ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 112/30

Жалба, подадена на 25 януари 2019 г. от World Duty Free Group, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 ноември 2018 г. по дело T-219/10 RENV, World Duty Free Group/Комисия

(Дело C-51/19 P)

(2019/C 112/36)

Език на производството: испански

Страни

Жалбоподател: World Duty Free Group, S.A., предишно наименование Autogrill España, S.A. (представители: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero и A. Lamadrid de Pablo, abogados)

Друга страна в производството: Кралство Испания, Федерална република Германия и Ирландия

Друга страна в производството: Европейска комисия

Искания на жалбоподателя

— да бъде отменено решението на Общия съд от 15 ноември 2018 г.,

— да бъде уважена жалбата за отмяна и да бъде отменено окончателно обжалваното решение, и

— да бъде осъдена Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

Основания и основни доводи

На 15 ноември 2018 г. Общият съд приема решение по дело T-219/10 RENV, World Duty Free Group, S.A. срещу Европейската комисия (1), срещу което е насочена настоящата жалба за отмяна. С това решение се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя срещу решение на Европейската комисия от 28 октомври 2009 г. (2), относно „финансовата репутация“, регулирана в член 12.5 от испанския Ley de Impuesto sobre Sociedades [Закон за корпоративното облагане].

В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено основание за отмяна, изведено от грешки при прилагането на правото, които са допуснати в обжалваното решение при тълкуването на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с понятието „селективен характер“.

По-специално в жалбата се изтъква, че в решението са допуснати следните грешки:

— При определяне на референтната система в първия етап от анализа на селективния характер;

— При определяне на целта, от която да бъдат сравнявани различните правни и фактически положения във втория етап от анализа на селективния характер;

— Вследствие на това, грешка и при разпределяне на доказателствената тежест и прилагане на принципа на пропорционалност;

— При условията на евентуалност, в анализа си на твърдяната липса на доказателство за причинно-следствена връзка между невъзможността на предприятията да се слеят в чужбина и придобиването на дяловото участие в чужбина; и

— При условията на евентуалност, като отхвърля отделимостта на мярката за сливане според процента на контрол.

Освен че поддържа юридически неправилно съображение, съдебното решение замества в няколко от посочените точки съображенията на решението с разминаващи се собствени съображения, като по този начин допуска допълнителни грешки при прилагането на правото.

(1) Решение от 15 ноември 2018 г., World Duty Free Group/Комисия (T-219/10 RENV, EU:T:2018:784).

(2) Решение 2011/5/ЕО на Комисията от 28 октомври 2009 година, относно данъчна амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), приведена в действие от Испания (ОВ L 7, 2011 г., стр. 48).
C 164/36

Жалба, подадена на 1 март 2019 г. от Ryanair DAC, по-рано Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (шести разширен състав) на 13 декември 2019 г. по дело T-165/16, Ryanair and Airport Marketing Services/Комисия

(Дело C-205/19 P)

(2019/C 164/38)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподатели: Ryanair DAC, по-рано Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (представители: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

Други страни в производството: Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз

Искания на жалбоподателите

— да се отмени решение на Общия съд от 13 декември 2018 г. по дело T-165/16, и

— да се отмени член 1, параграф 4 и членове 2—4 от Решение (ЕС) 2016/287 (1) на Комисията от 15 октомври 2014 година относно държавните помощи SA.26500 — 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), или, при условията на евентуалност, да се върне делото на Общия съд за ново разглеждане; при всички положения,

— да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите по настоящото производство по обжалване и по производството пред Общия съд по дело T-165/16.

Основания и основни доводи

Жалбоподателите твърдят, че обжалваното съдебно решение трябва да бъде отменено на следните основания.

