ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ

H. SAUGMANDSGAARD ØE

представено на 12 ноември 2020 година ( 1 )

Дело C‑515/19

Eutelsat SA

срещу

Autorité de régulation des communications électroniques et des postes,

Inmarsat Ventures SE, по-рано Inmarsat Ventures Ltd,

в присъствието на:

Viasat Inc.,

Viasat UK Ltd

(Преюдициално запитване, отправено от Conseil d’État (Държавен съвет, Франция)

„Преюдициално запитване — Електронни съобщителни мрежи и услуги — Решение 2007/98/ЕО — Хармонизиране на използването на радиочестотния спектър в честотния обхват от 2 GHz — Системи, предоставящи мобилни спътникови услуги — Решение № 626/2008/ЕО — Подбор и разрешения — Член 2, параграф 2 — Мобилна спътникова система — Понятие „подвижна наземна станция“ — Понятие „допълнителни наземни компоненти“ — Член 4, параграф 2, буква в), подточка ii) — Задължение за покритие на най-малко 60 % от територията на Съюза — Член 7, параграф 1 — Неспазване — Последици“

I. Въведение

1. Преюдициалното запитване, отправено от Conseil d’État (Държавен съвет, Франция), се отнася до системата „European Aviation Network“ (наричана по-нататък „EAN“), създадена от Inmarsat Ventures SE, по-рано Inmarsat Ventures Ltd (наричано по-нататък „Inmarsat“), която е предназначена за предоставяне на интернет връзка за самолетите, които прелитат над територията на Съюза.

2. Запитването е отправено в рамките на жалба за отмяна, подадена от Eutelsat SA срещу решението на Autorité de régulation des communications électroniques et des postes (Регулаторен орган за пощите и електронните комуникации) (наричан по-нататък „ARCEP“), с което на Inmarsat се издава разрешение за експлоатация на допълнителни наземни компоненти в рамките на системата EAN.

3. Решението на ARCEP следва Решение 2009/449/ЕО ( 2 ), с което Европейската комисия е избрала Inmarsat и Solaris Mobile Limited като оператори на мобилни спътникови системи, получили разрешение да използват честотната лента от 2 GHz в съответствие с Решение 2007/98/ЕО ( 3 ) и Решение № 626/2008/ЕО ( 4 ).

4. По същество поставените от запитващата юрисдикция въпроси имат за цел да се определи дали създадената от Inmarsat система EAN, и по-специално наземният компонент на тази система, съответства на критериите, установени в Решение № 626/2008.

5. Ще предложа на Съда да отговори утвърдително на тези въпроси.

II. Правна уредба

А. Решение 2007/98

6. Член 1 от Решение 2007/98/ЕО гласи: „Целта на настоящото решение е да се хармонизират условията за наличност и ефикасно използване на честотните ленти 1 980—2 010 MHz (Земя—космос) и 2 170—2 200 MHz (космос—Земя) за системи, предоставящи мобилни спътникови услуги в [Съюза]“.

7. Съгласно член 2 от това решение под „системи, предоставящи мобилни спътникови услуги“ се разбира мрежи и съответни съоръжения, които могат да предоставят радиосъобщителни услуги между подвижна наземна станция и една или повече космически станции, или между подвижни наземни станции посредством една или повече космически станции, или между подвижна наземна станция и една или повече допълнителни наземни станции, разположени на точно определени места.

8. Член 3 от посоченото решение гласи: „1. Държавите членки определят и правят налични от 1 юли 2007 г. честотните ленти 1 980—2 010 MHz и 2 170—2 200 MHz за системи, предоставящи мобилни спътникови услуги. […] 2. Всяка допълнителна наземно базирана станция представлява интегрална част от мобилната спътникова система и се контролира от системата за управление на спътникови[те] ресурс[и] и мреж[и]. Тя използва същата посока на предаване и същите части от честотната лента[…] [като] съответните спътникови компоненти и не изисква увеличаване на спектъра на съответната мобилна спътникова система“.

Б. Решение № 626/2008

9. Член 1, параграф 1 от Решение № 626/2008 има следния текст: „Целта на настоящото решение е да улесни развитието на конкурентоспособен вътрешен пазар за мобилни спътникови услуги (МСУ) в [Съюза] и да гарантира постепенно покритие във всички държави членки. Настоящото решение създава процедура на Общността за общ подбор на оператори на мобилни спътникови системи, които да използват честотните ленти в обхвата 2 GHz в съответствие с разпоредбите на Решение 2007/98/ЕО, включващи радиочестотния спектър от 1980 до 2010 MHz за съобщения Земя—космос, както и от 2170 до 2200 MHz за съобщения космос—Земя. То установява също така разпоредби за съгласувано издаване на разрешения на избраните оператори от страна на държавите членки за използване на предоставения радиочестотен спектър в рамките на този обхват за експлоатацията на мобилните спътникови системи“.

10. Член 2, параграф 2 от това решение гласи: „Прилагат се и следните определения: а) „мобилни спътникови системи“ означават електронни съобщителни мрежи и съответни съоръжения, които могат да предоставят радиосъобщителни услуги между подвижна наземна станция и една или повече космически станции, или между подвижни наземни станции посредством една или повече космически станции, или между подвижна наземна станция и една или повече допълнителни наземни компоненти, разположени на точно определени места. Такава система включва най-малко една космическа станция; б) „допълнителни наземни компоненти“ на мобилни спътникови системи означават наземни станции, използвани на точно определени места, с цел да се подобри възможността за използване на МСУ в географски райони в рамките на района на действие на спътника (спътниците) на системата, където съобщенията с една или повече космически станции не могат да бъдат осигурени с необходимото качество“.

