ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ

Е. SHARPSTON

представено на 4 февруари 2016 година ( 1 )

Дело C‑465/14

Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

срещу

F. Wieland

H. Rothwangl(Преюдициално запитване,

отправено от Centrale Raad van Beroep

(Апелативен съд по трудови и осигурителни спорове, Нидерландия)

„Социално осигуряване — Членове 18 ДФЕС и 45 ДФЕС — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Членове 2 и 3 и член 94, параграфи 1 — 3 — Регламент (ЕО) № 859/2003 — Член 2, параграфи 1 — 3 — Пенсии за осигурителен стаж и възраст — Национално законодателство, което изключва от осигуряване бивши морски лица — Определяне правата на ищец преди присъединяването към Европейския съюз на държавата, чийто гражданин е“

1. С настоящото преюдициално запитване относно тълкуването на Регламент № 1408/71 ( 2 ) и Регламент № 859/2003 ( 3 ) Centrale Raad van Beroep (Апелативен съд по трудови и осигурителни спорове) пита дали тези регламенти отменят нидерландските правила, които през 60-те години на ХХ век изключват гражданите на трети страни от осигуряване за пенсия за осигурителен стаж и възраст. Главното производство се отнася до две бивши морски лица, които в този период са живели и работили на борда на морски кораб с пристанище на домуване в Нидерландия. И двамата ищци по същото време са били австрийски граждани (тоест граждани на трета страна) ( 4 ). Когато обаче през 2008 г. те отправят съответни искания за пенсия към нидерландските органи, Австрия вече се е присъединила към Европейския съюз. Междувременно г‑н Wieland е станал американски гражданин, а г‑н Rothwangl продължава да бъде австрийски гражданин. Запитващата юрисдикция иска да знае дали двете бивши морски лица попадат в обхвата на правната уредба на ЕС за социално осигуряване, дали преходните разпоредби на тази уредба обхващат отправените от тях искания за пенсия за осигурителен стаж и възраст и дали националната уредба, която през 60-те години ги изключва от осигуряване за пенсия за осигурителен стаж и възраст, се обезсилва от забраната за дискриминация, закрепена в член 18 ДФЕС и принципа на свободно движение на работници, установен в член 45 ДФЕС.

Законодателство на ЕС

Регламент № 1408/71

2. Преди влизането в сила на Регламент № 1408/71 правната уредба на Общността относно координацията на системите за социално осигуряване на държавите членки във връзка с работниците мигранти се е съдържала в Регламент № 3/58 ( 5 ). Този регламент обаче не се прилага по отношение на морските лица ( 6 ). С Регламент № 47/67 ( 7 ) се въвеждат специални правила за морските лица, считано от 1 април 1967 г. Той обхваща по-специално определяне на приложимото право и пенсиите за осигурителен стаж и възраст. Тези правила се включват в Регламент № 1408/71 и така морските лица попадат в обхвата на този регламент.

3. Първото съображение от Регламент № 1408/71 посочва, че разпоредбите за координиране на националните законодателства в областта на социалното осигуряване попадат в рамките на разпоредбите на Договора относно свободното движение на работещи, които са граждани на държавите членки.

4. Релевантни са следните определения, съдържащи се в член 1: „заето лице“ е по-специално всяко лице, което е осигурено задължително или доброволно за продължителен период, за един или повече рискове, обхванати от клоновете на схема за социално осигуряване, за заети лица или за самостоятелно заети лица ( 8 ); „законодателство“ означава подзаконовите и други разпоредби, както и всички настоящи или бъдещи мерки за прилагане от всяка държава членка, които се отнасят за клоновете и схемите на социално осигуряване, предвидени в член 4, параграфи 1 и 2 от Регламент № 1408/71 ( 9 ); „осигурителни периоди“ означава периодите, през които са внасяни вноски или периодите на трудова или самостоятелна заетост, които се определят или признават за осигурителни периоди от законодателството, съгласно което са завършени или се считат за завършени, както и всички приравнени на тях периоди, когато съгласно споменатото законодателство се считат за равностойни на осигурителни периоди ( 10 ); и „периоди на пребиваване“ означава периодите, които са определени или признати като такива от законодателството, съгласно което са завършени или се считат за завършени ( 11 ).

5. Съгласно член 2, параграф 1 Регламент № 1408/71 се прилага за „[…] заети лица, самостоятелно заети лица и студенти, към които се прилага или е било прилагано законодателството на една или повече държави членки и които са граждани на държава членка, или са лица без гражданство или бежанци, живеещи на територията на някоя от държавите членки, както и към членовете на техните семейства и преживелите ги лица“.

6. Член 3, параграф 1 предвижда, че лицата, попадащи в обхвата на Регламент № 1408/71, имат същите задължения и се ползват със същите обезщетения съгласно законодателството на която и да е държава членка, както гражданите на съответната държава.

7. Обезщетенията за инвалидност и обезщетенията за старост са сред клоновете на социално осигуряване, които попадат в обхвата на Регламент № 1408/71 (вж. съответно член 4, параграф 1, букви б) и в).

8. Съгласно член 13, параграф 2, буква в) лице, което е заето на работа на борда на плавателен съд, плаващ под флага на държава членка, е подчинено на законодателството на тази държава ( 12 ).

9. Специалните правила, свързани с изчисляването на пенсиите за осигурителен стаж и възраст, се съдържат в раздел III, глава 3. Съгласно член 44, когато едно лице е било подчинено на законодателството на две или повече държави членки, правото му на пенсия за осигурителен стаж и възраст се определя въз основа на законодателството на всяка от тези държави. Член 45 предвижда, че компетентната институция на държавата членка на заинтересовано лице трябва да вземе под внимание завършените осигурителни периоди или периоди на пребиваване съгласно законодателството на други държави членки. В случаите когато компетентната институция е длъжна да изчисли обезщетението въз основа на сумирани осигурителни периоди или периоди на пребиваване в съответствие с правилата, установени в член 45, пенсионните обезщетения за осигурителен стаж и възраст се изчисляват съгласно член 46, параграф 2.

