ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ

Г-ЖА V. TRSTENJAK,

представено на 2 април 2009 година ( 1 )

Дело C-416/07

Комисия на Европейските общности

срещу

Република Гърция

Съдържание

I — Въведение II — Правна уредба А — Защита на животните по време на превоз 1. Директива 91/628 2. Регламент № 1/2005 Б — Защита на животните при клане III — Досъдебната процедура и искът на Комисията IV — Производство пред Съда V — Анализ на генералния адвокат А — Въведение Б — Анализ на правните основания на иска, свързани със защитата на животните по време на превоз 1. Предварителни бележки относно допустимостта 2. Правно основание, свързано с идентификацията и разрешенията на превозвачите а) Доводи на страните б) Допустимост i) Идентификация на превозвачите ii) Разрешения на превозвачите в) Правен анализ i) Идентификация на превозвачите ii) Разрешения на превозвачите г) Резултат от анализа 3. Правно основание, свързано с контрола на маршрутните планове а) Доводи на страните б) Допустимост в) Правен анализ г) Резултат от анализа 4. Правното основание, свързано с липсата на инсталации за почивка в пристанищата а) Доводи на страните б) Допустимост в) Правен анализ г) Резултат от анализа 5. Правното основание, свързано с недостатъчната проверка на превозните средства и на животните а) Доводи на страните б) Допустимост в) Правен анализ г) Резултат от анализа 6. Правното основание, свързано с недостатъчността на санкциите в случай на повторно извършени нарушения на правилата относно защитата на животните а) Доводи на страните б) Допустимост в) Правен анализ г) Резултат от анализа 7. Резултат от анализа на правните основания, свързани със защитата на животните по време на превоз В — Анализ на посочените правни основания в областта на защитата на животните при клане 1. Въведение 2. Правното основание, свързано със зашеметяването на животните при клане а) Доводи на страните б) Правен анализ в) Резултат от анализа 3. Правното основание, свързано с гарантирането на необходимите проверки и контрол върху кланиците а) Доводи на страните б) Правен анализ в) Резултат от анализа 4. Резултат от анализа на правните основания, свързани със защитата на животните при клане Г — По съдебните разноски VI — Заключение

„Неизпълнение на задължения от държава членка — Директиви 91/628/ЕИО и 93/119/EО — Регламент (ЕО) № 1/2005 — Защита на животните по време на превоз и по време на клане или умъртвяване — Структурирано и общо нарушение на общностни правила“

I — Въведение

1. С настоящия иск, предявен по член 226 ЕО, Комисията иска от Съда да установи, че Република Гърция не е изпълнила задълженията си по общностното право в областта на защитата на животните по време на превоз и при клане, по-специално по Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО (наричана по-нататък „Директива 91/628“) ( 2 ), по Регламент (ЕО) № 1/2005 на Съвета от 22 декември 2004 година относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции и за изменение на Директиви 64/432/ЕИО и 93/119/ЕО и Регламент (ЕО) № 1255/97 (наричан по-нататък „Регламент № 1/2005“) ( 3 ), както и по Директива 93/119/EО на Съвета от 22 декември 1993 година относно защитата на животните по време на клане или умъртвяване (наричана по-нататък „Директива 93/119“) ( 4 ).

2. Комисията твърди, че Република Гърция не е изпълнила задълженията си, свързани с разрешенията за превоз на животни, контрола на маршрутните планове, с гарантирането на инсталации за почивка за животните в пристанищата, с контрола на превозните средства и животните, с гарантирането на ефикасни санкции в случаи на повторно извършени нарушения на правната уредба, с нередности, извършени при зашеметяването на животните при клане и с липсата на необходимите проверки и контрол върху кланиците. С цел да докаже неизпълнението, Комисията се позовава на констатациите, направени по време на мисиите, които Службата по храните и ветеринарните въпроси (наричана по-нататък „СХВВ“) на генерална дирекция „Здравеопазване и защита на потребителите“ на Европейската комисия провежда в Република Гърция от 2002 г. до 2006 г.

II — Правна уредба

А — Защита на животните по време на превоз

3. На общностно равнище защитата на животните по време на превоз се урежда с Директива 91/628. Тази директива е отменена на 5 януари 2007 г. с Регламент № 1/2005.

1. Директива 91/628

4. Член 5, част A, точки 1 и 2 от Директива 91/628 гласи: „А. Държавите членки гарантират, че: 1) всеки превозвач: а) е: i) регистриран по начин, даващ възможност на компетентния орган бързо да идентифицира лицето в случай на несъответствие с изискванията на настоящата директива; ii) обезпечен с разрешение, което е валидно за всякакъв транспорт на гръбначни животни, извършван на една от териториите, посочени в приложение I към Директива 90/675/ЕИО, което разрешение е дадено от компетентния орган на държавата членка на установяване, или ако става въпрос за предприятие, установено в трета страна, от компетентния орган на държава членка на Европейския съюз, и което е предмет на писмено поемане на задължение от лицето, отговорно за предприятието, осъществяващо транспортирането, за спазване на изискванията на действащото ветеринарно законодателство на Общността. […] 2) превозвачът: […] б) съставя маршрутен план за животните, посочени в член 1, параграф 1, буква а), които ще се търгуват между държавите членки или ще се изнасят в трети страни, също и в случаите, когато времето на пътуване превишава осем часа, който маршрутен план отговаря на образеца в глава VIII от приложението и който се прикрепя към здравния сертификат по време на пътуването, като в него също така са посочени всички пунктове за спиране и за прехвърляне. […] г) гарантира следното: i) че оригиналното копие на маршрутния план, посочено в буква б): — е надлежно съставено и попълнено от подходящите лица в подходящото време, — е прикрепено към здравния сертификат, който съпровожда пратката през цялото пътуване; […]“

5. Член 8 от Директива 91/628 гласи: „Държавите членки гарантират, в съответствие с принципите и правилата за контрол, определени в Директива 90/425/ЕИО, осъществяването на контрол от компетентните органи за спазване на изискванията на настоящата директива, чрез извършване на недискриминационни проверки на: а) транспортните [другаде в текста „превозните“] средства и животните по време на автомобилен транспорт; б) транспортните [другаде в текста „превозните“] средства и животните, пристигащи на тяхното местоназначение; в) транспортните [другаде в текста „превозните“] средства и животните на пазари, на местата за експедиция, на пунктовете за спиране и за прехвърляне; г) данните в придружаващите документи. Такива проверки трябва да бъдат извършвани върху подходяща извадка от животните, транспортирани всяка година в рамките на всяка държава членка, като могат да бъдат извършвани по едно и също време с проверки, които се извършват за други цели. Компетентният орган във всяка държава членка предоставя на Комисията годишен доклад, в който е посочен броят на проверките, извършени в предходната календарна година във връзка с всяка от букви а), б), в) и г), и който включва информация за всички съобщени нарушения и предприетите в резултат на това действия от компетентния орган. Освен това, когато компетентният орган на държава членка разполага с информация, от която може да съди за наличието на нарушение, могат да бъдат извършени също така проверки и по време на транспортирането на животните на нейна територия. Този член не засяга проверките, които се извършват като част от задачите, провеждани по недискриминационен начин от компетентните органи, отговорни за общото приложение на законите в държавите членки.“

6. Член 9 от Директива 91/628 гласи: „Ако по време на транспортирането се установи, че разпоредбите на настоящата директива не се спазват или не са спазени, компетентният орган на мястото, където е констатирано това, изисква от отговорните за конкретното транспортно средство лица да вземат всяка мярка, която компетентният орган счита за необходима, за да се гарантира хуманно отношение към животните. В зависимост от обстоятелствата по всеки случай тази мярка може да включва: а) приключване на пътуването и връщане на животните на мястото на експедиция по най-краткия маршрут, при условие че тази мярка не предизвиква ненужно страдание за животните; б) съответно подслоняване на животните и полагане на грижи за тях до разрешаване на проблема; в) клане на животните по хуманен начин. Местоназначението и използването на труповете на тези животни се уреждат съгласно разпоредбите на Директива 64/433/ЕИО […]. Всякакви мерки, предприети по втора алинея се съобщават от компетентния орган чрез мрежата „Анимо“ в съответствие с процедурите, включително финансовите процедури, които следва да се определят съгласно процедурата, предвидена в член 17. 2. Ако отговорното за транспортирането лице не спазва нарежданията на компетентния орган, последният предприема незабавно мерките, които следва да бъдат извършени и възстановява по съответния начин разходите, свързани с тези мерки. 3. Настоящата директива не засяга правото на обжалване на решенията на компетентните органи, съществуващо съгласно действащото законодателство на държавите членки. Решенията на компетентните органи на държавите членки и мотивите за вземането на тези решения се съобщават на изпращача или на негов пълномощник, както и на компетентния орган на държавата членка изпращач. По искане на изпращача или на негов пълномощник мотивираните решения му се изпращат в писмен вид с указания за правото на обжалване, предоставяно съгласно действащото законодателство на държавата членка по местоназначението, както и за приложимата процедура и срокове. Въпреки това в случай на спор двете засегнати страни могат да се договорят да отнесат в едномесечен срок спора за преценка от експерт, чието име е включено в списъка на експертите на Общността, съставен от Комисията. Експертите изготвят становищата си не по-късно от 72 часа. Страните са обвързани от становището на експерта при спазване на ветеринарното законодателство на Общността.“

7. Член 18, параграф 2 от Директива 91/628 гласи: „В случай на повторни нарушения на настоящата директива, или нарушение, свързано с причиняване на тежко страдание на животните, държавата членка, без да се засягат другите предвидени санкции, взема необходимите мерки, за да поправи констатираните недостатъци, като може да прибегне включително до временно преустановяване или отнемане на разрешението, посочено в член 5 точка А 1, буква а), ii). Държавите членки, при транспониране на разпоредбите в тяхното национално законодателство, предвиждат мерките, които те ще вземат за поправяне на констатираните недостатъци.“

8. Съгласно глава VII от приложението към Директива 91/628: „1. Изискванията, определени в тази глава, се прилагат към движението на животинските видове, изброени в член 1, параграф 1, буква а), освен в случаите на въздушен транспорт, за които изискванията са определени в глава I, дял Д, точки 27—29. 2. Времето за пътуване при животните от видовете, посочено в точка 1, не превишава осем часа. 3. Максималното време за пътуване по точка 2 може да бъде удължено, когато транспортното средство отговаря на следните допълнителни изисквания: — има достатъчно сламена постеля на пода на транспортното средство, — транспортното средство превозва подходяща храна за транспортираните животински видове, достатъчна за времето на пътуване, — има директен достъп до животните, — има възможност за подходяща вентилация, която може да се регулира в зависимост от температурата (вътре и навън), — разполага с подвижни панели за изграждане на обособени отделения, — превозните средства са оборудвани с връзка за снабдяване с вода по време на спирките, — в случаите на превозни средства за транспортиране на прасета се превозва достатъчно вода за поене по време на пътуването. 4. Интервалите за поене и хранене, времето за пътуване и периодите за почивка при използване на автомобили, които отговарят на изискванията по точка 3, се определят, както следва: а) на неотбити телета, агнета, ярета и кончета, които продължават да са на млечна диета, както и неотбити прасенца, след пътуване с деветчасова продължителност трябва да се даде период на почивка от най-малко един час, достатъчна, за да им се даде течност и при необходимост, да бъдат нахранени. След този период на почивка тяхното транспортиране може да продължи за следващи девет часа; б) прасетата могат да се транспортират за максимален период от 24 часа. По време на пътуването те трябва да имат непрекъснат достъп до вода; в) домашните еднокопитни животни (освен регистрираните еднокопитни животни по смисъла на Директива 90/426/ЕИО могат да бъдат транспортирани за максимален период от 24 часа. По време на пътуването трябва да им се дава течност и при необходимост, да бъдат хранени на всеки осем часа. г) на всички други животни от видовете, посочени в точка 1, след 14 часа пътуване се дава период за почивка от най-малко един час, достатъчен, за да им се даде течност, и при необходимост, да бъдат нахранени. След този период на почивка тяхното транспортиране може да продължи за следващи 14 часа. […] 7. а) Животните не трябва да бъдат транспортирани по море, ако максималното време на пътуване превишава определеното в точка 2, освен ако са спазени условията по точки 3 и 4, с изключение на времето на пътуване и периодите на почивка. б) В случаите на морски транспорт по редовна и директна връзка между две географски точки на Общността с превозни средства, натоварени на плавателни съдове без разтоварване на животните, последните трябва да бъдат оставени да почиват за 12 часа след разтоварване в пристанището на местоназначението или в непосредствена близост до него, освен ако времето на пътуване по море позволява такова пътуване да бъде включено в общата схема на точки 2 до 4.“