В. Решение 2009/449

11. В изпълнение на Решение № 626/2008 с Решение 2009/449 Комисията избира Inmarsat и Solaris Mobile Limited като оператори на мобилни спътникови системи, получили разрешение да използват честотната лента от 2 GHz в съответствие с Решение 2007/98.

III. Спорът в главното производство, преюдициалните въпроси и производството пред Съда

12. С Решение № 2014‑1257 от 21 октомври 2014 г. ARCEP разрешава на Inmarsat да използва честотите, посочени в Решение 2009/449, в континентална Франция.

13. С Решение № 2018‑0001 от 22 февруари 2018 г. ARCEP предоставя на Inmarsat разрешение за експлоатация на допълнителни наземни компоненти на мобилна спътникова система.

14. Eutelsat подава жалба за отмяна именно на второто решение пред Conseil d’État (Държавен съвет). Viasat Inc и Viasat UK Ltd (наричани по-нататък заедно „Viasat“) встъпват в главното производство в подкрепа на жалбата.

15. От представените от тази юрисдикция данни е видно, че Inmarsat възнамерява да използва предоставеното с Решение 2009/449 разрешение, за да изгради системата EAN.

16. Тази система дава възможност за осигуряване на мобилна услуга за самолети посредством предаване на информация чрез спътник, получавано от терминал, разположен над фюзелажа на самолетите, и за предаване на информация, извършвано от допълнителни наземни компоненти, разположени на територията на Съюза, което е получавано от терминал, разположен под фюзелажа на самолетите. Предаването на информация се извършва в честотния обхват, предоставен на Inmarsat с Решение 2009/449. Тази система използва спътник, пуснат в експлоатация на 29 август 2017 г.

17. В подкрепа на жалбата си за отмяна пред запитващата юрисдикция Eutelsat изтъква редица доводи, за да докаже, че създадената от Inmarsat система EAN не е в съответствие с разпоредбите на Решение № 626/2008, което водело до нищожност на решението на ARCEP от 22 февруари 2018 г.

18. Като констатира, че тези доводи създават редица затруднения при тълкуването на правото на Съюза, Conseil d’État (Държавен съвет) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси: „1) Какви правни критерии позволяват да се идентифицира подвижна наземна станция по смисъла на Решение № 626 2008? Трябва ли това решение да се тълкува в смисъл, че изисква подвижната наземна станция, която осъществява комуникация с допълнителен наземен компонент, да може също така, без отделно оборудване, да осъществява комуникация със спътник? При положителен отговор, как трябва да се извършва преценката на единния характер на оборудването? 2) Трябва ли разпоредбите на член 2, параграф 2 от Решение № 626/2008 да се тълкуват в смисъл, че дадена мобилна спътникова система по принцип трябва да се основава на спътникови компоненти, или е допустимо да се приеме, че съответната роля на спътниковите и наземните компоненти е без значение, включително в конфигурация, при която спътниковият компонент се използва само когато предаването на съобщения с наземните компоненти не може да бъде осигурено? Може ли да се инсталират допълнителни наземни компоненти по такъв начин, че да се покрива цялата територия на Европейския съюз, с мотива че космическите станции не позволяват да се осигури необходимото качество на съобщенията в нито едно от местата по смисъла на член 2, параграф 2, буква б) от това решение? 3) В случай че се установи, че избраният в съответствие с дял II от Решение № 626/2008 оператор не е спазил задълженията за покритие на територията, определени в член 7, параграф 2 от това решение, към крайната дата, предвидена в член 4, параграф 1, буква в), подточка ii) от посоченото решение, трябва ли компетентните органи на държавите членки да откажат издаването на разрешения за експлоатация на допълнителни наземни компоненти? В случай на отрицателен отговор, могат ли те да откажат издаването на такива разрешения?“.

19. Преюдициалното запитване от 28 юни 2019 г. е постъпило в секретариата на Съда на 8 юли 2019 г.

20. Eutelsat, Inmarsat, Viasat, френското и белгийското правителство, правителството на Обединеното кралство и Европейската комисия представят писмени становища и отговарят писмено на няколко въпроса, поставени от Съда.

IV. Анализ

21. От представената на Съда преписка е видно, че жалбата на Eutelsat до запитващата юрисдикция, която Viasat подкрепя, е част от съвкупност от съдебни действия, предприети пред съдилищата на Съюза ( 5 ), както и пред национални съдилища, по-специално в Обединеното кралство, Германия, Италия, Испания и Белгия, с които тези страни целят да попречат на Inmarsat да използва честотната лента от 2 GHz посредством допълнителни наземни компоненти.

22. В рамките на настоящото дело от Съда се иска по същество да разгледа три довода, изтъкнати от Eutelsat, за да оспори валидността на разрешението, предоставено от ARCEP на Inmarsat, да експлоатира допълнителни наземни компоненти във Франция, и чието разглеждане изисква тълкуване на разпоредби от правото на Съюза. Тези три довода съответстват на трите въпроса, поставени от запитващата юрисдикция.

23. На първо място, Eutelsat поддържа, че в система като създадената от Inmarsat система EAN терминалът, разположен под фюзелажа на самолета, за осъществяване на комуникация с допълнителните наземни компоненти, не представлява „подвижна наземна станция“, така че тези компоненти не са неразделна част от „мобилна спътникова система“ по смисъла на член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008.

24. На второ място, Eutelsat твърди, че предвид преимущественото им значение наземните компоненти не могат да се считат за „допълнителни“ в система като системата EAN, поради което последната не представлява „мобилна спътникова система“ по смисъла на горепосочената разпоредба.

25. На трето място, Eutelsat твърди, че националните органи не могат да предоставят на Inmarsat разрешение за експлоатация на допълнителни наземни компоненти на тяхна територия, с мотива че последното не е спазило задълженията за покритие на територията към датата, предвидена в член 4, параграф 1, буква в), подточка ii) от Решение № 626/2008.

