ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
119

В това отношение жалбоподателят оспорва отхвърлянето от Комисията в обжалваното решение на доказателствата с довода, че са ex post, без да дава съществени обяснения, освен едно позоваване на съдебна практика в изолирана бележка под линия, въпреки че тази практика не подкрепяла твърдението на Комисията, че анализът ex post е ирелевантен. Според жалбоподателя надеждността на анализа от март 2014 г. е изключително голяма, тъй като основните фактори за разходите, произтичащи от ликвидацията на NCHZ, са свързани с естеството на дейността на това дружество и с ангажиментите на химическата промишленост и нямало да бъдат повлияни от каквато и да било промяна на икономическото положение на NCHZ в хода на производството по несъстоятелност. Комисията не оспорила фактите и въпросните цифрови стойности. Освен това при положение от този вид анализът ex post бил допустим (вж. в този смисъл решение от 29 март 2007 г., Scott/Комисия, T‑366/00, EU:T:2007:99, т. 136—138). В допълнение поради прилагането на Закона за дружествата със стратегическо значение действащият синдик нямало да може да извърши изчерпателен анализ по това време, което отличавало положението на NCHZ от положенията, по които е постановена съдебната практика, посочена от Комисията в бележка под линия 13 от обжалваното решение. Според жалбоподателя е важно да се направи ясно разграничение между критерия, изведен в решение от 1 декември 1998 г., Ecotrade (C‑200/97, EU:C:1998:579), и критерия за оператора в условията на пазарна икономика. Докато при критерия за оператора в условията на пазарна икономика съмненията в релевантността на извършването на анализ ex post при определени обстоятелства били допустими, изискваният в това съдебно решение анализ —който щял да се изрази в определяне дали NCHZ е щяло да продължи дейността, включително при прилагане към него на общата правна уредба на несъстоятелността — изначално налагал извършването на хипотетичен анализ ex post. Съгласно критерия, изведен в това съдебно решение, трябвало да се прецени онова, което по всяка вероятност е щяло да стане, ако Законът за дружествата със стратегическо значение го нямаше.
ИНФОРМАЦИЯ ОТНОСНО НЕПУБЛИКУВАНИТЕ АКТОВЕ 
Сборник съдебна практика 
Решение на Общия съд (пети състав) от 2 8 септември 2 0 1 7 г. — 
Rühland/ EUIPO — 8 seasons design (лампа със звездообразна форма) 
(Дело T-7 7 9 / 1 6 ) 
„Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — 
Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ лампа със звездообразна форма — 
Предходен промишлен дизайн на Общността — Основание за недействителност — 
Оригиналност — Различно цялостно впечатление — Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от 
Регламент (ЕО) № 6/2002 “ 
1. Промишлен дизайн на Общността — Основания за недействителност — Липса на 
оригиналност — Промишлен дизайн, който не създава у информирания потребител общо 
впечатление, различно от създаваното от предходния промишлен дизайн — 
Обща преценка на всички елементи на предходния промишлен дизайн 
(член 6, параграф 1, буква б) и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002 на 
Съвета) 
(вж. т. 16, 17, 47 и 48) 
2. Промишлен дизайн на Общността — Основания за недействителност — Липса на 
оригиналност — Промишлен дизайн, който не създава у информирания потребител общо 
впечатление, различно от създаваното от предходния промишлен дизайн — 
Информиран потребител — Понятие 
(член 6, параграф 1, буква б) и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002 на 
Съвета) 
(вж. т. 19, 20 и 53) 
3. Промишлен дизайн на Общността — Основания за недействителност — Липса на 
оригиналност — Промишлен дизайн, който не създава у информирания потребител общо 
впечатление, различно от създаваното от предходния промишлен дизайн — 
Изображение на лампа със звездообразна форма 
(член 6, параграф 1, буква б) и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002 на 
Съвета) 
(вж. т. 22, 25, 38 и 44) 
BG 
ECLI:EU:T:2017 :674 1 
ИНФОРМАЦИЯ ОТНОСНО НЕПУБЛИКУВАНИТЕ АКТОВЕ 
4. Промишлен дизайн на Общността — Основания за недействителност — Липса на 
оригиналност — Промишлен дизайн, който не създава у информирания потребител общо 
впечатление, различно от създаваното от предходния промишлен дизайн — Критерии за 
преценка — Свобода на автора 
(член 6, параграф 2 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002 на Съвета) 
(вж. т.23 и 24) 
Предмет 
Жалба срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 8 юли 2016 г.(преписка 
R 878/2015 -3), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни 8 
seasons design иг-н Rühland 
Диспозити в 
1) Отхвърля жалбата. 
2) Осъжда г-н Lothar Rühland да заплати съдебните разноски. 
ECLI:EU:T:2017 :674 2
Решение на Общия съд (трети състав) от 26 септември 2017 г. — La Rocca/EUIPO (Take your time Pay After)