10. Член 94 е озаглавен „Преходни разпоредби за заети лица“. Той предвижда по-специално: „1. Не се придобиват никакви права съгласно настоящия регламент за период преди 1 октомври 1972 г. или преди датата на неговото прилагане на територията, или на част от територията, на съответната държава членка. 2. За определяне на правата, които се придобиват съгласно разпоредбите на настоящия регламент, се вземат предвид всички осигурителни периоди или, по целесъобразност, всички периоди на заетост или пребиваване, които са завършени съгласно законодателството на дадена държава членка преди 1 октомври 1972 г. или преди датата на прилагане на регламента на територията, или на част от територията на тази държава членка. 3. Съобразно разпоредбите на параграф 1, право съгласно настоящия регламент се придобива, дори и ако се касае за осигурителен риск, който се е материализирал преди 1 октомври 1972 г. или преди датата на прилагане на регламента на територията, или на част от територията на съответната държава членка. […]“.

Регламент № 859/2003

11. Член 1 гласи, че разпоредбите на Регламент № 1408/71 „[…] се прилагат за гражданите на трети страни, които все още не са включени в приложното поле на тези разпоредби единствено на основание тяхното гражданство, както и за членовете на техните семейства и наследниците им при условие, че същите законно пребивават на територията на дадена държава членка и се намират в положение, което не се ограничава във всяко едно отношение в рамките на една-единствена държава членка“.

12. Член 2 гласи: „1. Настоящият регламент не създава права за периода преди 1 юни 2003 г. 2. За определяне на придобитите права в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент се вземат под внимание всички осигурителни периоди и, по целесъобразност, всички периоди на трудова заетост, самостоятелна трудова заетост или пребиваване, които са завършени съгласно законодателството на дадена държава членка преди 1 юни 2003 г. 3. Съобразно разпоредбите на параграф 1, право се придобива съгласно настоящия регламент, дори и ако то се отнася за осигурителен случай, настъпил преди 1 юни 2003 г. […]“.

Национално законодателство

13. Algemene Ouderdomswet (Закон за общото осигуряване за старост, наричан по-нататък „AOW“) въвежда пенсионна схема за осигурителен стаж и възраст за лица, навършили 65 години. Съгласно тази схема, за да бъде едно лице осигурено, то трябва да бъде на възраст между 15 и 65 години и да пребивава в Нидерландия.

14. Съгласно редакцията на AOW, приложима към референтния период, плавателни съдове с пристанище на домуване в Нидерландия се третират като част от територията на тази държава ( 13 ). Счита се, че живеят на борда на кораба, доколкото не е установено, че имат определено местожителство на сушата. При тези обстоятелства се приема, че членовете на екипажа пребивават в Нидерландия.

15. Въпреки това обаче, за целите на AOW, гражданин на трета страна, който е част от екипажа на морски плавателен съд с пристанище на домуване в Нидерландия, не се счита за осигурено лице, доколкото живее на борда на този плавателен съд ( 14 ).

Фактическа обстановка, производство и преюдициални въпроси

16. Г‑н Wieland е роден на 20 март 1943 г. в Австрия. От 11 октомври 1962 г. до 7 март 1966 г. той работи за Holland-Amerika Lijn (наричано по-нататък „HAL“). През май 1966 г. заминава за Съединените американски щати, където на 29 август 1969 г. придобива американско гражданство и вследствие на това загубва австрийското си гражданство. През април 2008 г. г‑н Wieland подава заявление за отпускане на пенсия за осигурителен стаж и възраст. С решение от 15 април 2008 г. Управителния съвет на социалноосигурителната каса (Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, наричан по-нататък „RSvb“) отхвърля искането му. На 3 октомври 2008 г. г‑н Wieland уведомява RSvb, че постоянното му местопребиваване е в Австрия.

17. Г‑н Rothwangl е роден на 7 декември 1943 г. Той е австрийски гражданин. От 6 ноември 1962 г. до 23 април 1963 г. работи за HAL. Считано от 1 март 1998 г., той получава австрийска пенсия за инвалидност (Erwerbsunfähigkeitspension) и считано от 1 септември 1998 г. — швейцарска пенсия за инвалидност (Invalidenrente). От 29 ноември 1998 г. до 1 декември 2008 г. г‑н Rothwangl получава и помощи за инвалидност от нидерландските органи съгласно Закона за осигуряване при неработоспособност (Wet op arbeidsongeschiktheidsverzekering). На 12 януари 2009 г. той подава заявление за отпускане на пенсия за осигурителен стаж и възраст, считано от 1 декември 2008 г. С решение от 26 май 2009 г. RSvb отхвърля това искане.

18. Г‑н Wieland и г‑н Rothwangl успешно обжалват решенията на RSvb пред Rechtbank Amsterdam (Окръжен съд, Амстердам). RSvb обжалва тези съдебни решения пред запитващата юрисдикция.

19. В акта за преюдициално запитване Centrale Raad van Beroep (Апелативен съд по трудови и осигурителни спорове) най-напред посочва, че е взел под внимание решението на Европейския съд по правата на човека (наричан по-нататък „съдът в Страсбург“) по дело Wessels-Bergervoet с/у The Netherlands ( 15 ). Това дело е по повод на жалба по член 14 от Европейската конвенция по правата на човека (наричана по-нататък „ЕКПЧ“), който забранява дискриминацията, във връзка с член 1 от Протокол № 1 към нея (който защитава правото на собственост). Жалбоподателката по това дело, която отговаря на условията за отпускане на пенсия за осигурителен стаж и възраст по AOW, твърди, че решението на компетентна нидерландска институция за намаляване на нейната пенсия я дискриминира на основа на пола, доколкото основание за намалението е това, че към съответния момент омъжена жена се осигурявала само за периодите, за които се е осигурявал нейният съпруг, без да има такова реципрочно ограничение за женените мъже. Запитващата юрисдикция обяснява, че мотивите на съда в Страсбург по това дело са били приложени от нидерландските съдилища по отношение на други дела, включително за пенсионните правата на морските лица. Тя счита, че положението във връзка с г‑н Wieland и г‑н Rothwangl се различава от тези дела и че направеното тук разграничение, основано на гражданството, е оправдано за целите на член 14 от ЕКПЧ. Запитващата юрисдикция обаче не е сигурна дали двамата ищци могат да се основат на Регламент № 1408/71, разгледан във връзка с Регламент № 859/2003 и/или членове 18 ДФЕС и 45 ДФЕС.