26. По-нататък в моето заключение ще изложа съображенията, поради които считам, че всеки един от доводите на Eutelsat следва да се отхвърли. С други думи, ще предложа на Съда да отговори на поставените въпроси в смисъл, че релевантните разпоредби от правото на Съюза не поставят под въпрос валидността на полученото от Inmarsat разрешение за експлоатация на допълнителни наземни компоненти във Франция.

А. По понятията „мобилна спътникова система“ и „подвижна наземна станция“ по смисъла на член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008 (първи въпрос)

27. С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че в система като разглежданата в спора по главното производство система EAN допълнителните наземни компоненти осъществяват комуникация с „подвижна наземна станция“ и следователно са неразделна част от „мобилна спътникова система“, като се има предвид, че тази система включва два отделни приемащи терминала, свързани от оператор на комуникации, първият разположен над фюзелажа на самолета и осъществяващ комуникация със спътник, а вторият — разположен под фюзелажа и осъществяващ комуникация с допълнителните наземни компоненти.

28. Eutelsat и Viasat предлагат на този въпрос да се отговори отрицателно, за разлика от Inmarsat, френското и белгийското правителство, правителството на Обединеното кралство и Комисията.

29. За да се отговори на този въпрос, трябва да се изходи от текста на член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008. Тази разпоредба определя „мобилните спътникови системи“ като „електронни съобщителни мрежи и съответни съоръжения“, които могат да предоставят три вида радиосъобщителни услуги: – между подвижна наземна станция и една или повече космически станции, или – между подвижни наземни станции посредством една или повече космически станции, или – между подвижна наземна станция и един или повече допълнителни наземни компонента, разположени на точно определени места.

30. Вторият и третият от поставените въпроси се отнасят до третия вид радиосъобщения — тези между подвижна наземна станция и допълнителни наземни компоненти.

31. В самото начало считам за полезно да изясня значението на думите „подвижен“„наземен“, „космическа“ и „спътник“, използвани за описанието на тези радиосъобщителни услуги.

32. Подобно на всички страни, представили становища, не виждам повод за възражения за пример в това отношение да послужат определенията, дадени в Радиорегламента, приет от Световната конференция по радиосъобщения през 1995 г. (наричан по-нататък „Радиорегламентът“) ( 6 ). Действително, що се отнася до тези термини, взети поотделно, няма противоречие между този регламент и Решение № 626/2008.

33. Най-напред следва да се отбележи, че в редица разпоредби на Решение 2007/87 и на Решение № 626/2008 изразът „космическа станция“ и терминът „спътник“ се използват почти като взаимозаменяеми, или поне без да се изяснява съотношението между тези две понятия ( 7 ). Макар този нюанс да не е определящ за решаването на спора по главното производство, уточнявам, че в този нормативен контекст според мен понятието „космическа станция“ изисква наличието не само на спътник, но и на някои допълнителни технически компоненти; с други думи, това понятие е по-ограничително от понятието „спътник“ ( 8 ). В рамките на спора по главното производство не е оспорено, че системата EAN включва космическа станция, както изисква член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008 ( 9 ).

34. По-нататък, „наземна“ станция е „разположена или на повърхността на Земята, или в основната част на земната атмосфера“ [неофициален превод] ( 10 ). Станция, разположена на самолет, както при системата EAN, трябва да се квалифицира като наземна станция.

35. Накрая, „подвижната“ наземна станция е по-специално „предназначена да се използва по време на движение или по време на престой на неопределени места“ [неофициален превод] ( 11 ). Именно до понятието „подвижна наземна станция“ се отнася първият поставен въпрос.

36. След това уточнение, сега ще разгледам доводите, изтъкнати от Eutelsat и подкрепени от Viasat както пред Съда, така и пред запитващата юрисдикция, които се отнасят до третата категория радиосъобщения, описана в член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008, а именно тези между подвижна наземна станция и допълнителни наземни компоненти.

37. По същество Eutelsat и Viasat се опитват да докажат, че допълнителните наземни компоненти не осъществяват комуникация с подвижна наземна станция в система като разглежданата в спора по главното производство система EAN, поради което те не били неразделна част от „мобилна спътникова система“ по смисъла на тази разпоредба.

38. Не съм съгласен с този довод.

39. Предложеният от Eutelsat и Viasat силогизъм може да се обобщи по следния начин. Понятието „подвижна наземна станция“ изисквало такава станция да е в състояние да осъществява комуникация със спътник ( 12 ) (голяма предпоставка). Системата EAN осъществявала комуникация с допълнителните наземни компоненти посредством терминала, разположен под фюзелажа на самолета, който представлявал самостоятелна станция, която не може да осъществява комуникация със спътник (малка предпоставка). Следователно допълнителните наземни компоненти, които се експлоатират в рамките на системата EAN, не осъществявали комуникация с подвижна наземна станция и следователно не били неразделна част от мобилна спътникова система.

40. Според мен тези доводи са засегнати от два непоправими порока, засягащи съответно голямата и малката предпоставка на този силогизъм.

41. На първо място, обратно на изтъкнатото от Eutelsat и Viasat, понятието „подвижна наземна станция“ по смисъла на Решение № 626/2008 не изисква такава станция да може да осъществява комуникация със спътник. В това отношение припомням, че законодателят на Съюза не дефинира изрично това понятие.

42. Тези страни извеждат посоченото изискване от Радиорегламента. Всъщност в контекста на този регламент от членове 1.63 и 1.68 можело да се направи извод, че всяка подвижна наземна станция осъществява комуникация или с космическа станция, или с друга подвижна наземна станция посредством космически обект ( 13 ).

43. Нищо в Решение № 626/2008 ( 14 ), нито дори в Решение 2007/98 обаче не дава основание да се счита, че определенията от Радиорегламента трябва да се пренесат изцяло в контекста на тези решения, както основателно отбелязва Inmarsat.