(Дело T‑755/16)

„Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Take your time Pay After“ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009“

1. Марка на Европейския съюз—Определение и придобиване на марка на Европейския съюз—Абсолютни основания за отказ—Марки, лишени от отличителен характер—Понятие (член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 12—15)

2. Mарка на Европейския съюз—Определение и придобиване на марка на Европейския съюз—Абсолютни основания за отказ—Марки, лишени от отличителен характер—Преценка на отличителния характер—Критерии (член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 16, 19 и 25)

3. Mарка на Европейския съюз—Определение и придобиване на марка на Европейския съюз—Абсолютни основания за отказ—Марки, лишени от отличителен характер—Марки, състоящи се от рекламни лозунги—Отличителен характер—Прилагане на специфични критерии за преценка—Недопустимост (член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 17 и 18)

4. Mарка на Европейския съюз—Определение и придобиване на марка на Европейския съюз—Абсолютни основания за отказ—Марки, лишени от отличителен характер—Фигуративна марка „Take your time Pay After“ (член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 21, 23 и 26—32)

5. Mарка на Европейския съюз—Процедурни разпоредби—Мотивиране на решенията—Цел (член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 37)

6. Mарка на Европейския съюз—Определение и придобиване на марка на Европейския съюз—Абсолютни основания за отказ—Самостоятелно разглеждане на основанията за отказ по отношение на всяка от стоките или услугите, посочени в заявката за регистрация—Задължение за мотивиране на отказа на регистрация—Обхват (член 7, параграф 1 и член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 39—41)

Предмет

Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 4 август 2016 г. (преписка R 406/2016‑1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „Take your time Pay After“ като марка на Европейския съюз

Диспозитив

1) Отхвърля жалбата.
58

В това отношение трябва да се припомни, че съдилищата в Обединеното кралство трайно приемат, че ищецът по иска за злоупотреба с наименование трябва да притежава „goodwill“ — в смисъл на клиентска база — в Обединеното кралство (решение на Supreme Court of the United Kingdom (Върховен съд на Обединеното кралство) Starbucks (HK) Ltd and another v British Sky Broadcasting Group Plc and others (2015) UKSC 31). Установено в чужбина предприятие може да притежава „goodwill“ в Обединеното кралство, ако стоките му се търсят в Обединеното кралство и това търсене може да бъде задоволено (Wadlow, C. The Law of Passing-Off: Unfair Competition by Misrepresentation. 5. ed., Sweet & Maxwell, London 2016, 1‑17 et 3‑93). Например по делото, по което е постановено решение на High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Висш съд (Англия и Уелс), отделение „Chancery“) SA des Anciens Établissements Panhard и Levassor v Panhard Levassor Motor Co (1901) 18 R.P.C. 405), продажбата на стоките на ищеца от трето лице, както и тяхната покупка и внос от постоянно пребиваващи в Обединеното кралство лица, са счетени за достатъчна дейност. Както EUIPO основателно отбелязва обстоятелството, че Jackson Family Farms е установено в Съединените щати и продава виното си посредством своя дистрибутор в Обединеното кралство, съответно не може да промени извода на апелативния състав, че Jackson Family Farms притежава „goodwill“ в Обединеното кралство.
47

