Жалба, подадена на 2 декември 2011 г. от New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, по-рано New Yorker SHK Jeans GmbH срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 29 септември 2011 г. по дело T-415/09, New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, по-рано New Yorker SHK Jeans GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Vallis K. — Vallis A. & Co. O.E.

(Дело C-621/11 P)

(2012/C 25/82)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG, по-рано New Yorker SHK Jeans GmbH (представители: V. Spitz, A. Gaul, T. Golda, S. Kirschstein-Freund, Rechtsanwälte)

Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Vallis K. — Vallis A. & Co. O.E.

Искания на жалбоподателя

Жалбоподателят иска от Съда:

— да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 29 септември 2011 г. по дело T-415/09, и а) да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 30 юли 2009 г. в частта, в която се отхвърля жалбата и се потвърждава отхвърлянето на заявката по отношение на стоки от клас 25, — при условията на евентуалност, б) да върне делото на Общия съд за постановяване на решение по същество. да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски, направени във връзка с първоинстанционното производство и производството по обжалване.

Правни основания и основни доводи

— Вземането предвид на допълнителни доказателства за използване, представени след изтичане на определения от Службата срок за представяне на такива доказателства, представлява нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 и член 76, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността (1) (предишни член 43, параграфи 2 и 3 и член 74, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността) и правило 22, параграф 2 от Регламента за прилагане.

— Представянето на доказателства за реалното използване на марката, предмет на възражението, е уредено само в правило 22, параграф 2 от Регламента за прилагане. Разпоредбата на правило 22, параграф 2 от Регламента за прилагане не предоставя право на преценка. Следователно член 76, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността не се прилага в този случай. В случай че реалното използване на марката, предмет на възражението, не бъде доказано в определения от Службата срок, в съответствие с правило 22, параграф 2, изречение 1 от Регламента за прилагане възражението се отхвърля.

— Следователно когато Службата приканва направилото възражението лице да представи становище в отговор на доводите на заявителя относно представените доказателства за използване, в съответствие с член 75 от Регламента относно марката на Общността и правило 20, параграф 4 от Регламента за прилагане направилото възражението лице може да представи становището си. Допълнителните доказателства за използване обаче не могат да бъдат взети предвид, тъй като са представени след изтичане на срока. Вземането предвид на представени след изтичане на срока доказателства представлява нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламента относно марката на Общността и на правило 22, параграф 2 от Регламента за прилагане.

— Само представянето на становище от заявителя, с което той оспорва пълнотата на представените в срок доказателства, не обосновава вземането предвид на допълнителни доказателства за използване.

— Дори да се приеме, че член 76, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността е приложим за допълнителните доказателства за използване, представени след изтичане на срока по правило 22, параграф 2 от Регламента за прилагане, в настоящия случай е налице нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 и член 76, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността и на правило 22, параграф 2 от Регламента за прилагане.

— Доказателствата, представени впоследствие, не са допълнителни доказателства. За да бъдат налице допълнителни доказателствата, трябва представените в първоначалния срок доказателства да удостоверяват реалното използване на марката, предмет на възражението, и представените на по-късна дата доказателства само да потвърждават вече доказани факти. Следователно Общият съд е нарушил член 76, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността, като е допуснал прилагането на тази разпоредба в производството по обжалване.

— Налице е злоупотреба с предоставеното с член 76, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността право на преценка. Службата е злоупотребила с правото си на преценка, като само е взела предвид, че представянето на нови примери за използване е необходимо за направилото възражението лице. Въпросът дали представянето на допълнителни доказателства е необходимо за дадена страна в производството не е обстоятелство, което трябва да се има предвид от лицето, срещу което е направено възражението. На този въпрос трябва да отговори сама съответната страна. Освен това Службата не е взела предвид допълнителни обстоятелства. Тя дори не е преценила силата на първоначално представените доказателства. Като е приел, че не е налице злоупотреба с правото на преценка, Общият съд е нарушил приложимото право.

(1) Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).