20. Поради това Centrale Raad van Beroep (Апелативен съд по трудови и осигурителни спорове) отправя следните преюдициални въпроси: „1) Следва ли член 3 и член 94, параграфи 1 и 2 от Регламент № 1408/71 да се тълкуват в смисъл, че на бивш моряк, който е бил част от екипажа на морски плавателен съд с пристанище на домуване в държава членка, не е имал местожителство на брега и не е бил гражданин на държава членка, не може (частично) да бъде отказана пенсия за осигурителен стаж и възраст след присъединяването към Съюза (респективно към предшественика на Съюза) на държавата, чийто гражданин е този моряк, или след влизането в сила на Регламент № 1408/71 за тази държава само защото в периода на (претендираното) осигуряване посоченият бивш моряк не е имал гражданството на (първата посочена) държава членка? 2) Следва ли членове 18 ДФЕС и 45 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат законодателство на държава членка, според което моряк, който е бил част от екипажа на морски плавателен съд с пристанище на домуване в държава членка, не е имал местожителство на брега и не е бил гражданин на държава членка, е бил изключен от осигуряване за пенсия за осигурителен стаж и възраст, докато според това законодателство моряк, който е гражданин на държавата членка, в която се намира пристанището на домуване на морския плавателен съд, и фактически се намира в същото положение, се счита за осигурен, ако държавата, чийто гражданин е първият посочен моряк, междувременно — към момента на определяне на пенсията — се е присъединила към (предшественика на) Съюза или Регламент № 1408/71 е влязъл в сила за тази държава? 3) Следва ли на първия и втория въпрос да се отговори по същия начин в случай на (бивш) моряк, който по време на трудовата си дейност е гражданин на държава, която се е присъединила към (предшественика на) Съюза в по-късен момент, но към момента на това присъединяване или на влизане в сила на Регламент № 1408/71 за посочената държава и към момента на предявяване на неговото право на пенсия за осигурителен стаж и възраст той не е гражданин на държава членка, за когото обаче последно посоченият Регламент въпреки това се прилага съгласно член 1 от Регламент № 859/2003?“.

21. Писмени становища са представили RSvb, нидерландското правителство и Европейската комисия. Трите страни, както и Кралство Испания, са изслушани в съдебното заседание от 16 септември 2015 г. Г‑н Wieland и г‑н Rothwangl не са представили писмени становища и не са изслушвани в това производство.

Анализ

Предварителни бележки

22. По времето, когато г‑н Wieland и г‑н Rothwangl са работили за HAL, в Нидерландия морските лица са били изключени от обхвата на Регламент № 3/58 ( 16 ). Това не е било в противоречие с приложимата тогава международноправна уредба относно пенсиите на морските лица ( 17 ). Следователно присъединяването на морските лица към схемите за социално осигуряване се е уреждало изключително от националното право.

23. През 2008 г., когато г‑н Wieland и г‑н Rothwangl подават своите съответни заявления за отпускане на пенсия за осигурителен стаж и възраст, Регламент № 1408/71 се е прилагал. Този регламент няма за цел да замести различните национални схеми за социално осигуряване ( 18 ). Основното му предназначение е да координира националните системи с оглед прилагане на принципа на свободното движение на лица на територията на сегашния Европейски съюз ( 19 ). Съгласно тези правила компетентната австрийска институция е длъжна да осъществява координация със съответната нидерландска институция, за да определи дали да сумира пенсионните права на заявителите в съответствие с раздел III, глава 3 от същия регламент.

24. Макар да е вярно, че държавите членки запазват правомощието си да определят условията за присъединяване към техните схеми за социално осигуряване, при упражняването на това правомощие те трябва да се съобразяват със законодателството на ЕС и по-специално с разпоредбите на Договора относно свободното движение на работници. Следователно тези условия не могат да имат за последица изключване от обхвата на национално законодателство, като например разглежданото в главното производство, на лица, за които това законодателство се прилага по силата на Регламент № 1408/71; задължителните схеми за осигуряване трябва да бъдат съвместими с разпоредбите на член 18 ДФЕС и член 45 ДФЕС ( 20 ). Отправените преюдициални въпроси следва да се разглеждат в този контекст.

По въпрос 1

25. С въпрос 1 запитващата юрисдикция пита дали на пенсионирано австрийско морско лице, което е било гражданин на трета страна към момента, когато е работило на плавателен съд с пристанище на домуване в Нидерландия, може да бъде отказана пенсия след присъединяването към Съюза на държавата, чийто гражданин е. Забранява ли Регламент № 1408/71 нидерландската правна уредба, която изключва г‑н Rothwangl от осигуряване за пенсия за осигурителен стаж и възраст съгласно нидерландската система на социално осигуряване по време на неговата заетост на основание гражданство?

26. RSvb твърди, че случаят на г‑н Rothwangl не попада в обхвата на Регламент № 1408/71. Според нидерландското правителство член 3 от Регламент № 1408/71 не се прилага, тъй като г‑н Rothwangl не отговаря на условията по член 2. Обратно, испанското правителство твърди, че положението на г‑н Rothwangl трябва да се преценява към 1 декември 2008 г., когато е подал заявлението си за пенсия. Към този момент той е попадал в обхвата на Регламент № 1408/71 и следователно прилагането на разглежданата национална правна уредба е забранено по силата на член 3.

27. Комисията твърди, че ключовият въпрос е дали член 94, параграф 2 от Регламент № 1408/71 се прилага за периода, в който г‑н Rothwangl е работел за HAL. Дали г‑н Rothwangl има завършен осигурителен период или не, следва да се определи съгласно националното законодателство. Когато г‑н Rothwangl е работел за HAL, по силата на националните разпоредби местопребиваването му е било в Нидерландия. Това поражда достатъчно тясна връзка с Нидерландия през въпросния период, за да бъде определен като осигурителен период съгласно разглежданите национални разпоредби. Освен това правилата за морските лица в член 13, параграф 2, буква в) от Регламент № 1408/71 уреждат не само определянето на приложимото законодателство, но и това дали лице, попадащо в обхвата на Регламент № 1408/71, има право на социалноосигурително обезщетение.