44. Що се отнася по-точно до понятието „подвижна наземна станция“, според мен е налице мотив, който категорично се противопоставя на такова пренасяне. Както подчертава Комисията, понятието „мобилна спътникова система“, дефинирано в член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008, не съответства на понятието „мобилна спътникова услуга“ в член 1.25 от Радиорегламента ( 15 ).

45. Правилното разбиране на разликите между тези две понятия изисква да се разграничат четири категории комуникации. Член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008 Член 1.25 от Радиорегламента Между космически станции Между подвижни наземни станции и космически станции Между подвижни наземни станции и космически станции Между подвижни наземни станции посредством космически станции Между подвижни наземни станции посредством космически станции Между подвижни наземни станции и допълнителни наземни компоненти

46. Както показва таблицата по-горе, член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008 е едновременно по-ограничителен (тъй като не включва комуникацията между космически станции) и с по-широк обхват (тъй като включва комуникацията между подвижна наземна станция и допълнителни наземни компоненти) от член 1.25 от Радиорегламента.

47. Така, като се има предвид, че Радиорегламентът не предвижда комуникациите между подвижна наземна станция и допълнителни наземни компоненти, които именно се разглеждат по настоящото дело, определенията, които този регламент установява в това отношение, не могат да бъдат пренесени в контекста на член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008.

48. Ако се придържаме към разпоредбите на Решение № 626/2008, е ясно, че „мобилна спътникова система“ като посочената в член 2, параграф 2, буква а) от това решение по необходимост трябва да включва поне една подвижна наземна станция, която е в състояние да осъществява комуникация с космическа станция. Това е видно от последното изречение на тази разпоредба, според което такава система включва „най-малко една космическа станция“, както и от самото наименование на тази система, което предполага наличието на „спътник“.

49. Това изискване обаче не изключва възможността такава система да включва и други подвижни наземни станции за осъществяване на комуникация с допълнителни наземни компоненти, но без да са в състояние да осъществяват комуникация със спътник.

50. С други думи, макар да е безспорно, че дадена мобилна спътникова система трябва да включва подвижна наземна станция, която може да осъществява комуникация със спътник, няма никаква причина да се счита, въз основа на определенията, дадени в Решение № 626/2008, че всички подвижни наземни станции, включени в тази система, трябва да са в състояние да осъществяват комуникация със спътник.

51. Така доводите на Eutelsat и Viasat, обобщени в точка 39 от настоящото заключение, трябва да се отхвърлят дори само на това първо основание. Обратно на твърдяното от тези страни, станция, която осъществява комуникация с допълнителни наземни компоненти, може да се квалифицира като „подвижна наземна станция“ по смисъла на член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008 дори при липсата на възможност за осъществяване на комуникация със спътник.

52. На второ място, дори да се предположи, че Съдът постанови, че всяка„подвижна наземна станция“ непременно трябва да е в състояние да осъществява комуникация със спътник, доводите на Eutelsat и Viasat са опорочени и защото се основават на изкуствено разграничение между техническите компоненти на системата EAN.

53. Според тези доводи, от една страна, е налице приемащият терминал, разположен над фюзелажа на самолета, който осъществява комуникация със спътниците, и от друга страна, приемащият терминал, разположен под фюзелажа, който осъществява комуникация с допълнителните наземни компоненти. Тъй като последният не е в състояние да осъществява комуникация със спътник, той не би могъл да представлява подвижна наземна станция и следователно не отговаря на определението по член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008, тълкувано — според мен неправилно — като изискващо такава годност.

54. Това разграничение според мен не съответства на техническата реалност на системата EAN. Подобно на позицията, защитавана по същество от Inmarsat, френското и белгийското правителство, правителството на Обединеното кралство и Комисията, от функционална гледна точка според мен е изкуствено да се разделя система като разглежданата в спора по главното производство система EAN на две отделни и независими станции. Всъщност страните не спорят, че двата приемащи терминала на системата EAN са свързани помежду си от оператор на комуникация, който определя в зависимост от обстоятелствата терминала — спътников или наземен — използван за пренасяне на входящия или изходящия сигнал.

55. В този контекст само обстоятелството, че тези два терминала са физически отделени, тъй като са разположени съответно над и под фюзелажа, само по себе си не означава, че те представляват две отделни „станции“. Напротив, според мен централизираното управление на съответните им сигнали предполага, че тези терминали са част от една и съща „станция“, както по-конкретно правилно подчертават френското правителство и Комисията.

56. Това тълкуване се потвърждава от член 1.61 от Радиорегламента, според който „станция“ означава „един или повече предаватели или приемници, или съвкупност от предаватели и приемници, включително спомагателни уреди, необходими на определено място за осигуряване на радиокомуникационна услуга или на радиоастрономическа услуга“ [неофициален превод].

57. Обстоятелството, че такива „предаватели“ не са физически разположени в един и същ корпус, не може да е определящо в това отношение, тъй като в противен случай може да се изпадне в правен формализъм, който се разминава с техническата действителност, изискваща антените на тези терминали да бъдат разположени съответно нагоре (за комуникацията със спътниците) и надолу (за комуникацията с допълнителните наземни компоненти), както обяснява Inmarsat.

58. В това отношение френското правителство добавя, че наличието на два приемащи терминала се изисква, от техническа гледна точка, и от наличието на различни компютърни езици за комуникация със спътниците (език „DVB-S“) и с допълнителните наземни компоненти (език „LTE“) ( 16 ).

59. Правителството на Обединеното кралство илюстрира казаното с пример, изпълнен с „common sense“ (здрав разум). Това правителство обяснява, че един мобилен телефон включва различни компоненти, които са в състояние да се свържат с 3G мрежа, 4G мрежа и Wifi мрежа или да установят блутут връзка („Bluetooth“). Това не променя факта, че всички тези компоненти са част от една и съща станция, а именно посочения мобилен телефон. Според мен само този пример е достатъчен, за да се отхвърлят доводите на Eutelsat и Viasat.