2. Регламент № 1/2005

9. Член 5, параграф 4 от Регламент № 1/2005 гласи: „В случай на пътувания с дълга продължителност между държавите членки и с произход и местоназначение трети страни за еднокопитни животни, различни от регистрираните еднокопитни животни, както и за домашни животни от рода на едрия рогат добитък, овце, кози и свине, превозвачите и организаторите спазват разпоредбите, отнасящи се до дневника за пътуване, посочени в приложение II.“

10. Член 6, параграф 1 от Регламент № 1/2005 гласи: „Нито едно лице не може да действа като превозвач, ако не притежава разрешително, издадено от компетентен орган в съответствие с разпоредбите на член 10, параграф 1 или за пътувания с дълга продължителност, в съответствие с член 11, параграф 1. Копие от разрешителното се предоставя на разположение на компетентния орган по време на транспортирането на животните.“

11. Член 10, параграф 1 от Регламент № 1/2005 гласи: „Компетентният орган предоставя разрешителни на превозвачите, при условие че: а) заявителите са установени или, в случай на заявителите, установени в трета страна, са представени в държавата членка, където те подават заявление за разрешително; б) заявителите са показали, че те имат на свое разположение достатъчен и подходящ персонал, оборудване и операционни процедури, което им дава възможност да спазват настоящия регламент, включително, когато е подходящо, ръководства за добра практика; в) заявителите или техни представители не са регистрирали никакви сериозни нарушения на законодателството на Общността и/или националното законодателство за защита на животните през трите години, предхождащи датата на заявлението. Тази разпоредба не се прилага, когато заявителят доказва по този начин, задоволителен за компетентния орган, че е взел всички необходими мерки за избягване на по-нататъшни нарушения“.

12. Член 11, параграф 1 от Регламент № 1/2005 гласи: „Компетентният орган дава разрешителни на превозвачи, извършващи пътувания с дълга продължителност, след подаване на заявление, при условие че: а) те спазват разпоредбите на член 10, параграф 1; б) заявителите са предоставили следните документи: i) свидетелства за правоспособност, валидни за шофьори и придружители, извършващи пътувания с дълга продължителност, както е предвидено в член 16, параграф 2, за всички шофьори и придружители, извършващи пътувания с дълга продължителност; ii) сертификати за одобрение, както е предвидено в член 17, параграф 2, за всички пътни транспортни средства, които трябва да бъдат използвани за пътувания с дълга продължителност; iii) уточнения по процедурите, даващи възможност на превозвачите да проследяват и да регистрират движенията на пътните транспортни средства, намиращи се под тяхната отговорност, и да се свързват постоянно с въпросните шофьори по всяко време на пътуванията с дълга продължителност; iv) планове за непредвидени случаи в случай на спешност.“

13. Член 13, параграфи 3 и 4 от Регламент № 1/2005 гласи: „3. Компетентният орган регистрира разрешителните, предвидени в член 10, параграф 1 или в член 11, параграф 1, по начин, който дава възможност на компетентния орган да идентифицира бързо превозвачите, в частност, в случай на неспазване на изискванията на настоящия регламент. 4. Компетентният орган регистрира разрешителните, издадени съгласно член 11, параграф 1, в електронна база данни. Името на превозвача и номерът на разрешителното се поставят на публично разположение през периода на валидност на разрешителното. Подчинен на правилата на Общността и/или на национални правила, отнасящи се до защита на тайната, публичният достъп до други данни във връзка с разрешителните на превозвачите ще бъде предоставян от държавите членки. Базата данни включва също така решения, оповестени по силата на член 26, параграф 4, буква в) и член 26, параграф 6.“

14. Член 15, параграф 1 от Регламент № 1/2005 гласи: „Компетентният орган извършва на всеки етап от пътуването с дълга продължителност подходящи проверки на случайна или целева база, за да провери, че декларираното време на пътуванията е реалистично и че пътуването съответства на настоящия регламент, и в частност, че времето за пътуване и периодите за почивка съответстват на сроковете, посочени в глава V от приложение I.“

15. Член 25 от Регламент № 1/2005, озаглавен „Санкции“, гласи: „Държавите членки определят правилата за санкциите, приложими при нарушения на разпоредбите на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че те се прилагат на практика. Така предвидените мерки трябва да бъдат ефективни, пропорционални и разубеждаващи. Държавите членки уведомяват Комисията за тези разпоредби, както и за разпоредбите по прилагането на член 25, най-късно до 5 юли 2006 г., като я уведомяват незабавно и за всякакво последващо изменение, което ги засяга.“

16. Член 26 от Регламент № 1/2005, озаглавен „Нарушения и уведомления за нарушения“, гласи: „1. В случай на нарушения на настоящия регламент компетентният орган взема всички специфични мерки, предвидени в параграфи 2—7. 2. Когато даден компетентен орган констатира, че даден превозвач не е спазил разпоредбите на настоящия регламент или дадено транспортно средство не отговаря на изискванията на споменатите разпоредби, той уведомява без закъснение компетентния орган, който е дал разрешителното на превозвача или сертификата за одобрение на транспортното средство, и когато шофьорът е замесен в неспазването на изискванията на настоящия регламент на органа, който е издал сертификата за правоспособност на шофьора. Всякакви подходящи данни и документи трябва да придружават такова уведомление. 3. Когато даден компетентен орган в местоназначението констатира, че пътуването се е състояло в нарушение на настоящия регламент, той уведомява без закъснение компетентния орган в мястото на заминаването. Всякакви подходящи данни и документи трябва да придружават такова уведомление. 4. Когато даден компетентен орган установи, че даден превозвач не е спазил настоящия регламент или дадено транспортно средства не е съобразено с настоящия регламент, или когато даден компетентен орган получава уведомление, както е предвидено в параграф 2 или параграф 3, то е целесъобразно той: а) да изиска от въпросния превозвач да поправи констатираните нарушения и да създаде системи, които да предотвратят тяхното повторение; б) да подложи въпросния превозвач на допълнителни проверки, в частност, изисквайки присъствието на ветеринарен лекар по време на натоварването на животните; в) да прекратява или да оттегля разрешителното на превозвача или сертификата за одобрение на въпросното транспортно средство. 5. В случай на нарушение на настоящия регламент от страна на даден шофьор или придружител, притежаващ свидетелство за правоспособност, както е предвидено в член 17, параграф 2, компетентният орган може да прекрати или оттегли споменатото свидетелство за правоспособност, в частност, когато нарушението показва, че шофьорът или придружителят не разполага с достатъчно знания или достатъчно информация относно транспортирането на животни в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент. 6. В случай на повторни или сериозни нарушения на настоящия регламент дадена държава членка може временно да забрани на превозвача или на въпросното превозно средство да транспортира животни на нейна територия дори когато превозвачът има разрешение или транспортното средство е одобрено от друга държава членки, при условие че всичките възможности, предложени от взаимната помощ и обмен на информация, както е предвидено в член 24, са били изчерпани. 7. Държавите членки гарантират, че всичките контактни точки, както е посочено в член 24, параграф 2, са информирани без закъснение за всяко решение, взето с оглед прилагането на параграф 4, буква в) или на параграф 5, или на параграф 6 от настоящия член.“

17. Член 27, параграф 1 от Регламент № 1/2005 гласи: „Компетентният орган проверява дали изискванията на настоящия регламент са били спазени, като извършва недискриминационни проверки на животни, транспортни средства и придружаващи документи. Такива проверки трябва да бъдат извършени, в подходящо съотношение, на животни, транспортирани всяка година във вътрешността на всяка държава членка, и могат да бъдат извършени по същото време, както и проверки, имащи други цели. Съотношението на проверките се увеличава, когато се установи, че разпоредбите на настоящия регламент не са били спазени. Гореспоменатите съотношения се определят в съответствие с процедурите, посочени в член 31, параграф 2.“

18. Член 33 от Регламент № 1/2005 гласи: „Директива 91/628/ЕИО на Съвета и Регламент (ЕО) № 411/98 на Съвета се отменят от 5 януари 2007 г. Позовавания на отменените директива и регламент се тълкуват като позовавания на настоящия регламент.“

19. Съгласно глава V на приложение I към Регламент № 1/2005: „1.1 Изискванията, определени в настоящия раздел, се прилагат при транспортирането на еднокопитни животни, с изключение на регистрираните еднокопитни животни, и на домашни животни от рода на едрия рогат добитък, овце, кози и свине, с изключение на въздушен транспорт. 1.2 Продължителността на пътуването на животните, принадлежащи към тези видове, които са посочени в точка 1.1, не трябва да превишава осем часа. 1.3 Максималното време за пътуване, предвидено в точка 1.2, може да бъде продължено, при положение че са изпълнени допълнителните изисквания на глава VI. 1.4 Когато се използват пътни транспортни средства, които отговарят на изискванията, посочени в точка 1.3, интервалите за хранене и поене, продължителността на пътуванията и периодите на почивка се определят, както следва: а) на неотбитите от кърмене телета, агнета, козлета и кончета, които все още се хранят с мляко, и неотбитите от кърмене прасенца трябва, след деветчасово пътуване, да им се даде период на почивка най-малко от един час, достатъчен, по-специално, за тях, за да бъдат напоени и, ако е необходимо, нахранени. След този период на почивка те могат да бъдат транспортирани отново за още девет часа. б) прасетата могат да бъдат транспортирани максимум за период от 24 часа. По време на пътуването те трябва да имат непрекъснат достъп до вода. в) домашните еднокопитни животни могат да бъдат транспортирани максимум за период от 24 часа. По време на пътуването те трябва да бъдат поени и ако е необходимо, хранени на всеки осем часа. г) на всичките останали животни от видовете, посочени в точка 1.1, трябва след 14-часово пътуване да им се даде период на почивка най-малко от един час, достатъчен по-специално за тях, за да бъдат напоени и ако е необходимо, нахранени. След този период на почивка те могат да бъдат транспортирани отново за още 14 часа. […] 1.7 а) Животните не трябва да бъдат транспортирани по море, когато максималната продължителност на пътуването превишава тази, която е определена в точка 1.2, освен ако са изпълнени условията, определени в точки 1.3 и 1.4, с изключение на времето на пътуванията и периодите на почивка, са изпълнени. б) В случай на транспортиране по море, при редовна и директна връзка между две географски точки на Общността, посредством използването на пътни превозни средства, натоварени на кораби без разтоварване на животните, трябва да бъде предвидена почивка от 12 часа за животните след разтоварването им в пристанището на получаването или в непосредствена близост до него, освен ако времетраенето на пътуването по море позволява пътуването да бъде включено в общата схема на точки 1.2—1.4.“

Б — Защита на животните при клане

20. Защитата на животните при клане се урежда с Директива 93/119.