28. Не съм съгласна с тълкуването на член 2 от Регламент № 1408/71, направено от RSvb и нидерландското правителство.

29. Безспорно е, че към 1 декември 2008 г., когато г‑н Rothwangl подава заявление за отпускане на пенсия, той е бил гражданин на държава членка. Бил е осигурен в австрийската система на пенсионни обезщетения за осигурителен стаж и възраст, които попадат в материалноправния обхват на Регламент № 1408/71 ( 21 ). Той претендира пропорционално обезщетение от компетентната нидерландска институция въз основа на периода, през който е работел за HAL и е бил подчинен в Нидерландия на разглежданата национална правна уредба. Следователно той попада в обхвата на член 2, параграф 1.

30. Наистина намирам за озадачаваща позицията на нидерландското правителство по отношение на получаваното от г‑н Rothwangl обезщетение за инвалидност от нидерландските органи. Това обезщетение попада в материалноправния обхват на Регламент № 1408/71 ( 22 ). Струва ми се, че има непоследователност, доколкото се приема, че той попада в персоналния обхват на този регламент за целите на искането му за обезщетение за инвалидност, а се твърди, че е изключен от същия за целите на искането му за пенсия за осигурителен стаж и възраст.

31. Запитващата юрисдикция пита по-специално дали съдебната практика относно тълкуването на член 2 от Регламент № 1408/71, в частност решение Belbouab ( 23 ), хвърля светлина върху въпроса.

32. Г‑н Belbouab е френски гражданин от алжирски произход, роден през 1924 г. Той работи като миньор във Франция, а впоследствие емигрира в Германия, където е нает за същия вид работа. По време на своята заетост плаща нужните вноски и в двете държави. Когато през 1962 г. Алжир става независима държава, той губи френското си гражданство. През 1964 г. германските органи отхвърлят заявлението му за отпускане на миньорска пенсия. Съдът твърди, че националната юрисдикция е основала въпросите си относно тълкуването на член 2 от Регламент № 1408/71 на предпоставката г‑н Belbouab да е бил гражданин на държава членка при подаването на заявлението си. Тази предпоставка не била в съответствие с принципа на правната сигурност. Съдът постановява, че изискването за гражданство на държава членка се отнася за периода на заетостта, на плащането на осигурителните вноски за осигурителните периоди и на придобиването на съответни права ( 24 ).

33. В настоящия случай е безспорно, че г‑н Rothwangl е бил гражданин на държава членка на 1 декември 2008 г., когато е подал заявление за отпускане на пенсия за осигурителен стаж и възраст в Нидерландия, но не и през референтния период. Дали въпреки това той е придобил права през референтния период? Този въпрос не е разглеждан по дело Belbouab. Г‑н Belbouab е платил дължимите вноски и е придобил права през релевантния период. Следователно според мен решение Belbouab не е от полза за разрешаване на настоящия спор.

34. Запитващата юрисдикция пита още дали решение Buhari Haji ( 25 ) е релевантно. Това дело се отнася за нигерийски гражданин, който запазва британското си гражданство до обявяване на независимостта на Нигерия през 1960 г. Между 1937 г. и 1986 г. г‑н Buhari Haji работи в Белгийско Конго (което на 1 юли 1960 г. става Заир) и плаща вноски в белгийската схема за социално осигуряване преди обявяването на независимостта на Заир. Съдът постановява, че не съществува връзка между положението на работници, които са били граждани на държава, която впоследствие се е присъединила към (тогавашната) Европейска общност, но са загубили това гражданство преди присъединяването на държавата, и придобиването на право на свободно движение за заети и самостоятелно заети лица в рамките на Общността. Това не се отнасяло само за онези от тях, които били запазили гражданството на съответната държава, след като тази държава се е присъединила към Общността, и чиито права били признати и защитени в рамките на правната уредба на Общността в областта на социалното осигуряване чрез преходните разпоредби на Регламент № 1408/71 — членове 94 и 95; според тези разпоредби за определяне на правата на обезщетение по този регламент се вземали предвид всички периоди на осигуряване, заетост или пребиваване, които са били завършени преди присъединяването.

35. Г‑н Rothwangl се намира в доста различно положение от това на г‑н Buhari Haji. Той не е плащал вноски и не е бил осигурен в съответствие с нидерландската правна уредба, приложима към референтния период. Дали въпреки това е придобил права по член 94, параграфи 1 и 3 от Регламент № 1408/71, които да бъдат сумирани с други пенсионни обезщетения за осигурителен стаж и възраст, на които има право в Австрия?

36. В член 94, параграф 1 се посочва, че не се придобиват никакви права съгласно Регламент № 1408/71 преди неговото влизане в сила на територията на съответната държава членка ( 26 ).

37. За да направи възможно прилагането на Регламент № 1408/71 спрямо бъдещите последици на минали положения, член 94, параграф 2 задължава, за определяне на правата на обезщетение, да се вземат предвид всички осигурителни периоди и всички периоди на заетост или пребиваване, които са завършени съгласно законодателството на дадена държава членка преди 1 октомври 1972 г. или преди датата на прилагане на Регламента на територията на тази държава членка. От тази разпоредба следва, че за определяне на пенсията за осигурителен стаж и възраст на заявител държава членка няма право да откаже да вземе предвид осигурителни периоди, завършени на територията на друга държава членка, на единственото основание, че тези периоди са завършени преди влизането в сила на Регламента ( 27 ).

38. За да се позове успешно на член 94, параграф 2 от Регламент № 1408/71, заявителят трябва да може да посочи осигурителен период и по целесъобразност, периоди на заетост или пребиваване, завършени съгласно законодателството на дадена държава членка преди 1 октомври 1972 г. ( 28 ).

39. Струва ми се, че тези условия не са неизменно кумулативни. Изразът „по целесъобразност“ предполага, че не винаги е необходимо да се докаже наличието и на трите условия. Следва да се има предвид, че член 94, параграф 2 се прилага за всички социалноосигурителни обезщетения, които попадат в материалноправния обхват на Регламент № 1408/71. Условията, на които трябва да отговаря даден заявител, могат да се различават в зависимост от държавата членка и/или вида на въпросното обезщетение. Нидерландската схема не задължава (доколкото разбирам) заявителя да установи, че има завършен период на пребиваване или заетост, въпреки че г‑н Rothwangl безспорно отговаря и на двете условия. Но заявителят трябва да може да посочи осигурителен период, завършен съгласно законодателството на държава членка.