60. Така, и обратно на твърдяното от тези страни, съвкупност от два отделни приемащи терминала, свързани от оператор на комуникация, първият разположен над фюзелажа на самолет и осъществяващ комуникация със спътник, а вторият — разположен под фюзелажа и осъществяващ комуникация с допълнителни наземни компоненти, трябва да се квалифицира като „подвижна наземна станция“.

61. С оглед на гореизложеното предлагам на Съда да отговори на първия въпрос по следния начин. Член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че в система като разглежданата в спора по главното производство система EAN допълнителните наземни компоненти осъществяват комуникация с „подвижна наземна станция“ и следователно са неразделна част от „мобилна спътникова система“, като се има предвид, че тази система включва два отделни приемащи терминала, свързани от оператор на комуникация, първият разположен над фюзелажа на самолета и осъществяващ комуникация със спътник, а вторият — разположен под фюзелажа и осъществяващ комуникация с допълнителните наземни компоненти.

Б. По понятието „допълнителни“ наземни компоненти“ по смисъла на член 2, параграф 2 от Решение № 626/2008 (втори въпрос)

62. С втория си въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 2, параграф 2 от Решение № 626/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че наземните компоненти, използвани в система като разглежданата в спора по главното производство система EAN, могат да се квалифицират като „допълнителни“ независимо от обстоятелството, че тези компоненти имат водеща роля във функционирането на тази система, покриват цялата територия на Съюза и позволяват да се повиши качеството на предлаганите съобщителни услуги.

63. Уточнявам, че при отрицателен отговор на този въпрос създадената от Inmarsat система EAN не би могла да се квалифицира като „мобилна спътникова система“ по смисъла на горепосочената разпоредба, тъй като това квалифициране е обусловено от наличието на „допълнителни“ наземни компоненти.

64. Преди да дам елементи на отговор на поставения въпрос, смятам, че ще бъде от полза да изложа няколко фактически обстоятелства относно естеството и ролята на допълнителните наземни компоненти във функционирането на създадената от Inmarsat система EAN.

65. Най-напред, от становището на Inmarsat е видно — без това да се оспорва от останалите страни — че допълнителните наземни компоненти са съпоставими със станциите, използвани при 4G мрежата за мобилна телефония, „с тази разлика, че те сочат вертикално към небето, а не хоризонтално над земята“ ( 17 ). Прието е, че това насочване по вертикала се обяснява с необходимостта от излъчване на съответните сигнали към самолети по време на полет, където се намират приемащите терминали на системата EAN.

66. По-нататък, самото Inmarsat признава, че свързването с допълнителните наземни компоненти има няколко технически предимства в сравнение със свързването със спътник. От една страна, връзката с наземните компоненти е по-качествена поради доста по-малкото разстояние, което сигналът изминава (36000 km за спътника, по-малко от 100 km — за наземния компонент). От друга страна и за разлика от спътниковата връзка, наземната връзка може лесно да се подобри при претоварване чрез добавянето на наземни компоненти ( 18 ).

67. Накрая, страните не спорят, че допълнителните наземни компоненти имат водеща роля във функционирането на системата EAN поради техническото си превъзходство ( 19 ). По този начин, според отличното становище на обществения докладчик по делото в главното производство, „не се оспорва, че тази мобилна спътникова система в действителност се основава главно не на спътниковите комуникации, а на комуникациите с допълнителните наземни компоненти, позволяващи много по-висока скорост, за които британските съдии и германският регулаторен орган отбелязват, че те биха осигурили 99 % от услугата, тъй като спътникът е предназначен да се използва само в райони, непокрити от тези допълнителни наземни компоненти (т.е. над води)“ ( 20 ).

68. Именно поради тази водеща роля на наземните компоненти във функционирането на системата EAN Eutelsat и Viasat изтъкват, че тези компоненти не могат да бъдат квалифицирани като „допълнителни“ и следователно такава система не може да се квалифицира като „мобилна спътникова система“ по смисъла на член 2, параграф 2 от Решение № 626/2008. По същество тези страни критикуват системата EAN, че не била система за спътникови комуникации, допълнени с наземни компоненти, а система за наземни комуникации, допълнени със спътников компонент.

69. Не съм съгласен с тази аргументация. С други думи и подобно на позицията, защитавана от Inmarsat, френското и белгийското правителство, правителството на Обединеното кралство и Комисията, считам, че такива наземни компоненти могат да бъдат квалифицирани като „допълнителни“, независимо от водещата им роля във функционирането на системата EAN.

70. Според мен от Решение № 626/2008 могат да се изведат две изисквания във връзка със спътниковия компонент на „мобилна спътникова система“.

71. От една страна, такава система трябва да включва спътник. Освен самото ѝ наименование („мобилна спътникова система“), това изискване произтича от член 2, параграф 2, буква а), последно изречение от Решение № 626/2008 („Такава система включва най-малко една космическа станция“ ( 21 )) или пък от приложението към това решение, от което е видно, че производството и изстрелването на спътници са необходими етапи в процеса на подбор на операторите.

72. От друга страна, трябва не само да е осигурено наличие на спътник, но и той да се използва, както отбелязва правителството на Обединеното кралство. Това изискване произтича имплицитно от член 8, параграф 3, буква в) от Решение № 626/2008, съгласно който „независимата работа на допълнителните наземни компоненти в случай на отпадане на спътниковия компонент на съответната мобилна спътникова система не надхвърля 18 месеца“ ( 22 ). С други думи, принципът е съвместното функциониране на наземните компоненти и спътниковия компонент.