21. Член 3 от Директива 93/119 гласи: „Придвижването, настаняването, фиксирането, зашеметяването, клането или умъртвяването на животните се извършват по начини, които намаляват до минимум възбудата, болката и страданието им.“

22. Член 5, параграф 1 от Директива 93/119 гласи: „Еднокопитните и преживните животни, свинете, зайците и птиците, вкарани в кланицата за клане, се: […] г) обезкървяват в съответствие с разпоредбите на приложение Г.“

23. Член 6, параграф 1 от Директива 93/119 гласи: „Инструментите, оборудването и апаратурата, използвани за фиксиране, зашеметяване или умъртвяване, трябва да са проектирани, изработени, поддържани и използвани по такъв начин, че да се получи бързо и ефективно зашеметяване или умъртвяване в съответствие с разпоредбите на настоящата директива. Компетентните органи проверяват съответствието на инструментите, оборудването и апаратурата, използвани за фиксиране, зашеметяване или умъртвяване, с горепосочените принципи и редовно извършват проверки, за да установят дали те се поддържат в добро състояние и могат да изпълняват посоченото по-горе предназначение.“

24. Член 8 от Директива 93/119 гласи: „Инспекциите и контролът в кланиците са отговорност на компетентните органи, на които винаги се осигурява свободен достъп до всички части на кланиците с цел установяване спазването на настоящата директива. Но подобни инспекции и контрол могат да се извършват заедно с проверките за други цели.“

25. Приложение Г към Директива 93/119 съдържа по-подробни правила относно обезкървяването на животните. Точка 1 от посочения анекс гласи: „При зашеметените животни обезкървяването трябва да започне възможно най-бързо след зашеметяването и да се извърши по такъв начин, че да предизвика бързо, изобилно и цялостно обезкървяване. Обезкървяването трябва при всички случаи да се извърши, преди животното да дойде в съзнание.“

III — Досъдебната процедура и искът на Комисията

26. От 1998 г. чрез проведени мисии в Република Гърция СХВВ контролира ефективността на привеждането в изпълнение на общностното законодателство в областта на защита на животните, по-специално по време на превоз и при клане. По време на периода 2002—2004 г. СХВВ провежда следните мисии: — мисия № 8729/2002 от 18 до 20 ноември 2002 г., — мисия № 9002/2003 от 13 до 17 януари 2003 г, — мисия № 9176/2003 от 21 до 25 юли 2003 г., — мисия № 9211/2003 от 15 до 19 септември 2003 г., — мисия № 7273/2004 от 4 до 8 октомври 2004 г.

27. След като в хода на много от тези мисии в Република Гърция инспекторите на СХВВ откриват нередности, на 13 юли 2005 г. Комисията изпраща официално уведомително писмо на Република Гърция, в което ѝ отправя покана да преустанови установеното неизпълнение на задължения. На 20 септември 2005 г. Република Гърция отговаря на официалното уведомително писмо и в отговора си оспорва неизпълнението на задължения, в което е упрекната.

28. След обмен на информация с Република Гърция и след проведената от 21 февруари до 1 март 2006 г. мисия № 8042/2006, Комисията приема, че Република Гърция все още не е преустановила твърдяното неизпълнение на задължения. Поради това на 4 юли 2006 г. Комисията изпраща на Република Гърция мотивирано становище, което последната получава на 5 юли 2006 г.; Република Гърция отговаря на становището с кореспонденция от 4 септември 2006 г. и в отговора си оспорва твърденията на Комисията, включени в мотивираното становище. След като приема, че в рамките на определения в мотивираното становище срок за изпълнението на задълженията, а именно 5 септември 2006 г., и че след допълнителната мисия № 8167/2006, продължила от 4 до 15 септември 2006 г., Република Гърция все още не е изпълнила задълженията си, на 11 септември 2007 г. Комисията предявява иск срещу Република Гърция.

29. С посочения иск Комисията иска от Съда: 1. да установи, че като не е взела всички необходими мерки за това: — всеки превозвач на животни да получи разрешение от компетентния орган и да е регистриран по начин, даващ възможност на последния орган бързо да го идентифицира, по-специално в случай на неспазване на правилата относно хуманно отношение към животните по време на превоз, — компетентните органи да извършват задължителен контрол на маршрутните планове/маршрутните разписания, — да предвиди в пристанища или близо до тях инсталации за почивка на животните след разтоварването им, — да гарантира извършването на ефективни проверки на превозните средства и на животните, — да се налагат ефикасни, съразмерни и възпиращи санкции в случай на повторно извършени и тежки нарушения на разпоредбите относно защитата на животните по време на превоз, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 5, част A, точка 1, буква a), подточки i) и ii), по член 5, част A, точка 2, буква б), по член 5, част A, точка 2, буква г), подточка i), първо тире, по член 8, член 9 и член 18, параграф 2 от Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО и по точка 48, 7, буква б) ( 5 ), от глава VII на приложението към същата директива, a след 5 януари 2007 година — по член 5, параграф 4, по член 6, параграф 1, по член 13, параграфи 3 и 4, по член 15, параграф 1, по членове 25 и 26 и по член 27, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 1/2005 на Съвета от 22 декември 2004 година относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции и за изменение на Директиви 64/432/ЕИО и 93/119/ЕО и Регламент (ЕО) № 1255/97; 2. като не е взела необходимите мерки: — за да гарантира спазването на правилата относно зашеметяването на животните при клане и — за да гарантира провеждането на подходящи инспекции и осигуряването на подходящ контрол върху кланиците, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 3, член 5, параграф 1, буква г), член 6, параграф 1 и член 8 от Директива 93/119/EО на Съвета от 22 декември 1993 година относно защитата на животните по време на клане или умъртвяване; и Република Гърция да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

IV — Производство пред Съда

30. Исковата молба на Комисията е подадена в секретариата на Съда на 4 септември 2007 г.; писмената защита на 26 ноември 2007 г. Писмената реплика, подадена от Комисията, се получава в секретариата на Съда на 7 февруари 2008 г.; писмената дуплика, подадена от гръцкото правителство, се получава в секретариата на Съда на 20 март 2008 г. В съдебното заседание от 22 януари 2009 г. Комисията и гръцкото правителство представят устно своите становища и дават отговор на поставените от Съда въпроси.

V — Анализ на генералния адвокат

А — Въведение

31. Настоящото дело е важно от гледна точка на целта да се осигури на общностно равнище подходяща защита на животните по време на превоз и при клане ( 6 ). Подходящо регулиране в тази област и спазването на свързаното с нея законодателство са важни, за да се избегнат ненужните страдания на животните. В същото време, поведение, което е съобразено с това законодателство, допринася да се предотврати развитието на заболявания ( 7 ), които биха могли да се появят поради нередности, извършени при превоза или при клането и по този начин непряко се защитава здравето на хората, които консумират месото от тези животни. През последните години областта на защитата на животните най-общо бе предмет на широко публично обсъждане в Общността ( 8 ), въз основа на което Комисията изготви план за действие за защита и хуманно отношение към животните, в който са предвидени ориентации за бъдещото развитие на общностната правна уредба в тази област ( 9 ). Следователно Общността постоянно се стреми да подобрява защитата на животните ( 10 ).

32. С настоящия иск Комисията иска от Съда да установи, че Република Гърция не е изпълнила задълженията си по общностното законодателство в областта на защита на животните по време на превоз и на защита на животните при клане, по-специално по Директива 91/628, Регламент № 1/2005 и по Директива 93/119. В това отношение Комисията не твърди, че има неправилно или извън сроковете транспониране на общностните директиви, а твърди, че има практическо неизпълнение на задълженията, произтичащи от това законодателство. Всъщност от постоянната практика на Съда следва, че дори приложимата национална правна уредба да е съвместима с общностното право, негово неизпълнение може да следва и от съществуващата административна практика ( 11 ). В такъв случай Комисията трябва да докаже, че тази административна практика притежава в определена степен траен и общ характер ( 12 ). Когато Комисията е представила достатъчно доказателства, от които е видно, че органите на държава членка са възприели трайна и продължителна практика, която е в противоречие с общностното право, тази държава членка е длъжна да оспори подробно и по същество така предоставената информация и произтичащите от нея последици ( 13 ).

Б — Анализ на правните основания на иска, свързани със защитата на животните по време на превоз

1. Предварителни бележки относно допустимостта

33. Що се отнася до правните основания на иска, свързани със защитата на животните по време на превоз, Комисията твърди, че е налице неизпълнение на задължения по Директива 91/628 и по Регламент № 1/2005, който отменя и заменя Директива 91/628, считано от 5 януари 2007 г. ( 14 ) В тази връзка следва да се подчертае, че Регламент № 1/2005 отменя и заменя Директива 91/628 едва след изтичането на срока от два месеца, считано от получаването на мотивираното становище, срок, в който държавата членка трябва да изпълни задълженията си. Всъщност Република Гърция получава мотивираното становище на Комисията на 5 юли 2006 г., така че посоченият в мотивираното становище срок от два месеца, който е определен за изпълнение на задълженията, изтича на 5 септември 2006 г. ( 15 ). Регламент № 1/2005 влиза в сила на 5 януари 2007 г., а Комисията предявява иска си на 11 септември 2007 г.

34. Както следва от постоянната съдебна практика, наличието на неизпълнение на задължения в рамките на иск, предявен по член 226 ЕО, трябва да се преценява с оглед на действащото общностно законодателство към момента на изтичането на срока, който Комисията е определила за съответната държава членка, за да се съобрази с нейното мотивирано становище ( 16 ).

35. Макар исканията, съдържащи се в исковата молба, по принцип да не могат да бъдат разпростирани отвъд твърдяното в разпоредителната част на мотивираното становище и в официалното уведомително писмо неизпълнение на задължение, това не променя обстоятелството, че е допустимо Комисията да иска установяване на неизпълнение на задължения, източникът на които е в първоначалния текст на общностен акт, впоследствие изменян или отменян, които са запазени с разпоредбите на нов общностен акт ( 17 ). Обратно, предметът на спора не би могъл да бъде разпростиран към задължения, произтичащи от нови разпоредби, които нямат еквивалент в първоначалната версия на съответния акт, тъй като това би означавало нарушение на съществени за редовността на производството по установяване на неизпълнението процесуални изисквания ( 18 ).

36. Следователно от съдебната практика произтича, че критерият за преценка на допустимостта на правните основания на даден иск, които се основават на наскоро влязло в сила законодателство, не е формален критерий, а материален критерий. Ако нов правен акт, който е влязъл в сила след изтичането на посочения в мотивираното становище срок и преди предявяването на иска, съдържа същите материални задължения, както правния акт, който новият акт наскоро е заменил, доводите в иска, основани на този нов правен акт, не са допустими, освен ако последният налага на държавата членка същите задължения като тези по правния акт, който е бил в сила по-рано. Ето защо в настоящия случай следва да се провери дали задълженията, които произтичат от разпоредбите на Директива 91/628 и на които се позовава Комисията в своя иск, имат еквивалент в разпоредбите на Регламент № 1/2005. За по-голяма яснота в настоящото заключение в рамките на всяко отделно правно основание на иска ще преценя дали е допустимо Комисията да се позовава на отделните разпоредби на Регламент № 1/2005.

