ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
BG Официален вестник на Европейския съюз C 8/8

Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (Civil Division) (Обединено Кралство) на 5 ноември 2007 г. — L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie/Bellure NV, Malaika Investments Ltd, traiding as „Honey pot cosmetic & Parfumery Sales“, Starion International Ltd

(Дело C-487/07)

(2008/C 8/15)

Език на производството: английски

Препращаща юрисдикция

Court of Appeal (Civil Division)

Страни в главното производство

Ищец: L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie.

Ответник: Bellure NV, Malaika Investments Ltd, traiding as „Honey pot cosmetic & Parfumery Sales“, Starion International Ltd

Преюдициални въпроси

1 Когато в реклама на свои стоки или услуги търговец използва регистрирана марка, притежавана от конкурент, с цел да сравни характеристиките (и по-специално аромата) на предлаганите от него стоки или услуги с характеристиките (и по-специално аромата) на стоките или услугите, предлагани с тази марка от конкурента, като не създава объркване, нито по друг начин застрашава основната функция на марката като наименование за произход, използването от негова страна попада ли в буква а) или буква з) на член 5 от Директива 89/104?

2 Когато в търговска дейност търговец използва (по-специално в сравнителен списък) общоизвестна регистрирана марка за обозначаване на характеристика на своя стока (по-специално аромата ѝ) по такъв начин, че: a) не създава каквато и да е вероятност от объркване; б) не засяга продажбата на стоката от общоизвестната регистрирана марка; в) не застрашава основната функция на регистрираната марка да гарантира произхода и не уврежда добрата репутация на тази марка чрез опетняване на нейния образ или чрез смесване или по всякакъв друг начин, и г) грае значителна роля за промоцията на стоката на търговеца, това използване попада ли в член 5, параграф 1, буква a) от Директива 89/104?

3 В контекста на член 3a, буква ж) от Директивата относно заблуждаващата реклама (84/450), изменен с Директивата относно сравнителната реклама (97/55), какво е значението на „извлича нелоялно предимство от“ и по-специално, когато търговец сравнява своя стока със стока от общоизвестна марка в сравнителен списък, по този начин той извлича ли нелоялно предимство от доброто име на общоизвестната марка?

4 В контекста на член 3a, буква з) от посочената директива какво е значението на „представя стоките или услугите като имитация или копие“ и по-специално този израз обхваща ли случаите, в които без по никакъв начин да поражда объркване или да въвежда в заблуждение, страната просто честно обявява, че нейната стока притежава основна характеристика (аромат) като тази на общоизвестна стока, която е защитена от марка?
BG Официален вестник на Европейския съюз C 8/9

Преюдициално запитване, отправено от Court of Session (Шотландия), Единбург (Обединено кралство) на 5 ноември 2007 г. — Royal Bank of Scotland plc/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Дело C-488/07)

(2008/C 8/16)

Език на производството: английски

Препращаща юрисдикция

Court of Session (Шотландия), Единбург

Страни в главното производство

Ищец: Royal Bank of Scotland plc

Ответник: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Преюдициални въпроси

1) Изисква ли член 19, параграф 1, втора алинея от Директива 77/388/ЕИО (1) (Шеста директива за ДДС) подлежащата на приспадане част по отношение на данъчно задължено лице съобразно член 17, параграф 5 да се определя на годишна база в процентно изражение със закръгляване до цифра, която не превишава следващата единица, ако: a) посочената подлежаща на приспадане част е подлежаща на приспадане част, определена за направление на стопанската дейност на данъчно задълженото лице съобразно член 17, параграф 5, трета алинея, буква a) или б); и/или б) посочената подлежаща на приспадане част е подлежаща на приспадане част, определена въз основа на използването на всички или на част от стоките и услугите от данъчнозадълженото лице съобразно член 17, параграф 5, трета алинея, буква в); и/или в) посочената подлежаща на приспадане част е подлежаща на приспадане част, определена за всички стоки и услуги, използвани от данъчно задълженото лице за всички сделки, посочени в член 17, параграф 5, първа алинея съобразно член 17, параграф 5, трета алинея, буква г)?

