Решение на Съда (десети състав) от 28 октомври 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano — Италия) — Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA — Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti/Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze

(Дело C-462/20) (1)

(Преюдициално запитване - Директива 2003/109/ЕО - Статут на дългосрочно пребиваващите граждани на трети страни - Член 11 - Директива 2011/98/ЕС - Права на работници от трети страни, които притежават единно разрешение - Член 12 - Директива 2009/50/ЕО - Права на граждани на трети страни, които притежават синя карта на ЕС - Член 14 - Директива 2011/95/ЕС - Права на лица, на които е предоставена международна закрила - Член 29 - Равно третиране - Социална сигурност - Регламент (ЕО) № 883/2004 - Координиране на системите за социална сигурност - Член 3 - Семейни обезщетения - Социални помощи - Социална закрила - Достъп до стоки и услуги - Правна уредба на държава члена, която изключва възможността граждани на трети страни да се ползват от „семейна карта“)

(2022/C 2/14)

Език на производството: италиански

Запитваща юрисдикция

Tribunale di Milano

Страни в главното производство

Жалбоподатели: Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA — Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti

Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze

Диспозитив

Член 12, параграф 1, буква д) от Директива 2011/98/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно единна процедура за кандидатстване на граждани на трети държави за единно разрешение за пребиваване и работа на територията на държава членка и относно общ набор от права за работници от трети държави, законно пребиваващи в държава членка, и член 14, параграф 1, буква д) от Директива 2009/50/ЕО на Съвета от 25 май 2009 година относно условията за влизане и пребиваване на граждани на трети държави за целите на висококвалифицирана трудова заетост трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, която изключва гражданите на трети страни, посочени в тези директиви, от кръга на лицата, които имат право на карта, предоставяна на семействата, която им позволява да получават отстъпки или ценови намаления при покупката на стоки и услуги, доставяни от публични или частни субекти, сключили договор с правителството на тази държава членка.

Член 11, параграф 1, буква г) от Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни трябва да се тълкува в смисъл, че също допуска такава правна уредба, доколкото съгласно националното законодателство на тази държава членка такава карта не попада в обхвата на понятията „социално осигуряване“, „социално подпомагане“ или „социална закрила“, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

Член 29 от Директива 2011/98/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно единна процедура за кандидатстване на граждани на трети държави за единно разрешение за пребиваване и работа на територията на държава членка и относно общ набор от права за работници от трети държави, законно пребиваващи в държава членка, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска такава правна уредба, ако посочената карта попада в обхвата на установена от публичните органи схема за помощи, използвана от лице, което не разполага с достатъчно средства, за да посрещне основните си нужди, както и тези на семейството си, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

Член 11, параграф 1, буква е) от Директива 2003/109, член 12, параграф 1, буква ж) от Директива 2011/98 и член 14, параграф 1, буква ж) от Директива 2009/50 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат такава правна уредба.

(1) ОВ C 433, 14.10.2020 г.