ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ИНФОРМАЦИЯ ОТНОСНО НЕПУБЛИКУВАНИТЕ АКТОВЕ 
Сборник съдебна практика 
Решение на Съда (девети състав) от 2 3 декември 2 0 1 5 г. — 
Коми сия/Гърция 
(Дело C-1 8 0 / 1 4 ) 1 
„Неизпълнение на задължения на държава членка — Директива 2003 /88/ЕО — Организация на  
работното време — Междудневна почивка — Междуседмична почивка —  
Максимална продължителност на седмичното работно време“  
1. Иск за установяване на неизпълнение на задължения — Преценка на основателността от 
Съда — Положение, което следва да бъде взето предвид — Положение към момента на 
изтичане на срока, определен в мотивираното становище (член 258 ДФЕС) (вж. т. 22) 
2. Социална политика — Защита на безопасността и здравето на работниците — 
Организация на работното време — Междудневна почивка — 
Максимална продължителност на седмичното работно време — Неприлагане на средна 
продължителност на седмичното работно време до 48 часа — Липса на минимална 
продължителност на междудневна почивка и на равностоен период на компенсационна 
почивка непосредствено след положения труд — Неизпълнение на задължения (членове 3 
и 6 и член 17, параграфи 2, 3 и 5 от Директива 2003 /88 на Европейския парламент и на 
Съвета) (вж. т. 23, 24, 40, 41, 54, 57 и 63 и диспозитива) 
3. Социална политика — Защита на безопасността и здравето на работниците — 
Организация на работното време — Работно време — Понятие — Задължение на 
работника физически да бъде на определеното от работодателя място и да остане на 
разположение (член 2, точка 1 от Директива 2003 /88 на Европейския парламент и на 
Съвета) (вж. т.35—37) 
4. Иск за установяване на неизпълнение на задължения — Доказване на неизпълнението — 
Доказателствена тежест върху Комисията — Представяне на обстоятелства, от 
които е видно неизпълнението на задължения — Презумпции — Недопустимост (член 258 
ДФЕС) (вж. т. 60) 
1 — ОВ C 184, 16.6.2014 г. 
BG 
ECLI:EU:C:2015 :840 1 
ИНФОРМАЦИЯ ОТНОСНО НЕПУБЛИКУВАНИТЕ АКТОВЕ 
Диспозити в 
1) Като не е приложила максимална продължителност на седмичното работно време до 48 
часа и като не е гарантирала минимална продължителност на междудневна почивка, нито 
равностоен период на компенсационна почивка непосредствено след положения труд, 
който се предполага, че подлежи на компенсация за този период, Република Гърция не е 
изпълнила задълженията си съгласно членове 3, и 6 от Директива 2003 /88/ЕО на 
Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на 
организацията на работното време. 
2) Отхвърля иска в останалата му част. 
3) Осъжда Република Гърция да понесе съдебните разноски. 
ECLI:EU:C:2015 :840 2
(Дело C‑232/14)

Portmeirion Group UK Ltd

срещу

The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs,

(Преюдициално запитване,

отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) Tribunal centre: Birmingham (Първоинстанционен съд Бирмингам (отделение по данъчни дела)

„Преюдициално запитване — Дъмпинг — Регламент за изпълнение (ЕС) № 412/2013 — Валидност — Внос на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китай — Разглеждан продукт — Разглеждан дъмпингов продукт — Задължение за мотивиране“

Резюме — Решение на Съда (девети състав) от 17 март 2016 г.