40. Може ли г‑н Rothwangl да изпълни това условие?

41. Разглежданата национална правна уредба съставлява законодателство по смисъла на член 1, буква й) от Регламент № 1408/71. Съгласно член 1, буква с) осигурителни периоди са периодите, през които са внасяни вноски или периодите на трудова или самостоятелна заетост, които се определят или признават за осигурителни периоди от законодателството, съгласно което са завършени или се считат за завършени. Това конкретно позоваване на националното законодателство ясно показва, че по-специално за целите на сумиране на осигурителни периоди Регламент № 1408/71 има предвид условията, при които националното право признава конкретни периоди като равнозначни на осигурителни периоди в точния смисъл на думата ( 29 ).

42. Запитващата юрисдикция твърди, че съгласно националната правна уредба, приложима през референтния период, г‑н Rothwangl не е бил осигурен, тъй като гражданите на трети страни, част от екипажа на и живеещи на борда на морски плавателен съд, са били изключени от осигуряване за пенсия за осигурителен стаж и възраст. Освен това тя недвусмислено посочва, че разглежданата национална правна уредба създава дискриминация, основана на гражданство ( 30 ). Забранява ли член 3 от Регламент № 1408/71 такава дискриминация? При положителен отговор г‑н Rothwangl би могъл да претендира, че следва да бъде третиран по начина, по който би бил третиран, ако имаше завършен осигурителен период в Нидерландия, макар в действителност той да не отговаря на този съществен елемент на член 94, параграф 2.

43. Сходни въпроси са разгледани от Съда по дела Kauer и Duchon.

44. Г‑жа Kauer, австрийска гражданка, иска да ѝ бъде отпусната пенсия за осигурителен стаж и възраст в Австрия. Тя е работила и има завършени периоди на задължително осигуряване съгласно австрийското законодателство. При изчисляване на допустимите периоди за целите на осигуряването за пенсия за осигурителен стаж и възраст компетентната институция взема предвид период в Австрия, през който тя не е работила, а е отглеждала децата си. Такива периоди са зачетени за „заместващи периоди“. Равностойни на тях периоди обаче, които г‑жа Kauer е прекарала в Белгия като отглеждала децата си, не били взети предвид. Периодите на отглеждане на деца (и в Австрия, и в Белгия) са настъпили преди присъединяването на Австрия към (тогавашната) Европейска общност. Запитващата юрисдикция иска да се установи дали член 94, параграфи 1—3 от Регламент № 1408/71 забраняват национално законодателство, което изключва времето, прекарано за отглеждане на деца в Белгия, от заместващите периоди за целите на изчисляването на пенсията за осигурителен стаж и възраст на г‑жа Kauer.

45. Г‑н Duchon е австрийски гражданин, който е работил в Германия преди присъединяването на Австрия към Общността. През този период той претърпява трудова злополука. В следствие на това получава обезщетение за трудова злополука от германските органи. Неговото искане за отпускане на пенсия за инвалидност от австрийските органи, считано от 1 януари 1998 г., е отхвърлено на основание че: i) няма завършен необходимия осигурителен период и ii) доколкото събитията, довели до злополуката, са настъпили в Германия преди присъединяването на Австрия, той не може да се позове на принципа на свободното движение на работници.

46. И в двата случая Съдът е решил, че съответните заявители биха могли да се позоват на преходните разпоредби в член 94 от Регламент № 1408/71 и че принципът на недопускане на дискриминация забранява австрийската правна уредба, приложена по отношение на г‑жа Kauer и г‑н Duchon. От тези съдебни решения могат да бъдат изведени някои общи принципи.

47. Съдът е постановил, че за да се приложат преходните разпоредби в член 94, параграфи 1—3 от Регламент № 1408/71, е необходимо да се вземат предвид осигурителните периоди, завършени преди влизането в сила на този регламент ( 31 ). И в двата случая заявителите за били осигурени съгласно релевантната национална правна уредба. Следователно разглежданите национални мерки трябва да се преценят в контекста на общностните правила, приложими след присъединяването на Австрия ( 32 ). Компетентната институция следва да приложи принципите, свързани със свободното движение на работници, и преходните разпоредби в член 94, параграфи 1—3 ( 33 ).

48. От решения Kauer и Duchon става ясно, че положението на г‑н Rothwangl следва да се разглежда във връзка с правото на ЕС след присъединяването на Австрия към Европейския съюз. Какви са последствията от този анализ?

49. Струва ми се (за съжаление), че положението на г‑н Rothwangl се различава в две важни отношения от това на ищците по тези две дела.

50. Първо, забраната за дискриминация изисква да не се третират по различен начин сходни положения и да не се третират еднакво различни положения, освен ако такова третиране не е обективно обосновано ( 34 ). В решение Kauer Съдът е констатирал, че разглежданото национално законодателство не води до различно третиране, като взема предвид автоматично завършените периоди на отглеждане на деца в Австрия, но зачита такива периоди, прекарани в друга държава членка на ЕИП, в зависимост от получаването на парично обезщетение за майчинство или еквивалентни обезщетения съгласно федералното австрийско законодателство. Когато след присъединяването на Австрия към Европейския съюз тези диференцирани правила се прилагат спрямо периоди на отглеждане на деца, прекарани и в Австрия, и в друга държава членка, такова законодателство допринася за неблагоприятното положение на граждани на Общността, които са пребивавали или работили в Австрия, а след това са упражнили правото си на свободно движение ( 35 ). В решение Duchon Съдът установява явна разлика в третирането с неблагоприятни последици за австрийски работници, които упражняват правото си на свободно движение, в сравнение с работници, които остават в Австрия, доколкото възможността да се изпълнят изискванията на националната правна уредба и да се получат обезщетения при първата група е по-малка ( 36 ).