Първо, Общият съд е приложил неправилно член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз и правото на защита на жалбоподателите в производството пред Комисията. Общият съд: допуснал е грешка като е провел разграничение между конкретните права по член 41, параграф 2 от Хартата и общото право на добра администрация по член 41, параграф 1 от Хартата; допуснал е грешка като е приел, че правата по член 41, параграф 2 от Хартата не се прилагат в разследвания за държавни помощи; допуснал е грешка като е приел, че е налице конфликт между член 41, параграфи 1 и 2 от Хартата и членове 107 и 108 ДФЕС; допуснал е грешка като е приел, че жалбоподателите могат да се считат просто за източник на информация в разследването.

Второ, Общият съд е нарушил член 107, параграф 1 ДФЕС като е тълкувал неправилно понятието за предимство. Общият съд: допуснал е грешка като е заключил, че при прилагането на критерия за оператор в условията на пазарна икономика (ОУПИ) няма методологична йерархия между сравнителния анализ и останалите методи; допуснал е грешка като е приел, че Комисията може да започне със сравнителния анализ и да отхвърли сравнителните доказателства, представени от жалбоподателите; допуснал е грешка като е заключил, че при прилагането на критерия за допълнителна рентабилност Комисията трябва да се увери, че очакваните допълнителни разходи и очакваните допълнителни приходи от невъздухоплавателни дейности отразяват начина по който един ОУПИ е експлоатирал летището.

(1) Решение (ЕС) 2016/287 на Комисията от 15 октомври 2014 година относно държавните помощи SA.26500 — 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), предоставени от Германия на Flughafen Altenburg-Nobitz GmbH и на Ryanair Ltd. (нотифицирано под номер C(2014) 7369) (ОВ L 59, 2016 г., стр. 22).
Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединеното кралство), постъпило на 15 март 2019 г. — Blackrock Investment Management (UK) Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Дело C-231/19)

(2019/C 172/24)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Страни в главното производство

Жалбоподател: Blackrock Investment Management (UK) Limited

Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Преюдициален въпрос

Когато единна доставка на услуги по управление по смисъла на член 135, параграф 1, буква ж) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета се прави от трето лице доставчик на управител на фонд и се използва от последния както за управлението на специални инвестиционни фондове („СИФ“), така и за управлението на други фондове, които не са специални инвестиционни фондове („други фондове“), следва ли тази разпоредба да се тълкува:

(a) в смисъл, че тази единна доставка трябва да се облага с единна данъчна ставка? Ако да, как следва да се определи тази единна данъчна ставка? или
C 172/18

Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединеното кралство), постъпило на 26 февруари 2019 г. — Pfizer Consumer Healthcare Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Дело C-182/19)

(2019/C 172/21)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Страни в главното производство

Жалбоподател: Pfizer Consumer Healthcare Ltd

Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Преюдициален въпрос

Невалиден ли е Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1140 (1) на Комисията от 8 юли 2016 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура, доколкото класира в код 3824 от КН, и по-конкретно в код 38249096, продукти, които:

i. се състоят от подобен на бинт материал, който съдържа „топлинни клетки“, включително химични вещества,

ii. действат подобно на синапизъм, но носят и допълнителни ползи,

iii. чрез екзотермична химична реакция облекчават болката, намаляват сковаността и допринасят за оздравяването на тъканта (както е потвърдено в множество клинични изследвания),

iv. са пригодени за продажба на дребно и

v. са представени и търгувани изрично за медицински цели и с действието, описано в подточка iii) по-горе, въз основа на факта, че химичните вещества са материалът или компонентът, придаващ на продуктите техния основен характер, а не в позиция 3005 (въз основа на текста на съответните позиции, раздели или забележки към глави и на поясненията към Общо правило за тълкуване 1, като се има предвид, че прилагането на Общо правило за тълкуване 3(a) изисква класиране в съответствие с най-специфичното описание, или по друг начин)?

