ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Subject of the case

Диспозитив



Keywords

Марка на Общността — Определение и придобиване на марка на Общността — Относителни основания за отказ — Възражение от притежателя на по-ранна идентична или сходна марка, регистрирана за идентични или сходни стоки или услуги — Вероятност от объркване с по-ранната марка — Преценка на вероятността от объркване — Критерии (член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. точки 21, 22, 46 и 79)

2. Марка на Общността — Определение и придобиване на марка на Общността — Относителни основания за отказ — Възражение от притежателя на по-ранна идентична или сходна марка, регистрирана за идентични или сходни стоки или услуги — Вероятност от объркване с по-ранната марка — Словни марки „BEYOND VINTAGE“ и „BEYOND RETRO“ (член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. точки 24, 26, 44, 81 и 84)

3. Марка на Общността — Определение и придобиване на марка на Общността — Относителни основания за отказ — Възражение от притежателя на по-ранна идентична или сходна марка, регистрирана за идентични или сходни стоки или услуги — Сходство между съответните стоки или услуги — Допълващ характер на стоките — Облекло, обувки и шапки и други принадлежности за глава от клас 25 по смисъла на Ницската спогодба и бижутерия, бижутерийни изделия, скъпоценни камъни и часовници от клас 14 по смисъла на посочената спогодба (член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. точки 30, 32—35 и 38—41)

4. Марка на Общността — Процедурни разпоредби — Мотивиране на решенията — Член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009 — Обхват, идентичен с този на член 296 ДФЕС (член 296 ДФЕС; член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. точки 87, 88 и 92)

Subject of the case

Предмет

Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 30 януари 2012 г. (съединени преписки R 493/2011‑4 и R 548/2011‑4), постановено в производство по възражение между Beyond Retro Ltd и S & K Garments, Inc.

Диспозитив

Диспозитив

1) Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 30 януари 2012 г. (съединени преписки R 493/2011‑4 и R 548/2011‑4) в частта му относно обхванатите от словната марка „BEYOND VINTAGE“ стоки от класове 18 и 25 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрацията на марки от 15 юни 1957 г.

2) Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

3) Beyond Retro Ltd понася една трета от разноските, направени от страните пред Общия съд. СХВП понася две трети от посочените разноски.
2)

National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO), Karoon Oil & Gas Production Co., Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO), National Iranian Drilling Co. (NIDC), South Zagros Oil & Gas Production Co., Maroun Oil & Gas Co., Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC), Gachsaran Oil & Gas Co., Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC), West Oil & Gas Production Co., East Oil & Gas Production Co. (EOGPC), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) и Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.
Keywords

Subject of the case

Диспозитив



Keywords

Марка на Общността — Производство по обжалване — Обжалване пред съда на Съюза — Компетентност на Общия съд — Контрол за законосъобразност на решенията на апелативните състави — Отмяна или изменение поради обстоятелства, възникнали след постановяването на решението — Изключване (член 65, параграф 2 от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 24)

2. Марка на Общността — Съображения на трети лица и възражение — Разглеждане на възражението — Доказване на използването на по-ранната марка — Реално използване — Понятие — Тълкуване с оглед на ratio legis на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 (член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 56)

3. Марка на Общността — Съображения на трети лица и възражение — Разглеждане на възражението — Доказване на използването на по-ранната марка — Реално използване — Понятие — Критерии за преценка (член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 58—60 и 95—98)

4. Марка на Общността — Съображения на трети лица и възражение — Разглеждане на възражението — Доказване на използването на по-ранната марка — Използване на марката под форма, която се различава по елементи, които не променят отличителния характер на марката (член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) и член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 73 и 74)

Subject of the case

Предмет

Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 3 септември 2012 г. (преписка R 2103/2010‑4), постановено в производство по възражение със страни Nestlé Schöller GmbH & Co. KG и Lotte Co. Ltd

Диспозитив

Диспозитив

1) Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 3 септември 2012 г. (преписка R 2103/2010‑4), постановено в производство по възражение със страни Nestlé Schöller GmbH & Co. KG и Lotte Co. Ltd.

2) СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH.

