BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:T:2011 :746 1РЕШЕНИЕ НА О БЩИЯ СЪД (състав п о жалбите)
14 декември 2011 година
Дело T-563/10 P
Patrizia De L uca
срещу
Е вропейс ка коми сия
„Обжалване — Насрещна жалба — Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване на 
длъжност от по-висока ф у нкционална група в ре зултат от конкурс на общо основание — 
Влизане в с ила на но вия правилник — Преходни разпоредби — Член 12, параграф 3 от 
приложение XIII к ъм Правилника“
Предмет:Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори 
състав) от 30 септември 2010 г. по де ло De Luca/Комисия (F-20/06), с к оято се иска 
отмяната на това съдебно ре шение
Решение:Отхвърля насрещните жалби. Отменя Решение на Съда на публичната служба на 
Европейския съюз (втори състав) от 30 септември 2010 г. по де ло De Luca/Комисия 
(F-20/06). Връща де лото н а С ъда на публичната служба. Не се произнася по 
съдебните разноски.
Резюм е
1. Обжалване — Насрещна жа лба — Допустимост — Служебна проверка от О бщия съд
2. Обжалване — Насрещна жа лба — Предмет — Замяна на мотивите на обжалваното с ъдебно 
решение — Недопустимост — Препращане към доводите, изтъкнати от д руга страна в 
подкрепа на нейната насрещна жа лба — Недопустимост
(член 13, параграф 1 от п риложение I към Статута на Съда; член 48, параграф 2, член 141, 
параграф 2 и чл ен 142, параграф 1 от П роцедурния правилник на Общия съд)
3. Длъжностни лица — Конкурс — Конкурс на общо основание — Начин за назначаване, който 
не е с амо въ ншен
(член 29, параграф 1 от П равилника за длъжностните лица)
4. Длъжностни лица — Кариера — Промяна на категорията или на длъжността вследствие 
на участие в к онкурс на общо основание — Класиране в с тъпка — Приложими норми
(член 32, втора алинея и чл ен 46 от П равилника за длъжностните лица)
2 ECLI:EU:T:2011 :746РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-563/10P
DELUCA/КОМИСИЯ
5. Длъжностни лица — Кариера — Промяна на категорията или на длъжността вследствие 
на участие в к онкурс на общо основание — Ново класиране в с тепен — Приложими норми
(член 1, параграф 2 и чл ен 12, параграф 3 от п риложение XIII к ъм П равилника за 
длъжностните лица)
1. Дори жалбоподател да прикани Общия съд да ре ши, че дадена насрещна жалба е д опустима, 
Общият съд е д лъжен да разгледа служебно в ъпросите относно д опустимостта ѝ.
(вж. точка 29)
Позовава не на:
Съд — 26 февруари 2002 г., Съвет/Boehringer, C-23/00 P, Recueil, стр. I-1873 , точка 46; 28 февруари 2008 г., 
Neirinck/Комисия, C-17/07 P, непубликувано в С борника, точка 38
2. Трябва д а се отхвърлят к ато недопустими исканията в н асрещна жалба, които не са насочени 
към отмяната, изцяло или частично, на диспозитива н а обжалваното съдебно ре шение, а ц елят 
единствено з амяната на някои от мотивите, които съставляват необходимата му опора. Такива 
искания не отговарят н а изискванията на член 142, параграф 1 от Процедурния правилник на 
Общия съд. Всъщност, както следва п о-конкретно о т член 13, параграф 1 от приложение I към 
Статута на Съда, предмет на жалбата трябва д а бъде п ълната или частична отмяна на ре шение 
на С ъда на публичната служба, като п ри о тмяна О бщият с ъд м оже сам д а постанови 
окончателно ре шение по де лото, когато фазата на производството позволява това, или да върне 
делото на Съда на публичната служба за постановяване на решение.
По-нататък, от посочения член 142, както и о т член 141, параграф 2 и о т член 48, параграф 2 от 
Процедурния п равилник следва, че всяко о снование за отмяна на ре шение на С ъда на 
публичната служба, което не е д остатъчно я сно ф ормулирано в п исмения отговор, трябва д а се 
счита за недопустимо. Не отговарят н а това и зискване за точност и с ледователно т рябва д а се 
отхвърлят к ато недостатъчно о бстойно и зложени и п оради това к ато недопустими основанията 
или твърденията за нарушения, изтъкнати в п одкрепа на насрещна жалба, в р амките на които 
встъпилата страна в п ървоинстанционно то производство се задоволява с амо и ед инствено д а 
препрати к ъм м отивите, изложени в п исменото с тановище, подадено о т о тветника в 
първоинстанционно то производство в п одкрепа на насрещната му жалба.
(вж. точки 30, 31, 34 и 35)
Позовава не на:
Съд — 17 юли 2008 г., Campoli/Комисия, C-71/07 P, Recueil, стр. I-5887 , точка 41
Първоинстанционен съд — 21 март 2002 г., Joynson/Комисия, T-231/99, Recueil, стр. II-2085 , точка 154; 
14 декември 2005 г., Honeywell/Комисия, T-209/01, Recueil, стр II-5527 , точка 54
3. Процедурата за провеждане на конкурс на общо основание, предвидена в ч лен 29, параграф 1 
от П равилника, не представлява н ачин само за външно н азначаване, след к ато е о ткрита 
едновременно к акто за кандидати, които не са от институциите на Съюза, така и з а др уги 
кандидати, които вече имат качеството на длъжностно л ице или служител.