Преюдициални въпроси — Преценка на валидността — Въпрос относно валидността на регламент, който не е бил обжалван на основание член 263 ДФЕС — Жалба в главното производство, подадена от дружество, което очевидно не е легитимирано да иска отмяна — Допустимост (член 263, четвърта алинея ДФЕС и член 267, буква б) ДФЕС) Жалба за отмяна — Физически или юридически лица — Актове, които ги засягат пряко и лично — Регламент, с който се въвеждат антидъмпингови мита — Производители и износители от трети страни — Вносители и оператори от Съюза, които поддържат особени отношения с производителите (член 263, четвърта алинея ДФЕС; Регламент № 412/2013 на Съвета) Обща търговска политика — Защита срещу дъмпинг — Разследване — Определение на съответния продукт — Тълкуване с оглед на антидъмпинговото споразумение на ГАТТ (1994) — Вземане предвид на условието за еднородност на разглеждания продукт (Споразумение за прилагане на член VI от Общото споразумение по митата и търговията, „антидъмпингово споразумение от 1994 г.“;съображение 4, член 1, параграф 2 и член 2 от Регламент № 1225/2009 на Съвета; Решение 94/800 на Съвета) Обща търговска политика — Защита срещу дъмпинг — Право на преценка на институциите — Съдебен контрол — Граници (Регламент № 1225/2009 на Съвета) Актове на институциите — Мотивиране — Задължение — Обхват — Регламент, с който се въвеждат антидъмпингови мита (член 296 ДФЕС; Регламент № 412/2013 на Съвета)
Дело C‑607/14

Bookit Ltd

срещу

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber)

„Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Освобождаване — Член 135, параграф 1, буква г) — Сделки, засягащи плащания и преводи — Понятие — Покупка на билети за кино по телефона или чрез интернет — Плащане с дебитна или кредитна карта — Услуги „по обработване на картови плащания““

Резюме — Решение на Съда (втори състав) от 26 май 2016 г.

Хармонизация на данъчните законодателства — Обща система на данъка върху добавената стойност — Случаи на освобождаване — Банкови сделки, посочени в член 135, параграф 1, буква г) от Директива 2006/112 — Понятие — Покупка на билети за кино по телефона или чрез интернет — Плащане с дебитна или кредитна карта — Услуги „по обработване на картови плащания“ — Изключване (член 135, параграф 1, буква г) от Директива 2006/112 на Съвета) Хармонизация на данъчните законодателства — Обща система на данъка върху добавената стойност — Случаи на освобождаване — Банкови сделки, посочени в член 135, параграф 1, буква г) от Директива 2006/112 — Сделки, засягащи плащания и преводи, по смисъла на този член — Критерии за определяне (член 135, параграф 1, буква г) от Директива 2006/112 на Съвета)
Дело C‑592/14

European Federation for Cosmetic Ingredients

срещу

Secretary of State for Business, Innovation and Skills

и

Attorney General

(Преюдициално запитване, отправено от

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Върховен съд на Англия и Уелс

(административна колегия), Обединено кралство)

„Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Козметични продукти — Регламент (ЕО) № 1223/2009 — Член 18, параграф 1, буква б) — Козметични продукти, съдържащи съставки или комбинация от съставки, които, „за да бъдат изпълнени изискванията на настоящия регламент“, са били обект на изпитване върху животни — Забрана за пускане на пазара на Европейския съюз — Обхват“

Резюме — Решение на Съда (първи състав) от 21 септември 2016 г.

Съдебно производство — Молба за възобновяване на устната фаза на производството — Искане да се допусне представянето на становище по правни въпроси, повдигнати в заключението на генералния адвокат — Условия за възобновяването (член 252, втора алинея ДФЕС, член 23 от Статута на Съда на Европейския съюз, член 83 от Процедурния правилник на Съда) Право на Европейския съюз — Тълкуване — Методи — Граматическо, систематично и телеологическо тълкуване Сближаване на законодателствата — Козметични продукти — Забрана за пускане на пазара на козметични продукти, съдържащи съставки, които са били обект на изпитване върху животни — Обхват — Извършване на изпитванията върху животни в трети страни с цел тези козметични продукти да се пуснат на пазара в тях — Включване — Условие — Използване на данните, произтичащи от посоченото изпитване, в рамките на искане да се докаже безопасността на съответните продукти с цел пускането им на пазара в Съюза (член 18, параграф 1, буква б) от Регламент № 1223/2009 на Европейския парламент и на Съвета)
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Direction générale des douanes et droits indirects [Генерална дирекция по въпросите на митата и косвените данъци], началника на Agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières [Агенция за проверки към Националната дирекция за митническо разузнаване и разследване] и Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon [Регионална дирекция по въпросите на митата и косвените данъци, Лион], от една страна, и Utopia SARL (наричано по-нататък „Utopia“), от друга, по повод на оспорен от това дружество акт за установяване на митническо задължение.
18

