. тя приключва разглеждането на предоставеното на IFPEN публично финансиране с приемането на Решение 2009/157/ЕО относно помощта, приведена в действие от Франция в полза на групата [IFP] (C 51/05 (ex NN 84/05) (ОВ L 53, 2009 г., стр. 13). От друга страна, на същия ден с обявление, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (ОВ C 259, 2008 г., стр. 12), тя решава да открие официална процедура по разследване относно неограничената гаранция на френската държава в полза на IFPEN и отправя покана до заинтересованите страни да представят мнения.
2

Това запитване е отправено в рамките на спор между г‑н Rafal Prefeta и Secretary of State for Work and Pensions (министър на труда и пенсионната система, Обединено кралство) (наричан по-нататък „министърът“) по повод отказа на последния да предостави на г‑н Prefeta обвързана с дохода помощ за работа.
6

На 19 декември 2007 г. и съответно на 2 септември 2008 г. вследствие на Решение № 1982/2006/EO на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно Седмата рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) (ОВ L 412, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 59, стр. 115, наричано по-нататък „Седмата рамкова програма“) Комисията на Европейските общности сключва с IAE споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, озаглавено „Senior — Social Ethical and Privacy Needs in ICT for Older People: a dialogue roadmap“ (наричано по-нататък „договорът Senior“), и споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, озаглавено „Market Requirements, Barriers and Cost-Benefits Aspects of Assistive Technologies“ (наричано по-нататък „договорът MARE“).
48

От този доклад е видно, че в член 14, параграф 4 от посоченото предложение за директива, който е в основата на член 14, параграф 4 от Директива 2011/95, са разширени основанията за изключване от статута на бежанец отвъд клаузите за изключване и преустановяване, предвидени в член 1 от Женевската конвенция, въпреки че тези клаузи са изчерпателни и че член 42, точка 1 от тази конвенция забранява договарящите държави да формулират резерви по отношение на член 1 от него. От посочения доклад е видно и че макар член 33 от Женевската конвенция да позволява лице да бъде върнато в неговата страна на произход или в друга държава, тази разпоредба е без значение за статута на бежанец на това лице в страната му на пребиваване. Запитващата юрисдикция подчертава, че изразените от ВКБООН съмнения се споделят по-специално от European Council on Refugees and Exiles (Европейски съвет за бежанците и изгнаниците), от International Association of Refugee and Migration Judges (Международна асоциация на съдиите в областта на убежището и миграцията) и от омбудсмана на Чешката република.
С решение от 25 май 2011 г. Landskatteretten (Национална данъчна комисия, Дания) потвърждава акта на SKAT, като приема, че шведските дружества са просто дружества за насочване на дохода. В това решение се посочва в частност следното:

„Преди преструктурирането от края на 2004 г. и началото на 2005 г. крайното дружество майка на датското подразделение на групата — [C Danmark II], е притежавано пряко от [C Cayman Islands].

След преструктурирането три новоучредени дружества опосредстват връзката между [C Cayman Islands] и [C Danmark II], така че [C Cayman Islands] вече притежава шведско холдингово дружество, което притежава друго шведско холдингово дружество, а то притежава [C Danmark I], което става крайно дружество майка на датското подразделение на групата. Тази структура на групата е постигната в частност чрез редица вътрешногрупови продажби на дружества, във връзка с които са сключени два заема съответно в размер на 75 милиона евро и 825 милиона евро от [C Cayman Islands] за [C Sverige I], както и два заема съответно в размер на 75 милиона евро и 825 милиона евро от [C Sverige II] за [C Danmark I].

Заемът от 75 милиона евро между [C Cayman Islands] и [C Sverige I] е сключен при напълно идентични условия като заема от 75 милиона евро между [C Sverige II] и [C Danmark I]. Същото се отнася и за съответните заеми от 825 милиона евро […]. В резултат от извършеното преструктуриране и произтеклите заемни правоотношения, отразяващи сделките между участниците в групата, [C Sverige II] прехвърля дохода от лихви, който получава от [C Danmark I], на дружеството [C Sverige I], като прилага шведските разпоредби за вътрешногруповите плащания, а [C Sverige I] след това прехвърля сумите на [C Cayman Islands] като разходи за лихви.