2. Правно основание, свързано с идентификацията и разрешенията на превозвачите

а) Доводи на страните

37. Въз основа на констатациите, направени от СХВВ в рамките на мисии № 7273/2004 и № 8042/2006, Комисията счита, че гръцкото правителство не е приело необходимите мерки, за да гарантира всеки превозвач да притежава съответното разрешение за превоз на животни и да бъде регистриран по подходящ начин, даващ възможност на компетентния орган бързо да го идентифицира, ако определен превозвач отговаря на условията за защита на животните по време на превоз. Комисията твърди, че по този начин Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 5, част A, точка 1, буква a), подточки i) и ii), по член 5, част A, точка 2, буква б) от Директива № 91/628, както и по член 6, параграф 1 и по член 13, параграфи 3 и 4 от Регламент № 1/2005.

38. Комисията подчертава, че в рамките на мисия № 7273/2004 (точки 5.3 и 6.3 от доклада за мисията) инспекторите на СХВВ са констатирали, че някои превозвачи не притежават разрешение или че срокът на издаденото им разрешение е изтекъл. В рамките на мисия № 8042/2006 (точки 5.3 и 6.3 от доклада за мисията) е установено, че въпреки някои подобрения правилата относно разрешенията и идентификацията на превозвачите не са били спазени в достатъчна степен. Комисията подчертава, че макар да съществуват списъци на превозвачите, те невинаги са били актуализирани.

39. В писмената си защита гръцкото правителство посочва, че идентифицирането само на едно невалидно разрешение в рамките на мисия № 7273/2004 е изолиран случай, който все още не доказва неизпълнението на задълженията по общностното право; още повече че това невалидно разрешение вече било идентифицирано от компетентните национални органи. Гръцкото правителство подчертава също, че е взело мерки с цел да осигури спазването на общностното право. То твърди, че е информирало компетентните органи в отделните гръцки департаменти за направените от инспектори на СХВВ препоръки и е организирало семинари за обучение на превозвачите и ветеринарните лекари, което според него доказва, че гръцките органи постоянно следят за правилното прилагане на общностното право.

40. В това отношение в писмената си реплика Комисията посочва, че със сигурност организирането на подобни семинари представлява положителна мярка, но то по никакъв начин не може да замени официалните мерки, които компетентните национални органи трябва да вземат относно разрешенията на превозвачите.

б) Допустимост

41. В рамките на правното основание, свързано с идентифицирането и с разрешенията на превозвачите, Комисията се позовава на нарушение на член 5, част A, точка 1, буква a), подточки i) и ii) от Директива № 91/628. В исковата си молба тя твърди, че член 6, параграф 1 и член 13, параграфи 3 и 4 от Регламент № 1/2005 съдържат идентично задължение. Ето защо по-нататък ще проверя правдоподобността на този довод на Комисията.

i) Идентификация на превозвачите

42. Член 5, част A, точка 1, буква a), подточка i) от Директива 91/628 посочва, че всеки превозвач трябва да бъде регистриран по начин, даващ възможност на компетентния орган бързо да идентифицира лицето в случай на несъответствие с изискванията на посочената директива. Според Комисията член 13, параграфи 3 и 4 от Регламент № 1/2005 са еквивалентни на този член. Член 13 параграф 3 от Регламент № 1/2005 посочва, че компетентният орган регистрира разрешенията ( 19 ) по начин, който дава възможност на компетентния орган да идентифицира бързо превозвачите, в частност в случай на неспазване на изискванията на посочения регламент. Според мен може да се констатира, че задължението, предвидено в член 13, параграф 3 от Регламент № 1/2005, е идентично с предвиденото в член 5, част A, точка 1, буква a), подточка i) от Директива 91/628. Задължението, произтичащо от тези два члена, цели да се поддържа регистър на превозвачите, който да позволява даден превозвач да се идентифицира бързо при неспазване на изискванията, посочени в директивата или регламента. Ето защо според мен е допустимо в исковата си молба Комисията да се позовава на член 13, параграф 3 от Регламент № 1/2005.

43. Според мен по отношение на член 13, параграф 4 от Регламент № 1/2005 трябва да се направи друг извод. От посочения член за контролния орган произтича задължение за регистриране на разрешенията в електронна база данни ( 20 ). Това е ново задължение, което не е предвидено в Директива 91/628. Следователно според мен не е допустимо Комисията да се позовава на член 13, параграф 4 от Регламент № 1/2005.

ii) Разрешения на превозвачите

44. От член 5, част A, точка 1, буква a), подточка ii) от Директива 91/628 следва, че всеки превозвач трябва да притежава разрешение, издадено от компетентния орган на държава членка, в която е регистрирана дейността му, или, ако става въпрос за предприятие, установено в трета страна, от компетентния орган на държава — членка на Съюза, и което е предмет на писмено поемане на задължение от лицето, отговорно за предприятието, осъществяващо превоза, за спазване на изискванията на действащото ветеринарно законодателство на Общността. За еквивалентен на този член Комисията счита член 6, параграф 1 от Регламент № 1/2005, от който следва, че нито едно лице не може да действа като превозвач, ако не притежава разрешение, издадено от компетентен орган в съответствие с разпоредбите на член 10, параграф 1 или за пътувания с дълга продължителност, в съответствие с член 11, параграф 1 от Регламент № 1/2005 и че копие от разрешителното винаги се предоставя на разположение на компетентния орган по време на превоза на животните.

45. Със сигурност и от двата члена — член 5, част A, точка 1, буква a), подточка ii) от Директива 91/628 и член 6, параграф 1 от Регламент № 1/2005 — за всеки превозвач произтича задължение да притежава разрешение, което да му е издадено от компетентния орган. Следва да се има предвид обаче, че освен изискването по член 6, параграф 1 всеки превозвач да притежава разрешение, Регламент № 1/2005 посочва, че това разрешение трябва да е издадено в съответствие с член 10, параграф 1 или в съответствие с член 11, параграф 1 от посочения регламент. Член 10, параграф 1 от Регламент № 1/2005 определя изискванията, свързани с разрешението на превозвачите ( 21 ), докато член 11, параграф 1 определя изискванията за разрешението на превозвачите при пътувания с дълга продължителност ( 22 ). Следва да се отбележи, че Директива 91/628 не съдържа аналогични конкретни изисквания, свързани с разрешенията на превозвачите. Тъй като задълженията по Регламент № 1/2005 са по-конкретни от тези по Директива 91/628, според мен, не е допустимо в исковата си молба Комисията да се позовава на член 6, параграф 1 от Регламент № 1/2005. Ето защо, според мен не е допустимо, в исковата си молба Комисията да се позовава на член 6, параграф 1 от Регламент № 1/2005.

в) Правен анализ

46. Що се отнася до разпределянето на тежестта на доказване в рамките на производството по иск на основание член 226 ЕО, Комисията е длъжна да докаже наличието на твърдяното неизпълнение на задължения от държава членка ( 23 ). За сметка на това държавата членка, която е ответник, трябва подробно и по същество да оспори представените данни и произтичащите от тях последици ( 24 ). В подкрепа на правното основание, свързано с идентифицирането и с разрешенията на превозвачите, Комисията се позовава на констатациите, направени от СХВВ в рамките на мисия № 7273/2004 (точки 5.3 и 6.3 от доклада за мисията) и на мисия № 8042/2006 (точки 5.3 и 6.3 от доклада за мисията); ето защо трябва да се провери дали фактите, установени от СХВВ в рамките на тези две мисии и на които Комисията се позовава в исковата си молба, доказват основателността на това правно основание.

i) Идентификация на превозвачите

47. От точка 5.3 от доклада за мисия № 8042/2006 следва, че гръцкото Министерство на земеделието и храните е изискало от компетентните национални органи да му изпратят списъка на притежаващите разрешение превозвачи ( 25 ). В доклада се посочва, че съществуващият по време на повторната проверка списък на всички превозвачи е бил на разположение на равнище министерство. От доклада следва също, че списъците са били на разположение на всички компетентни национални органи, които били посетени.

48. В точка 5.3 от доклада за мисия № 8042/2006 също се посочва, че информацията относно товарната повърхност в превозните средства, която Министерството на земеделието и храните е изискало, не е била предоставена от всички превозвачи; в департамент Serres такава информация няма за нито един превозвач, в департамент Kilkis има информация само за една трета от превозвачите, а в департамент Messinia няма информация за никой от двамата основни вносители на говеда.

49. В точка 6.3 от доклада за мисия № 8042/2006 се посочва, че мерките, предложени от Министерството на земеделието и храните, са били въведени ограничено и непълно. Наистина списъците на превозвачите са били на разположение, но те невинаги са били актуализирани и не съдържали цялата информация, например тази относно товарната повърхност в превозните средства или тази относно писменото поемане на задължение от лице за съобразяване с изискванията, посочени в Директива 91/628.

50. Според мен поради няколко причини представените в точки 5.3 и 6.3 от доклада за мисията № 8042/2006 факти не са достатъчни, за да се докаже, че Република Гърция е нарушила задължението си да осигури възможност за бързо идентифициране на превозвачите.

51. На първо място, от посочените по-горе факти следва, че списъците на превозвачите са били на разположение, както на равнище Министерство на земеделието и храните, така и на всички компетентни национални органи, които са били посетени от инспекторите на СХВВ.

52. На второ място, относно твърденията на Комисията, според които списъците на превозвачите не са били актуализирани, следва да се отбележи, че както посочва гръцкото правителство в писмената си защита ( 26 ) и в дупликата ( 27 ), тези твърдения са неточни. Комисията се основава на общите твърдения, включени в точка 6.3 от доклада за мисия № 8042/2006, например че списъците на превозвачите „невинаги са били актуализирани“ и „не съдържали цялата информация“, без да посочва конкретно и точно броят на списъците от проверените списъци, които не са актуализирани ( 28 ).

53. На трето място, относно твърдението, според което списъците на превозвачите са непълни, защото не съдържат информацията относно товарната повърхност, следва да се отбележи, че задължението да се гарантира тази информация в рамките на регистрацията на превозвачите не следва от Директива 91/628 и от Регламент № 1/2005. Съгласно член 5, част A, точка 1, буква a), подточка ii) от Директива 91/628 писменото поемане на задължение от лицето, отговорно за предприятието, осъществяващо превоза, съгласно което то ще спазва изискванията на действащото ветеринарно законодателство на Общността, е необходимо единствено с цел издаване на разрешението, което компетентният орган на държава — членка на Съюза, дава на предприятието, установено в трета държава; този член обаче не предвижда изискване писменото поемане на задължение да се приложи към списъка на превозвачите. Регламент № 1/2005 също не съдържа отделна разпоредба относно задължението за гарантиране на информацията относно товарната повърхност.

54. На четвърто място, след като Комисията поддържа, че неизпълнението на задължението по общностното право следва от административна практика, тя трябва да докаже, че тази практика в определена степен притежава траен и общ характер ( 29 ). Следователно Комисията трябва да докаже, че органите на държавата членка са установили трайна и продължителна практика, която нарушава общностното право. В настоящия случай обаче от представените доказателства не следва, че се касае за трайна и продължителна практика; представените от Комисията доказателства се отнасят единствено до констатациите, направени през 2006 г., а не до констатациите, свързани с по-дълъг период от време, в хода на който е била установена такава трайна практика.

