Друга  страна  в производството : Европейска  комисия  
Искания  на жалбоподателите  
Жалбоподателите  искат  Съдът : 
— да отмени  решението  на Общия  съд с оглед  на изложените  в 
жалбата  доводи ; 
— да се произнесе  окончателно  и отмени  решението  или във 
всеки  случай  да намали  глобата , или, в случай , че Съдът  не 
се произнесе  окончателно  по делото , да го върне  на Общия  
съд за решаване  в съответствие  с решението  на Съда , и 
— ако се произнесе  по разноските  да осъди  Европейската  
комисия  да заплати  съдебните  разноски  за производствата  
пред  Общия  съд и пред  Съда . 
Правни  основания  и основни  доводи  
Жалбата  е подадена  срещу  решението  на Общия  съд от 9 
септември  2010 г. по дело  Tomra Systems ASA, Tomra 
Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, 
Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra 
Butikksystemer AS/ Европейска  комисия , T-155/06 ( наричано  
по-нататък  „ Решението “), с което  се отхвърля  жалбата  срещу  
решението  на Европейската  комисия , установяващо , че 
действията  на жалбоподателите  са могли  да доведат  до 
затваряне  за конкуренция  на пазарите  на автомати  за събиране  
на амбалаж . 
Жалбоподателите  считат , че Съдът  на Европейския  съюз  следва  
да отмени  Решението  тъй като  Общият  съд е допуснал  грешки  
при прилагане  на материалното  и процесуалното  право , 
приемайки , че техните  действия  са могли  да доведат  до 
затваряне  за конкуренция  на пазарите  на автомати  за събиране  
на амбалаж . В тази  връзка  те излагат  следните  доводи : 
i) грешка  при прилагане  на правото , допусната  от Общия  съд 
при разглеждане  на изводите  на Европейската  комисия  за 
съществуването  на антиконкурентно  намерение  за затваряне  
за конкуренция  на пазарите : изисквайки  единствено  Евро­  
пейската  комисия  да не укрива  документи  Общият  съд 
мълчаливо  е приел , че не се налага  да упражни  всеобхватен  
контрол  върху  решението  на Европейската  комисия  в съот­  
ветствие  с член  82 ДЕС  ( сега член  102 ДФЕС ) и не се е 
съобразил  с изискванията  за упражняване  на страничен  
контрол , за да се увери  доколко  представените  от Евро­  
пейската  комисия  доказателства  са точни , достоверни , 
последователни , пълни , и могат  да обосноват  направените  
въз основа  на тях изводи ; 
ii) грешка  при прилагане  на правото  и непредставяне  на 
достатъчни  и подходящи  доводи  по отношение  на дела  от 
общото  търсене , който  споразуменията  е трябвало  да 
покрият , за да е налице  злоупотреба : Решението  предоставя  
само  неопределени  и недоказани  твърдения , описващи  
затворения  за конкуренция  дял от търсенето , а е трябвало  
да се обоснове  ясно , че затварянето  за конкуренция  на част  
от търсенето  представлява  злоупотреба , като  се представят  
достатъчни  и подходящи  доводи  за това ; 
iii) процесуална  грешка  и грешка  при прилагане  на правото  при 
разглеждането  на отстъпките  със задна  дата : Общият  съд не е 
разбрал  доводите  на жалбоподателите  по отношение  на отстъпките  със задна  дата , поради  което  не е могъл  да ги 
вземе  предвид  правилно . Нещо  повече , Общият  съд е 
допуснал  грешка  като  не е изискал  от Европейската  
комисия  да докаже , че използваните  от жалбоподателите  
отстъпки  със задна  дата  са довели  до образуване  на цени  
по-ниски  от себестойността ; 
iv) грешка  при прилагане  на правото  и непредставяне  на 
подходящи  доводи  при преценката  на това  дали  спораз­  
уменията , в които  жалбоподателите  са посочени  като  пред­  
почитан  доставчик , основен  или първи  доставчик , могат  да се 
определят  като  споразумения  за предоставяне  на изклю­  
чителни  права , при което  не е било  разгледано  и установено  
доколко  всички  съответни  споразумения  съдържат  стимули  
за осъществяване  на доставки  само  от жалбоподателите , след  
като  е бил отхвърлен  доводът  на жалбоподателите , че 
Общият  съд следва  да прецени  дали  споразуменията  са 
обвързващи  споразумения  за предоставяне  на изключителни  
права  съгласно  националното  право ; и 
v) грешка  при прилагане  на правото  при разглеждането  на 
глобата  във връзка  с тълкуването  и прилагането  на 
принципа  на равно  третиране : Общият  съд не е приложил  
правилно  принципа  на равно  третиране  като  е приел , че 
наложената  на жалбоподателите  глоба  не е дискримина­  
ционна , без да разгледа  въпроса  дали  размерът  на нало­  
жените  глоби  е нараснал  като  цяло . 