Тъй като съгласно действалите тогава шведски данъчни разпоредби не е налице облагаем доход в Швеция, въпросните лихвени плащания са прехвърлени „чисти“ от [C Danmark I] през шведските дружества до [C Cayman Islands].

Нито едно от създадените при преструктурирането дружества не извършва друга дейност освен холдингова, поради което поначало се е очаквало да имат само приходи от холдинговата дейност. При учредяването на заемните правоотношения във връзка с преструктурирането съответно е било абсолютно необходимо дружествата длъжници да получат средства от други дружествата в групата, за да могат да изпълняват съответните си задължения. Това е било необходимо условие от самото начало.

Затова [C Sverige II] се явява дружество за насочване на дохода, разполагащо с дотолкова ограничена власт върху получаваните суми, че не би могло да се смята за действителен бенефициер на лихвите от [C Danmark I] нито по силата на [данъчната спогодба между скандинавските страни], нито по силата на Директива 2003/49. В това отношение е без значение, че плащанията между шведските дружества са извършвани под формата на вътрешногрупови, а не лихвени плащания“.
Дело C‑5/17

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

срещу

DPAS Limited

(Преюдициално запитване,

отправено от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

„Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Освобождаване — Член 135, параграф 1, буква г) — Сделки, засягащи плащания и преводи — Понятие — Приложно поле — Разплащателен план за дентално лечение чрез директен дебит“

Резюме — Решение на Съда (втори състав) от 25 юли 2018 г.

Хармонизация на данъчните законодателства — Обща система на данъка върху добавената стойност — Случаи на освобождаване — Сделки, засягащи плащания и преводи, посочени в член 135, параграф 1, буква г) от Директива 2006/112 — Понятие — Разплащателен план за дентално лечение чрез директен дебит — Изключване

(член 135, параграф 1, буква г) от Директива 2006/112 на Съвета)

Член 135, параграф 1, буква г) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него освобождаване от данък върху добавената стойност на сделките, засягащи плащанията и преводите, не се прилага към доставка на услуги като разглежданата в главното производство, която се състои за данъчнозадълженото лице в това да поиска от засегнатите финансови учреждения, от една страна, да преведат парична сума от банковата сметка на пациент към тази на данъчнозадълженото лице въз основа на нареждане за директен дебит и от друга страна, тази сума да се прехвърли, след приспадане на дължимото възнаграждение на това данъчнозадължено лице, от неговата банкова сметка към съответните банкови сметки на зъболекаря и на застрахователя на този пациент.

(вж. т. 51 и диспозитива)
Дело C‑17/17

Grenville Hampshire

срещу

The Board of the Pension Protection Fund

(Преюдициално запитване,

отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

„Преюдициално запитване — Закрила на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на работодателя — Директива 2008/94/EО — Член 8 — Допълнителни пенсионни схеми — Закрила на правата във връзка с пенсии — Гарантирано равнище на минимална закрила“

Резюме — Решение на Съда (четвърти състав) от 6 септември 2018 г.

Социална политика—Сближаване на законодателствата—Закрила на работниците в случай на неплатежоспособност на техния работодател—Директива 2008/94—Допълнителни пенсионни схеми—Схеми за допълнително професионално пенсионно осигуряване—Закрила на правата във връзка с пенсии—Изисквано минимално равнище на защита—Обезщетение, отговарящо поне на 50 % от стойността на правата на всеки отделен работник или служител (членове 8 и12 от Директива 2008/94 на Европейския парламент и на Съвета) Социална политика—Сближаване на законодателствата—Закрила на работниците в случай на неплатежоспособност на техния работодател—Директива 2008/94—Схеми за допълнително професионално пенсионно осигуряване—Закрила на правата във връзка с пенсии—Създаване от държава членка на образувание, което трябва да гарантира изплащането на обезщетенията—Възможност за работник или служител да се позове срещу такова образувание на член 8 от посочената директива, който има директен ефект (член 8 от Директива 2008/94 на Европейския парламент и на Съвета)
Дело C‑153/17