73. В рамките на спора по главното производство от предоставената на Съда преписка се установява, че спътниковият компонент действително се използва, когато самолетите, оборудвани със системата EAN прелитат над води или над територията на Сърбия, или когато някакъв проблем възпрепятства правилното функциониране на наземните компоненти. Inmarsat уточнява, че поради надеждността и стабилността на спътниковия сигнал спътниковият компонент осигурява непрекъснатостта на съобщителните услуги. Разбира се, проверката на действителното използване на спътниковия компонент е от компетентността на националния съд, който единствен има право да проверява фактите в рамките на преюдициалното производство.

74. След това уточнение не считам, че от това решение би могло да се изведе допълнително изискване във връзка с важността на ролята, която имат съответно спътниковите и наземните компоненти на такава система.

75. Най-напред, според мен прилагателното „допълнителни“ не изключва водещата роля на наземните компоненти спрямо тази на спътниковия компонент, противно на твърденията на Eutelsat и Viasat.

76. Според речника на Френската академия на науките „допълнителен“ означава „който служи за допълване“, т.е. да „направи завършено“, както отбелязва френското правителство. На английски език оксфордският речник дефинира понятието „complementary“ по следния начин: „combining in such a way as to form a complete whole or enhance each other“ ( 23 ). На немски език се използва думата „ergänzende“, която има подобен смисъл ( 24 ).

77. Видно от тези определения, терминът „допълнителни“ мълчи по въпроса за относителната важност на разглежданите компоненти. Така този термин не изключва възможността наземните компоненти да имат водеща роля спрямо спътниковия компонент в мобилна спътникова система. Тези компоненти могат да „допълнят“ такава система, като имат водеща роля в нея.

78. В становището си Комисията уточнява, че терминът „допълнителни“ подчертава факултативния характер на наземните компоненти, който противостои на задължителното наличие на спътниковия компонент.

79. Мълчанието на Решение № 626/2008 във връзка с относителната важност на наземните и спътниковите компоненти също ми се струва показателно. Всъщност законодателят на Съюза е можел да уточни, че ролята на наземните компоненти трябва да остане „второстепенна“, „допълнителна“ или пък „субсидиарна“ спрямо ролята на спътниковия компонент, както отбелязват белгийското и френското правителство, и дори да определи максимален процент съобщения, които могат да бъдат осигурени от наземните компоненти.

80. Това решение обаче не съдържа такива уточнения. Според дадената в член 2, параграф 2, буква б) дефиниция допълнителните наземни компоненти се използват на точно определени места, с цел да се подобри възможността за използване на мобилните спътникови услуги в географски райони, където спътниковите комуникации не могат да бъдат осигурени с необходимото качество.

81. Според мен това определение не забранява с цялата изискуема яснота наземните компоненти да имат водеща роля във въпросната система.

82. С готовност признавам, че някои изрази (по-специално „на точно определени места“) биха могли да се тълкуват, ако се придружаваха от ясни разпоредби в този смисъл, като изискващи водеща роля на спътниковия компонент. По този начин законодателят на Съюза е оставил място за съмнение относно точния обхват на понятието „допълнителни наземни компоненти“.

83. Изискванията на правната сигурност обаче забраняват въпросът за обхвата на това понятие да се реши по начин, който би бил неблагоприятен за интересите на подбраните в изпълнение на Решение № 626/2008 оператори, както изтъква Inmarsat. С други думи, считам, че при подобни обстоятелства съмнението трябва да е в полза на операторите, подбрани от Комисията преди повече от десет години, които са направили икономически избор и са инвестирали значителни средства, основавайки се на тълкуване, съвместимо с текста на това решение.

84. Единственото ограничение в това отношение се състои именно в проверка дали създадената от тези оператори система за комуникации действително е съвместима с термините, използвани в Решение № 626/2008.

85. В точки 75—78 от настоящото заключение обясних причините, поради които считам, че терминът „допълнителни“ не изключва водеща роля на наземните компоненти.

86. Сега бих искал да отбележа, че дефиницията, дадена в член 2, параграф 2, буква б) от Решение № 626/2008, не определя максимална граница на броя „точно определени места“, на които могат да бъдат използвани наземни компоненти, както отбелязва Комисията. Следователно за избрания оператор е възможно да инсталира такива компоненти на цялата територия на Съюза.

87. По-нататък, според мен трудно може да се оспори с оглед на фактите, обобщени в точки 64—67 от настоящото заключение, че наземните компоненти подобряват както „възможността за използване“, така и „качеството“ на предоставяните съобщителни услуги по смисъла на горепосочената разпоредба.

88. В частност, не виждам и никаква основателна причина произволно да се „въведе таван“ на качеството на съобщителните услуги до най-доброто качество, което може да се осигури от спътниковия компонент, както предлагат Eutelsat, Viasat и Комисията, което би било в разрез с интересите на потребителите.

89. Не споделям довода на Комисията, че трябва да се „следи правните изисквания да не бъдат заобикаляни, а именно че ролята на спътника не е незначителна“. От една страна, от точки 77—87 от настоящото заключение следва, че от Решение № 626/2008 не може да се изведе каквото и да било „правно изискване“, визиращо съответната роля на спътниковия и наземния компонент. От друга страна, принципът на правна сигурност не допуска това решение да бъде „допълнено“, като се добави максимален предел на качеството на предоставяните услуги, при положение че такъв предел не е предвиден от законодателя на Съюза.

90. Както изтъкват Inmarsat, френското и белгийското правителство и правителството на Обединеното кралство, критерият за качество е определен широко в член 2, параграф 2, буква б) от Решение № 626/2008, така че всеки оператор е свободен да определя качеството на услугите, които желае да предлага. Всяко друго тълкуване би довело до изкуствено ограничаване, от правната уредба на Съюза, на предлаганите съобщителни услуги, при разминаване с технологичната и търговската реалност на тези услуги.

