BG Официален вестник на Европейския съюз C 209/16

Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединеното кралство) на 10 май 2010 г. — Union of European Football Associations (UEFA) и British Sky Broadcasting Ltd/Euroview Sport Ltd

(Дело C-228/10)

()

2010/C 209/25

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

High Court of Justice (Chancery Division)

Страни в главното производство

Ищци: Union of European Football Associations (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd

Ответник: Euroview Sport Ltd

Преюдициални въпроси

1. Незаконно устройство

а) Когато устройството за достъп под условие е произведено от доставчика на услугата или с негово съгласие и се продава с ограничено разрешение да се използва само за достъп до защитената услуга при определени обстоятелства, трябва ли това устройство да се разглежда като „незаконно устройство“ по смисъла на член 2, буква д) от Директива 98/84/ЕО (1), ако се използва за достъп до посочената защитена услуга на място, по начин или от лице, които не попадат в обхвата на разрешението на доставчика на услугата?

б) Какво означава „създаден или адаптиран“ по смисъла на член 2, буква д) от директивата?

2. Предмет на иска

Когато първият доставчик на услуги предава програмно съдържание в кодирана форма към втори доставчик на услуги, който излъчва това съдържание въз основа на достъп под условие, какви фактори трябва да се вземат предвид, за да се определи дали интересите на първия доставчик на защитена услуга са засегнати по смисъла на член 5 от Директива 98/84/ЕО?

В частност:

Когато първото предприятие предава програмно съдържание (което се състои от картина, фонов звук и коментар на английски език) в кодирана форма към второ предприятие, което на свой ред публично излъчва програмното съдържание (като добавя своя знак и понякога допълнителен звуков канал с коментар):

а) предаването на първото предприятие представлява ли защитена услуга за „телевизионно излъчване“ по смисъла на член 2, буква а) от Директива 98/84/ЕО и член 1, буква а) от Директива 89/552/ЕИО (2)?

б) Необходимо ли е първото предприятие да е излъчващ оператор по смисъла на член 1, буква б) от Директива 89/552/ЕИО, за да се разглежда като доставчик на защитената услуга за телевизионно излъчване по смисъла на член 2, буква а), първо тире от Директива 98/84/ЕО?

в) Трябва ли член 5 от Директива 98/84/ЕО да се тълкува в смисъл, че предоставя право на иск на първото предприятие във връзка с незаконни устройства, които дават достъп до излъчваната от второто предприятие програма: i) или защото такива устройства следва да се разглеждат като даващи достъп чрез излъчвания сигнал до услугите на самото първо предприятие, ii) или защото първото предприятие е доставчик на защитена услуга, чиито интереси са засегнати от неправомерна дейност (тъй като такива устройства дават неразрешен достъп до защитената услуга, предоставяна от второто предприятие)?

г) За отговора на въпроса по буква в) има ли значение обстоятелството дали първият и вторият доставчик на услуги използват различни декодиращи системи и системи за достъп под условие?

3. Член 6 от Директива 2001/29/ЕО (3) — технологични мерки

Когато:

i) в спътниково излъчване са включени закриляни с авторско право произведения,

ii) излъчването е кодирано,

iii) с достъп само за абонатите на оператора на спътниковото излъчване,

iv) абонатите разполагат с декодираща карта, която им позволява да получат достъп до излъчването,

а) кодирането съставлява ли „технологична мярка“ по смисъла на член 6, параграф 3 от Директива 2001/29/ЕО? Ако е така, „ефективна“ ли е тази мярка по смисъла на член 6, параграф 3 от Директива 2001/29/ЕО?

б) Използването на декодираща карта, която е издадена на клиент от осъществяващата спътниковото излъчване организация на основание на абонаментен договор в определена държава членка, така че да получи достъп във втора държава членка до излъчването и включените в него закриляни с авторско право произведения, съставлява ли „заобикаляне“ на технологичните мерки, когато излъчващата организация не е дала съгласието си за използването на декодиращата карта?