2) Член 19, параграф 1, втора алинея разрешава ли на държавите-членки да изискват подлежащата на приспадане част по отношение на данъчно задължено лице да се определя на годишна база в процентно изражение със закръгляване до цифра, различна от следващата единица?

(1) OВ 1977 г., L 145, стр. 1.
BG Официален вестник на Европейския съюз C 22/36

Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Англия и Уелс), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединеното кралство) на 28 ноември 2007 г. — Generics (UK) Ltd, Regina/Licensing Authority (чрез Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)

(Дело C-527/07)

(2008/C 22/64)

Език на производството: английски

Препращаща юрисдикция

High Court of Justice (Англия и Уелс), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Страни в главното производство

Ищец: Generics (UK) Ltd, Regina

Ответник: Licensing Authority (чрез Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)

Преюдициални въпроси

1) Когато лекарствен продукт, който не е включен в приложението към Регламент № 2309/93 (1), е пуснат на пазара в държава-членка (Австрия) в съответствие с националната разрешителна процедура преди присъединяването на тази държава-членка към ЕИП и ЕО и: а) тази държава-членка впоследствие се е присъединила към ЕИП и след това към ЕО и като част от условията по присъединяването е транспонирала в националното си законодателство разпоредбите относно разрешенията на Директива 65/65 (нова Директива 2001/83 (2)), без в това отношение да се прилагат преходни мерки, б) въпросният продукт е останал на пазара на тази държава-членка няколко години след присъединяването й към ЕИП и ЕО, в) след присъединяването на тази държава-членка към ЕИП и ЕО разрешението за търговия на въпросния продукт е било изменено, като е било допълнено с нова индикация, и според органите на тази държава-членка изменението е съобразено с изискванията на общностното право, г) документацията на въпросния продукт не е актуализирана в съответствие с Директива 65/65 (нова Директива 2001/83) след присъединяването на тази държава-членка към ЕИП и ЕО, и д) продукт, съдържащ същата активна съставка, впоследствие е получил разрешение съгласно член 6 от Директива 2001/83 и е бил пуснат на пазара в ЕО, трябва ли лекарственият продукт да се смята за „референтен лекарствен продукт, който е или е бил разрешен по член 6 […] в някоя държава-членка“ по смисъла на член 10, параграф 1 от Директива 2001/83 и, при утвърдителен отговор, кое или кои от посочените по-горе условия е или са определящи в това отношение?

2) В случай че компетентният орган на референтната държава-членка неоснователно отхвърли заявление за получаване на разрешение за търговия, подадено съгласно член 10, параграф 1 от Директива 2001/83 в рамките на предвидената в тази директива децентрализирана процедура, с мотив, че споменатият в първия въпрос по-горе лекарствен продукт не е„референтен лекарствен продукт“ по смисъла на член 10, параграф 1, евентуално какви указания Съдът би счел за уместно да даде относно обстоятелствата, които националният съд би трябвало да вземе предвид, когато трябва да определи дали е налице достатъчно съществено нарушение на общностното право по смисъла на съдебната практика в Решението по дело Brasserie du Pêcheur и Factortame?

(1) ОВ L 214, стр. 1.

(2) ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3.
BG Официален вестник на Европейския съюз C 22/34

Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединеното кралство) на 22 ноември 2007 г. — Afton Chemical Limited/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Дело C-517/07)

(2008/C 22/61)

Език на производството: английски

Препращаща юрисдикция

High Court of Justice (Chancery Division) (Обединеното кралство).

Страни в главното производство

Ищец: Afton Chemical Limited.

Ответник: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs.

Преюдициални въпроси

1) Подлежат ли на облагане по член 2, параграф 3 от Директива 92/81/ЕО добавките за горива като разглежданите в настоящото производство, които не са предназначени за употреба, не са предложени за продажба или не са използвани като моторно гориво, но които са добавени към моторно гориво с цел, различна от захранване на превозното средство, в което е използвано горивото?

2) При положителен отговор на първия въпрос, подобни добавки попадат ли в приложното поле на освобождаването по член 8, параграф 1 от Директива 92/81/ЕО (1)?