От преюдициалното запитване е видно, че Законът от 1991 г. за отвличането на деца и изпълнението на съдебни решения относно упражняването на родителски права (Child Abduction and Enforcement of Custody Orders Act 1991), в неговата редакция, приложима към фактите по главното производство (наричан по-нататък „Законът от 1991 г. за отвличането на деца и изпълнението на съдебни решения относно упражняването на родителски права“), привежда в действие Хагската конвенция от 1980 г. в ирландското право. Този закон е изменен с Правилника от 2005 г. за прилагане на правото на Европейските общности (съдебни решения по брачни дела и дела, свързани с родителската отговорност) (European Communities (Judgments in Matrimonial Matters and Matters of Parental Responsibility) Regulations 2005), за да се съобразят с Регламента свързаните с държави членки дела, които попадат в обхвата на Хагската конвенция от 1980 г.
6

В разясненията относно Хартата на основните права (ОВ C 303, 2007 г., стр. 17, наричани по-нататък „разясненията относно Хартата“) във връзка с член 50 от нея се уточнява, че правилото ne bis in idem се прилага не само в рамките на юрисдикцията на една държава, но и между юрисдикциите на няколко държави членки, което съответства на достиженията на правото на Съюза. В тези разяснения по член 50 впрочем изрично се споменават членове 54—58 от КПСШ, като е уточнено, че много редките изключения, чрез които тези членове позволяват на държавите членки да дерогират правилото nе bis in idem, са обхванати от хоризонталната клауза по член 52, параграф 1 относно ограниченията.
10

Макар в текста на съображение 2 и на член 1, параграф 1 на френски език да е използван изразът „personnes reconnues comme responsables“ („лица, които са признати за отговорни“), в текста на тези разпоредби на английски език е използван изразът „persons having been identified as responsible“ („лица, за които е установено, че са отговорни“).
2

Запитването е отправено в рамките на спор, противопоставящ, от една страна, Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW) и г‑жа Wilson на WW Realisation 1 Ltd, в ликвидация (наричано по-нататък „Woolworths“), и от друга страна, USDAW на Ethel Austin Ltd (наричано по-нататък „Ethel Austin“) и на Secretary of State for Business, Innovation and Skills (министър на търговията, иновациите и уменията, наричан по-нататък „министърът на търговията“) във връзка със законосъобразността на предприетите от Woolworths и Ethel Austin уволнения. В спора в главното производство отговорността на министъра на търговията е потърсена с довода, че след като Woolworths и Ethel Austin са били осъдени да заплатят т.нар. „защитно“ обезщетение, но не са го заплатили, той е бил длъжен като компенсация за това вземане да изплати на работниците, предявили съответно искане, обезщетение, определено от него за подходящо, до установения от закона размер.
12

След сглобяването им завършените продукти остават в помещенията на SMK kft, а получателят на услугите, SMK UK Ltd., ги продава на SMK Europe, което на свой ред ги продава на купувачи, установени в друга държава членка или в трета страна. По възложение на SMK UK Ltd, SMK kft доставя на купувачите тези продукти. Изготвените за тези продажби фактури, представляващи транспортни документи, са издадени от SMK UK Ltd на името на купувача на завършените продукти, а именно SMK Europe, но последните са изпратени направо на намиращите се в Европейския съюз или трета страна крайни купувачи, на които SMK Europe ги е препродало. Всеки път завършените продукти напускат територията на Унгария и никога не стигат до Обединеното кралство.
1