(1) ОВ L 189, 2016 г., стр. 1.
C 164/29

Жалба, подадена на 28 февруари 2019 г. от Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV, Teva Pharmaceutical Industries Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 12 декември 2018 г. по дело T-679/14, Teva UK Ltd и др./Комисия

(Дело C-198/19 P)

(2019/C 164/32)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV, Teva Pharmaceutical Industries Ltd (представители: D. Tayar, avocat, A. Richard, avocate)

Други страни в производството: European Generic medicines Association AISBL (EGA), Европейска комисия

Искания на жалбоподателите

— да се приеме и обяви за допустима жалбата;

— да се отмени решението на Общия съд от 12 декември 2018 г. по дело T-679/14;

— делото да се върне на Общия съд за ново решаване, освен ако Съдът счете, че е достатъчно добре запознат, за да отмени Решение на Комисията COMP/AT.39612 (1)„Perindopril (Servier)“ от 9 юли 2014 година в частта му, с което то установява, че Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. и Teva Pharmaceutical Industries Limited са нарушили член 101 ДФЕС, и да отмени глобата, наложена на Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. и Teva Pharmaceutical Industries Limited, и

— да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство, включително разноските, направени от жалбоподателите пред Съда и пред Общия съд.

Основания и основни доводи

В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват три основания:

1. Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, що се отнася до критерия, използван за преценка дали Teva е потенциален конкурент на Servier.

2. Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че споразумението ограничава конкуренцията с оглед на целта по силата на член 101, параграф 1 ДФЕС.

3. Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приложил член 101, параграф 3 ДФЕС.

(1) Резюме на Решение на Комисията от 9 юли 2014 година относно производство по членове 101 и 102 от Договора за функционирането на Европейския съюз (дело AT.39612 — Perindopril (Servier) (нотифицирано под номер C(2014) 4955) (OB C 393, 2016 г., стр. 7).
а)

Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, когато приел, че държавните гаранции и държавните заеми, предоставени на A/S Femern Landanlægare, не могат да нарушат конкуренцията, макар че Fixed Link (експлоатирано от Femern A/S) и датските вътрешни железопътни връзки (експлоатирани от Femern Landanlæg) представляват заедно интегриран проект и вече е било установено, че държавните гаранции и държавните заеми, предоставени на A/S Femern Landanlægare, могат да нарушат конкуренцията.
C 148/12

Жалба, подадена на 4 януари 2019 г. от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост срещу решението на Общия съд (седми разширен състав), постановено на 24 октомври 2018 г. по дело T-447/16 — Pirelli Tyre/EUIPO

(Дело C-6/19 P)

(2019/C 148/12)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Ivanauskas)

Други страни в производството: Pirelli Tyre SpA, The Yokohama Rubber Co. Ltd

Искания на жалбоподателя

Жалбоподателят иска от Съда:

— да отмени обжалваното съдебно решение;

— да осъди Pirelli Tyre SpA да заплати разноските, направени от Службата.

Основания и основни доводи

Службата изтъкна едно основание, а именно, за нарушение на член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент № 40/94 (1).

— Като предвижда, че за да попадне в обхвата на член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент № 40/94 знак, изобразяващ част от стоката, трябва да представлява в количествен и качествен план съществена част от посочената стока, Общият съд тълкувал неправилно условията, при които се прилага това основание за отхвърляне на заявката;

— Общият съд неправилно приел, че само канала, изобразен в спорния знак, не може да изпълнява техническа функция за целите на член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент № 40/94, тъй като в протектора на гума той се появява с други елементи. Първо, член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент № 40/94 изисква да се разгледа техническият резултат, постигнат чрез характеристиката на стоката, изобразена във въпросния знак, а не техническият резултат, постигнат с целия продукт. Второ, за целите на член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент № 40/94 е без значение дали единичен канал, изобразен в спорния знак, е съчетан с други елементи на протектора на гума, доколкото произвежда сам по себе си технически резултат и допринася за функционирането на този протектор на гума;

— Общият съд неправилно приел, че регистрацията на единичен канал, изобразен в спорния знак, не може да попречи на конкурентите на Pirelli да произвеждат и предлагат на пазара гуми, които включват идентични или подобни канали. Въпреки че протекторът на гума се състои от съчетаването и взаимодействието на различни елементи, поне част от потребителите ще могат да идентифицират различните видове канали върху протектора на гума.