(вж. точка 44)
Позовава не на:
Съд — 5 декември 1974 г., Van Belle/Съвет, 176/73, Recueil, стр 1361 , точка 8
ECLI:EU:T:2011 :746 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-563/10P
DELUCA/КОМИСИЯ
4. Правилникът не съдържа общи разпоредби, които биха уреждали класирането в с тъпка на 
активно з аето длъжностно л ице, назначено н а др уга длъжност като лице, издържало конкурс на 
общо основание. Всъщност такова н азначаване не е и звършено в следствие на процедури, които 
Правилникът предвижда за повишаване в д лъжност на длъжностните лица; то не може да се 
разглежда и к ато назначаване в т очния смисъл на понятието, тъй като въпросното длъжностно 
лице е б ило назначено п реди това. Назначаването всъщност се отнася за случая на лице, което 
е прието за първи път в с ъстава н а длъжностните лица на Съюза, докато повишаването в 
длъжност опреде ля но рмалното протичане на така започналата кариера в р амките на посочения 
състав. Следователно п рилагането на съответните разпоредби — н езависимо дали става в ъпрос 
за но рми от Правилника за длъжностните лица, уреждащи назначаването, или за разпоредби от 
този правилник и о бщи принципи, уреждащи но рмалното протичане на кариерата на активно 
заетите длъжностни лица в р амките на състава и м — м оже да се извърши само по аналогия, 
като с е и ма п редвид, че п рилагането н а п оследните р азпоредби з адължава о ргана п о 
назначаването да спазва п реди всичко равенството м ежду съответното длъжностно л ице и 
останалите длъжностни л ица, имащи п раво н а кариерно р азвитие, докато в ре зултат на 
прилагането на първите разпоредби по-скоро се осигурява р авно т ретиране на всички лица, 
които са издържали ед ин и с ъщи конкурс на общо основание, без значение дали вече са били 
длъжностни лица.
(вж. точка 46)
Позовава не на:
Съд — 15 януари 1985 г., Samara/Комисия, 266/83, Recueil, стр. 189, точка 13; 29 януари 1985 г., 
Michel/Комисия, 273/83, Recueil, стр. 347, точка 18; 19 април 1988 г., Sperber/Съд, 37/87, Recueil, стр. 1943 , 
точки 9 и 11 и ц итираната съдебна практика; 14 юни 1988 г., Lucas//Комисия, 47/87, Recueil, стр. 3019 , 
точка 11
Първоинстанционен съд — 28 септември 1993 г., Baiwir и др ./Комисия, T-103/92-T-105/92, Recueil, стр. II-987, 
точка 34
5. Също както Правилникът не съдържа общи разпоредби относно но вото класиране в с тъпка 
на активно з аето длъжностно л ице, назначено н а др уга длъжност като издържало конкурс на 
общо основание, така и но вото класиране в с тепен н а активно з аето длъжностно л ице, 
издържало конкурс на общо основание, който му позволява д остъп до длъжности с a p riori 
по-високо ниво от заеманото от него, не е у реде но о т разпоредбите на Правилника.
В това о тношение член 12, параграф 3 от приложение XIII к ъм П равилника, който се отнася до 
класирането на длъжностните лица, включени в с писък с п одходящи кандидати преди 1° май 
2006° г. и „назначени“ между 1 май 2004° г. и 30 април 2006° г., се прилага за активно з аето 
длъжностно л ице, което е б ило назначено н а др уга длъжност като издържало конкурс на общо 
основание, само по аналогия и д околкото длъжностното лице е м ожело да има опреде лен 
интерес или да извлече предимство от прилагането на тази разпоредба във връзка с к ариерното 
развитие или със заплатата, чието ползване по принцип е б ило запазено з а длъжностните лица, 
„назначени“ между 1 май 2004° г. и 30 април 2006° г.
Всъщност, м акар в к ачеството с и н а с пециални п реходни но рми р азпоредбите н а 
приложение XIII к ъм П равилника да могат да дер огират правилата с о бщ характер, които биха 
се приложили към разглеждания случай при липсата на такива п реходни но рми, при все това 
от текста на член 12, параграф 3 от приложение XIII к ъм П равилника във връзка с ч лен 1, 
параграф 2 от приложение XIII к ъм П равилника не може да се направи изводът, че в к онтекста 
на приложимите за длъжностните лица преходни мерки законодателят е и мал намерение да 
дефинира понятието за назначаване, специфично и ч рез дер огация от общото право, като 
обхващащо и с лучая на активно з аето длъжностно л ице, назначено н а др уга длъжност като 
издържало конкурс на общо основание. Впрочем съдът на Съюза разширява п онятието за
4 ECLI:EU:T:2011 :746РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-563/10P
DELUCA/КОМИСИЯ
 назначаване в с трог смисъл, за да обозначи а нгажирането на лица, които вече имат качеството 
на длъжностно л ице, само по изключение и в с лучаите, когато тези лица са могли да имат 
опреде лен интерес или да извлекат предимство във връзка с к ариерата или със заплатата.
(вж. точки 46 и 48—52)
Позовава не на:
Съд — S amara/Комисия, посочено п о-горе, точки 13 и 15; Michel/Комисия, посочено п о-горе, точка 18; 
Sperber/Съд, посочено п о-горе, точки 9 и 11; Lucas/Комисия, посочено п о-горе, точки 11, 14 и 15 и 
цитираната съдебна практика
Първоинстанционен съд — B aiwir и др ./Комисия, посочено п о-горе, точка 34; 11 юли 2007 г., Centeno 
Mediavilla и др ./Комисия, T-58/05, Сборник, стр. II-2523 , точка 39