С жалбата си LG Display Co. Ltd (наричано по-нататък „LGD“) и LG Display Taiwan Co. Ltd (наричано по-нататък „LGDT“) искат частична отмяна на Решение на Общия съд на Европейския съюз LG Display и LG Display Taiwan/Комисия (T‑128/11, EU:T:2014:88, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), с което той, от една страна, изменя Решение C (2010) 8761 окончателен на Комисията от 8 декември 2010 година относно процедура по прилагане на член 101 [ДФЕС] и на член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство (преписка COMP/39.309 — LCD), резюме на което е публикувано в Официален вестник на Европейския съюз от 7 октомври 2011 г. (OВ C 295, стр. 8, наричано по-нататък „спорното решение“), и определя на 210000000 EUR размера на глобата, наложена им солидарно с член 2 от това решение, а от друга страна, отхвърля в останалата ѝ част тяхната жалба, с която искат частична отмяна на това решение в частта, която се отнася до тях, както и намаление на размера на тази глоба.
9

С Наредбата за правилата на Европейските общности относно организацията на работното време на обучаващите се лекари от 2004 г. (European Communities (Organisation of Working Time) (Activities of Doctors in Training) Regulations 2004, SI 2004, No. 494), изменена с наредба от 2010 г. (SI 2010, No. 533, наричана по-нататък „Наредбата от 2004 г.“), се цели Директива 2003/88 да бъде транспонирана в ирландското право по отношение на NCHD.
73

От член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Директива 2004/38 следва, че независимо от своето гражданство членовете на семейството на гражданин на Съюза, който пребивава на територията на друга държава членка, без да е работник или самостоятелно заето лице в нея, имат право да придружат този гражданин или да се присъединят към него, при условие че той притежава достатъчно средства за себе си и за членовете на своето семейство, както и пълно здравно застрахователно покритие в приемащата държава членка (решение Ibrahim и Secretary of State for the Home Department, C‑310/08, EU:C:2010:80, т. 28).
7

През пролетта на 2006 г. Samsung Electronics Co. Ltd (наричано по-нататък „Samsung“), което е дружество по корейското право, подава до Европейската комисия искане за освобождаване от глоба на основание на Известието на Комисията относно освобождаването от глоби и намаляването на техния размер по делата за картели (ОВ C 45, 2002 г., стр. 3). Във връзка с това Samsung разкрива, че за определени видове LCD съществува картел между няколко предприятия, сред които е и жалбоподателят.
13

Член 24 от Декрет-закон № 185 за приемане на спешни разпоредби за подпомагане на домакинствата, труда, заетостта и предприятията и за преориентиране на националната стратегическа рамка към антикризисни действия (decreto-legge n. 185 — Misure urgenti per il sostegno a famiglie, lavoro, occupazione e impresa e per ridisegnare in funzione anti-crisi il quadro strategico nazionale) от 29 ноември 2008 г., преобразуван в закон и изменен със Закон № 2 от 28 януари 2009 г. (наричан по-нататък „Декрет-закон № 185/2008“), озаглавен „Изпълнение на европейските решения за възстановяване на неправомерните помощи“, предвижда в параграф 4, че: „Лихвите по параграф 2 се определят въз основа на разпоредбите на глава V от Регламент […] № 794/2004 […]“.
78

Не може обаче да се изключи възможността една държава членка да гарантира спазването на своите задължения, произтичащи от Договора, като сключи спогодба за избягване на двойното данъчно облагане с друга държава членка (решения Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, C‑374/04, EU:C:2006:773, т. 71, Amurta, C‑379/05, EU:C:2007:655, т. 79 и Комисия/Испания, C‑487/08, EU:C:2010:310, т. 58).
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD) и Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB), от една страна, и ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l’Énergie, от друга страна, във връзка с валидността на становище до икономическите оператори относно задължението за предоставяне на информация за вещества в изделията по член 7, параграф 2 и член 33 от Регламент № 1907/2007 (REACH) — Тълкуване на прага от 0,1 тегловни %, посочен в член 7, параграф 2 и член 33 (JORF от 8 юни 2011 г., p. 9763, наричано по-нататък „становището от 8 юни 2011 г.“).
11