в) Търговец, който внася декодиращи карти във втората държава членка и ги рекламира за продажба и използване в тази държава, трябва ли да се разглежда като лице, което внася или рекламира устройства или предоставя услуги, които: i) се насърчават, рекламират или продават с цел заобикаляне на защитата по смисъла на член 6, параграф 2, буква а) от директивата? ii) имат само ограничена търговско значима цел или предназначение, различна/о от заобикаляне на защитата по смисъла на член 6, параграф 2, буква б) от директивата? iii) са предимно проектирани, произведени, адаптирани или осъществени с цел да позволят или улеснят заобикалянето на защитата по смисъла на член 6, параграф 2, буква в) от директивата?

г) Изключено ли е прилагането на член 6 от Директива 2001/29/ЕО към гореупоменатите обстоятелства поради факта, че те се уреждат със специални разпоредби в Директива 98/84/ЕО?

4. Право на възпроизвеждане

Когато i) в паметта на декодер или ii) за филмите, радиотелевизионните предавания и литературните произведения — на телевизионен екран, се създават поредни откъси от филм, радиотелевизионно предаване, литературно произведение, музикално произведение или звукозапис (в конкретния случай кадри от цифрово видео- и аудио-съдържание), като се възпроизвежда цялото произведение, ако поредните откъси се разглеждат като едно цяло, макар че във всеки отделен момент от времето са налице само ограничен брой откъси:

а) трябва ли въпросът дали тези произведения са възпроизведени изцяло или частично да се разглежда съгласно правилата на националната правна уредба в областта на авторското право, за да се прецени кое представлява неправомерно възпроизвеждане на произведение, закриляно с авторско право, или този въпрос зависи от тълкуването на член 2 от Директива 2001/29/ЕО?

б) Ако въпросът зависи от тълкуването на член 2 от Директива 2001/29/ЕО, трябва ли националният съд да вземе предвид всички откъси от всяко произведение като едно цяло, или само ограничения брой откъси, които са налице в определен момент от времето? В случай че е вярна втората хипотеза, какъв способ за преценка трябва да приложи националният съд, за да установи дали произведението е частично възпроизведено по смисъла на посочения член?

в) Правото на възпроизвеждане по член 2 от Директива 2001/29/ЕО включва ли и създаването на преходни изображения върху телевизионен екран?

5. Самостоятелно стопанско значение

а) Трябва ли да се смята, че преходните копия на произведение, които се създават в кутията на декодер за спътникова телевизия или върху свързан с кутията на декодера телевизионен екран и чиято единствена цел е да се даде възможност за използване на произведението, стига това използване да не е другояче ограничено по закон, имат „самостоятелно стопанско значение“ по смисъла на член 5, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО, поради факта че тези копия са единственото основание, на което носителят на правата може да изисква възнаграждение за използването на неговите права?

б) За отговора на буква а) от въпрос 5 има ли значение i) дали преходните копия имат присъща стойност, ii) дали преходните копия се състоят от малка част от сбор от произведения и/или други закриляни обекти, която иначе може да се използва без нарушаване на авторското право, и iii) дали лицето, на което носителят на правата е предоставил изключителната лицензия за друга държава членка, вече е получило възнаграждение за използването на произведението в тази държава членка?

6. Публично разгласяване по жичен или безжичен път

а) Закриляното с авторско право произведение публично разгласено ли е по жичен или безжичен път по смисъла на член 3 от Директива 2001/29/ЕО, когато спътниковото излъчване се приема в търговски помещения, например в бар, където публично се разгласява или показва на присъстващите чрез телевизионен екран и високоговорители?

б) Има ли значение за отговора на буква а) от въпрос 6 дали: i) присъстващите, пред които публично се разгласява произведението, представляват нова публика, която излъчващият оператор не е отчел (в конкретния случай тъй като разрешена за използване в една държава членка карта за домашен декодер се използва с търговска цел за зрители в друга държава членка)? ii) присъстващите, пред които публично се разгласява произведението, съгласно националното право не са зрители, които плащат за това?

в) Ако отговорът на която и да е част от буква б) е утвърдителен, какви фактори трябва да се вземат предвид, за да се определи дали е налице разгласяване на произведението, което произлиза от място, където тези зрители не присъстват?

