BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:T:2011 :699 1РЕШЕНИЕ НА О БЩИЯ СЪД (състав п о жалбите)
29 ноември 2011 година
Дело T-10/11 P
Ger hard Birkhoff
срещу
Е вропейс ка коми сия
„Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Семейни надбавки — Надбавка за дете 
на издръжка — Дете, засегнато от болест, която го възпрепятства д а се издържа — Отказ да се 
продължи изплащането на надбавката“
Предмет:Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори 
състав) от 27 октомври 2010 г. по де ло Birkhoff/Комисия (F-60/09) за отмяна на това 
решение
Решение:Отменя ре шението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори 
състав) от 27 октомври 2010 г. по де ло Birkhoff/Комисия (F-60/09). Връща делото на 
Съда на публичната служба. Общият съд не се произнася по съдебните разноски.
Резюм е
1. Длъжностни л ица — Възнаграждение — Семейни н адбавки — Надбавка за дете на 
издръжка — Право на продължаване независимо от въ зрастта, в с лучай че д етето н е може 
да се издържа с амо
(член 2, параграф 5 от п риложение VII към Правилника за длъжностните лица)
2. Длъжностни л ица — Възнаграждение — Семейни н адбавки — Надбавка за дете на 
издръжка — Право на продължаване независимо от въ зрастта, в с лучай че д етето н е може 
да се издържа с амо
(член 2, параграф 5 от п риложение VII към Правилника за длъжностните лица)
1. Съгласно ч лен 2, параграф 5 о т п риложение VII к ъм П равилника и зплащането н а 
обезщетение за дете, възпрепятствано п оради тежко заболяване или инвалидност да се издържа 
само, продължава п рез целия период на болестта или инвалидността, независимо от възрастта.
При де те, засегнато от заболяване или инвалидност, понятието „възпрепятствано д а се издържа 
само“ налага да се вземат предвид особените обстоятелства в ъв всеки конкретен случай.
2 ECLI:EU:T:2011 :699РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-10/11P
BIRKHOFF/КОМИСИЯ
Впрочем като се следва л огически съждението, изискващо по причини от социален характер д а 
се отчетат особените правни и ф актически обстоятелства в с лучая, за да се опреде ли размерът 
на доходите, с к оито разполага лицето с у вреждания, за да се издържа, трябва д а се вземе 
предвид нетният д оход на това л ице, като се приспаднат всички държавни данъци, такси и 
удръжки, а н е неговият б рутен доход.
Всъщност, първо, единствено н етният д оход представлява т ова, с к оето съответното лице може 
действително д а разполага, за се издържа ежедневно, като покрива т екущите си разходи за 
храна, облекло, жилище, обзавеждане, домакинство, отопление и т .н.
Второ, с о глед н а принципа на равно т ретиране — който изисква р азличните положения да не се 
третират по ед накъв начин, освен ако такова третиране не е о бективно о правдано — н е може да 
се пренебрегне, че лице с у вреждания, чий то брутен доход е о бременен с в сякакъв вид доста 
тежки разходи и к оето следователно р азполага с о тносително н исък нетен доход, се намира в 
различно ф актическо положение от лице с у вреждания, което получава с ъщия брутен доход, но 
чиито удръжки, независимо под каква ф орма, са доста по-ниски и с ъответно т о разполага с 
относително в исок нетен доход. С о глед н а горепосочената цел от социален характер н ищо не 
обосновава т ези два с лучая да се третират ед накво, под претекст че брутните доходи са 
еднакви, след к ато де йствителните разполагаеми доходи за издръжка значително ва рират. 
Впрочем к омпетентният о рган е д лъжен д а р азгледа о собените п равни и ф актически 
обстоятелства в ъв всеки конкретен случай, за да опреде ли дали съответното лице с у вреждания 
действително е в ъзпрепятствано д а се издържа само по смисъла на посочената разпоредба от 
Правилника.
Трето, вземането предвид на де йствително р азполагаемия нетен доход на съответното лице е 
съгласувано с ф акта, че от професионалния доход на това л ице трябва д а се приспаднат и 
разходите, които то де йствително т рябва д а понесе поради болестта си.
На последно мя сто, макар да е в ярно, че разпоредбите на правото на Европейския съюз, които 
предвиждат ф инансови о безщетения, трябва д а с е т ълкуват с триктно, от и зложените 
съображения е в идно, че ед инствено т ълкуване, което отчита нетния де йствително р азполагаем 
доход на де тето, което е з асегнато от тежко заболяване или инвалидност, е в с ъответствие със 
социалната цел, преследвана от изплащането на надбавката, предвидена в ч лен 2, параграф 5 от 
приложение VII към Правилника в п олза на такова де те, ако то е в ъзпрепятствано д а се издържа 
само.
(вж. точки 28, 34, 37—40 и 50)
Позовава не на:
Съд — 3 май 2007 г., Advocaten voor de W ereld, C-303/05, Сборник, стр. I-3633 , точка 56 и ц итираната съдебна 
практика
Първоинстанционен съд — 30 ноември 1994 г., Dornonville de la C our/Комисия, T-498/93, Recueil FP, 
стр. I-A-257 и II-813, точка 39
2. Надбавката за де те на издръжка отговаря на цел от социален характер, обоснована от 
разходите, произтичащи от настояща и с игурна необходимост, свързана със съществуването на 
детето и с де йствителната му поддръжка, което трябва в ъв всеки конкретен случай да накара 
компетентният о рган да провери дали посочената социална цел е ре ализирана и к ато отчита 
всички обстоятелства в к онкретния случай, да опреде ли дали въпросната тежка болест или 
инвалидност възпрепятства съответното де те да се издържа само.
ECLI:EU:T:2011 :699 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-10/11P
BIRKHOFF/КОМИСИЯ
С оглед н а това, формулирането от институция на обективен критерий з а тълкуване на член 2, 
параграф 5 о т п риложение VII к ъм П равилника н е я о свобождава — н езависимо о т 
съдържанието на този критерий — о т задължението да разгледа особените обстоятелства в 
случая.
За да се отчетат правните и ф актическите особености на положението на лице с у вреждания, от 
професионалните доходи на това л ице следва д а се приспадне всеки разход, който то трябва д а 
понася поради своето заболяване. В т ози смисъл, за да се прецени дали лицето с у вреждания е 
възпрепятствано д а се издържа само по смисъла на член 2, параграф 5 от приложение VII към 
Правилника, следва д а се вземе предвид ед инствено н амаленият п о този начин доход.
Действието в п олза на лицата с у вреждания не е с амоцел, а мя рка, предназначена да гарантира 
равното третиране, така че подобно де йствие е р азрешено с амо ако спомага за осъществяване 
на равно т ретиране на лице с у вреждания с ва лидно л ице в ед накво положение. В т ози случай 
принципът на равно т ретиране задължава а дминистрацията да вземе предвид ед инствено 
разходите, които конкретно п роизтичат от заболяването на съответното де те, с о глед д а го 
приравни финансово на лице в а налогично п оложение, което не е з асегнато от заболяване.
В този смисъл частичното приспадане на разходи, засягащи широко използвани от всеки — а н е 
само от лицата с у вреждания — стоки и у слуги, не е о порочено н ито от фактическа грешка, нито 
от грешка при прилагане на правото, нито пък от явна грешка в п реценката.
(вж. точки 30, 32, 36, 57, 59 и 60)
Позовава не на:
Първоинстанционен съд — 21 октомври 2003 г., Birkhoff/Комисия, T-302/01, Recuiel FP, стр. I-A-245 и II-1185 , 
точки 39, 40 и 44