На 27 ноември 2013 г. Комисията приема съобщение до Европейския парламент и Съвета, озаглавено „Възстановяване на доверието в обмена на данни между ЕС и САЩ“ (COM(2013) 846 окончателен, наричано по-нататък „Съобщение COM(2013) 846 окончателен“). Съобщението е придружено от доклад, също от 27 ноември 2013 г., съдържащ „констатациите на съпредседателите от ЕС на Работна група ad hoc ЕС—САЩ по защита на данните“ („Report on the Findings by the EU Co-chairs of the ad hoc EU-US Working Group on Data Protection“). Както се посочва в точка 1 от доклада, той е изготвен в сътрудничество със Съединените американски щати след разкритията за съществуването в тази страна на редица програми за наблюдение, включващи широкомащабно събиране и обработване на лични данни. Посоченият доклад по-специално съдържа подробен анализ на правната уредба на САЩ, що се отнася по-специално до правните основания, разрешаващи съществуването на програми за наблюдение, както и събирането и обработването на лични данни от американските власти.
2

Искането е отправено в рамките на спор между Český telekomunikační úřad (чешки регулаторен орган по далекосъобщенията), от една страна, и от друга страна, T‑Mobile Czech Republic a.s. (наричано по-нататък „T‑Mobile Czech Republic“) и Vodafone Czech Republic a.s. по повод решението на чешкия регулаторен орган по далекосъобщенията от 23 февруари 2011 г., с което този орган определя размера на загубата за 2004 г., понесена от Telefónica Czech Republic a.s. (наричано по-нататък „Telefónica Czech Republic“), понастоящем O2 Czech Republic a.s. (наричано по-нататък „O2 Czech Republic“), във връзка с предоставянето на универсалната услуга.
16

Член 158, параграф 11, буква c) и параграф 12 от Законодателен декрет № 219 от 24 април 2006 г. за въвеждане на Директива 2001/83/ЕО (и последващите директиви за изменение) за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, както и на Директива 2003/94/ЕО (decreto legislativo n. 219 — Attuazione della direttiva 2001/83/CE (e successive direttive di modifica) relativa ad un codice comunitario concernente i medicinali per uso umano, nonché della direttiva 2003/94/CE) (редовна притурка на GURI, бр. 142 от 21 юни 2006 г.)] има следната редакция: „11. Потвърждават се: […] c) установените такси за разглеждане на заявления за РТ на лекарствени продукти и за заявленията за промяна и подновяване на същите разрешения съгласно член 5, параграф 1 от Законодателен декрет № 44 от 18 февруари 1997 г. 12. […] Специално по отношение на таксите по буква c) на параграф 11, с декрет на министерството на здравеопазването по предложение на AIFA таксите се актуализират пропорционално на измененията на таксите, събирани от EMA. При всички положения таксите по параграф 11, буква c) не могат да бъдат по-ниски от една пета от таксите, определени с общностите регламенти за съответните услуги на EMA“.
30

Що се отнася, най-напред, до формулировката на член 85а от Правилника, трябва да се посочи, като пример, че докато в текста на този член на немски език изрично се говори за вина, като се използва изразът „auf das Verschulden eines Dritten“, в текста на английски език е използван по-неутралният израз „причинена от трето лице“ („caused by a third party“). В текста на този член на други езици, като испански („imputable a un tercero“), френски („imputable à un tiers“), италиански („imputabile a un terzo“), нидерландски („aan een derde is te wijten“), португалски („imputável a um terceiro“), се говори за отговорност, без да се споменава понятието за вина.
9