(1) Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).
—

да отмени решение от 13 декември 2018 г. на Общия съд по дело T-630/15 в частта, в която отхвърля основанието на жалбоподателя, че мерките, предоставени на A/S Femern Landanlæg, представляват помощ; че разходите за вътрешни връзки не представляват допустими разходи, които са съвместими с предоставената на Femern A/S помощ; че мерките, предоставени на Femern A/S, нямат стимулиращ ефект; че съпоставителният анализ е незаконосъобразен; че предоставените на Femern A/S мерки не причиняват неоправдано нарушаване на конкуренцията и че новото основание на жалбоподателя е недопустимо,
C 172/22

Преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединеното кралство), постъпило на 20 март 2019 г. — Eli Lilly and Company/Genentech Inc.

(Дело C-239/19)

(2019/C 172/26)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

High Court of Justice (Chancery Division)

Страни в главното производство

Ищец: Eli Lilly and Company

Ответник: Genentech Inc.

Преюдициален въпрос

Недопустимо ли е съгласно Регламента относно сертификата за допълнителна закрила (1) на притежателя на основен патент да се предостави сертификат за допълнителна закрила за продукт, за който е налице притежавано от трето лице разрешение за пускане на пазара, без съгласието на това лице?

(1) Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, 2009 г., стр. 1).
Преюдициално запитване от Court of Appeal (Обединеното кралство), постъпило на 18 март 2019 г. — United Biscuits (Pensions Trustees) Limited и United Biscuits Pension Investments Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Дело C-235/19)

(2019/C 172/25)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal

Страни в главното производство

Жалбоподатели: United Biscuits (Pensions Trustees) Limited и United Biscuits Pension Investments Limited

Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Преюдициален въпрос

Представляват ли доставките на услуги по управление на пенсионен фонд — като предоставяните на доверениците от лица, които а) са застрахователи и/или б) не са застрахователи — „застрахователни сделки“ по смисъла на член 135, параграф 1, буква а) от Директива [2006/112/ЕО] (1) за ДДС (по-рано член 13, част Б, буква а) от Шеста директива [77/388/ЕИО])?

(1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).
Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Обединено кралство), постъпило на 26 март 2019 г. — Secretary of State for the Home Department/O A

(Дело C-255/19)

(2019/C 206/35)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Страни в главното производство

Жалбоподател: Secretary of State for the Home Department

Ответник: O A

Преюдициални въпроси

1) Следва ли „закрила от страната, чието гражданство има“ лицето, по смисъла на член 11, параграф 1, буква д) и член 2, буква д) от Директивата за признаването (1), да се разбира като държавна закрила?

2) При решаване на въпроса дали са налице основателни опасения от преследване по смисъла на член 2, буква д) от Директивата за признаването и на въпроса дали съгласно член 7 от Директивата за признаване е налице закрила срещу такова преследване, следва ли „тестът за закрила“ или „разследването относно закрилата“ да се прилагат във връзка с и двата въпроса и, ако това е така, прилагат ли се едни и същи критерии във всеки от тези случаи?

3) Оставяйки настрана приложимостта на закрилата от недържавни субекти съгласно член 7, параграф 1, буква б) и допускайки, че отговорът на въпрос 1) по-горе е утвърдителен, следва ли ефективността или наличието на закрила да се преценява само с оглед на действията/функциите на закрила на държавни субекти или могат да се вземат предвид действията/функциите на закрила, осъществявани от частни субекти (на гражданското общество), например семейства и/или кланове?

4) Едни и същи ли са (както се допуска във въпроси 2) и 3) критериите, които се прилагат при „разследването относно закрилата“, което следва да се направи, когато се разглежда прекратяването по член 11, параграф 1, буква д), и тези, които се прилагат в контекста на член 7)?