55. Ето защо според мен частта от правното основание, свързана с идентифицирането на превозвачите и в рамките на която Комисията твърди, че Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 5, част A, точка 1, буква a), подточка i) от Директива 91/628 и по член 13, параграф 3 от Регламент № 1/2005, следва да се отхвърли като неоснователна.

ii) Разрешения на превозвачите

56. От точка 5.3 от доклада за мисия № 7273/2004 следва, че през 2004 г. компетентните органи са открили превозвачи без разрешение или притежаващи разрешение с изтекъл срок. От точка 6.3 от доклада за мисия № 7273/2004 следва, че е бил постигнат известен напредък, като се гарантира превозвачите да притежават разрешения, но законодателството за подобряване на тази система не било прието в разрез с първоначално предвиденото. В тази точка на доклада се посочва също, че изискването да се контролира времето за пътуване при превозите на дълго разстояние не било спазено в три от четирите департамента, обект на проверка.

57. От точка 5.3 от доклада за мисия № 8042/2006 следва, че с цел да подобри системата на разрешенията гръцкото Министерство на земеделието и храните е изискало от компетентните национални органи писмено да уведомяват всички превозвачи, че са отговорни за подновяването на разрешението си, че трябва да подадат молбата за подновяване един месец преди изтичането на разрешението, което им е било дадено, и че те трябва да уведомяват за всяка промяна, свързана с шофьорите и с превозните средства. В доклада се посочва, че 49 от 54 компетентни национални органи са отговорили, че превозвачите са били уведомени за задълженията си; компетентните органи във всички посетени от инспекторите на СХВВ департаменти също били изпратили уведомления. От тази точка от доклада за мисията следва също, че в департамент Laconia на всички превозвачи, чиито разрешения са с изтекъл срок, било изпратено общо напомняне за подновяване на разрешението им, но напомняне не е било изпратено на отделните превозвачи.

58. В точка 5.3 от доклада за мисия № 8042/2006 се посочва също, че гръцкото Министерство на земеделието и храните не е било уведомено за нито едно нарушение, свързано с разрешенията на превозвачите. В департамент Laconia разрешение било издадено на превозвач въпреки обстоятелството, че не бил представил писмено поемане на задължение по смисъла на член 5, част A, точка 1, буква a), подточка ii) от Директива 91/628; представителите на компетентните национални органи посочили, че някои превозвачи от трети страни притежават невалидни разрешения, които обаче не били издадени от компетентните гръцки органи.

59. От точка 6.3 от доклада за мисия № 8042/2006 следва, че мерките, които гръцкото Министерство на земеделието и храните предложило, са били въведени ограничено и непълно. Посочва се също, че това министерство не е гарантирало превозвачите от трети страни да притежават валидно разрешение по смисъла на член 5, част A, точка 1, буква a), подточка ii) от Директива 91/628.

60. Според мен посочените факти не доказват твърдението на Комисията, според което Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 5, част A, точка 1, буква a), подточка ii) от Директива 91/628, свързани с разрешенията на превозвачите.

61. В точка 5.3 от доклада за мисия № 7273/2004 наистина се посочва, че компетентните органи са открили превозвачи без разрешение или притежаващи разрешение с изтекъл срок, но не е посочено нито колко превозвачи са проверени, нито наименованието и броят на департаментите, нито колко от проверените превозвачи не са притежавали разрешение или са притежавали разрешение с изтекъл срок. Наистина в исковата си молба Комисията поддържа, че не става дума за „изолиран случай“ ( 30 ), както твърди гръцкото правителство, а за „голям брой отделни случаи“ ( 31 ), но Комисията не посочва техния брой или поне процента на случаите, в които превозвачите не са притежавали разрешение или са притежавали разрешение с изтекъл срок. Според мен сведенията, включени в точка 6.3 от този доклад за мисия, също са много общи, за да може въз основа на тях да се докажат твърденията на Комисията, също като доклада за мисия № 8042/2006, от който не е видно какъв е броят на превозвачите, които не са имали валидни разрешения или чието разрешение е с изтекъл срок. Напротив, гръцкото Министерство на земеделието и храните не е било уведомено за нито едно нарушение, свързано с разрешенията на превозвачите и докладът за мисия № 8042/2006 посочва само отделни примери на нарушения.

62. Според мен посочените констатации по никакъв начин не могат да докажат наличието на административна практика, която да притежава в определена степен траен и общ характер, чрез която гръцките органи да са нарушили общностните си задължения.

63. Ето защо според мен частта от правното основание, свързано с разрешенията на превозвачите и в рамките на която Комисията твърди, че Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 5, част A, точка 1, буква a), подточка ii) от Директива 91/628, следва да се отхвърли като неоснователна.

г) Резултат от анализа

64. Според мен правното основание, свързано с идентификацията и с разрешенията на превозвачите, в рамките на което Комисията твърди, че Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 5, част A, точка 1, буква a), подточки i) и ii) от Директива 91/628 и по член 13, параграф 3 от Регламент № 1/2005, следва да се отхвърли като неоснователно.

3. Правно основание, свързано с контрола на маршрутните планове

а) Доводи на страните

65. Комисията твърди, че Република Гърция не е взела необходимите мерки, за да гарантира, че компетентните органи извършват задължителния контрол на маршрутните планове за превоз на животни. Комисията твърди, че по този начин Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 5, част A, точка 2, буква б); по член 5, част A, точка 2, буква г), подточка i), първо тире; по член 8, първа алинея, букви б) и г) и по член 9 от Директива 91/628. Комисията твърди също, че е налице неизпълнение на задълженията, посочени в член 5, параграф 4 и в член 15, параграф 1 от Регламент № 1/2005.

66. Комисията посочва, че в рамките на мисии № 9002/2003 (точка 5.4.2 от доклада за мисията), № 7273/2004 (точки 5.3 и 6.4 от доклада за мисията) и № 8042/2006 (точки 5.4.2 и 6.4 от доклада за мисията) инспекторите на СХВВ установили нередности в някои маршрутни планове. Нередностите се изразяват конкретно в декларирано твърде продължително време на пътуване в повечето проверени маршрутни планове относно животни, превозвани от други държави членки и предназначени за клане в Република Гърция.

67. Гръцкото правителство посочва, че през 2003 г. с циркулярно писмо е въвело подходяща система за контрол на съдържащата се в маршрутните планове информация. Освен това гръцкото правителство поддържа, че когато тези планове са съставени от компетентните органи на други държави членки, гръцките органи не могат да проверяват посочената в тях информация и критериите, взети предвид от компетентните органи на другите държави членки. Според гръцкото правителство компетентните гръцки органи могат да контролират единствено спазването на тези маршрутни планове.

68. Комисията отговаря на посочения от гръцкото правителство довод, че контролът на маршрутните планове има за цел да гарантира спазването на поставените с Директива 91/628 изисквания. Според Комисията контролът не трябва да се ограничи само до проверка на наличието на маршрутен план или само до проверка на посочената в него информация, а трябва да обхваща и това дали превозът на животни съответства на общностното законодателство за защита на животните по време на превоз. Комисията посочва, че това се потвърждава и с член 9, параграф 1 от Директива 91/628, в който са предвидени мерките, които трябва да бъдат предприети в случай на констатиране на неизпълнение на разпоредбите на директивата по време на превоз. Следователно според Комисията е очевидно, че обикновената проверка на посочената в маршрутните планове информация не е достатъчна за изпълнението на съдържащите се в Директива 91/628 задължения. Що се отнася до твърдението на гръцкото правителство, според което през 2003 г. с циркулярно писмо е въвело подходяща система за контрол на съдържащата се в маршрутните планове информация, Комисията посочва, че при конкретните проверки инспекторите на СХВВ установили, че проверките не са били осъществени по задоволителен начин.

б) Допустимост

69. Що се отнася до правното основание, свързано с контрола на маршрутните планове, Комисията твърди, че е налице неизпълнение на задълженията, посочени в член 5, част A, точка 2, буква б), в член 5, част A, точка 2, буква г), подточка i), първо тире, в член 8, първа алинея, букви б) и г) и в член 9 от Директива 91/628. Комисията твърди, че са нарушени също член 5, параграф 4 и член 15, параграф 1 от Регламент № 1/2005, тъй като са еквивалентни на посочените по-горе членове от Директива 91/628.

70. Член 5, част A, точка 2, буква б) от Директива 91/628 посочва, че държавите членки гарантират, че превозвачът съставя маршрутен план за животните, които ще бъдат предмет на търговия между държавите членки или на износ в трети страни, също и в случаите, когато времето на пътуване превишава осем часа, който се прикрепя към здравния сертификат по време на пътуването, като в него също така са посочени всички пунктове за спиране и за прехвърляне. Този маршрутен план се съставя в съответствие с образеца в глава VIII от приложението; тази глава определя точното съдържание на маршрутния план, който трябва да съдържа данни за превозвача, превозното средство, животинския вид и броя на животните, мястото на експедиция и местоназначението, маршрута и времето на пътуване, номера на здравния сертификат или на придружаващия документ, печата на ветеринарния лекар на мястото за експедиция, печата на компетентния орган при пункта на излизане, датата и времето на тръгване, името и подписа на лицето, отговорно за превоза по време на пътуването, както и данни за пункта на спиране и пункта на прехвърляне. Член 5, част A, точка 2, буква г), подточка i), първо тире от Директива 91/628 посочва, че държавите членки гарантират, че оригиналното копие на маршрутния план е надлежно съставено и попълнено от подходящите лица в подходящото време.

71. Комисията счита член 5, параграф 4 от Регламент № 1/2005 за еквивалентен на разпоредбите на Директива 91/628, които съдържат задължението на превозвача да състави маршрутен план. Този член посочва, че в случай на пътувания с дълга продължителност между държавите членки и с място на експедиция и с местоназначение трети страни за еднокопитни животни, различни от регистрираните еднокопитни животни, както и за домашни животни от рода на едрия рогат добитък, овце, кози и свине, превозвачите и организаторите спазват разпоредбите, отнасящи се до дневника за пътуване, посочен в приложение II. Във втора точка на приложение II към Регламент № 1/2005 е предвидено, че дневникът на пътуването обхваща следните секции: планиране, място на заминаването, местоназначение, декларация от превозвача и образец на доклад за нередностите. В отделни раздели приложение II към Регламент № 1/2005 урежда по-подробно съдържанието на секциите от дневника на пътуването.

72. Следователно разпоредбите на Директива 91/628 изискват от превозвача да състави маршрутен план, докато разпоредбите на Регламент № 1/2005 го задължават да състави дневник на пътуването. Сравнението между тях показва, че раздел 1 от дневника на пътуването, свързан с планирането, до голяма степен съответства на маршрутния план, предвиден в Директива 91/628. Останалите части от дневника на пътуването, предвидени в Регламент № 1/2005 обаче съдържат по-подробна информация от маршрутния план, предвиден в Директива 91/628. Така например раздел 2 от дневника на пътуването, който се отнася до мястото на заминаването, съдържа името и адреса на притежателя на мястото на заминаване; раздел 3, който се отнася до местоназначението, съдържа данни за притежателя на местоназначението и за официалния ветеринарен лекар, както и данни за извършените проверки; раздел 4 съдържа оригиналната декларация на превозвача; раздел 5 съдържа оригинала на доклада за нередностите. Наистина строго формално погледнато е вярно, че задължението за съставяне на раздел 1 от дневника на пътуването, който се отнася до планирането, съответства на задължението за съставяне на маршрутен план, но трябва да се има предвид, че дневникът на пътуването е неделимо цяло и че като състави само раздел 1 от дневника на пътуването, превозвачът все още не е изпълнил задължението си по член 5, параграф 4 от Регламент № 1/2005, на който се позовава Комисията. Ето защо считам, че в рамките на правното основание, изведено от контрола на маршрутните планове, не е допустимо Комисията да се позовава на неизпълнение на задължение по член 5, параграф 4 от Регламент № 1/2005.