3) Lotte Co. Ltd понася направените от него съдебни разноски.
2)

Осъжда EGL, Inc., Ceva Freight (UK) Ltd и Ceva Freight Shanghai Ltd да заплатят съдебните разноски.
2)

Осъжда Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd (установено в Ъксбридж), Kühne + Nagel Ltd (установено в Шанхай) и Kühne + Nagel Ltd (установено в Хонконг) да заплатят съдебните разноски.
109

Аналогично, степента на прецизност на мотивите на едно решение трябва да бъде съразмерна с действителните възможности, техническите условия и сроковете, при които то трябва да бъде прието (Решение на Съда от 1 декември 1965 г. по дело Schwarze, 16/65, Recueil, стр. 1081, 1096 и 1097, Решение на Съда от 14 февруари 1990 г. по дело Delacre и др./Комисия, C-350/88, Recueil, стр. I-395, точка 16 и Решение по дело Bertelsmann и Sony Corporation of America/Impala, посочено по-горе, точка 167). Следователно Комисията не нарушава задължението си за мотивиране, когато не включва в решението точни мотиви за преценката на някои аспекти на концентрацията, които ѝ се струват явно ирелевантни, лишени от значение или с очевидно второстепенен характер за тази преценка (Решение по дело Комисия/Sytraval и Brink’s France, посочено по-горе, точка 64 и Решение по дело Bertelsmann и Sony Corporation of America/Impala, посочено по-горе, точка 167). Такова изискване би било трудно да се съобрази с нуждата за бързина и с кратките срокове, които Комисията е задължена да спазва при упражняване на правомощието си за контрол върху концентрациите и които са част от особените обстоятелства в производството за контрол върху тези концентрации (Решение по дело Bertelsmann и Sony Corporation of America/Impala, посочено по-горе, точка 167).
44

Според трайната съдебна практика обаче законосъобразността на обжалвания акт се преценява в зависимост от фактическите и правните обстоятелства, които съществуват към момента на неговото приемане (Решение на Съда от 7 февруари 1979 г. по дело Франция/Комисия, 15/76 и 16/76, Recueil, стр. 321, точка 7, Решение на Съда от 5 юли 1984 г. по дело Société d’initiatives et de coopération agricoles и Société interprofessionnelle des producteurs et expéditeurs de fruits, légumes, bulbes et fleurs d’Ille-et-Vilaine/Комисия, 114/83, Recueil, стр. 2589, точка 22, Решение на Общия съд от 22 октомври 1996 г. по дело SNCF и British Railways/Комисия, T-79/95 и T-80/95, Recueil, стр. II-1491, точка 48 и Решение на Общия съд от 22 януари 2013 г. по дело Гърция/Комисия, T‑46/09, точка 149). В частност преценките, които Комисията прави, трябва да се разглеждат само в зависимост от доказателствата, с които тя е разполагала в момента на тяхното извършване (вж. Решение на Общия съд от 11 май 2005 г. по дело Saxonia Edelmetalle и ZEMAG/Комисия, T-111/01 и T-133/01, Recueil, стр. II-1579, точка 67).
(21)

Граничните стойности за арсен, олово, антимон, барий и живак, определени в Директивата, са изчислени, както следва: според препоръките на нидерландския Национален институт за общественото здраве и околната среда (Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu, RIVM), изложени в доклада му от 2008 г. „Химикали в детските играчки. Обща методология за оценка на химичната безопасност на детските играчки с акцент върху химичните елементи“ („Chemicals in Toys. A general methodology for assessment of chemical safety of toys with a focus on elements“), експозицията на деца на химикали в играчките не може да надвишава определено равнище, наричано „допустима дневна доза“. Тъй като децата са изложени на химикали чрез други източници освен детските играчки, само известен процент от допустимата дневна доза следва да бъде отреден на детските играчки. В доклада си от 2004 г. Научният комитет по токсичност, екотоксичност и околна среда препоръчва на детските играчки да бъдат отредени максимум 10 % от допустимата дневна доза. При особено токсични вещества обаче (като например арсен, олово и живак) законодателят реши, че препоръчаното количество следва да не надвишава 5 % от допустимата дневна доза, за да се гарантира, че от тези елементи ще бъдат налице само следи, които са съвместими с добрите производствени практики. С цел да се определят граничните стойности максималният процентен дял на допустимата дневна доза следва да се умножи по теглото на детето, изчислено приблизително на 7,5 kg, и след това да се раздели на количеството погълнат материал от играчката, което по приблизителна оценка на RIVM възлиза на 8 mg дневно за остърган от играчката материал, на 100 mg за трошлив материал от играчката и на 400 mg за течен или лепкав материал от детската играчка. Тези граници на поглъщане бяха подкрепени от Научния комитет по рисковете за здравето и околната среда (Scientific Committee on Health and Environmental Risks, SCHER) в неговото становище „Рискове от органични канцерогенни, мутагенни или токсични за репродукцията вещества в детските играчки“ („Risks from organic CMR substances in toys“), прието на 18 май 2010 г. Тъй като стойностите на допустимата дневна доза са установени посредством научни изследвания, а междувременно науката може да се развие, законодателят е предвидил възможността тези гранични стойности да бъдат изменени при наличието на нови научни данни.
72