7. Право на записване

Когато i) в паметта на декодер или ii) на телевизионен екран се създават поредни откъси от радиотелевизионно предаване (в конкретния случай кадри от цифрово видео- и аудио-съдържание), като се възпроизвежда голяма част от предаването, ако поредните откъси се разглеждат като едно цяло, макар че във всеки отделен момент от времето са налице само ограничен брой откъси:

а) трябва ли въпросът дали тези поредни откъси представляват запис на предаването да се разглежда съгласно правилата на националната правна уредба в областта на авторското право, за да се прецени кое представлява неправомерно възпроизвеждане на произведение, закриляно с авторско право, или този въпрос зависи от тълкуването на член 7 от Директива 2006/115 (4)?

б) Ако въпросът зависи от тълкуването на член 7 от Директива 2006/115, може ли изобщо такива преходни копия да се смятат за „записване“ и ако е така, трябва ли националният съд да вземе предвид всички откъси от всяко произведение като едно цяло, или само ограничения брой откъси, които са налице в определен момент от времето? В случай че е вярна втората хипотеза, какъв способ за преценка трябва да приложи националният съд, за да установи дали е направен запис на предаването по смисъла на посочения член?

в) Правото на записване по член 7 от Директива 2006/115 включва ли и създаването на преходни изображения върху телевизионен екран?

8. Защита по Директива 93/83 (5)

Съвместима ли е с Директива 93/83/ЕИО и с членове 34, 36 и 56 от ДФЕС национална правна уредба в областта на авторското право, съгласно която когато преходни копия от включени в спътниково излъчване произведения или от самото излъчване се създават в кутията на декодер или върху телевизионния екран, е налице нарушение на авторското право съгласно закона на приемащата излъчването държава?

Има ли значение, че излъчването се декодира чрез карта за спътников декодер, издадена в друга държава членка от доставчика на услугата за спътниково излъчване с условието да се използва само в тази друга държава членка?

9. По въпроса дали УЕФА е излъчваща организация съгласно Директива 93/83

Когато определена организация (наричана по-нататък „първата организация“) предава или възлага на трето лице предаването на сигнал с аудио- и видео-съдържание на живо от спортно събитие чрез подаване на кодиран спътников многостранен сигнал до група от разполагащи с разрешение излъчващи организации в различни страни, които организации след това предават (с наземен телевизионен сигнал или по спътник) програмата на живо с картина и звук от спортното събитие, но освен това добавят отличителния знак на своя канал и (съобразно редакционната си преценка) собствен аудио коментар и собствени материали по време, преди и след мача и в почивката на полувремето (наричана по-нататък „низходящо предаваната програма“):

а) подаването на кодиран многостранен сигнал представлява ли „публично съобщаване чрез спътник“ по смисъла на член 1, параграф 2, букви а) и в) от Директива 93/83, когато способът за декодиране на самия сигнал не е публично достъпен, но при спътниково предаване има достъп до способ за декодиране на сигнала — носител на низходящо предаваната програма, а при наземно предаване низходящо предаваната програма не се кодира?

б) Въвежда ли първата организация в своя многостранен сигнал „сигнали — носители на програма, предназначени за приемане от публиката в непрекъснат съобщителен контур, водещ до и от спътника към земята“?

в) Доколкото в член 1, параграф 2, буква а) се посочва, че действието по въвеждане е „под контрола и отговорността на излъчващата организация“, следва ли да се приеме, че първата организация е релевантната излъчваща организация или една от релевантните излъчващи организации за тази цел, или обратно — може да се приеме, че сигналите се въвеждат в многостранния сигнал под контрола и отговорността на низходящите излъчващи организации?

10. Защита по член 34 и/или член 56 от ДФЕС

а) Ако съгласно отговора на въпрос 1 произведеното от доставчика на услугата или с негово съгласие устройство за достъп под условие трябва да се разглежда като „незаконно устройство“ по смисъла на член 2, буква д) от Директива 98/84/ЕО, когато се използва извън обхвата на разрешението на доставчика на услугата, за да се получи достъп до защитена услуга, какъв е специалният обект, закрилян с това право с оглед на съществената функция, предоставена на посоченото право с директивата за достъпа под условие?