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

срещу

Volkswagen Financial Services (UK) Ltd

(Преюдициално запитване,

отправено от Supreme Court of the United Kingdom)

„Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Членове 168 и 173 — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Сделки по продажба на превозни средства на изплащане — Стоки и услуги, използвани за извършването както на облагаеми, така и на освободени доставки — Възникване и обхват на правото на приспадане — Подлежаща на приспадане част“

Резюме — Решение на Съда (шести състав) от 18 октомври 2018 г.

Хармонизация на данъчните законодателства — Обща система на данъка върху добавената стойност — Доставка на стоки — Предоставяне на услуги — Сделки, включващи няколко елемента — Сделки за финансов лизинг — Продажба на превозни средства на изплащане — Доставка на финансиране и доставка на превозното средство — Отделни сделки — Отпускане и договаряне на кредит — Понятие — Отложено плащане на покупната цена срещу заплащане на лихви — Включване — Условие (член 1, параграф 2, втора алинея и член 135, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112 на Съвета) Хармонизация на данъчните законодателства — Обща система на данъка върху добавената стойност — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Стоки и услуги, използвани както за доставки с право на приспадане, така и за доставки без право на приспадане — Сделки за финансов лизинг — Продажба на превозни средства на изплащане — Елементи, формиращи цената на сделката — Понятие — Общи разходи, които се отнасят както до облагаемата, така и до освободената част от сделката и които се отразяват в сумата, дължима за освободената част от тази сделка — Включване — Пропорционално приспадане — Изчисляване — Критерий за разпределение, различен от основания на оборота — Изчислителен метод, който не е годен да гарантира по-точно разпределение на разходите от произтичащото от прилагането на основания на оборота критерий — Недопустимост (член 168 и член 173, параграф 2, буква в) от Директива 2006/112 на Съвета)
11)

Следва ли искът да бъде предявен пред белгийски съд, по-точно съд на Kortrijk, съгласно член 25, параграф 1 от Регламент № 1215/2012 (по силата на член 5, параграф 1 от същия регламент), като се има предвид, че в точка 20 от общите условия, уреждащи всички продажби между ответника и ищеца, страните сключват писмено и напълно валидно по белгийското законодателство споразумение за предоставяне на компетентност, съгласно което „any dispute of any nature wathsoever shall be the exclusive jurisdiction of the courts of Kortrijk“(всички спорове, независимо от техния характер, са подсъдни само на съдилищата в Kortrijk)?
40

Освен това следва да се отбележи, че както в документа, озаглавен „Guidance Document no 2 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Guidance on allocation methodologies)“ (Ръководен документ № 2 относно хармонизираната методология за безплатно разпределение на квоти за емисии на парникови газове в Европейския съюз след 2012 г. (Ръководство относно методологията за разпределяне), от 14 април и 29 юни 2011 г., стр. 22, така и в документа, озаглавен „Guidance Document no 8 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 — Waste gases and process emissions sub-installation“ (Ръководен документ № 8 за хармонизираната методология за безплатно разпределение на квоти в Европейския съюз след 2012 г. — отпадани газове и подинсталации с технологични емисии), от 14 април и 6 септември 2011 г., стр. 4—6, публикувани на интернет страницата на Комисията, последната разглежда само емисиите, отделяни от недоокисления въглерод, съдържащ се в отпадните газове.
25