Освен това следва да се подчертае, че в делата относно уебсайтовете, довели до постановяване на решенията, на които се позовава EUIPO в писмения си отговор (решения от 21 юни 2012 г., Fruit of the Loom/СХВП — Blueshore Management (FRUIT), T‑514/10, непубликувано, EU:T:2012:316, т. 59—67, от 21 ноември 2012 г., PHOTOS.COM, T‑338/11, непубликувано, EU:T:2012:614, т. 48—61 и от 19 ноември 2014 г., Out of the blue/СХВП — Dubois и др. (FUNNY BANDS), T‑344/13, непубликувано, EU:T:2014:974, т. 26—31), представените от притежателите на марките или на съответните права доказателства или пък контекстът и обстоятелствата по тези дела се различават съществено от тези по настоящия случай. Всъщност в първото от тези дела, което се отнася до производство за отмяна на марка на Европейския съюз „FRUIT“, притежателят на тази марка има уебсайт с адрес „www.fruit.com“, но не успява да представи никакво доказателство за реалното използване на тази марка, дори в съдържащата се в този уебсайт информация, в която се споменава друга марка. Следователно уебсайтът не е изпълнявал търговски, нито дори чисто рекламни функции за стоките, обхванати от въпросната марка. Във второто от тези дела, което се отнася до отказа да се регистрира марка на Европейския съюз „PHOTOS.COM“ и в което става дума за заявител, който търгува с фотографии чрез уебсайт с адрес „www.photo.com“, апелативният състав и Общият съд приемат, че представените от заявителя доказателства за придобиването от въпросната марка на отличителен характер чрез използване или са недостатъчни или неотносими в географско, количествено или времево отношение, или са неподходящи, за да се докаже наличието на връзка между използването на този сайт и идентифицирането на търговския произход на фотографиите, които се предлагат и евентуално продават чрез този сайт. Общият съд обаче посочва, че не е изключена регистрацията на марка, която се състои от знаци или означения, използвани и като име на домейн. Накрая, в третото дело, което се отнася до производство по възражение срещу регистрацията на марка на Европейския съюз „FUNNY BANDS“ с мотива, че съществува по-ранно идентично нерегистрирано търговско наименование, което се съдържа в името на интернет домейн „www.funny-bands.com“, подалото възражение лице се опитва да докаже, че посоченото наименование не е използвано с чисто локално значение. Що се отнася обаче до уебсайта на съответния адрес, подалото възражение лице само доказва съществуването му и дава няколко примера относно съдържанието му, но не предоставя никакво доказателство, позволяващо да се прецени колко често този уебсайт е използван с търговска цел. В това отношение Общият съд посочва, че използването с търговска цел може да се докаже по-конкретно чрез броя на посещения на сайта, броя на получените чрез сайта електронни писма или броя на сключените сделки.
2

Жалбоподателят, г‑н Yosu Galocha, е работил в помещенията на Fusion for Energy в Барселона (Испания), считано от 23 април 2014 г., като временно нает служител, а считано от 5 май 2015 г., като външен подизпълнител. През февруари 2016 г. договорът на Fusion for Energy с предприятието, за което работи жалбоподателят, изтича и считано от тази дата, той не работи повече в помещенията на Fusion for Energy.
2

На 30 октомври 2004 г. Европейската Комисия публикува в Официален вестник на Европейския съюз известие за започване на антидъмпингова процедура по отношение на вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (ОВ C 267, 2004 г., стр. 4). Тази процедура води до приемането на Регламент (ЕО) № 130/2006 на Съвета от 23 януари 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (ОВ L 23, 2006 г., стр. 1). Съгласно член 1, параграфи 1 и 2 от този регламент върху вноса на винена киселина, класирана в код по Комбинираната номенклатура ex 2918 12 00 (код по ТАРИК 2918 12 00 90) с произход от Китай, се налага окончателно антидъмпингово мито в размер на от 0 % до 34,9 %. В посочения регламент на Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd (наричано по-нататък „Hangzhou Bioking“) е предоставен статут на дружество, действащо в условията на пазарна икономика. Спрямо вноса на винена киселина, произведена от Hangzhou Bioking, се прилага нулева ставка на митото.
69

Следва да се напомни, че общата преценка на вероятността от объркване предполага известна взаимозависимост между отчетените фактори, и по-специално между сходството на марките и това на посочените стоки или услуги. Затова ниска степен на сходство на обозначените стоки или услуги може да се компенсира с висока степен на сходство на марките и обратно (решение от 28 септември 2016 г., The Art Company B & S/EUIPO — G‑Star Raw (THE ART OF RAW), T‑593/15, непубликувано, EU:T:2016:572, т. 37).
1

На 12 септември 2012 г. встъпилата страна, Papouis Dairies Ltd, действащо под предишното наименование на дружеството, а именно Halloumis POC Farmers Milk Industry Ltd or Halloumis, подава заявка за регистрация на марка на Европейския съюз в Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) съгласно Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1), изменен (заменен с Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 154, 2017 г., стр. 1).
1

На 27 ноември 2012 г. Doosan Infracore Co. Ltd, което е заместено от встъпилата страна, Doosan Machine Tools Co. Ltd, подава заявка за регистрация на марка на Европейския съюз в Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) на основание на Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (OB L 78, 2009 г., стр. 1), изменен (заменен с Регламент (EС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (OВ L 154, 2017 г., стр. 1).
5