51. Важно е, че и в двата случая Съдът имплицитно е бил готов да приеме, че ищците са упражнили признатото от правото на Съюза право на свободно движение, въпреки че въпросното „движение“ се е осъществило преди присъединяването на Австрия към ЕС. Следователно, въпреки че Белгия законно може да счита г‑жа Kauer за гражданка на трета страна от гледна точка на правото на Съюза, когато от 1970 г. до 1975 г. тя е пребивавала там и се е грижила за семейството си, а Германия по сходен начин може законно да счита г‑н Duchon за гражданин на трета страна, когато е претърпял трудовата си злополука през 1968 г. по време на работа там, след присъединяването на Австрия към ЕС Австрия следва да счита тези периоди от време, прекарани „в чужбина“, като периоди, прекарани в друга държава — членка на ЕС, при упражняване на правото на свободно движение.

52. Следователно в настоящия случай Австрия трябва да приеме, че и преди присъединяването ѝ към Европейския съюз г‑н Rothwangl е упражнявал правото си на свободно движение, когато е работел за HAL на плавателни съдове с пристанище на домуване в Нидерландия. Това само по себе си обаче не е достатъчно, за да може г‑н Rothwangl да получи „нидерландска“ добавка към пенсията си. За разлика от случаите на г‑жа Kauer и г‑н Duchon, проблемът на г‑н Rothwangl не е породен изключително само (или преди всичко) от австрийската правна уредба. Той е свързан с нидерландската правна уредба, която го изключва от осигуряване, докато работи за HAL, тъй като е бил гражданин на трета страна. Такова изключване, макар и явно дискриминационно на основание на гражданство, към съответния момент е било напълно допустимо съгласно правото на ЕС, тъй като Австрия все още не е била държава — членка на Европейския съюз.

53. Второ, по делата Kauer и Duchon е безспорно, че съответните ищци са били включени в разглежданата национална система за социално осигуряване (и двата случая засягат австрийската схема). Разглеждан в по-широк аспект, въпросът е дали периодите, прекарани извън Австрия, следва да бъдат взети предвид от компетентните австрийски органи при изчисляването на обезщетенията, на които ищците имат право ( 37 ). Обратно, Съдът не разполага с информация дали г‑н Rothwangl е бил включен в австрийската система за социално осигуряване през референтния период; ясно е обаче, че той не е придобил права съгласно нидерландската правна уредба, приложима по време на референтния период, в който е работел за HAL. Следователно, казано по-просто, липсват придобити права, въз основа на които да се приложат преходните разпоредби, предвидени в член 94, параграф 2 от Регламент № 1408/71. Признаването на такива права с обратна сила би било несъвместимо с принципа на правна сигурност и с изричната формулировка на член 94, параграф 1.

54. За разлика от Комисията не считам за релевантен критерий наличието на достатъчно тясна връзка на г‑н Rothwangl с Нидерландия през релевантния период. Такова условие не е отразено в текста на член 94, параграф 2 от Регламент № 1408/71. Не съм убедена и в относимостта на член 13, параграф 2, буква в). Единствената цел на тази разпоредба е да определи приложимото национално законодателство по отношение на лица, заети на борда на плавателен съд, плаващ под флага на държава членка. Като такава разпоредба член 13, параграф 2, буква в) от Регламент № 1408/71 не определя условията за съществуването на правото или на задължението за включване в определена схема за социално осигуряване или към един или друг клон на такава схема. Националното законодателство на всяка държава членка трябва да определи тези условия ( 38 ). В настоящото производство е безспорно, че когато е работел за HAL, г‑н Rothwangl е бил субект на нидерландската правна уредба и не е бил осигурен съгласно същата уредба. Следователно той няма завършен осигурителен период по смисъла на член 94, параграф 2.

55. Ето защо заключавам, че лице, претендиращо пенсионно обезщетение за осигурителен стаж и възраст, което не е било гражданин на държава членка в периода, въз основа на който претендира право на обезщетение, не придобива права по смисъла на преходните разпоредби, предвидени в член 94, параграф 1 от Регламент № 1408/71, при условие че няма завършен осигурителен период съгласно законодателството на държава членка преди присъединяването към Европейския съюз на държавата, на която е гражданин, тъй като въпросният период не съставлява осигурителен период съгласно законодателството на тази държава членка. Това е така, въпреки че през този период то е пребивавало и е било заето в държавата членка, която трябва да определи неговото право на обезщетение в съответствие с разпоредбите на Регламент № 1408/71. Член 3 от същия регламент не забранява национална правна уредба, която изключва такова лице от осигуряване съгласно схемата за социално осигуряване на съответната държава членка през периода на неговото пребиваване и заетост.

По въпрос 2

56. С въпрос 2 запитващата юрисдикция пита дали съгласно член 18 ДФЕС (забраната за дискриминация) и член 45 ДФЕС (който гарантира свободното движение на работници) при изчисляване на пенсията на г‑н Rothwangl нидерландските органи са длъжни да не прилагат разглежданата национална правна уредба, която изключва от осигуряване за пенсия за осигурителен стаж и възраст през референтния период морските лица, които са граждани на трети страни.

57. Според мен отговорът на този въпрос е отрицателен.

58. Член 2 от Акта относно условията за присъединяване на Република Австрия, Република Финландия и Кралство Швеция и за промените в Учредителните договори на Европейския съюз (наричан по-нататък „Актът за присъединяване“) предвижда, че от датата на присъединяване разпоредбите на първоначалните Договори стават задължителни за новите държави членки и се прилагат в тези държави съгласно условията, предвидени в Договорите и в Акта за присъединяване. Актът за присъединяване не съдържа преходни разпоредби за прилагането на настоящите член 18 ДФЕС и член 45 ДФЕС. Следователно тези разпоредби трябва да се считат за непосредствено приложими и обвързващи Австрия от датата на присъединяването ѝ, а именно 1 януари 1995 г. Изводът е, че считано от тази дата другите държави членки следва да третират австрийските граждани като граждани на ЕС.

59. Все пак Актът за присъединяване не задължава старите държави членки да третират австрийските граждани по начина, по който са третирали гражданите на други държави членки преди присъединяването ( 39 ). Г‑н Rothwangl би могъл единствено да настоява Нидерландия да го третира по начин, като че ли е бил осигурен за пенсия за осигурителен стаж и възраст, ако е разполагал с правата, произтичащи от разпоредбите, уреждащи свободното движение на работници през референтния период ( 40 ). Но той не е имал такива права. Правата, предоставени от правото на Съюза, не могат да се придобиват преди присъединяването и следователно не могат да се признават след присъединяването, когато не са изпълнени условията за тяхното придобиване или съществуване ( 41 ).