В това искане декларацията, която се изисква в член 15 от Регламент за изпълнение № 1189/2011, удостоверяваща, че предвидените в Директива 2010/24 условия за образуване на процедура за взаимна помощ са изпълнени, съдържа по-конкретно следната информация: – „The claim(s) is (are) not contested“ [„Вземането (вземанията) не е (са) оспорено (оспорени)“]; – „The claim(s) may no longer be contested by an administrative appeal/by an appeal to the courts“. [„Вземането (вземанията) не може (могат) повече да се оспорва (оспорват) с жалба по административен ред или по съдебен ред“]; – „Appropriate recovery procedures have been applied in the State of the applicant authority but will not result in the payment in full of the claim“ [„В държавата на запитващия орган са приложени подходящи процедури за събиране на вземането, но те няма да доведат до цялостно изплащане на задължението“].
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (наричано по-нататък „P & C Hamburg“) и Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (наричано по-нататък „P & C Düsseldorf“) по повод на установяването а posteriori на невалидността на национални марки, чийто притежател е бил P & C Hamburg и от които последното дружество се е отказало преди това.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между, от една страна, Fédération des entreprises de la beauté (Федерация на козметичните предприятия, наричана по-нататък „FEBEA“), и от друга, ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes (министър на социалната политика, здравеопазването и правата на жените), ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche (министър на националното образование, висшите училища и науката) и ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique (министър на икономиката, промишлеността и цифровите технологии), понастоящем ministre de l’Économie et des Finances (министър на икономиката и финансите), по жалбата за отмяна на Наредба от 25 февруари 2015 г. за професионалната квалификация на оценителите на безопасността на козметичните продукти за човешкото здраве (JORF от 17 март 2015 г., стр. 4941, наричана по-нататък „междуведомствената наредба от 25 февруари 2015 г.“).
21

В това отношение следва да се посочи, че текстовете на тази разпоредба на различните езици не са еднозначни. Всъщност текстовете по-конкретно на английски, френски и италиански език използват съответно изразите „an asset or a right of which the debtor has been divested“, „un bien ou un droit dont le débiteur est dessaisi“ и „un bene o a un diritto del quale il debitore è spossessato“. Текстовете на испански, чешки, датски и немски език обаче използват съответно изразите „un bien o un derecho de la masa“, „majetku nebo práva náležejícího do majetkové podstaty“, „et aktiv eller en rettighed i massen“ и „einen Gegenstand oder ein Recht der Masse“.
8

Съгласно договор за лизинг на самолет заедно с екипажа („мокър лизинг“) TUIFly GmbH наема от Thomson Airways въздухоплавателно средство заедно с неговия екипаж за извършване на определен брой полети. Този договор предвижда, че TUIFly е отговорно за „ground handling including passenger handling, passenger welfare at all times, cargo handling, security in respect of passengers and baggage, arranging on board Services etc.“ („наземното обслужване, включително посрещането на пътниците, грижите за тяхното добро състояние по всяко време, обслужването на багажа, охраната на пътниците и багажа, организацията на услугите, предлагани на борда и т.н.“). За изпълнението на тези полети TUIFly заявява предоставянето на времеви слотове, продава полетите, и получава всички необходими разрешения.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd и Generics (UK) Ltd, действащо под фирмата „Mylan“ (наричани по-нататък общо „жалбоподателите в главното производство“), от една страна, и Gilead Science Inc. (наричано по-нататък „Gilead“), от друга страна, относно валидността на сертификат за допълнителна закрила (наричан по-нататък „СДЗ“), издаден на последното за лекарствен продукт за лечение на човешки имунодефицитен вирус (ХИВ).
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (данъчна и митническа администрация на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, наричана по-нататък „данъчната администрация“) и DPAS Limited по повод на отказ за освобождаване от данъка върху добавената стойност (ДДС) на доставка на услуги, извършвана от DPAS.
2

Запитването е отправено във връзка със спор между Secretary of State for the Home Department (министърът на вътрешните работи на Обединеното кралство) и г‑жа Rozanne Banger относно отказа да ѝ бъде издадена карта за пребиваване.
46