3) Подлежат ли на облагане по член 2, параграф 3, втора алинея от Директива 2003/96/ЕО (2) добавките за горива като разглежданите в настоящото производство, които не са предназначени за употреба, не са предложени за продажба или не са използвани като моторно гориво, но които са добавени към моторно гориво с цел, различна от захранване на превозното средство, в което е използвано горивото?

4) При положителен отговор на третия въпрос, изключени ли са подобни добавки от приложното поле на Директива 2003/96/ЕО по силата на член 4, буква б), първо тире от директивата?

5) Налогът, с който Обединеното кралство облага посочените по-горе добавки за горива, допуска ли се от общностното право и по-специално от член 3 от Директива 92/12/ЕИО (3)?

(1) ОВ L 316, стр. 12.

(2) ОВ L 283, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98.

(3) ОВ L 76, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 129.
BG Официален вестник на Европейския съюз C 37/19

Жалба, подадена на 8 декември 2007 г. от Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd срещу решението, постановено на 17 септември 2007 г. по дело T-253/03, Akzo Nobel Chemicals Ld and Akcros Chemicals Ltd/Комисия на Европейските общности

(Дело C-550/07 P)

(2008/C 37/28)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподатели: Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd (представители: C. Swaak, advocaat, M. Mollica и M. van der Woude, avocats)

Други страни в производството: Комисия на Европейските общности, Council of the Bars and Law Societies of the European Union, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Association européenne des juristes d'entreprise (AEJE), American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter, International Bar Association

Искания на жалбоподателите

Жалбоподателите искат от Съда:

— да отмени Решение на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. по дело T-253/03, доколкото с него се отхвърля искането за прилагане на принципа за защита на професионалната тайна към обмяната на съобщения с юрисконсулта на Akzo Nobel;

— да отмени решението за отказ от 8 май 2003 г. на Комисията, доколкото с него се отказва връщане на кореспонденцията от електронни съобщения с юрисконсулта на Akzo Nobel (част от серия Б на документите);

— да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство и по производството пред Първоинстанционния съд, доколкото те са свързани с посочените в настоящото дело правни основания.

Правни основания и основни доводи

Жалбоподателите поддържат, че с отхвърлянето на жалбата Първоинстанционният съд е нарушил общностното право. В частност жалбоподателите твърдят, че като прави стриктно частично и буквално тълкуване на няколко точки от решението по дело AM&S Europe/Комисия (1), Първоинстанционният съд:

1. дал неточно тълкуване на принципа за защита на професионалната тайна, както той бил признат в решението по дело AM&S и по този начин нарушава принципа за равенство (раздел Б)

2. евентуално, нарушил общите принципи за закрила на правата на защита и за правна сигурност с отказа си да тълкува принципа за защита на професионалната тайна в светлината на настъпилото значително развитие в сферата на правото (раздел В); и

3. при по-голяма евентуалност, нарушил член 5 ЕО (принцип на предоставяне на компетентност) и принципа за национална процесуална автономия (раздел Г).

(1) Дело 155/79, 1982 г., стр. 1575.
BG Официален вестник на Европейския съюз C 37/16

Жалба, подадена на 30 ноември 2007 г. от William Prym GmbH & Co. KG и Prym Consumer GmbH срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав) от 12 септември 2007 г. по дело T-30/05, William Prym GmbH & Co. KG и Prym Consumer GmbH & Co. KG/Комисия на Европейските общности

(Дело C-534/07 P)

(2008/C 37/21)

Език на производството: немски

Страни

Жалбоподатели: William Prym GmbH & Co. KG и Prym Consumer GmbH (представители: адв. H.-J. Niemeyer и адв. Ch. Herrmann)

Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности

Искания на жалбоподателите

1. Да се отмени решението на Първоинстанционния съд (втори състав) от 12 септември 2007 г. по дело T-30/05, доколкото с него сe засягат жалбоподателите,

2. да се отмени Решение C(2004)4221 окончателен на Комисията от 26 октомври 2004 г. (дело COMP/F-1/38.338 — PO/Игли), доколкото то е свързано с жалбоподателите, при условията на евентуалност, да се отмени наложената на жалбоподателите съгласно член 2 от това решение глоба или да се намали размерът й,

3. при условията на евентуалност спрямо точка 2 от исканията, делото да се върне на Първоинстанционния съд за ново разглеждане,

4. да се осъди ответникът в производството по обжалване да заплати всички съдебни разноски.