Член 51, параграфи 1 и 2 от ET предвижда: „1. По смисъла на разпоредбите на настоящия закон „колективно уволнение“ означава прекратяването на трудовите договори по икономически, технически, организационни или производствени причини, когато в рамките на 90 дни се прекратят договорите на поне: a) 10 работници в предприятия, в които са заети повече от 100 работници; b) 10 % от броя на работниците в предприятия, в които са заети между 100 и 300 работници; c) 30 работници в предприятия, в които са заети повече от 300 работници. […] „Колективно уволнение“ означава и прекратяването на трудовите договори на всички работници в предприятието, ако броят на засегнатите работници надвишава 5 и уволнението се дължи на пълното преустановяване на дейността на предприятието по изложените по-горе причини. За изчисляване на броя прекратени договори, предвиден в параграф 1 от настоящия член, се вземат предвид и всички останали договори, прекратени през разглеждания период по инициатива на работодателя на основания, които не са свързани с конкретния работник, различни от предвидените в член 49, параграф 1, буква c) от настоящия закон, при условие че броят им е поне пет. Когато в рамките на последователни 90-дневни периоди с цел да заобиколи разпоредбите на настоящия член предприятието прекрати трудови договори на основание член 52, буква c) от настоящия закон, чийто брой е под установените по-горе прагове, без да са налице нови причини, обосноваващи такова действие, се счита, че новите случаи на прекратяване съставляват заобикаляне на закона с измамна цел, като прекратяването се обявява за нищожно. 2. Преди колективното уволнение се провеждат консултации с представителите на работниците в продължение най-много на 30 работни дни и на 15 дни за предприятия с по-малко от 50 работници. При тези консултации се разглеждат най-малко възможностите за избягване или намаляване на броя на колективните уволнения и за смекчаване на последиците от тях чрез съпътстващи социални мерки, като например мерки за пренасочване или действия по професионално обучение или преквалификация за повишаване на заетостта. […]“.
—

за Scotch Whisky Association, spiritsEUROPE и Comité de la Communauté économique européenne des Industries et du Commerce des Vins, Vins aromatisés, Vins mousseux, Vins de liqueur et autres Produits de la Vigne (CEEV), от C. Livingstone, advocate, G. McKinlay, Rechtsanwalt, A. O’Neill, QC, J. Holmes и M. Ross, barristers,
17

X участва в изготвянето на декларацията за данък върху оборота за 2010 г. на установеното в Германия дружество C Ltd. Декларацията е подадена в данъчната служба в началото на 2012 г. С решение от 12 март 2012 г. данъчната служба отказва да признае X като упълномощен представител на C Ltd за процедурата по определяне на данъка върху оборота за 2010 г. на основание член 80, параграф 5 от Данъчния кодекс. Като мотив за решението е посочено обстоятелството, че X няма право да осъществява по занятие данъчноконсултантска дейност.
20

В исковата си молба Комисията поддържа, че Португалската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 4 от Директива 91/271, по отношение на пречистването на градските отпадъчни води в следните 52 агломерации: Alvalade, Odemira, Loriga, Pereira do Campo, Vila Verde (PTAGL 420), Mação, Paço, Pontével, Vila Nova de São Bento, Castro Daire, Arraiolos, Cercal, Vale de Santarém, Castro Verde, Almodôvar, Ferreira do Alentejo, Vidigueira, Amares/Ferreiras, Alcácer do Sal, Amareleja, Gonsundeira, Salvaterra de Magos, Mogadouro, Melides, Vila Verde (PTAGL 421), Santiago do Cacém, Serpa, São Bartolomeu de Messines, Monchique, Montemor-o-Novo, Grândola, Estremoz, Maceira, Vendas Novas, Lousada, Felgueiras, Riachos, Tolosa, Meda, Alter do Chão, Tábua, Portel, Viana do Alentejo, Cinfães, Vila de Prado, Ponte de Reguengo, Canas de Senhorim, Repeses, Mangualde, Nelas, Vila Viçosa, Santa Comba Dão.
34

За разлика от това, текстът на тази разпоредба на други езици, по-специално на английски, изглежда, ограничава обхвата на иска, предявен срещу трето лице („a person domiciled in a Member State may also be sued: […] as a third party“).