BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:T:2010 :95 1РЕШЕНИЕ НА О БЩИЯ СЪД (състав п о жалбите)
17 март 2010 година
Дело T-78/09 P
Е вропейс ки парламент
срещу
Laurent Collée
„Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по 
повишаване за 2004 г. — Процедура за присъждане на точки за заслуги — Изопачаване на 
доказателства — Мотивиране — Значение на становището на комитета по атестиране — 
Принцип на недопускане на дискриминация“
Предмет:Жалба срещу Решение от 11 декември 2008 г. на Съда на публичната служба на 
Европейския съюз (трети състав), по де ло C ollée/Парламент (F-148/06, Сборник 
СПС, стp. I-A-1-455 и II-A-1-2527 ), с к оято се иска отмяна на това ре шение
Решение:Отхвърля жалбата. Европейският п арламент понася направените от него съдебни 
разноски, както и т ези, направени от г-н Laurent Collée в р амките на настоящото 
производство.
Резюм е
1. Обжалване — Правни основания — Обикновено повторение на правните основания и 
доводите, изложени пред Съда на публичната служба — Недопустимост — Оспорване на 
тълкуването и ли на прилагането н а общностното п раво от с трана на О бщия съд — 
Допустимост
(член 11, параграф 1 от п риложение I към С татута на С ъда; чл ен 138, параграф 1 от 
Процедурния правилник но Общия съд)
2. Длъжностни лица — Повишаване — Съпоставяне на заслугите — Право на преценка на 
администрацията
(член 45 от П равилника за длъжностните лица)
1. От член 11, параграф 1 от приложение I към С татута на Съда следва п о-специално, че 
обжалването пред О бщия съд се ограничава с амо до правните въпроси, а п равните основания 
за отмяна трябва д а са изведени от липса на компетентност на Съда на публичната служба, от 
допуснато в п роизводството пред н его нарушение на процесуалните правила, което накърнява 
интересите на жалбоподателя, или от нарушение на правото от страна на Съда на публичната 
служба. Освен това ч лен 138, параграф 1, първа алинея, буква в) от Процедурния правилник на 
Общия съд предвижда, че жалбата трябва д а посочва и зложените правни основания и д оводи.
2 ECLI:EU:T:2010 :95РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-78/09P
ПАРЛАМЕНТ/COLLÉE
От това с ледва, че жалбата трябва т очно д а посочва п ороците на ре шението, чиято отмяна се 
иска, както и п равните доводи, с к оито по специфичен начин се подкрепя това и скане.
Жалба, която само п овтаря и ли в ъзпроизвежда буквално в ече и зложени п ред С ъда н а 
публичната служба правни о снования и д оводи, в т ова чи сло и о снованите на изрично 
отхвърлени от тази ю рисдикция фактически обстоятелства, не отговаря на тези изисквания; 
всъщност подобна жалба представлява в де йствителност просто искане за преразглеждане на 
представената пред С ъда на публичната служба жалба, което е и звън компетентността на Общия 
съд. За сметка на това, при положение че жалбоподателят о спорва тълкуването или прилагането 
на общностното право от страна на Съда на публичната служба, разгледаните пред п ървата 
инстанция правни въпроси м огат отново да бъдат обсъдени в х ода на производството по 
обжалване. Всъщност, ако жалбоподателят н е би могъл да основе жалбата си пред О бщия съд 
на вече изложени пред С ъда на публичната служба правни основания и д оводи, посоченото 
производство отчасти би се обезсмислило.
(вж. точки 20—22)
Позовава не на:
Съд — 17 септември 1996 г., San M arco/Комисия, C-19/95 P, Recueil, стр. I-4435 , точки 37 и 38; 6 март 2003 г., 
Interporc/Комисия, C-41/00 P, Recueil, стр. I-2125 , точка 17; 22 януари 2004 г., Mattila/Съвет и К омисия, 
C-353/01 P, Recueil, стр. I-1073 , точка 27
2. Общностният с ъд не следва д а преценява з аслугите на отделните длъжностни лица, чието 
повишаване предстои. С о глед н а ш ирокото право на преценка на органа по назначаване 
относно о ценката на заслугите, които следва д а се вземат предвид, общностният с ъд се 
ограничава с амо до проверката дали посоченият о рган е де йствал в г раниците, които не 
подлежат на оспорване, и д али не си е п ослужил с п равото си на преценка по явно п огрешен 
начин.
(вж. точка 61)
Позовава не на:
Съд — 3 април 2003 г., Парламент/Sampe r, C-277/01 P, Recueil, стр. I-3019 , точка 35;
Първоинстанционен съд — 6 юни 1996 г., Baiwir/Комисия, T-262/94, Recueil FP, стр. I-A-257 и II-739, точка 66; 
13 април 2005 г., Nielsen/Съвет, T-353/03, Recueil FP, стр. I-A-95 и II-443, точка 58