От съображения за изчерпателност следва да се добави, че докато в рамките на делото, по което е постановено решение „Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL“, точка 70 по-горе (точки 61 и 62), Общият съд е приел, че страната, направила искане за обявяване на недействителност на марка на Общността, не е представила доказателства, от които да се предположи, че притежателят на марката е знаел за наличието на по-ранни марки, върху които се основава твърдението за неговата недобросъвестност, в случая, напротив, е установено, че предишният притежател при подаване на заявката за оспорваната марка вече е знаел за съществуването на по-ранните марки „SIMCA“ на встъпилата страна и за тяхното по-ранно използване през 70-те години. При тези обстоятелства предложението да се откаже от марката на Общността в случай на обезщетение има различно значение от предложението, направено по делото, по което е постановено решение Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL, точка 70 по-горе, именно поради факта, че след подаването на заявката за регистрация предишният притежател е можел да очаква, не чисто хипотетично, да получи предложение за финансово обезщетение от встъпилата страна.
94

Комисията признава в същото съображение 57 от обжалваното решение, че в конкретния случай икономическата тежест на данъка (the cost of the tax) е можело да се прехвърли на пътниците, макар да не съществува механизъм, който да позволява да се гарантира, че случаят действително е бил такъв, и макар да е ставало въпрос за избор, оставен на преценката на всяка авиокомпания.
65

От друга страна, Френската република твърди, че в предходните си решения Комисията е направила разграничение между различните обявени едновременно мерки и за целите на прилагането на теста за частния инвеститор ги е изолирала от другите мерките. В тази връзка тя посочва Решение 2009/613/ЕО на Комисията от 8 април 2009 година относно мерки C 7/07 (ex NN 82/06 и NN 83/06), приведени в действие от Обединеното кралство в полза на Royal Mail (ОВ L 210, стр. 16, наричано по-нататък „решение Royal Mail“), в което Комисията е отделила различните предвидени в полза на Royal Mail мерки за държавна помощ, с мотива че те преследват различни цели, и Решение 2009/973/ЕО на Комисията от 13 юли 2009 година относно помощта за преструктуриране за Combus AS (ОВ L 345, стр. 28, наричано по-нататък „решение Combus“), в което Комисията е приела, че извършените през май 1999 г. и януари 2001 г. две вливания на капитал трябва да се считат за две отделни мерки, докато отпускащото помощта правителство е счело, че тези мерки имат една и съща цел, а именно преструктуриране и рекапитализация на Combus AS с цел то да бъде приватизирано.
6

На първо място, възражението се основава на четири по-ранни фигуративни марки на Общността „Coca‑Cola“, възпроизведени по-долу: Marque no 8792475 Marque no 3021086 Marque no 2117828 Marque no 2107118
271

Второ, в обжалваните актове никой от членовете на правителството не е посочен като лице, свързано с жалбоподателите от номера от сто и петнадесет до сто двадесет и първи включително — Jongwe Printing, M & S Syndicate (Private) Ltd, Osleg, Swift Investments (Private) Ltd, Zidco Holdings (Private) Ltd, Zimbabwe Defence Industries или Zimbabwe Mining Development. Следователно не е изпълнено същественото предварително условие за включване на тези образувания сред образуванията, засегнати от спорните ограничителни мерки.
32

В случая обаче от параграф 4 от писмото на Комисията от 1 февруари 2012 г. следва, че DG COMP приема да заличи в публикувания вариант на решението „Автомобилно стъкло“ имената на клиентите на жалбоподателя, посочени в съображение 115 на решението, с цел да защити самоличността на някои членове на персонала му. В това отношение следва да се отхвърли тезата на Комисията, че позицията, изразена в писмото от 1 февруари 2012 г., е само предварителна и не засяга окончателното решение на служителя по изслушването. Всъщност, както беше отбелязано в точка 31 по-горе, служителят по изслушването е сезиран само със случаи, в които предприятието се противопоставя на предвиденото разкриване. Обратно, когато не е предвидено никакво разкриване, намесата на служителя по изслушването е безпредметна. Противно на това, което изтъква Комисията, писмото от 1 февруари 2012 г. илюстрира това положение в своя параграф 9, доколкото жалбоподателят е бил поканен да се обърне към служителя по изслушването, ако не е съгласен с периметъра на предвиденото разкриване („[s]hould you not agree with the scope of the disclosure as described in this letter […]“).
151