60. По тези съображения считам, че в контекста на присъединяването на Австрия към Европейския съюз член 18 ДФЕС и член 45 ДФЕС допускат съществуването на национална правна уредба като разглежданата по делото на г‑н Rothwangl.

Въпрос 3

61. Въпрос 3 по същество е свързан с г‑н Wieland. Запитващата юрисдикция пита дали заявител, които към момента на подаване на заявление за отпускане на пенсия е гражданин на трета страна, но през референтния период е бил гражданин на държава, която се е присъединила към Европейския съюз след завършването на неговия период на пребиваване и заетост в държава членка, може да се възползва от Регламент № 1408/71, тъй като попада в обхвата на член 1 от Регламент № 859/2003 и отговаря на условията, предвидени в преходните разпоредби в член 2, параграфи 1—3 от същия регламент.

62. От съображенията ми във връзка с делото на г‑н Rothwangl следва, че според мен това не е възможно.

63. Г‑н Wieland отговаря на условията по член 1 от Регламент № 859/2003, доколкото той е гражданин на САЩ, пребиваващ законно в Австрия, и обстоятелствата, свързани с неговото искане, не са ограничени само в рамките на една държава членка и той вече не попада в обхвата на тези разпоредби единствено въз основа на гражданството си. Ето защо той попада в обхвата на този регламент.

64. Член 2, параграфи 1—3 от Регламент № 859/2003 отразява текста на член 94, параграфи 1—3 от Регламент № 1408/71. Въпреки че г‑н Wieland е пребивавал в Нидерландия през референтния период, той, също като г‑н Rothwangl, не е бил осигурен съгласно нидерландската правна уредба за пенсия за осигурителен стаж и възраст. Следователно той не отговаря на първото условие в член 2, параграф 2 и не е придобил права по смисъла на тази разпоредба. Затова искането му следва да бъде отхвърлено със същите мотиви, които изложих в точки 35—55 по-горе във връзка с г‑н Rothwangl.

65. Следователно отговорът на въпрос 3 трябва да гласи, че лице, което попада в обхвата на член 1 от Регламент № 859/2003 и претендира право на пенсия за осигурителен стаж и възраст въз основа на период преди 1 юни 2003 г., не може да се позовава на преходните разпоредби, предвидени в член 2, параграфи 1—3 от същия регламент, когато въпросният период не съставлява осигурителен период съгласно законодателството на държава членка, въпреки че през този период то е пребивавало и е било заето в държавата членка, която трябва да определи неговото право на обезщетение в съответствие с разпоредбите на Регламент № 1408/71.

Заключение

66. В контекста на горните съображения предлагам Съдът да отговори на поставените от Centrale Raad van Beroep (Апелативен съд по трудови и осигурителни спорове), Нидерландия, въпроси по следния начин: „– Лице, претендиращо пенсионно обезщетение за осигурителен стаж и възраст, което не е било гражданин на държава членка в периода, въз основа на който претендира право на обезщетение, не придобива права по смисъла на преходните разпоредби в член 94, параграфи 1—3 от Регламент (ЕО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, при условие че няма завършен осигурителен период съгласно законодателството на държава членка преди присъединяването към Европейския съюз на държавата, на която е гражданин, тъй като въпросният период не съставлява осигурителен период съгласно законодателството на тази държава членка. Това е така, въпреки че през този период то е пребивавало и е било заето в държавата членка, която трябва да определи неговото право на обезщетение в съответствие с разпоредбите на Регламент № 1408/71. Член 3 от същия регламент не забранява национална правна уредба, която изключва такова лице от осигуряване съгласно схемата за социално осигуряване на съответната държава членка през периода на неговото пребиваване и заетост. – В контекста на присъединяването на Австрия към Европейския съюз член 18 ДФЕС и член 45 ДФЕС допускат съществуването на национална правна уредба като разглежданата в главното производство. – Лице, което попада в обхвата на член 1 от Регламент (ЕО) № 859/2003 на Съвета от 14 май 2003 година за разширяване на приложното поле на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 1408/71 и Регламент (ЕИО) № 574/72 за граждани на трети страни, които все още не са субект на тези разпоредби единствено на основание тяхното гражданство, и претендира право на пенсия за осигурителен стаж и възраст въз основа на период преди 1 юни 2003 г., не може да се позовава на преходните разпоредби в член 2, параграфи 1—3 от същия регламент, когато въпросният период не съставлява осигурителен период съгласно законодателството на държава членка, въпреки че през този период то е пребивавало и е било заето в държавата членка, която трябва да определи неговото право на обезщетение в съответствие с разпоредбите на Регламент № 1408/71“.

( 1 ) Език на оригиналния текст: английски.

( 2 ) Регламент (ЕО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (Консолидирана версия — ОВ L 28, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26). Този регламент е изменян многократно; приложим към момента на предявяване на исковете на г‑н Wieland и г‑н Rothwangl е бил текстът, изменен с Регламент (ЕО) № 1992/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година (ОВ L 392, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8 стр. 288). Регламент № 1408/71 е отменен и заменен от Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5 том 7 стр. 82), който влиза в сила на 1 май 2010 г.

( 3 ) Регламент (ЕО) № 859/2003 на Съвета от 14 май 2003 година за разширяване на приложното поле на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 1408/71 и Регламент (ЕИО) № 574/72 за граждани на трети страни, които все още не са субект на тези разпоредби единствено на основание тяхното гражданство (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5 том 6 стр. 186).

( 4 ) Наричано по-нататък „съответният период“, вж. още точки 16 и 17 по-долу.

( 5 ) Règlement no 3 concernant la sécurité sociale des travailleurs migrants, du 25 septembre 1958 (ОВ 30, 16.12.1958 г., стр. 561). Текстът на този регламент не е достъпен на български език.

( 6 ) Член 4, параграф 6 от Регламент № 3/58.

