BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:F:2011 :183 1ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ПР ЕДСЕДАТЕЛЯ НА СЪДА Н А ПУ БЛИЧНАТА СЛУЖБА
16 ноември 2011 година
Дело F-61/11 R
Daniele Po ssanzini
срещу
Е вропейс ка агенция за управление на оперативното с ътрудничество по външните граници 
на държавите — ч ленки на Е в ропейс кия съюз ( F rontex)
„Публична служба — Обезпечително п роизводство — Молба за спиране на изпълнението — 
Недопустимост на жалбата в гл авното производство — Претегляне на интереси“
Предмет:Молба, подадена н а о снование ч ленове 278 ДФЕС и 157 АЕ, както и н а 
член 279 ДФЕС, приложим и в о бластта на Договора за ЕОАЕ съгласно ч лен 106а от 
него, с к оято г-н Possanzini иска по същество спиране на изпълнението н а 
решенията, с к оито Frontex отказва д а поднови д оговора м у на срочно н ает 
служител
Решение:Отхвърля молбата на жалбоподателя за допускане на обезпечение. Не се произнася 
по съдебните разноски.
Резюм е
1. Обезпечително производство — Условия за допустимост — Допустимост н а жа лбата по 
главното п роизводство — Липса на релевантност — Граници
(член 278 Д ФЕС; член 102, параграф 2 от П роцедурния правилник на Съда на публичната 
служба)
2. Обезпечително производство — Спиране на изпълнението — Временни мерки — Условия за 
постановяване — Fumus b oni juris — Неотложност — Кумулативен х арактер — 
Претегляне на всички разглеждани интереси — Ред за разглеждане и н ачин на проверка — 
Право на преценка на съдията по обезпечителното п роизводство — Временен характер на 
мярката
(членове 278 Д ФЕС и 279 ДФЕС; член 102 от П роцедурния правилник на Съда на публичната 
служба)
1. Въпросът за допустимостта на иска или ж албата по принцип не трябва д а се обсъжда в 
обезпечителното производство, а т рябва д а се анализира при разглеждането на самия иск или 
самата ж алба, освен ако от пръв поглед н е се установява, че искът или ж албата е я вно 
недопустим и ли н едопустима. Когато допустимостта не е p rima facie напълно и зключена, 
произнасянето по нея на етапа на обезпечително п роизводство би предре шило ре шението на 
съда по иска или жалбата.
2 ECLI:EU:F:2011 :183РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-61/11
POSSANZINI/FRONTEX
Освен това, макар ответникът да не се позовава н а явната недопустимост на иска или жалбата 
по гл авното п роизводство, не е и зключена в ъзможността съдията п о о безпечителното 
производство да се произнесе по този въпрос, доколкото недопустимостта на иск или жалба, с 
който или която се цели осъществяване на съдебен контрол върху акт, съставлява а бсолютно 
процесуално о снование, което може и д ори трябва д а бъде и зтъкнато служебно о т съда на 
Съюза.
(вж. точки 17 и 18)
Позовава не на:
Първоинстанционен съд — 4 февруари 1999 г., Peña A bizanda и др ./Комисия, T-196/98 R, точка 10 и 
цитираната съдебна практика
Съд на публичната служба — 14 декември 2006 г., Dálnoky/Комисия, F-120/06 R, точка 41
2. Условието за неотложност и у словието за вероятна основателност на иска или жалбата (fumus 
boni juris) са кумулативни, поради което молбата за временни мерки трябва д а се отхвърли, ако 
някое от тези условия н е е и зпълнено. При н еобходимост съдията по обезпечителното 
производство трябва също да претегли съответните интереси.
При тази цялостна проверка съдията по обезпечителното производство разполага с ш ироко 
право на преценка и е с вободен да опреде ли в з ависимост от особеностите на случая как следва 
да провери дали са налице различните условия и к акъв е ред ът за тази проверка, тъй като няма 
правна но рма, която да му налага предварително у становен аналитичен модел за преценка на 
необходимостта от постановяване на временни мерки.
Когато в р амките н а м олба з а п остановяване н а п ривременни м ерки с ъдията п о 
обезпечителното производство, пред к ойто се посочва о пасността м олителят д а претърпи 
тежки и н епоправими в реди, претегля р азличните р азглеждани и нтереси, той т рябва 
по-специално д а провери дали евентуалната отмяна на спорното ре шение от съда, разглеждащ 
спора п о същество, би п озволила п ромяната н а п оложението, създадено с н езабавното 
изпълнение на ре шението, и о братно, дали спирането на изпълнението на това ре шение би 
могло да представлява п речка за пълното м у де йствие, в с лучай че искът или ж албата в 
основното производство бъде о тхвърлен(а).
Що се отнася до последиците от спирането на изпълнението на ре шението за отказ да бъде 
подновен договора на служител, само по себе си спирането на изпълнението на това ре шение 
няма да промени положението на заинтересованото лице, тъй като само по себе си не може да 
му предостави каквото и д а е п раво неговият д оговор да бъде п одновен, нито дори да позволи 
положението му да бъде п реразгледано. Следователно п одобно с пиране на изпълнението само 
по себе си би било лишено о т де йствие и с ледователно о т интерес.
(вж. точки 41, 42, 50 и 51)
Позовава не на:
Съд — 31 юли 1989 г., S./Комисия, 206 /89 R, точки 14 и 15
Първоинстанционен съд — 10 септември 1999 г., Elkaïm и M azuel/Комисия, T-173/99 R, точка 18; 9 август 
2001 г., De Nicola/ЕИБ, T-120/01 R, точка 12; 30 април 2008 г., Испания/Комисия, T-65/08 R, точка 82 и 
цитираната съдебна практика
Съд на публичната служба — 31 май 2006 г., Bianchi/ETF, F-38/06 R, точка 20