На 27 септември 2012 г. встъпилата страна, The Yokohama Rubber Co. Ltd, подава до EUIPO искане за обявяване на недействителността на оспорваната марка за стоките „пневматични гуми, плътни гуми, полу-пневматични и пневматични гуми за колела за сухопътни превозни средства от всякакъв вид“. Това искане се основава на член 52, параграф 1, буква а) от Регламент № 40/94 във връзка с член 7, параграф 1, буква б) или член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от същия регламент.
3

На 30 декември 2009 г. Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, установено в Хуанг Ши (Китай) (наричано по-нататък „Hubei“), подава жалба с искане за отмяна на Регламент № 926/2009 в частта, отнасяща се до него. Комисията и ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., както и тринадесет други европейски предприятия, производители на безшевни тръби (наричани по-нататък „ArcelorMittal и др.“), встъпват в подкрепа на исканията на Съвета.
26

Всъщност, първо, от преписката е видно, че Asiarim представя няколко неверни декларации пред властите в Съединените американски щати, в които се заявява като собственик на марките „Commodore“. Така във формуляри 8K от 20 декември 2011 г. и 5 и 16 януари 2012 г., които представя пред Securities and Exchange Commission (Комисия по ценните книжа и борсите, Съединени щати, наричана по-нататък „SEC“) (приложения 6—8 към жалбата), Asiarim в частност посочва, че „Commodore Asia Electronics [Ltd] е едно от дружествата, занимаващи се с лицензиите на марката в рамките на групата наред с Commodore Licensing […] в Европа, получило лицензии от [жалбоподателя] след 2008 г.“ и че „след преструктурирането на групата в началото на ноември 2011 г. Commodore Brand IP [Ltd] е притежател на търговските наименования и на интелектуалната собственост върху марката „Commodore“ (приложение 6 към жалбата, стр. 68). Във формуляр 8K от 16 януари 2012 г. Asiarim отбелязва по-конкретно че жалбоподателят „е направил изявление […], с което твърди, че е собственик и правомерно използва търговското наименование и изображенията на марката „Commodore“, на което Asiarim отговаря, като посочва, че „решително ще защити правото си на собственост върху търговското наименование и изображенията на марката „Commodore“. В това отношение с решение от 16 декември 2013 г. District Court of New York (Нюйоркски окръжен съд, Съединени щати) определя като „неверни и вероятно недобросъвестни“ декларациите на Asiarim пред SEC и го задължава да ги поправи“ (приложение 14 към жалбата, стр. 129).
2

На 23 юли 2015 г. Комисията изпраща изложение на възраженията си на Paramount Pictures International Ltd, установено в Лондон (Обединено кралство), и на Viacom Inc., установено в Ню Йорк (Ню Йорк, САЩ), дружество майка на първото (наричани по-нататък заедно „Paramount“). В това изложение Комисията представя предварителното си заключение относно съвместимостта на някои клаузи, съдържащи се в лицензионните споразумения, които Paramount е сключило със Sky UK Ltd и Sky plc (наричани по-нататък заедно „Sky“), с член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство (ЕИП).
48

Според Комисията историята на приемането на Директива 2007/46 потвърждава, че изразът „пускане в движение“ в член 4, параграф 3, втора алинея от директивата няма самостоятелно значение. В първоначалното предложение на Комисията редакцията на тази разпоредба е била: „[д]ържавите членки регистрират или позволяват продажбата или пускането в движение само на превозните средства […], които отговарят на изискванията на настоящата директива“. В хода на законодателното обсъждане на текста формулировката на тази разпоредба е била изменена поради следните съображения, изложени в изменено предложение на Комисията: „в трети параграф на член 4 е въведена клауза за свободно движение, за да се гарантира, че разпоредбите относно одобрението на моторните превозни средства, установени с тази директива и с отделните регулаторни актове, няма да бъдат застрашени от национални изисквания относно конструкцията и функционирането на тези превозни средства, наложени след продажбата, регистрацията и/или въвеждането им в експлоатация“. Следователно добавянето на израза „пускане в движение“ не е имало за цел да се разшири приложното поле на законодателството в процес на разработване, а да се предотврати заобикалянето на забраната държавите членки да се противопоставят на пускането на пазара, регистрацията или на пускането в движение на нови превозни средства, които отговарят на разпоредбите на това законодателство. Разпоредба от същия вид „срещу заобикалянето“ вече фигурирала в Директива 70/156, която се отнася до „употреба“ вместо до „пускане в движение“. Комисията посочва, че както германската и нидерландската сходни разпоредби, и член 9 от décret du Premier ministre français no 2009‑497, du 30 avril 2009, relatif aux réceptions et homologations des véhicules et modifiant le code de la route (Декрет № 2009‑497 от 30 април 2009 г. на френския министър-председател относно одобряването на типа на превозни средства и за изменение на Кодекса за движение по пътищата (JORF от 3 май 2009 г., стр. 7472), който транспонира Директива 2007/46, не се отнася до „пускане в движение“ на превозните средства, а до тяхното „въвеждане в експлоатация“, израз, който според нея се отнася до достъпа до пазара.
10