Всъщност, както отбелязва Комисията, въпросът за научното доказване на претенциите, за които се отнасят членове 13 и 14 от Регламент № 1924/2006, е бил засегнат в приетия на 14 декември 2007 г. от Комисията документ, който е достъпен на нейния интернет сайт под заглавие „Guidance on the implementation of regulation No 1924/2006 on nutrition and health claims made on foods — Conclusions of the standing committee on the food chain and animal health“ (Насоки за прилагането на Регламент № 1924/2006 относно хранителни и здравни претенции за храните — Заключение на постоянния комитет по хранителната верига и здравето при животните). В частност от точка III.2.3 от този документ, озаглавен „Отражение на класификацията в член 13 или в член 14“, пряко следва, че класификацията в тези разпоредби на претенциите не е имала никакво отражение върху равнището на научно потвърждение, което се изисква за тяхното разрешаване.
123

Трето, жалбоподателят изтъква, че ако такава е била волята на Комисията, в решение „Sernam 2“ тя е трябвало изрично да уточни, че продажбата на активите en bloc изключва пасивите, и в това отношение в съдебното заседание се позовава на последващите решения, взети по т.нар. дело „полските корабостроителници“, в които по-подробно са описани наложените условия — той се позовава по-специално на съображения 349, 350 и 354 от Решение на Комисията от 6 ноември 2008 година относно държавна помощ C 19/05 (ex N 203/05), предоставена от Полша на Szczecin (ОВ L 5, 2010 г., стр. 1), и на съображения 401—410 от Решение на Комисията от 6 ноември 2008 година относно [д]ържавна помощ C 17/05 (ex N 194/05 и PL 34/04), приведена в действие от Полша в полза на Stocznia Gdynia (ОВ L 33, 2010 г., стр. 1).
1

Einhell Germany AG, Hans Einhell Nederlands BV, Einhell France SAS и Hans Einhell Österreich GmbH (наричани заедно по-нататък „жалбоподателите“) са четири дружества от групата Einhell, които осъществяват внос по-специално на въздушни компресори с произход от Китай. В частност те осъществяват предназначен за Европейския съюз внос на компресори, които закупуват от Nu Air (Шанхай) Compressors and Tools Co. Ltd (наричано по-нататък „Nu Air Shanghai“ или „производителят износител“), което е дружество, установено в Китай и е част от групата Nu Air.
1

Жалбоподателят, Mecafer, осъществява внос на въздушни компресори, които са предназначени за Европейския съюз и са произведени от установеното в Китай дружество Nu Air (Шанхай) Compressors and Tools Co. Ltd (наричано по-нататък „Nu Air Shanghai“ или „производителят износител“). Освен това то е дистрибутор и продава въздушни компресори произведени от Nu Air Compressors and Tools SpA, което е италианско дружество, ръководещо групата Nu Air, от която производителят износител е част. Към момента на настъпване на обстоятелствата по настоящото дело жалбоподателят е част от групата Nu Air и поради това е свързан с производителя износител.
7

На 22 октомври 2009 г. Комисията образува предвидената в член 88, параграф 2 ЕО процедура относно рекапитализацията и рисковата гаранция. Заинтересованите страни са приканени да представят становищата си в срок от петнадесет дни от публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на решението на Комисията на 21 ноември 2009 г. (OВ C 281, стр. 42). На 3 декември 2009 г. съветваните от американското дружество JC Flowers & Co. LLC инвеститори, сред които са и жалбоподателите HSH Investment Holdings Coinvest‑C Sàrl и HSH Investment Holdings FSO Sàrl, искат допълнитетелен срок, за да представят своите становища, и искането им е удовлетворено. Становищата постъпват в Комисията на 17 декември 2009 г. след проведена на 2 декември 2009 г. среща между нея и всички заинтересовани страни, в това число JC Flowers & Co., които представляват по-специално жалбоподателите.
9