( 7 ) Règlement no 47/67/CEE du Conseil, du 7 mars 1967, modifiant et complétant certaines dispositions des règlements no 3 et 4 concernant la sécurité sociale des travailleurs migrants (gens de mer) (OВ 44, стр. 641). Текстът на този регламент също не е достъпен на български език.

( 8 ) Член 1, буква а), подточка i) от Регламент № 1408/71.

( 9 ) Член 1, буква й) от Регламент № 1408/71.

( 10 ) Член 1, буква с) от Регламент № 1408/71.

( 11 ) Член 1, буква та) от Регламент № 1408/71.

( 12 ) През 1981 г. член 14б от Регламент № 1408/71, добавен с Регламент (ЕИО) № 1390/81 на Съвета от 12 май 1981 година за включване на самостоятелно заети лица и на членове на техните семейства в приложното поле на Регламент № 1408/71 (ОВ L 143, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 202), въвежда специални правила за определяне на приложимото законодателство за морските лица. Тези правила, които съдържат изключения от член 13, параграф 2, буква в) при конкретни обстоятелства, не са релевантни за настоящия случай.

( 13 ) Регламент № 1408/71 посочва законодателството на държавата на флага като релевантния критерий при определянето на приложимото законодателство. Държавата на флага на търговски плавателен съд е държавата, съгласно чиито закони плавателният съд е регистриран или лицензиран. В член 3, параграф 3 от AOW обаче се говори за „пристанище на домуване на кораба“, което според мен означава пристанището, в което е установен плавателният съд. Това може да не е непременно пристанището, където е регистриран.

( 14 ) Съгласно Наредбата за разширяване и за стесняване на кръга на осигурените лица (Besluit uitbreiding en beperking kring verzekerden volksverzekeringen, наричана по-нататък „BUB“), която е изменяна няколкократно между 1959 г. и 1968 г. Ще наричам тези правила заедно с AOW, както се е прилагал през съответния период, „разглежданото национално законодателство“. Релевантните разпоредби на BUB са отменени, считано от 1 януари 1999 г.

( 15 ) Решение на ЕСПЧ, № 34462/97, ЕСПЧ 2002‑IV.

( 16 ) Вж. точка 2 по-горе.

( 17 ) Тук следва да спомена Конвенция № 71 на Международната организация на труда („МОТ“) относно пенсиите на моряците, 1946 г., която влиза в сила на 10 октомври 1962 г. Нидерландия ратифицира тази конвенция на 27 август 1957 г. Съгласно член 1 всяка държава членка на МОТ е длъжна да въведе или да осигури въвеждането съобразно националното законодателство на пенсионен режим за моряците. Въпреки това лицата, чието постоянно местожителство не е на територията на държавата, и лицата, които не са граждани на държавата, могат да бъдат изключени от този режим.

( 18 ) Вж. Предложение на Комисията за Регламент (ЕО) на Съвета за координиране на състемите за социално осигуряване (COM(1998) 779 окончателен, стр. 1).

( 19 ) Вж. първо съображение от Регламент № 1408/71.

( 20 ) Решение Salemink (C‑347/10, EU:C:2012:17, т. 39 и 40).

( 21 ) Член 4, параграф 1, буква в) от Регламент № 1408/71.

( 22 ) Член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1408/71.

( 23 ) дело 10/78, EU:C:1978:181.

( 24 ) Решение Belbouab (10/78, EU:C:1978:181, т. 7).

( 25 ) Дело C‑105/89, EU:C:1990:402.

( 26 ) Решение Duchon (C‑290/00, EU:C:2002:234, т. 22).

( 27 ) Решение Duchon, точка 23 и цитираната съдебна практика. Вж. още решение Somova (C‑103/13, EU:C:2014:2334, т. 52‑54).

( 28 ) За държавите членки, които са се присъединили към Европейския съюз след приемането на Регламент № 1408/71, релевантната отправна точка не е 1 октомври 1972 г., а датата преди този регламент да породи действие в съответната държава членка. За Австрия тази дата е 1 януари 1995 г.

( 29 ) Решение Kauer (C‑28/00, EU:C:2002:82, т. 26 и цитираната съдебна практика (наричано по-нататък решение „Kauer“).

( 30 ) Вж. точка 15 по-горе.

( 31 ) Решение Duchon, точка 23. По дело Kauer Съдът е постановил, че въпросът за признаването на периода на отглеждане на деца в Белгия за осигурителен период за целите на определяне на пенсия за осигурителен стаж и възраст следва да се реши в съответствие с австрийското право (точки 33 и 34 от съдебното решение). Ограничението в тази правна уредба, което не допуска такъв период да бъде зачетен за осигурителен период (за разлика от равностойния период, прекаран по същия начин в Австрия), е несъвместимо с Регламент № 1408/71 (точки 42—45 от решението).

( 32 ) Решение Duchon, точка 28.

( 33 ) Решение Duchon, точка 32. Вж. още решение Kauer, точки 45 и 50.

( 34 ) Вж., наред с много други изложения на този принцип, решение Eman и Sevinger (C‑300/04, EU:C:2006:545, т. 57).

( 35 ) Решение Kauer, точки 43 и 44.

( 36 ) Решение Duchon, точка 29.

( 37 ) Вж. точки 44—47 по-горе.

( 38 ) Решение Bakker (C‑106/11, EU:C:2012:328, т. 32 и цитираната съдебна практика).

( 39 ) Вж. по аналогия решения Tsiotras (C‑171/91, EU:C:1993:215, т. 12) и Andersson и Wåkerås-Andersson (C‑321/97, EU:C:1999:307, т. 46).

( 40 ) В съдебното заседание нидерландското правителство и RSvb потвърждават, че през референтния период морските лица, които са били граждани на други държави — членки на Общността, към съответния момент като например Италия, са били осигурени за пенсия за осигурителен стаж и възраст, тъй като те се ползвали от разпоредбите на Договора относно свободното движение.

( 41 ) Вж. още заключението на генералния адвокат Jacobs по дело Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑195/98, EU:C:2000:50, т. 148 и 149, първо изречение, препращащо към решения Tsiotras (C‑171/91, EU:C:1993:215) и Andersson и Wåkerås-Andersson (C‑321/97, EU:C:1999:307).