Правни основания и основни доводи

— Първоинстанционният съд неправилно приема, че разделянето на първоначално единното производство „Галантерийни стоки“ на две (отделни) производства „Галантерийни стоки: игли“ и „Галантерийни стоки: закопчалки“, без да се изложат основанията за това разделяне, не накърнява правото на защита на жалбоподателите, и по-специално тяхното право на изслушване.

— Като е отказал да провери дали разделянето на производството „Галантерийни стоки“ е незаконосъобразно поради факта, че въпросното нарушение е било налице само едно нарушение, което е продължавано, Първоинстанционният съд е нарушил забраната за отказ от правосъдие и основното право на ефективна съдебна защита.

— Първоинстанционният съд неправилно е приел, че не е налице нарушение на задължението за излагане на мотиви съгласно член 253 EО. Той е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че непълният по съдържание анализ на Комисията относно размера на пазарите, приети за релевантни пазари на разглежданите продукти, както и относно конкретните последици от нарушението за пазара, нямат правно значение.

— Първоинстанционният съд е нарушил Насоките за определяне на размера на глобите. Той е определил тежестта на нарушението, като взема предвид единствено абстрактната форма на нарушението и разглежда най-ниския размер от определена категория за тежест като минимален размер, под който не може да се слезе. Освен това той отказва да отчете доброволното прекратяване на нарушението като смекчаващо обстоятелство и по този начин е нарушил принципите на правовата държава и на равно третиране.
—

a) като не е оборудвала с канализационни системи в сроковете, предвидени в член 3 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (1), агломерациите на Angra do Heroísmo, Bacia do Rio Uima (Fiães de S. Jorge), Costa de Aveiro, Covilhã, Espinho/Feira, Fátima, Ponta Delgada, Ponte de Lima, Póvoa do Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Real de Santo António, Viana do Castelo — град, Vila Real и б) като не е подложила на вторично пречистване или на друга равностойна обработка в сроковете, предвидени в член 4 от споменатата директива, градските отпадъчни води от агломерациите Alto Nabão, Alverca, Bacia do Rio Uima (Fiães de S. Jorge), Carvoeiro, Costa da Caparica/Trafaria, Costa de Aveiro, Costa Oeste, Covilhã, Espinho/Feira, Fátima, Fundão/Alcaria, Lisboa, Matosinhos, Milfontes, Moledo/Âncora/Afife, Nazaré/Famalicão, Pedrógão Grande, Ponta delgada, Ponte de Lima, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Nova de Gaia/Douro Nordeste, Vila Real de Santo António, Viana do Castelo — град, Vila Franca de Xira, Vila Real, Република Португалия не е изпълнила задълженията си по членове 3 и 4 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води.
BG Официален вестник на Европейския съюз C 51/36

Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court (Обединеното Кралство) на 17 декември 2007 г. — The Queen on the application of S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited, Hercules Incorporated/Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

(Дело C-558/07)

(2008/C 51/60)

Език на производството: английски

Препращаща юрисдикция

High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court

Страни в главното производство

Ищец: S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited, Hercules Incorporated

Ответник: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

Преюдициални въпроси

1. С оглед на обстоятелството, че по силата на член 2, параграф 9 от Регламент REACH (EО) № 1907/2006 (1) изискванията за регистрация по дял II от него не се прилагат за полимери, има ли се предвид с посочването на „мономерни вещества“ в член 6, параграф 3: a) реагирали мономери, т.е. мономери, които са реагирали помежду си така, че са станали неделими от полимера, от който са част, б) нереагирали мономери, т.е. мономери, които са резултат от процеса на полимеризация и които запазват собствените си химически отлики и свойства, различаващи се от полимера след края на процеса, или в) едновременно реагирали и нереагирали мономери?

2. Ако отговорът на първия въпрос е a) или в), незаконосъобразно ли прилагането на член 6, параграф 3 от регламента за производители и вносители на полимери на основание, че условията са неразумни, дискриминационни или непропорционални?