Тъй като възстановяването на помощта, предвидено в член 2 от решение TV2 I, води до изпадането на TV2 A/S в несъстоятелност, с писмо от 23 юли 2014 г. Кралство Дания уведомява Комисията за проект за рекапитализаця на това дружество. Що се отнася до финансираните от държавата мерки, този проект предвижда, от една страна, увеличение на капитала с 440 милиона датски крони, и от друга страна, конвертиране на държавен заем от 394 милиона датски крони в капитал. С Решение C (2004) 3632 окончателен от 6 октомври 2004 година по преписка в областта на държавните помощи № 313/2004 относно рекапитализацията на [TV2 A/S] (OВ C 172, 2005 г., стр. 3, наричано по-нататък „решението за рекапитализацията“) Комисията стига до извода, че двете мерки, предвидени в полза на TV2 A/S, са „необходими за възстановяването на капитала, от който TV2 [A/S] има нужда след преобразуването си в акционерно дружество, за да изпълнява задачата си за обществена услуга“ [неофициален превод] (съображение 53 от решението за рекапитализацията). Като последица от това Комисията решава, че всеки елемент на държавна помощ, който би могъл да бъде свързан с предвидената рекапитализация на TV2 A/S, е съвместим с вътрешния пазар в съответствие с член 86, параграф 2 ЕО (съображение 55 от решението за рекапитализацията).
21

С писмо от 12 септември 2007 г. Комисията съобщава на Федерална република Германия решението си за започване на процедурата по член 88, параграф 2 ЕО по отношение на държавната помощ, предоставена от германските власти в полза на Deutsche Post (държавна помощ C 36/07 (ex NN 25/07) (наричано по-нататък „решението от 2007 г.“). В решението от 2007 г., публикувано на автентичния му език в Официален вестник от 19 октомври 2007 г. (ОВ C 245, 2007 г., стр. 21), Комисията напомня процедурите по член 87 ЕО, които от 1994 г. е провела по отношение на Федерална република Германия в областта на пощенските услуги и, като се позовава на необходимостта от извършване на общо разследване на всички нарушения на конкуренцията в резултат на предоставянето на Deutsche Post на публични финанси, посочва, че започнатата с решението от 1999 г. процедура ще бъде допълнена с последно получената информация и ще бъде приета окончателна позиция по съвместимостта на средствата с Договора за ЕО.
2

Жалбоподателят Schenker Ltd е собственост на Deutsche Bahn AG (наричано по-нататък „DB“) — учредено по германското право акционерно дружество, притежавано изцяло от Федерална република Германия. DB е дружество майка на група от дружества (наричана по-нататък „групата DB“), предоставяща и услуги в областта на мобилността и логистиката по целия свят. Под марката „DB Schenker“ — а именно чрез групата от дружества Schenker, включваща редица субекти, сред които жалбоподателят — групата DB предоставя по-специално въздушни спедиторски услуги. [поверително] ( 1 ) The Brink’s Company (наричано по-нататък „Brink’s“) продава на DB група от дружества, начело на която е Bax Global Inc. и която по-специално включва Bax Global Ltd (UK). След като дейността му е прехвърлена на жалбоподателя, Bax Global (UK) спира извършването на дейността си и престава да съществува.
Решение на Общия съд (пети състав) от 19 ноември 2014 г. —

Out of the blue/СХВП — Dubois и др. (FUNNY BANDS)

(Дело T‑344/13)

„Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „FUNNY BANDS“ — По-ранно национално търговско наименование „FUNNY BANDS“ — По-ранно национално наименование на интернет домейн „www.funny-bands.com“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Използване в процеса на търговията на знак с по-голямо значение от местното — Член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009 — Отхвърляне на възражението“

1. Марка на Общността — Определение и придобиване на марка на Общността — Относителни основания за отказ — Възражение на притежателя на нерегистрирана марка или на друг знак, използван в процеса на търговия — Условия — Местно значение на знака (член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. точки 22—25)

2. Марка на Общността — Определение и придобиване на марка на Общността — Относителни основания за отказ — Възражение на притежателя на нерегистрирана марка или на друг знак, използван в процеса на търговия — Условия — Преценка предвид критериите, определени от националното право, уреждащо посочения знак (член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. точка 36)

3. Марка на Общността — Определение и придобиване на марка на Общността — Относителни основания за отказ — Възражение на притежателя на нерегистрирана марка или на друг знак, използван в процеса на търговия — Словна марка „FUNNY BANDS“ — Търговско наименование „FUNNY BANDS“ и наименование на интернет домейн „www.funny-bands.com“ (член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. точка 37)

Предмет

Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 4 април 2013 г. (преписка R 542/2012‑2), постановено в производство по възражение със страни Out of the blue KG и M. Frédéric Dubois и др.

Диспозитив

1) Отхвърля жалбата.