(1) Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, 2004 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52).
Преюдициално запитване от Court of Appeal (Обединено кралство), постъпило на 3 април 2019 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/WR

(Дело C-279/19)

(2019/C 230/25)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal (Обединено кралство)

Страни в главното производство

Жалбоподател: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Ответник: WR

Преюдициални въпроси

1. Отговорно ли е лицето (Л), което е във фактическо държане на акцизни стоки в момента, когато акцизът върху тези стоки става дължим в държава членка Б, за плащането на това акцизно задължение съгласно член 33, параграф 3 от Директива 2008/118/ЕО (1) при обстоятелства, когато това лице: a) няма правен или стопански интерес от акцизните стоки; б) е превозвало акцизните стоки срещу заплащане от името на други лица между държава членка А и държава членка Б; и в) е знаело, че стоките, които държи, са акцизни, но не е знаело и не е имало причина да подозира, че акцизът върху стоките е станал дължим в държава членка Б във или преди момента, когато е станал дължим?

2. Ще бъде ли различен отговорът на въпрос 1, ако Л не е знаело, че стоките, които държи, са акцизни стоки?

(1) Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО (ОВ L 9, 2009 г., стр. 12).
Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединеното кралство), постъпило на 27 май 2019 г. — The Software Incubator Ltd/Computer Associates (UK) Ltd

(Дело C-410/19)

(2019/C 255/36)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Supreme Court of the United Kingdom

Страни в главното производство

Жалбоподател: The Software Incubator Ltd

Ответник: Computer Associates (UK) Ltd

Преюдициални въпроси

1) Когато копие от компютърен софтуер се доставя на клиентите на даден принципал по електронен път, а не на материален носител, представлява ли то „стоки“ по смисъла на този термин, който фигурира в дефиницията за търговски представител в член 1, параграф 2 от Директива 86/653/ЕИО на Съвета относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители (1) (наричана по-нататък „Директивата“)?

2) Когато компютърен софтуер се доставя на клиентите на даден принципал, като на клиента се издава неограничена във времето лицензия да използва копие от компютърния софтуер, представлява ли това „продажба на стоки“ по смисъла на този термин, който фигурира в дефиницията за търговски представител в член 1, параграф 2 от Директивата?

(1) ОВ L 382, 1986 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 176.
C 270/24

Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 6 юни 2019 г. — Viasat Broadcasting UK Ltd v TV 2/Danmark A/S, Kingdom of Denmark

(Дело C-445/19)

(2019/C 270/28)

Език на производството: датски

Запитваща юрисдикция

Østre Landsret

Страни в главното производство

Ищец: Viasat Broadcasting UK Ltd

Ответници: TV 2/Danmark A/S, Kingdom of Denmark

Преюдициални въпроси

1) Съществува ли задължение за националния съд да разпореди на получателя на помощта да плати лихва за неправомерност (вж. решение по дело CELF (1)) и в случай като настоящия, в който неправомерната държавна помощ представлява приета впоследствие за съвместима с вътрешния пазар съгласно член 106, параграф 2 ДФЕС компенсация за обществена услуга и в който одобрението се основава на оценка на общото финансово състояние на цялото предприятие, предоставящо обществена услуга, включително на неговата капитализация?

2) Съществува ли задължение за националния съд да разпореди на получателя на помощта да плати лихва за неправомерност (вж. решение по дело CELF) и по отношение на суми, които при обстоятелства като тези в настоящия случай са прехвърлени от получателя на помощта на свързани с него предприятия по силата на публичноправно задължение, но с окончателно решение на Комисията са квалифицирани като представляващи предимство за получателя на помощта по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС?

3) Съществува ли задължение за националния съд да разпореди на получателя на помощта да плати лихва за неправомерност (вж. решение по дело CELF) и по отношение на държавна помощ, която получателят на помощта при обстоятелства като тези в настоящия случай е получил от публично контролирано предприятие, при положение че част от средствата на последното са от продажби на услугите на получателя на помощта?

(1) Решение от 12 февруари 2008 г. (дело C-199/06, CELF и Ministre de la Culture et de la Communication, EU:C:2008:79).