(1) Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (OВ L 396, стp. 1).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 64/31

Жалба, подадена на 22 януари 2008 г. от Sunplus Technology Co. Ltd срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 15 ноември 2007 г. по дело T-38/04, Sunplus Technology Co. Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП)

(Дело C-21/08)

(2008/C 64/44)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Sunplus Technology Co. Ltd (представители: H. Eichmann, G. Barth, U. Blumenröder, C. Niklas-Falter, M. Kinkeldey, K. Brandt, A. Franke, U. Stephani, B. Allekotte, K. Lochner, B. Ertle, C. Neuhierl, S. Prückner, Rechtsanwälte)

Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Sun Microsystems, Inc.

Искания на жалбоподателя

Жалбоподателят иска Първоинстанционният съд:

— да отмени обжалваното съдебно решение;

— да отмени оспорваното решение;

— да осъди СХВП да заплати разноските.

Правни основания и основни доводи

Жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагането и тълкуването на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 (1), сравнявайки отделни части от двете марки, без да прецени общото им въздействие върху потребителите.

Според жалбоподателя Първоинстанционният съд е изопачил фактите и доказателствата като е приел, че графичната част на заявената марка съдържа по-скоро стилизирано слънце, отколкото символа „звезда“ и като не е взел предвид буквата „S“ при сравняване на цялостното въздействие на марките.

Жалбоподателят поддържа също, че доводите на Първоинстанционния съд били противоречиви, тъй като в точка 39 от решението той приема, че са налице допълнителни компоненти, водещи до различия между марките, но не взима предвид тези компоненти при фонетичното сравнение на марките.

На последно място жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка като не е взел предвид въпросната категория стоки и услуги и обстоятелствата, при която те се предлагат на пазара, при преценката на вероятността от объркване.

(1) Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 92/16

Преюдициално запитване, отправено от VAT and Duties Tribunal, Лондон (Обединено кралство) на 31 януари 2008 г. — RCI Europe/Commissioners of HM Revenue and Customs

(Дело C-37/08)

(2008/C 92/30)

Език на производството: английски

Препращаща юрисдикция

VAT and Duties Tribunal, Лондон

Страни в главното производство

Жалбоподател: RCI Europe

Ответник: Commissioners of HM Revenue and Customs

Преюдициални въпроси

1. В контекста на услугите, предоставяни от жалбоподателя срещу: — таксата за регистрация; — абонаментната такса и — таксата за обмен, плащани от членове на схемата RCI Weeks на жалбоподателя, кои фактори следва да се вземат предвид, за да се определи дали услугите са „свързани с“ недвижима вещ по смисъла на член 9, параграф 2, буква а) от Шестата директива за ДДС (1) (понастоящем член 45 от преработената директива за ДДС (2))?

2. Ако някои или всички услуги, предоставяни от жалбоподателя, са „свързани с“ недвижима вещ по смисъла на член 9, параграф 2, буква а) от Шестата директива за ДДС (понастоящем член 45 от преработената директива за ДДС), дали недвижимата вещ, с която са свързани някои или всички услуги, е внесената в общия фонд недвижима вещ, или е недвижимата вещ, която се иска в замяна на внесената недвижима вещ, или са и двете вещи?

3. Ако някои от услугите са „свързани с“ двете недвижими вещи едновременно, как трябва да се класифицират услугите според Шестата директива за ДДС (понастоящем преработената директива за ДДС) ?

4. С оглед на различните разрешения, дадени от различните държави-членки, как Шестата директива за ДДС определя дохода на данъчно задълженото лице от „таксата за замяна“ за следните услуги: — улесняване на обмена на права на ползване на ваканционни периоди, притежавани от член на схемата, управлявана от данъчно задълженото лице, и права на ползване на ваканционни периоди, притежавани от друг член на тази схема и/или — предоставяне на права на ползване на място за настаняване, закупено от данъчно задълженото лице от други данъчно задължени трети лица в добавка към общия фонд от места за настаняване, които са на разположение на членовете на тази схема?

(1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. за хармонизиране на законодателството на държавите-членки във връзка с данъците върху оборота — обща система на данък върху добавената стойност: единна данъчна основа, ОВ L 145, стр. 1.

(2) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, ОВ L 347, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.