73. В рамките на това правно основание Комисията се позовава и на член 8, първа алинея, букви б) и г) от Директива 91/628. Съгласно този член държавите членки гарантират осъществяването на контрол от компетентните органи за спазване на изискванията на настоящата директива, чрез извършване на недискриминационни проверки на превозните средства и животните, пристигащи на тяхното местоназначение (буква б) и на данните в придружаващите документи (буква г). Според Комисията еквивалентен на този член е член 15, параграф 1 от Регламент № 1/2005, който посочва, че компетентният орган извършва на всеки етап от пътуването с дълга продължителност подходящи проверки на случайна или целева база, за да провери, че декларираното време на пътуванията е реалистично и че пътуването съответства на настоящия регламент, и в частност че времето за пътуване и периодите на почивка съответстват на сроковете, посочени в глава V от приложение I към този регламент.

74. Що се отнася до задължението за проверки, може да се констатира, че посоченото в член 15, параграф 1 от Регламент № 1/2005 задължение не съответства изцяло на задължението, посочено в член 8, първа алинея, букви б) и г) от Директива 91/628. Докато посочените в Директива 91/628 задължения се отнасят до контрола на превозните средства на животните и най-общо до контрола на данните в придружаващите документи, посочените в Регламент № 1/2005 задължения се отнасят до контрола на продължителността на пътуванията, периодите на почивка и на общите изисквания пътуването да съответства на споменатия регламент. Освен това задължението за извършване на проверки, посочено в член 15, параграф 1 от Регламент № 1/2005, се отнася единствено до проверките по време на пътуванията с дълга продължителност, докато член 8, първа алинея от Директива 91/628 не се ограничава до тези проверки. Допълнителната разлика между двата члена се дължи на обстоятелството, че на основание член 15, параграф 1 от Регламент № 1/2005 компетентният орган може на всеки етап от пътуването с дълга продължителност да извършва подходящи проверки на случайна или целева база, докато член 8, първа алинея, букви б) от Директива 91/628 се отнася единствено до проверки на превозните средства и животните, пристигащи на тяхното местоназначение ( 32 ). Ето защо според мен не е допустимо Комисията да се позовава на член 15, параграф 1 от Регламент № 1/2005.

75. Член 9 от Директива 91/628 съдържа разпоредби относно начина, по който следва да се действа, ако се установи, че разпоредбите на директива не са спазени. В първия си параграф този член посочва, че ако по време на превоза се установи, че разпоредбите на настоящата директива не се спазват или не са спазени, компетентният орган на мястото, където е констатирано това, изисква от отговорните за конкретното превозно средство лица да вземат всяка мярка, която компетентният орган счита за необходима, за да се гарантира хуманно отношение към животните. В зависимост от обстоятелствата по всеки случай тази мярка може да включва: а) приключване на пътуването и връщане на животните на мястото на експедиция по най-краткия маршрут, при условие че тази мярка не предизвиква ненужно страдание за животните; б) съответно подслоняване на животните и полагане на грижи за тях до разрешаване на проблема; в) клане на животните по хуманен начин ( 33 ). Другите параграфи на член 9 от Директива 91/628 съдържат разпоредби относно последиците, които следват при неспазването на нарежданията на компетентния орган от отговорното за превозното средство лице, и разпоредби относно правото на обжалване пред националните органи. Що се отнася до това задължение, Комисията не се позовава на никаква разпоредба от Регламент № 1/2005.

в) Правен анализ

76. В подкрепа на правното основание, свързано с маршрутните планове, Комисията посочва на първо място точка 5.4.2 от доклада за мисия № 9002/2003, от която следва, че документите, които придружават животните по време на транспорт на територията на Република Гърция, не съдържат данни относно часа на тръгване. От същата точка следва също, че инспекторите на СХВВ са открили нередности в някои вече проверени от компетентните национални органи документи. Всъщност копията от здравните сертификати и от маршрутните планове, придружаващи животните, идващи от Испания, Франция и Нидерландия, предназначени за клане в Република Гърция, съдържали несъответствия и в тях липсвала важна информация. Декларираната продължителност на всяко пътуване в по-голямата част от маршрутните планове съдържала несъответствия и била неосъществима. В маршрутния план липсва информация относно междинната почивка (между разположеното в Южна Италия междинно място и местоназначението в Република Гърция).

77. Комисията посочва също точка 5.4 от доклада за мисия № 7273/2004 ( 34 ), от която следва, че гръцкото Министерство на земеделието и храните е изискало от компетентните органи във всеки отделен департамент да представят програма за проверки за 2003 г.; само 6 от 54 департамента, т.е. 11,1% от департаментите, са представили тази програма. Освен това от тази точка следва, че в департамент Fthiotida през второто и третото тримесечие на 2003 г. в местоназначението им били проверени съответно 92% и 83% от товарите. В департамент Karditsa проверките били извършени в мястото на заминаването; в департамент Larisa всяко тримесечие в кланиците са извършвани от три до пет внезапни проверки, но превозите на дълги разстояния не били включвани в проверките. В департамент Trikala проверки са извършени по време на разтоварването след превози на дълго разстояние. Освен това от тази точка следва, че през 2003 г. националните органи са проверили 6808 превозни средства и са установили 3 нарушения и 24 нередности в придружаващите документи. По време на мисията си инспекторите на СХВВ са установили още няколко допълнителни нередности, които националните компетентни органи не забелязали ( 35 ).

78. В точка 6.4 от доклада за мисията № 7273/2004 се посочва, че по-голямата част от департаментите не са представили програма за контрол на маршрутните планове и че не е имало съгласуваност между проверените департаменти относно това как при необходимост да гарантират контрола на маршрутните планове ( 36 ).

79. Комисията се позовава също на точки 5.4.2 и 6.4 от доклада за мисия № 8042/2006. От точка 5.4.2 от посочения доклад следва, че в департамент Kilkis компетентният национален орган е посочил, че никога не е извършвал контрол на маршрутните планове. В департаменти Messinia, Laconia, Thesprotia и Ilia при проверките компетентните национални органи не са установили, че маршрутните планове предвиждат твърде дълго време за превоз или че съдържат нередности. В департамент Thesprotia компетентните национални органи са запазили оригиналните маршрутни планове, вместо да ги дадат на превозвачите, които би трябвало да ги върнат на компетентния орган в мястото на произход. В департамент Патра компетентните национални органи са проверили маршрутните планове само до пристанището, но не и за пътуването, което е оставало до крайното местоназначение, поради което компетентните национални органи не са открили, че продължителността на прехода в многобройните случаи на превоз към остров Лесбос и остров Хиос е по-дълга от разрешената. В точка 6.4 от доклада за мисия № 8042/2006 е посочено, че компетентните национални органи, които съставили програма за контрол на маршрутните планове, също не са достигнали целените резултати, тъй като в общи линии се доверили на проверките, извършени в кланиците, а и често се извършвали проверки, когато практически те не били необходими.

80. От разпоредбите, на които се позовава Комисията в рамките на настоящото правно основание, следва, че тя твърди неизпълнение на пет задължения от страна на Република Гърция: — да гарантира, че превозвачите имат маршрутен план [член 5, част A, точка 2, буква б) от Директива 91/628]; — да гарантира, че маршрутните планове на превозвачите са подходящи [член 5, част A, точка 2, буква г), подточка i), първо тире от Директива 91/628]; — да контролира превозните средства и животните, пристигащи на тяхното местоназначение [член 8, първа алинея, буква б) от Директива 91/628]; — да контролира данните в придружаващите документи [член 8, първа алинея, буква г) от Директива 91/628]; — да взема мерки в случаи на нередности (член 9 от Директива 91/628).

81. Според мен от представените от Комисията доказателства не е възможно да се констатира, че Република Гърция не е изпълнила задължението си да гарантира, че превозвачите имат маршрутен план [член 5, част A, точка 2, буква б) от Директива 91/628]. От никой доклад за мисия не следва, че превозвачите не са имали маршрутни планове. Ето защо според мен частта от правното основание, в която Комисията твърди, че е налице неизпълнение на задължение по член 5, част A, точка 2, буква б) от Директива 91/628, следва да се отхвърли като неоснователна.

82. Задължението да се гарантира, че маршрутните планове на превозвачите са подходящи [член 5, част A, точка 2, буква г), подточка i), първо тире от Директива 91/628], включва задължението маршрутните планове да съдържат всички необходими данни и тези данни да бъдат точни и подходящи (напр. продължителността на пътуванията да не бъде твърде дълга). Що се отнася до неизпълнението на това задължение, Комисията наистина представя доказателства, според които някои маршрутни планове съдържат нередности. Според мен обаче тези доказателства не са достатъчно конкретни, за да може да се докаже наличието на нарушение с траен и общ характер на задълженията на гръцките органи. Така например инспекторите на СХВВ са установили, че „в някои документи“ се съдържали нередности, че продължителността на превозите „в по-голямата част от маршрутните планове“ съдържала несъответствия и била неосъществима, че в „многобройни случаи на превоз“ продължителността на превоза била по-дълга от разрешената. Няма никакво съмнение, че маршрутните планове в Република Гърция съдържат нередности, но от доказателствата на Комисията не става ясно какъв е процентът на проверените случаи, в които тези нередности са забелязани. Според мен Комисията не е представила достатъчно конкретни данни, за да може да се докаже неизпълнението на задължението, свързано с подходящия характер на маршрутните планове. Ето защо според мен частта от правното основание, в която Комисията твърди, че е налице неизпълнение на задължението по член 5, част A, точка 2, буква г), подточка i), първо тире от Директива 91/628, следва да се отхвърли като неоснователна.

83. Що се отнася до задължението за проверка на превозните средства и животните, пристигащи на тяхното местоназначение (член 8, първа алинея, буква б) от Директива 91/628), според мен Комисията не е представила никакво доказателство. Никъде в посочените по-горе доклади не е споменато изрично, че превозните средства не са проверявани в местоназначението. Напротив, относно департамент Fthiotida в доказателството е посочено ( 37 ), че през втория и третия триместър на 2003 г. в местоназначението са били проверени съответно 92% и 83% от товарите. Ето защо според мен частта от правното основание, в която Комисията твърди, че е налице неизпълнение на задължението по член 8, първа алинея, буква б) Директива 91/628, следва да се отхвърли като неоснователна.

84. Според мен частта от правното основание, в която Комисията твърди, че има неизпълнение на задължението за контролиране на данните в придружаващите документи (член 8, първа алинея, буква г) от Директива 91/628), също не е основателна. Макар през 2003 г. компетентните национални органи в отделните департаменти да не са представили програми за проверки, от точка 5.4 от доклада за мисия № 7273/2004 следва, че въпреки това такива проверки са извършени в департаментите, посетени от инспекторите на СХВВ. Наистина в някои случаи компетентните национални органи не са установили съществуващите нередности, но проверки все пак са извършвани — например за 2003 г. има точна информация, според която са били извършени 6808 проверки. Ето защо считам, че частта от правното основание, в която Комисията твърди, че е налице неизпълнение на задължението по член 8, първа алинея, буква г) Директива 91/628, следва да се отхвърли като неоснователна.