91. Обратно, свободата, предоставена на подбраните за експлоатация на наземни компоненти оператори, доколкото те са по-ефективни от сателитния компонент, позволява възможно най-ефикасното използване на честотната лента от 2 GHz — компонент, който е още по-важен в контекст, в който наличните честотни обхвати представляват рядък ресурс ( 25 ). Това тълкуване е в съответствие с насърчаването на конкуренцията и иновациите, както и с интересите на потребителите — цели, преследвани с Решение № 626/2008 ( 26 ), както правилно подчертават Inmarsat, френското правителство и правителството на Обединеното кралство.

92. От съображения за изчерпателност подчертавам още, че съображение 18 от Решение № 626/2008, което по своето естество няма обвързващо действие, не съдържа и никакъв израз, който може да постави под въпрос предложеното от мен тълкуване ( 27 ).

93. С оглед на гореизложеното предлагам на Съда да отговори на втория въпрос по следния начин. Член 2, параграф 2 от Решение № 626/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че наземните компоненти, използвани в система като разглежданата в спора по главното производство система EAN, могат да бъдат квалифицирани като „допълнителни“, независимо от обстоятелството, че тези компоненти имат водеща роля във функционирането на тази система, покриват цялата територия на Съюза и позволяват да се повиши качеството на предлаганите съобщителни услуги.

В. По последиците от неспазването на задълженията за покритие на територията към датата, предвидена в член 4, параграф 1, буква в), подточка ii) от Решение № 626/2008 (трети въпрос)

94. Що се отнася до третия въпрос на запитващата юрисдикция, отбелязвам, че в решение Viasat UK и Viasat ( 28 ) Съдът е имал повод да отговори отрицателно на подобен въпрос, почти идентично формулиран.

95. Следователно в това отношение е достатъчно да препратя към отговора, даден от Съда по това дело.

V. Заключение

96. С оглед на гореизложените съображения предлагам на Съда да отговори на поставените от Conseil d’État (Държавен съвет, Франция) преюдициални въпроси по следния начин: „1) Член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 2008 година относно подбора и издаването на разрешения за системите, предоставящи мобилни спътникови услуги (МСУ) трябва да се тълкува в смисъл, че в система като разглежданата в спора по главното производство система „European Aviation Network“ допълнителните наземни компоненти осъществяват комуникация с „подвижна наземна станция“ и следователно са неразделна част от „мобилна спътникова система“, като се има предвид, че тази система включва два отделни приемащи терминала, свързани от оператор на комуникация, първият разположен над фюзелажа на самолет и осъществяващ комуникация със спътник, а вторият — разположен под фюзелажа и осъществяващ комуникация с допълнителните наземни компоненти. 2) Член 2, параграф 2 от Решение № 626/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че наземните компоненти, използвани в система като разглежданата по главното производство система „European Aviation Network“, могат да бъдат квалифицирани като „допълнителни“, независимо от обстоятелството, че тези компоненти имат водеща роля във функционирането на тази система, покриват цялата територия на Съюза и позволяват да се повиши качеството на предлаганите съобщителни услуги. 3) Член 8, параграф 1 във връзка с член 7, параграф 1 от Решение № 626/2008 трябва да се тълкува в смисъл, че когато е установено, че оператор, подбран в съответствие с дял II от посоченото решение и получил разрешение да използва радиочестотния спектър по силата на член 7 от същото решение, не е предоставил мобилни спътникови услуги чрез мобилна спътникова система към крайната дата, предвидена в член 4, параграф 1, буква в), подточка ii) от Решение № 626/2008, компетентните органи на държавите членки не са оправомощени да откажат да предоставят необходимите разрешения за доставка на допълнителни наземни компоненти на мобилни спътникови системи на този оператор, с мотива че той не е изпълнил задължението, което е поел в кандидатурата си“.

( 1 ) Език на оригиналния текст: френски.

( 2 ) Решение на Комисията от 13 май 2009 година относно подбора на оператори на общоевропейски системи, предоставящи мобилни спътникови услуги (МСУ) (ОВ L 149, 2009 г., стр. 65).

( 3 ) Решение на Комисията от 14 февруари 2007 година относно хармонизиране на използването на радиочестотния спектър в честотния обхват от 2 GHz за въвеждането на системи, предоставящи мобилни спътникови услуги (ОВ L 43, 2007 г., стр. 32).

( 4 ) Решение на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 2008 година относно подбора и издаването на разрешения за системите, предоставящи мобилни спътникови услуги (МСУ) (ОВ L 172, 2008 г., стр. 15).

( 5 ) На 24 април 2017 г. Viasat предявява иск за установяване на неправомерно бездействие срещу Комисията. Вж. дело T‑245/17, Viasat/Комисия, понастоящем висящо пред Общия съд.

( 6 ) Радиорегламентът е приет от Световната конференция по радиосъобщения през 1995 г. (CMR‑95) и е ревизиран от последващите Световни конференции по радиосъобщения: CMR-97 (Женева, 1997 г.), CMR-2000 (Истанбул, 2000 г.), CMR-03 (Женева, 2003 г.), CMR-07 (Женева, 2007 г.), CMR-12 (Женева, 2012 г.), CMR-15 (Женева, 2015 г.) и CMR-19 (Шарм ал-Шейх, 2019 г.), достъпен на адрес https://www.itu.int/pub/R-REG-RR-2020/fr.

( 7 ) Вж. например член 2 от Решение 2007/98 и член 2, параграф 2, буква а) от Решение № 626/2008, които дефинират понятието „системи, предоставящи мобилни спътникови услуги“, като изискват наличието на космическа станция.

