Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Обединено кралство) — Secretary of State for the Home Department/Rozanne Banger

(Дело C-89/17) (1)

((Преюдициално запитване - Гражданство на Европейския съюз - Член 21 ДФЕС - Право на гражданите на Съюза на свободно движение и пребиваване на територията на Съюза - Директива 2004/38/ЕО - Член 3, параграф 2, първа алинея, буква б) - Партньор, с когото гражданинът на Съюза има трайна връзка, което е надлежно удостоверено - Връщане в държавата членка, чийто гражданин е гражданинът на Съюза - Заявление за разрешение за пребиваване - Подробен преглед на отнасящите се до заявителя лични обстоятелства - Членове 15 и 31 - Ефективна съдебна защита - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47))

(2018/C 319/10)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Страни в главното производство

Жалбоподател: Secretary of State for the Home Department

Ответник: Rozanne Banger

Диспозитив

1) Член 21, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че задължава държавата членка, чийто гражданин е даден гражданин на Съюза, да улесни предоставянето на разрешение за пребиваване на гражданин на трета държава, който е нерегистриран партньор на споменатия гражданин на Съюза и има с него надлежно удостоверена трайна връзка, когато същият гражданин на Съюза, след като е упражнил правото си на свободно движение, за да работи във втора държава членка, в съответствие с условията, предвидени в Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, се връща да живее с партньора си в държавата членка, чийто гражданин е.

2) Член 21, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че решение, постановяващо отказ да се предостави разрешение за пребиваване на гражданин на трета държава, нерегистриран партньор на гражданин на Съюза, който, след като е упражнил правото си на свободно движение, за да работи във втора държава членка, в съответствие с условията, предвидени в Директива 2004/38, се връща да живее с партньора си в държавата членка, чийто гражданин е, трябва да бъде основано на подробен преглед на отнасящите се до заявителя лични обстоятелства и трябва да бъде аргументирано.

3) Член 3, параграф 2 от Директива 2004/38 трябва да се тълкува в смисъл, че посочените в тази разпоредба граждани на трети държави трябва да разполагат със способ за защита, за да могат да оспорят решение за отказ да им се предостави разрешение за пребиваване, след използването на който способ националният съдия трябва да може да провери дали решението за отказ почива на достатъчно солидна фактическа основа и дали процесуалните гаранции са спазени. Сред тези гаранции е и задължението за компетентните национални органи да извършат подробен преглед на отнасящите се до заявителя лични обстоятелства и да аргументират всеки отказ за влизане или пребиваване.

(1) ОВ C 129, 24.4.2017 г.