85. Що се отнася до задължението да се вземат мерки в случаи на нередности (член 9 от Директива 91/628), считам, че Комисията не е представила достатъчно доказателства, за да подкрепи тази част от правното основание. Констатацията, че е налице неизпълнение на задължението по този член, изисква представянето на доказателства, потвърждаващи, че компетентните гръцки органи не са реагирали по подходящ начин при установяване на нарушение. Комисията обаче не представя нито едно доказателство за броя на случаите и за департаментите, в които компетентните национални органи да са установили нарушения и в тази връзка да не са взели подходящи мерки. Ето защо считам, че частта от правното основание, в която Комисията твърди, че е налице неизпълнение на задължението по член 9 от Директива 91/628, следва да се отхвърли като неоснователна.

г) Резултат от анализа

86. Считам, че правното основание, свързано с контрола на маршрутните планове, в рамките на което Комисията твърди, че е налице неизпълнение на задълженията по член 5, част A, точка 2, буква б) и г), подточка i), първо тире; по член 8, първа алинея, букви б) и г) и по член 9 от Директива 91/628, трябва да се отхвърли като неоснователно.

4. Правното основание, свързано с липсата на инсталации за почивка в пристанищата

а) Доводи на страните

87. Комисията твърди, че мисия № 9211/2003 (точка 5.2.2 от доклада за мисията) и мисия № 8042/2006 (точка 5.4.2 от доклада за мисията) доказват, че Република Гърция не е гарантирала във фериботни пристанища или в близост до тях наличие на инсталации за почивка на животните в продължение на 12 часа след разтоварването им от кораба, ако продължителността на морския превоз достигне 29 часа. В това отношение Комисията посочва в доводите си, че е налице неизпълнение на задължението по точка 48, 7, буква б) ( 38 ) от глава VII на приложението към Директива 91/628 и неизпълнение на задължението по точка 1.7, буква б) от глава V на приложение I към Регламент № 1/2005. В искането си обаче Комисията иска да бъде установено единствено неизпълнение на задължението по точка 48, 7, буква б) от глава VII на приложението към Директива 91/628.

88. Що се отнася до едно от пристанищата (Игуменица), Комисията констатира, че има места, които могат да бъдат използвани за инсталации за почивка, но е невъзможно да се използват с тази цел, тъй като не е дадено разрешение в тази връзка от компетентните органи. Според Комисията в отговора си на мотивираното становище гръцкото правителство наистина посочва, че е взело необходимите мерки, за да гарантира наличието на места за почивка в това пристанище, но според Комисията то не е представило никакво доказателство в подкрепа на това твърдение.

89. Гръцкото правителство счита, че Комисията не е посочила нито един конкретен случай, в който превозът по море между две пристанища в Общността да е надхвърлил 29 часа. То посочва, че точка 48, 7, буква б) от глава VII на приложението към Директива 91/628 не задължава държавите членки да гарантират наличие на инсталации за почивка в пристанищата; според гръцкото правителство тази разпоредба налага на превозвачите задължението да предвидят в рамките на своя маршрутен план, включващ морски превоз, спирания в подходящи инсталации за почивка. Освен това гръцкото правителство посочва, че на практика нито един морски превоз между гръцко фериботно пристанище и друго фериботно пристанище в Общността не продължавал повече от 29 часа. В това отношение гръцкото правителство отбелязва, че продължителността на превоза между пристанището на Бари в Италия и гръцкото пристанище Игуменица (основното транзитно гръцко пристанище) не превишава 10—11 часа, докато продължителността на превоза между Бари и Патра не превишава 15 часа.

90. В писмената си реплика Комисията оспорва доводите на гръцкото правителство. Тя твърди, че от формулировката на точка 48, 7, буква б) от глава VII на приложението към Директива 91/628 ясно личи, че държавите членки трябва да гарантират наличието на инсталации за почивка на животните в пристанищата или в близост до тях. Освен това Комисията счита за неточно твърдението на гръцкото правителство, според което нито един превоз между което и да е гръцко транзитно фериботно пристанище и друго транзитно пристанище в Общността не продължавал повече от 29 часа.

б) Допустимост

91. Що се отнася до правното основание, свързано с липсата на инсталации за почивка, Комисията твърди, че е налице неизпълнение на задължението по точка 48, 7, буква б) от глава VII на приложението към Директива 91/628 и неизпълнение на задължението по точка 1.7, буква б) от глава V на приложение I към Регламент № 1/2005. Искам обаче да наблегна на обстоятелството, че Комисията посочва, че е налице неизпълнение на произтичащите от тези два правни акта задължения само в доводите на исковата си молба, докато в самите искания тя твърди, че е налице неизпълнение само на задължението по точка 48, 7, буква б) от глава VII на приложението към Директива 91/628, но не неизпълнение на задължението по точка 1.7, буква б) от глава V на приложение I към Регламент № 1/2005.

92. Точка 48, 7, буква б) от глава VII на приложението към Директива 91/628 посочва, че в случаите на морски превоз по редовна и директна връзка между две географски точки на Общността с превозни средства, натоварени на плавателни съдове, без разтоварване на животните, последните трябва да бъдат оставени да почиват за 12 часа след разтоварване в пристанището на местоназначението или в непосредствена близост до него, освен ако времето на пътуване по море позволява такова пътуване да бъде включено в общата схема на точки 2 до 4.

93. Точка 1.7, буква б) от глава V на приложение I към Регламент № 1/2005 посочва, че в случай на превоз по море при редовна и директна връзка между две географски точки на Общността посредством използването на пътни превозни средства, натоварени на кораби, без разтоварване на животните, трябва да бъде предвидена почивка от 12 часа за животните след разтоварването им в пристанището на получаването или в непосредствена близост до него, освен ако времетраенето на пътуването по море позволява пътуването да бъде включено в общата схема на точки 1.2—1.4 от тази глава на приложение I.

94. Сравнението на тези две разпоредби позволява да се констатира, че и двете съдържат едно и също задължение животните да почиват в продължение на 12 часа в случай на превоз по море, при редовна и директна връзка, когато пътните превозни средства се товарят на кораби без разтоварване на животните ( 39 ). Ето защо по принцип е допустимо Комисията да се позове на точка 1.7, буква б) от глава V на приложение I към Регламент № 1/2005. Конкретно в исканията си обаче Комисията не иска да се установява неизпълнение на задължението по тази точка от приложението към Регламент № 1/2005. Освен това в съдебното заседание Комисията разяснява, че разпоредбите на Директива 91/628 са достатъчни в настоящия случай, за да се установи неизпълнение, и че се позовава на разпоредбите на Регламент № 1/2005 само, за да докаже твърдението, че неизпълнението на задължението на Република Гърция е продължително. Ето защо в рамките на настоящото правно основание ще анализирам само дали Република Гърция не е изпълнила задълженията си по точка 48, 7, буква б) от глава VII на приложението към Директива 91/628.

в) Правен анализ

95. В рамките на анализа на настоящото правно основание, свързано с липсата на инсталации за почивка в пристанищата, най-напред следва да се изясни естеството на задълженията на държавата членка съгласно точка 48, 7, буква б) от глава VII на приложението към Директива 91/628.

96. На първо място, в тази разпоредба наистина изрично не е посочено, че държавите членки трябва да гарантират наличието на инсталации за почивка на животните в пристанищата, но според мен това задължение следва от изискването животните да бъдат оставени да почиват в продължение на 12 часа след тяхното разтоварване в пристанището по местоназначение или в непосредствена близост до него. Считам, че не може да се приеме доводът на гръцкото правителство, според който съгласно предходните разпоредби само превозвачите имат задължение в рамките на маршрутния план — който включва морски превоз — да предвидят спирания в подходящи инсталации за почивка. Ако времето за превоз не може да бъде включено във времето за превоз по точки 2 и 4 от глава VII на приложението към Директива 91/628 ( 40 ), животните ще трябва да почиват в пристанищата, а не другаде по пътя.

97. На второ място, ще подчертая, че твърдението на Комисията, според което инсталациите за почивка са необходими, когато превозът превишава 29 часа, е неправилно. От точки 2 и 4 от глава VII на приложението към Директива 91/628 следва, че разрешената максимална продължителност на пътуване е различна и че тя зависи от оборудването на превозното средство, в което се превозват животните и от превозвания животински вид ( 41 ). Времето за превоз на домашните еднокопитни, на говедата, на овцете, на козите и на свинете по принцип не трябва да превишава осем часа ( 42 ). Тази максимална продължителност на превоза може да бъде удължена, ако превозните средства, с които се превозват животните, отговарят на някои допълнителни изисквания, например: ако имат достатъчно сламена постеля, достатъчно храна и вода, ако са оборудвани с вентилация и с подвижни панели, чрез които да може да се изграждат обособени отделения ( 43 ). Ако превозните средства отговарят на тези условия, максималното време за превоз на неотбитите животни е девет часа, след което трябва да им се даде период на почивка от най-малко един час, след това превозът може да продължи за следващи девет часа. Максималното време за превоз на свине и на еднокопитни е 24 часа ( 44 ). Всички други животински видове могат да се превозват 14 часа, след което трябва да им се даде период на почивка от един час, за да им се даде течност, и при необходимост, да бъдат нахранени, след това превозът може да продължи за следващи 14 часа ( 45 ).

98. От изложеното в точка 97 от настоящото заключение следва, че в определени случаи животните трябва да почиват дори ако морският превоз е по-кратък, и че в такива случаи също трябва да се гарантират инсталации за почивка в пристанищата ( 46 ). Ето защо не може да се приеме и доводът на гръцкото правителство, според който инсталациите за почивка не са необходими, защото нито един морски превоз между гръцко фериботно пристанище и друго фериботно пристанище в Общността не продължавал повече от 29 часа.

99. Освен това трябва да се подчертае, че когато Комисията твърди, че трябва да се гарантират инсталации за почивка в пристанищата или в близост до тях, ако продължителността на превоза надхвърли 29 часа, тя очевидно има предвид времето за превоз на всички други животински видове, а не специалните разпоредби относно времето за превоз на неотбитите животни или на свинете и на домашните еднокопитни; в това отношение Комисията изчислява максималното време за превоз по формулата „14+1+14“ (14 часа превоз + един час почивка + 14 часа превоз). Но както следва от Решение по дело Interboves ( 47 ), такова изчисляване е неточно. В това дело Съдът е констатирал, че съблюдаването на такъв период на почивка в открито море е почти неосъществимо на практика, тъй като това би означавало корабът да акостира след 14 часа по море за най-малко един час, преди отново да поеме по море за нов период от 14 часа ( 48 ). Ето защо Съдът решава, че в подобни случаи максималното време за морски превоз е 28 часа ( 49 ).

100. В настоящия случай, в подкрепа на правното основание, свързано с липсата на инсталации за почивка, Комисията се позовава на точка 5.2.2 от доклада за мисия № 9211/2003 и на точка 5.4.2 от доклада за мисия № 8042/2006.

101. От точка 5.2.2 от доклада за мисия № 9211/2003 следва, че в гръцките фериботни пристанища няма инсталации за почивка на животни. Компетентните национални органи са се опитали да оправдаят това с обстоятелството, че било възможно морският преход да се включи в разрешеното общо време за превоз, но инспекторите на СХВВ показали, че това невинаги е възможно. В някои случи на превоз на животни от Южна Италия към Република Гърция морският превоз е продължил по-дълго от максимално разрешеното време за превоз, следователно на животните е трябвало да се осигурят инсталации за почивка.

102. В точка 5.4.2 от доклада за мисия № 8042/2006 конкретно е посочено, че в самите пристанища Патра и Piareus или в близост до тях няма инсталации за почивка на животни. В близост до пристанище Игуменица наистина съществува място, което би могло да се използва като инсталация за почивка на превозваните животни, но компетентните органи не са разрешили използването с тази цел.