( 8 ) Извеждам това тълкуване по-конкретно от последователните етапи, описани в приложението към Решение № 626/2008, от които е видно, че космическата станция изисква не само производство и изстрелване на спътници, но и сглобяване на комуникационен и на обслужващ модул. Според мен в подкрепа на това тълкуване е определението за „космическа станция“, дадено в член 1.64 от Радиорегламента, че такава станция е „разположена на обект, който се намира или се е намирал извън основната част на земната атмосфера или е предназначен да бъде изведен отвъд нея“ [неофициален превод]. Изкуствен, т.е. произведен от човека, спътник действително може да представлява такъв „обект“, предназначен да приеме „космическа станция“.

( 9 ) Вж. точка 16 от настоящото заключение.

( 10 ) Вж. член 1.63 от Радиорегламента. Това понятие се дефинира посредством противопоставяне на понятието „космическа станция“.

( 11 ) Вж. член 1.68 от Радиорегламента.

( 12 ) За да използвам формулировката на Eutelsat, „подвижната наземна станция по необходимост трябва да осъществява комуникация със спътник, за да може да се квалифицира като такава“.

( 13 ) Според член 1.68 от Радиорегламента „подвижна наземна станция“ означава „наземна станция на мобилните спътникови услуги, предназначена да се използва по време на движение или по време на престой на неопределени места“ [неофициален превод]. Впрочем член 1.63 от този регламент дефинира понятието „наземна станция“ като „станция, разположена или на повърхността на Земята, или в основната част на земната атмосфера, предназначена за осъществяване на комуникация с една или повече космически станции, или с една или повече станции от същия вид посредством един или повече рефлекторни спътници или други космически обекти“ [неофициален превод] (курсивът е мой).

( 14 ) Съгласно съображение 10 от това решение „[р]егламентите на Международния съюз по далекосъобщения (ITU) предвиждат процедури за съгласуване на спътниковите радиочестоти като инструмент за управление на вредните смущения, но не обхващат подбора или издаването на разрешения“.

( 15 ) Според член 1.25 от Радиорегламента „мобилна спътникова услуга“ означава „радиосъобщителна услуга или между подвижни наземни станции и една или повече космически станции, или между космически станции, използвани за тази услуга, или между подвижни наземни станции посредством една или повече космически станции“ [неофициален превод].

( 16 ) Eutelsat и Viasat също посочват използването на тези два компютърни езика.

( 17 ) Доклад на г‑н Sharkey, представен от Inmarsat, № 17.4: „The CGC [Complementary Ground Components] network consists of approximately 300 ground-based stations at fixed locations on the ground, similar to 4G base stations, with the difference that they point vertically to the sky rather than horizontally over the ground“.

( 18 ) Доклад на г‑н Sharkey, представен от Inmarsat, № 23: „In general, while the satellite provides efficient and continuous coverage performance and resilience, terrestrial systems inherently provide very efficient throughput performance, since: a) there is only one satellite, in space located 36,000 km from the earth with a given power, forming a limited number of beams that may have a diameter of several hundreds of kilometers; and b) CGC [Complementary Ground Components] terrestrial systems consisting of a large number of towers, with higher power, can be installed within relatively short distances of each other and within a limited distance of the users i.e. <100 km, and can be supplemented by additional towers when congestion occurs“.

( 19 ) В това отношение Inmarsat уточнява, че допълнителните наземни компоненти осигуряват капацитет, който нито един спътник, независимо колко е мощен, не би могъл да осигури посредством експлоатацията на ограниченото количество честотни ресурси, предоставено му с Решение 2009/449 (2 по 15 MHz).

( 20 ) Conseil d’État (Държавен съвет), дело № 420128 Eutelsat, становище на г‑н Guillaume Odinet, обществен докладчик, 28 юни 2019 г., точка 2, достъпно на адрес http://www.conseil-etat.fr/fr/arianeweb/CRP/conclusion/2019-06-28/420128.

( 21 ) Относно връзката между понятията „спътник“ и „спътникова станция“, вж. точка 33 от настоящото заключение.

( 22 ) Курсивът е мой.

( 23 ) „Съчетават се по такъв начин, че да образуват завършено цяло или взаимно да засилят ефекта си“.

( 24 ) В речника Duden „ergänzen“ е дефинирано по следния начин: „durch Schließen entstandener Lücken wieder vollständig machen; durch Hinzufügen von etwas vervollständigen, bereichern“ („правя завършен, като запълвам възникнали празноти; допълвам, обогатявам, като добавям нещо“).

( 25 ) Следва да се припомни, че наличният радиочестотен спектър е ограничен, което обяснява необходимостта от регулиране на използването му. Вж. съображение 8 от Решение № 676/2002/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно регулаторната рамка за политиката на Европейската общност в областта на радиочестотния спектър (Решение за радиочестотния спектър): „Политиката в областта на радиочестотния спектър не може да се основава единствено на технически параметри, но тя трябва да отчита също така икономически, политически, културни, здравни и социални аспекти. Освен това непрекъснато нарастващото търсене на ограниченото предлагане на наличния радиочестотен спектър ще доведе до противоположен натиск за удовлетворяване на различни групи потребители на радиочестотния спектър в такива сектори като далекосъобщенията, радиоразпръскването, транспорта, правоохраняването, военното дело и науката. Следователно, политиката в областта на радиочестотния спектър следва да вземе предвид всички сектори и да балансира различните потребности“.

( 26 ) Вж. по-специално съображения 1 и 5 и член 6, параграф 1, буква a) от Решение № 626/2008.

( 27 ) По-точно, използваната в това съображение формулировка не изключва нито едно тълкуване. Това се отнася по-специално за откъса от изречението „[тези компоненти] обичайно се използват за подобряване на услугите, предлагани чрез спътника“ поради наличието на думата „обичайно“ (курсивът е мой).

( 28 ) Решение от 5 март 2020 г. (C‑100/19, EU:C:2020:174).