Освен това в допълнение към анализа на текста, на контекста на член 12, параграф 1, втора алинея от Директива 1999/5, както и на целта на последната, посоченото в точка 35 от настоящото решение тълкуване е потвърдено с обяснителната бележка на Комисията относно тълкуването на Директива 1999/5. В частта, озаглавена „Ambiguity in Annex III to the Directive“, от тази бележка, следва, че когато хармонизираните стандарти посочват всички серии съществени радиотехнически изпитвания за радиооборудването, съобразилият се с тях производител не е длъжен да посочва върху това оборудване идентификационния номер на нотифициран орган. Посочената бележка подчертава, че нотифициран орган не участва в процедурата за съответствие по приложение III към Директива 1999/5, когато производител използва хармонизираните стандарти, и че при това положение задължението, посочено в член 12, параграф 1, втора алинея от тази директива, не намира приложение, когато посоченият производител е използвал хармонизираните стандарти.
–

за Viking Motors AS, TKM Beauty Eesti OÜ, TKM King AS, Kaubamaja AS и Selver AS, от E. Talur и L. Naaber-Kivisoo, vandeadvokaadid,
35

В това отношение следва да се отбележи по-специално че както посочва генералният адвокат в точка 40 от заключението си, макар текстовете на съображение 20 от Директива 2011/7 на английски и френски език да оставят впечатлението, че на възстановяване чрез плащане на фиксирана сума подлежат само вътрешните разноски по събиране (fixed sum to cover internal recovery costs) за разлика от възстановяването на „други“ разноски по събиране на вземането (other recovery costs they incur), няма такова изрично разграничение между вътрешните и „другите“ разноски по събиране в текста на това съображение на други езици, като например на италиански (diritto al pagamento di un importo forfettario per coprire i costi interni […] esigere anche il risarcimento delle restanti spese di recupero sostenute) или нидерландски (het recht op betaling van een vast bedrag ter dekking van interne invorderingskosten […] recht hebben op terugbetaling van de overige invorderingskosten die ontstaan).
6

На 22 април 2008 г. Комисията е информирана за наличието на картел в сектора на чиповете за смарт карти от Renesas Technology Corp. и неговите дъщерни дружества (наричани по-нататък „Renesas“), които са поискали да бъдат освободени от глоба на основание Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 298, 2006 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 5, стр. 3, наричано по-нататък „Известието относно сътрудничеството“). След като предприема внезапни проверки в помещенията на няколко дружества от този сектор и след като им изпраща искания за предоставяне на информация, на 28 март 2011 г. Комисията образува производството по член 11, параграф 6 от Регламент № 1/2003 срещу, първо, Koninklijke Philips NV и Philips France SAS (наричани по-нататък заедно „Philips“), второ, Renesas, и трето, Samsung Electronics Co. Ltd и Samsung Semiconductor Europe GmbH (наричани по-нататък заедно „Samsung“).
1

С жалбата си Кралство Испания иска отмяната на решение на Общия съд на Европейския съюз от 15 декември 2016 г., Испания/Комисия (T‑808/14, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“, непубликувано, EU:T:2016:734), с което той е отхвърлил жалбата на Кралство Испания за отмяна на Решение C(2014) 6846 окончателен на Комисията от 1 октомври 2014 година относно държавна помощ SA.27408 [(C 24/2010) (ex NN 37/10, ex CP 19/09), приведена в действие от властите в Кастилия Ла Манча за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони.
57

Макар Съдът да е дал съобразени с изискванията на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13 насоки в различни отношения за това по какъв начин националният съд трябва да осигури защитата на правата, които потребителите черпят от тази директива, следва да се отбележи, че правото на Съюза по принцип не хармонизира производствата, по реда на които се преценяват твърденията за неравноправност на договорна клауза, поради което тези производства се уреждат от вътрешния правен ред на всяка държава членка, при условие обаче да не са по-неблагоприятни от производствата, по реда на които се разглеждат сходни случаи, за които се прилага вътрешното право (принцип на равностойност), и да предвиждат право на ефективни правни средства за защита, каквото се изисква в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (вж. в този смисъл решения от 14 септември 2017 г., The Trustees of the BT Pension Scheme, C‑628/15, EU:C:2017:687, т. 58 и 59 и цитираната съдебна практика и от 31 май 2018 г., Sziber, C‑483/16, EU:C:2018:367, т. 35 и цитираната съдебна практика).