103. От посочените по-горе доклади за мисии следва, че в никое от пристанищата си Република Гърция не е гарантирала наличието на инсталация за почивка на животни, ето защо според мен правното основание, свързано с липсата на инсталации за почивка, е основателно.

г) Резултат от анализа

104. Според мен, като не е взела необходими мерки да предвиди в пристанища или близо до тях инсталации за почивка на животните след разтоварването им, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по точка 48, 7, буква б) от глава VII на приложението към Директива 91/628.

5. Правното основание, свързано с недостатъчната проверка на превозните средства и на животните

а) Доводи на страните

105. Комисията твърди, че от докладите за мисии № 9211/2003 (точка 5.2.1), № 7273/2004 (точка 5.5) и № 8042/2006 (точка 5.5) следва, че Република Гърция не е взела подходящи мерки за проверката на превозните средства и на животните, за да се предотвратят случаи на незаконосъобразен автомобилен превоз на животни. Във връзка с това правно основание Комисията твърди, че Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 8 Директива 91/628 и по член 27, параграф 1 от Регламент № 1/2005.

106. Комисията посочва по-специално, че в някои гръцки префектури — Achaïe, Kilkis и Serres, не е предвидено извършването на проверка на превозните средства и на животните било поради липсата на персонал в тези департаменти, било поради това, че проверката вече е била извършена в гръцките пристанища. Комисията отбелязва, че пилотната програма, която предвижда допълнителни проверки, не включва всички региони, сред които този на Thessalie, където по време на мисия № 9211/2003 са констатирани нередности.

107. Гръцкото правителство твърди, че член 8 от Директива 91/628 и член 27, параграф 1 от Регламент № 1/2005 следва да се тълкуват в смисъл, че за да е налице нарушение на тези разпоредби, е необходимо да бъде доказана пълна липса на контрол относно защитата на животните по време на превоз и че компетентните национални органи са длъжни да определят начина, по който тези проверки трябва да бъдат провеждани, и мястото, където това да стане. Всъщност член 8 от Директива 91/628 предвижда различни форми на контрол, а не само пътния контрол, който има предвид Комисията. Гръцкото правителство счита, че въвеждането на пилотната програма, в рамките на която смесени екипи извършвали проверки в определени департаменти, както и налагането на санкции на превозвачите и въвеждането на различни процедури за взаимно сътрудничество с някои държави членки доказват, че гръцките органи осъществяват изисквания от общностните разпоредби контрол. Като доказателство гръцкото правителство прилага към писмената си защита документи, които доказват решенията, налагащи санкции, и процедурите за взаимно сътрудничество ( 50 ).

108. Комисията отговаря, че за да съответства на общностните изисквания, проверката на превозните средства и на животните трябва да бъде подходяща, достатъчна и ефикасна. Според Комисията извършените от гръцките органи проверки на маршрутните планове не са били ефикасни и подходящи за предотвратяването на случаи на незаконосъобразен автомобилен превоз на животни.

б) Допустимост

109. Що се отнася до правното основание, свързано с недостатъчната проверка на превозните средства и на животните Комисията твърди, че Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 8 от Директива 91/628 и член 27, параграф 1 от Регламент № 1/2005.

110. В първата си алинея член 8 от Директива 91/628 посочва, че държавите членки гарантират осъществяването на контрол от компетентните органи за спазване на изискванията на настоящата директива ( 51 ) чрез извършване на недискриминационни проверки на: а) превозните средства и животните по време на автомобилен превоз; б) превозните средства и животните, пристигащи на тяхното местоназначение; в) превозните средства и животните на пазари, на местата за експедиция, на пунктовете за спиране и за прехвърляне; г) данните в придружаващите документи. Във втората си алинея този член изисква проверките да бъдат извършвани върху подходяща извадка от животните, а в третата си алинея, че във връзка с извършените проверки компетентният орган предоставя на Комисията годишен доклад. Четвъртата алинея посочва, че проверки могат да бъдат извършени и по време на превоза на животните и петата алинея посочва, че проверките, които се извършват от компетентните органи, отговорни за общото приложение на законите в държавите членки не се засягат от разпоредбите на настоящия член.

111. Член 27, параграф 1 от Регламент № 1/2005, който според Комисията е равностоен на член 8 от Директива 91/628, в първата си алинея посочва, че компетентният орган проверява дали изискванията на настоящия регламент са били спазени, като извършва недискриминационни проверки на животни, превозни средства и придружаващи документи. Във втората си алинея член 27, параграф 1 от Регламент № 1/2005 посочва още, че такива проверки трябва да бъдат извършени, в подходящо съотношение, на животни, превозвани всяка година във вътрешността на всяка държава членка, и в третата си алинея, че съотношението на проверките се увеличава, когато се установи, че разпоредбите на настоящия регламент не са били спазени ( 52 ).

112. Сравнението на тези две разпоредби позволява да се констатира, че член 8, първа алинея от Директива 91/628 ясно определя къде следва да се извършват недискриминационни проверки на превозни средства и животни: по време на автомобилен превоз, при пристигане на тяхното местоназначение, на пазарите, на местата за експедиция, на пунктовете за спиране и за прехвърляне; освен това той посочва, че компетентните органи трябва да проверяват данните в придружаващите документи. Член 27, параграф 1, първа алинея от Регламент № 1/2005 съдържа общо правило, според което компетентният орган извършва недискриминационни проверки на животните, превозните средства и придружаващите документи. Може би действително би могло да се твърди, че тези разлики във формулировката между разпоредбите на двата члена не са от естество да променят съдържанието на задълженията на компетентните органи и че съгласно разпоредбите на тези два члена компетентните органи са длъжни да извършват недискриминационни проверки на животни, превозни средства и придружаващи документи. Трябва да отбележа обаче, че член 27, параграф 1, първа алинея от Регламент № 1/2005 поверява на компетентните органи по-голяма власт за преценка, когато те решават къде и по какъв начин да провеждат тези проверки. Следователно видовете проверки, предвидени в член 8, първа алинея от Директива 91/628, са определени по кумулативен начин и компетентният орган не може по своя собствена преценка да решава какви видове проверки ще извърши и какви проверки няма да извърши. Ето защо според мен не може да се твърди, че задълженията по член 8, първа алинея от Директива 91/628 и по член 27, параграф 1, първа алинея от Регламент № 1/2005 са идентични във всяко едно отношение; следователно не е допустимо Комисията да се позовава на член 27, параграф 1, първа алинея от Регламент № 1/2005.

113. Член 27, параграф 1, втора алинея от Регламент № 1/2005, който посочва, че проверките трябва да бъдат извършени в подходящо съотношение на животни, съответства на член 8, втора алинея от Директива 91/628, който посочва, че проверките трябва да бъдат извършвани върху подходяща извадка от животните; следователно е допустимо Комисията да се позовава на този член от Регламент № 1/2005. Член 8, алинеи 3—5 от Директива 91/628 няма еквивалент в член 27, параграф 1 от Регламент № 1/2005 ( 53 ).

в) Правен анализ

114. Що се отнася до настоящото правно основание, Комисията се позовава на констатациите, направени в точка 5.2.1 от доклада за мисия № 9211/2003, точка 5.5 от доклада за мисия № 7273/2004 и точка 5.5 от доклада за мисия № 8042/2006.

115. От точка 5.2.1 от доклада за мисия № 9211/2003 следва, че в гръцките департаменти е била извършена проверка само на пристанищата и на граничните пунктове, като при това никога не е извъшвана по време на автомобилния превоз. Освен това компетентните органи не са съгласували с полицията тя да подпомага проверката по пътищата.

116. От точка 5.5 от доклада за мисия № 7273/2004 следва, че е била свикана среща между представителите на гръцкото Министерство на земеделието и храните, от една страна, и гръцкото Министерство на обществения ред, от друга, с цел да се организират проверки по пътищата; такава проверка може да започне, след като се въведат някои определени административни мерки ( 54 ). Представителят на Министерството на земеделието и храните признава, че в Гърция незаконосъобразният превоз на животни все още е много разпространено явление.

117. От точка 5.5 от доклада за мисия № 8042/2006 следва, че гръцкото Министерство на земеделието и храните е задължило четири департамента (Kilkis, Serres, Thesprotia, Achaïe) да извършат проверки по пътищата в рамките на пилотната програма, при положение че полицията е трябвало да им окаже помощ. В отговор на това компетентните органи в департамент Serres информирали, че нямат никакво намерение да извършат такава проверка; компетентните органи в департамент Kilkis посочили, че нямат персонал за провеждането на такава проверка; в департамент Thesprotia проверката е предвидена на два пъти, но не е извършена поради други приоритети на полицията. Компетентните органи в департамент Achaïe посочили, че ще съсредоточат проверката на пристанището в Патра и че те нямат нужда от помощта на полицията, тъй като превозните средства се спират от пристанищните власти.

118. От точка 5.5 от доклада за мисия № 8042/2006 следва още, че гръцкото Министерство на земеделието и храните е изискало от всичките 54 гръцки департамента да въведат други мерки, за да попречат на незаконосъобразните превози. Само 21 департамента отговорили на това изискване, докато 33 департамента изобщо не отговорили. От седемте департамента, посетени от инспекторите на СХВВ, два отговорили на това изискване: Karditsa и Trikala. В департамент Karditsa е била наложена глоба на четири превозвача, единият от които бил глобен и в департамент Trikala.

119. Що се отнася до настоящото правно основание, първо трябва да се уточни, че в исковата си молба Комисията наистина посочва формално целия член 8 от Директива 91/628, но в действителност твърди, че са налице две конкретни нарушения.

120. От една страна, както основателно отбелязва гръцкото правителство ( 55 ), в рамките на това правно основание Комисията посочва доказателства, потвърждаващи неизпълнението на задълженията по член 8, първа алинея, буква а) от Директива 91/628, свързани със задължението да се предвиди проверката на превозните средства и животните по време на автомобилен превоз. От друга страна, Комисията представя доказателства, потвърждаващи невъвеждането на „другите мерки“ ( 56 ), които гръцкото Министерство на земеделието и храните било предложило.

121. Що се отнася до „другите мерки“, които трябвало да се изпълнят, от доказателствата не става ясно за какви мерки става въпрос и дали те е трябвало да се изпълнят в местоназначенията, местата за експедиция, в пристанищата, или става въпрос за контрол на данните в придружаващите документи. Според мен тези доказателства не позволяват да се определят задълженията, предвидени в член 8 от Директива 91/628, които Република Гърция не е изпълнила. Освен това ще отбележа, че в рамките на правното средство, свързано с контрола на маршрутните планове, вече констатирах, че Комисията не е доказала, че Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 8, първа алинея, букви б) и г) от Директива 91/628 ( 57 ). Ето защо правното основание, свързано с недостатъчната проверка на превозните средства и на животните, трябва да се отхвърли в частта, свързана с неизпълнението на задължението за въвеждане на „други мерки“ ( 58 ).

122. Ето защо в рамките на това правно основание ще се съсредоточа върху анализа на това, дали Република Гърция е нарушила член 8, първа алинея, буква а) от Директива 91/628.

123. Според мен въз основа на посочената информация, изведена от докладите за мисии, може да се констатира, че правното основание, свързано с недостатъчната проверка на превозните средства и на животните, е напълно основателно в частта относно проверката на превозните средства и на животните по време на автомобилен превоз. Всъщност от посочените по-горе доклади следва, че от 2003 г. до 2006 г. проверка на превозните средства и животните по време на автомобилен превоз почти не е съществувала. Недостатъчна проверка е била извършвана само на пристанищата и на граничните пунктове, но почти никога по пътищата.

124. Освен това трябва да се отбележи