б) Допуска ли член 34 или член 56 от ДФЕС прилагането на разпоредба от националното право на определена държава членка, съгласно която е незаконно да се внася или продава карта за спътников декодер, издадена в друга държава членка от доставчика на услугата за спътниково излъчване с условието да се използва само в тази друга държава членка?

в) За отговора има ли значение, че картата за спътниковия декодер е разрешена само за лично използване в домашни условия в тази друга държава членка, а се използва за търговски цели в първата държава членка?

г) Ако съгласно отговора на въпрос 3 използването на декодираща карта при описаните в този въпрос обстоятелства съставлява заобикаляне на ефективна технологична мярка, забранява ли въпреки това член 34 или член 56 от ДФЕС прилагането на национална правна разпоредба за транспониране на член 6 от Директива 2001/29/ЕО?

11. Може ли предоставената на музикалните и литературните произведения закрила да е с по-широк обхват от закрилата, предоставена на останалата част от излъчването

Допуска ли член 34, член 36 или член 56 от ДФЕС прилагането на разпоредба от националната правна уредба в областта на авторското право, съгласно която е незаконно публично да се изпълнява или представя музикално произведение, когато това произведение е включено в защитена услуга, като достъпът до нея и публичното му представяне се осъществяват чрез карта за спътников декодер, при положение че картата е издадена в друга държава членка от доставчика на услугата с условието да се използва само в тази друга държава членка? Има ли значение, че музикалното произведение е незначителен елемент от защитената услуга като цяло и че публичното показване или представяне на останалите елементи от услугата не се закриля от националната правна уредба в областта на авторското право?

Допуска ли член 34, член 36 или член 56 от ДФЕС прилагането на разпоредба от националната правна уредба в областта на авторското право, съгласно която е незаконно публично да се изпълнява или представя литературно произведение, когато това произведение е включено в защитена услуга, като достъпът до нея и публичното му представяне се осъществяват чрез карта за спътников декодер, при положение че картата е издадена в друга държава членка от доставчика на услугата с условието да се използва само в тази друга държава членка? Има ли значение, че литературното произведение е незначителен елемент от защитената услуга като цяло и че публичното показване или представяне на останалите елементи от услугата не се закриля от националната правна уредба в областта на авторското право?

12. Защита по член 101 ДФЕС

Когато доставчикът на програмно съдържание предостави поредица от изключителни лицензии, всяка от които е за територията на една или повече държави членки и съгласно които излъчващият оператор е лицензиран да излъчва програмното съдържание само на тази територия (включително по спътник), като във всяка лицензия е включено договорно задължение за излъчващия оператор да не допуска използването извън посочената в лицензията територия на неговите карти за спътникови декодери, които дават възможност за приемане на лицензираното програмно съдържание, какъв правен способ за преценка трябва да приложи националният съд и какви обстоятелства трябва да вземе предвид, за да установи дали договорното ограничение е в противоречие със забраната по член 101, параграф 1 ДФЕС?

В частност:

а) трябва ли член 101, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че се прилага към това задължение само защото се смята, че то има за цел предотвратяване, ограничаване или нарушаване на конкуренцията?

б) Ако е така, за да попадне договорното задължение в приложното поле на забраната по член 101, параграф 1 ДФЕС, трябва ли освен това да се докаже, че то съществено предотвратява, ограничава или нарушава конкуренцията?

(1) Директива 98/84/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 1998 година относно правната защита на услуги, основаващи се на или състоящи се от достъп под условие (ОВ L 320, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 73).

(2) Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215).

(3) Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).

(4) Директива 2006/115/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 12 декември 2006 година за правото на отдаване под наем и в заем, както и за някои права, свързани с авторското право в областта на интелектуалната собственост (кодифицирана версия) (OB L 376, стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 3, стр. 14).

(5) Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване (ОВ L 248, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 134).