В обжалваното решение, на първо място, Комисията приема, че разглежданата мярка, предоставена от IVF, използва държавни ресурси и е вменима на Кралство Испания. На второ място, получателят на помощта бил жалбоподателят, а не Fundacion Hercules, която е действала като финансов пренос, особено с оглед на целта на мярката, която била предназначена да улесни финансирането на увеличението на капитала на жалбоподателя. Финансовото положение на жалбоподателят към момента на предоставяне на въпросната мярка обаче било такова на предприятие в затруднение по смисъла на точка 10, буква а), както и на точка 11 от Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (ОВ C 244, 2004 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 187, наричани по-нататък „Насоките за оздравяване и преструктуриране“). От гледна точка на критериите, определени в Известието на Комисията относно прилагането на членове [107] и [108 ДФЕС] по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (ОВ C 155, 2008 г., стр. 10, наричано по-нататък „Известието относно гаранциите“), и като се отчита финансовото положение на жалбоподателя, както и условията на държавната гаранция, от която той се е ползвал, Комисията стига до заключението за наличие на недължимо предимство, които е можело да наруши или да заплаши да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки. Освен това в обжалваното решение Комисията измерва количествено евентуално отпуснатия на жалбоподателя елемент на помощ, като се основава на референтния лихвен процент, приложим съгласно нейното съобщение относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (ОВ C 14, 2008 г., стр. 6), поради липсата на възможно значително сравнение въз основа на подобни операции на пазара. При количественото определяне на спорната помощ Комисията приема, че стойността на акциите на жалбоподателя, дадени като залог на IVF, като насрещна гаранция, е почти нулева. Накрая, Комисията приема в обжалваното решение, че спорната помощ е несъвместима с вътрешния пазар, особено от гледна точка на принципите и условията, посочени в Насоките за оздравяване и преструктуриране.
93

В съображения 11 и 12 от обжалваното решение Комисията по същество твърди, че жалбоподателят ѝ предоставил непълна информация за структурата на групата и за дейностите на включените в нея дружества. Тези съображения се отнасят до разглеждането на второто условие за прилагане на член 3 от окончателния регламент, а именно за липсата на свързаност с производители износители, които са обект на антидъмпингови мита. Комисията по-специално констатира, че в противоречие с първоначално предоставената от жалбоподателя информация отговорите на исканията за разяснения разкриват, че едно от предприятията в групата, а именно Foshan Nanhai Huachangsheng Textile Co. Ltd, е притежавано от други две предприятия, които не са споменати в първоначалния отговор, а именно Lihua International (HK) Holding Ltd и Foshan Huachang Textile Development Co. Ltd, притежавани на свой ред от членовете на едно и също семейство, като жалбоподателят не е представил доказателства, от които могат да се установят датите на учредяването им, конкретните осъществявани от тях дейности, и по-специално евентуалното инвестиране в други предприятия, както и действащите им устави.
30

Следва да се отбележи, че в немския текст на основния регламент последното условие е формулирано по следния начин: „der Einführer nach dem Ausmaß des Dumpings und der angeblichen oder festgestellten Schädigung von dem Dumping Kenntnis hatte oder hätte haben müssen“. В португалския текст се посочва: „o importador tivesse ou devesse ter tido conhecimento dessas práticas no que respeita à importância do dumping e do prejuízo alegados ou verificado“, а в английския — „the importer was aware of, or should have been aware of, the dumping as regards the extent of the dumping and the injury alleged or found“.
1

Жалбоподателите, Jindal Saw Ltd — частно дружество, учредено по индийското право, и Jindal Saw Italia SpA — италианско дружество, притежавано от Jindal Saw Ltd., осъществяват дейност в областта на производството и продажбата на тръби от пластичен чугун за индийския пазар и за износ. През разглеждания в случая период три свързани дружества са продавали продукти на Jindal Saw в Европейския съюз, а именно, освен Jindal Saw Italia, също и Jindal Saw España SL и Jindal Saw Pipeline Solutions, UK (наричани по-нататък общо „дружествата за продажба на Jindal Saw“).