BG Официален вестник на Европейския съюз C 189/12

Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland (Ирландия) на 30 април 2013 г. — Ewaen Fred Ogieriakhi/Minister for Justice and Equality, Ирландия, Attorney General, An Post

(Дело C-244/13)

2013/C 189/24

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

High Court of Ireland

Страни в главното производство

Ищец: Ewaen Fred Ogieriakhi

Ответници: Minister for Justice and Equality, Ирландия, Attorney General, An Post

Преюдициални въпроси

1. Може ли да се твърди, че лице, което е сключило брак с гражданин на ЕС, но към този момент не е било гражданин на държава членка, е „пребивавал[о] законно заедно с гражданина на Съюза в приемащата държава членка в продължение на непрекъснат срок от пет години“ по смисъла на член 16, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО (1) в случай че бракът е сключен през май 1999 г., правото на пребиваване е предоставено през октомври 1999 г. и най-късно в началото на 2002 г. съпрузите са се разбрали да живеят разделени и в края на 2002 г. са започнали да съжителстват със съвсем други партньори?

2. Ако отговорът на въпрос 1 е утвърдителен и имайки предвид, че гражданин на трета страна, който иска да му се признае право на постоянно пребиваване по силата на член 16, параграф 2, основано на петгодишно непрекъснато пребиваване преди април 2006 г., трябва да докаже и че пребиваването му е в съответствие, между другото, с условията по член 10, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 (2), следва ли да се приеме, че условията по член 10, параграф 3 от Регламент № 1612/68 не са изпълнени поради това, че през този предполагаем петгодишен период гражданинът на ЕС е напуснал семейното жилище, а гражданинът на третата страна е започнал да съжителства с друго лице в ново семейно жилище, което не е предоставено или осигурено от (бившия) съпруг, гражданин на ЕС?

3. Ако отговорът на въпрос 1 е утвърдителен, а на въпрос 2 — отрицателен, следва ли да се приеме — за целите на преценката дали държава членка неправилно е транспонирала или по друг начин ненадлежно е приложила условията по член 16, параграф 2 от Директивата от 2004 г. — че фактът, че националният съд, разглеждащ иск за обезщетяване на вреди поради нарушение на правото на Съюза, е счел за нужно да отправи преюдициално запитване във връзка с материалноправния въпрос дали ищецът има право на постоянно пребиваване, сам по себе си представлява фактор, който въпросният съд трябва да вземе предвид, когато преценява дали е налице явно нарушение на правото на Съюза?

(1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).

(2) Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11).