Иск , предявен  на 30 ноември  2010 г. — Европейска  
комисия /Федерална  република  Германия  
(Дело  C-562/10)  
(2011/C 63/37)  
Език  на производството : немски  
Страни  
Ищец : Европейска  комисия  ( представители : F. W. Bulst и I. 
Rogalski)  
Ответник : Федерална  република  Германия  
Искания  на ищеца  
— да се установи , че Федерална  република  Германия  не 
изпълнява  задълженията  си по член  56 ДФЕС , доколкото  
1. при временно  пребиваване  на нуждаещото  се от чужда  
помощ  лице  в друга  държава  — членка  на ЕС, съгласно  
текста  на член  34, параграф  1, точка  1 от SGB XI 
правото  на добавка  за чужда  помощ  се предоставя  най- 
много  за шест  седмици ; 
2. не предвижда , съответно  изключва  съгласно  член  34, 
параграф  1, точка  1 от SGB XI възможността  разходите  
за чужда  помощ , ползвана  при временно  пребиваване  на 
нуждаещото  се от чужда  помощ  лице  в друга  държава  
членка  и предоставена  му от установен  в друга  държава  
членка  доставчик  на услуги , да се възстановяват  в размер  
на стойността  на предоставяните  на територията  на 
Германия  обезщетения  в натура  за чужда  помощ ;BG 26.2.2011 г. Официален  вестник  на Европейския  съюз  C 63/19
3. при временно  пребиваване  на нуждаещото  се от чужда  
помощ  лице  в друга  държава  членка  не покрива  
разходите  за наем  на помощни  средства  или съгласно  
член  34, параграф  1, точка  1 от SGB XI изключва  
възможността  за възстановяването  им дори  когато  в 
Германия  тези  разходи  се покриват  или се осигуряват  
безплатни  помощни  средства  и когато  покриването  им 
не би довело  до дублиране  или въобще  увеличаване  на 
предоставяните  в Германия  обезщетения . 
— Федерална  република  Германия  да бъде  осъдена  да заплати  
съдебните  разноски . 
Правни  основания  и основни  доводи  
Настоящият  иск се отнася  до германската  правна  уредба  на 
здравното  осигуряване  за риска  „ нужда  от чужда  помощ “, 
съгласно  която  нуждаещите  се от чужда  помощ  лица , които  
получават  в Германия  обезщетения  по законоустановената  (соци­  
алноосигурителна ) схема  за чужда  помощ , нямат  същия  обем  
осигурителни  права , когато  временно  пребивават  в друга  
държава  членка  и ( искат  да) ползват  чужда  помощ  или 
добавка  за чужда  помощ  в нея. При  временно  пребиваване  в 
друга  държава  — членка  на ЕС, разглежданите  разпоредби  за 
обезщетенията  в натура  за чужда  помощ , за добавката  за 
чужда  помощ  и за помощните  средства  предвиждат  значително  
по-малки  обезщетения , отколкото  при предоставянето  на чужда  
помощ  на територията  на Германия . 
Комисията  намира , че разглежданата  правна  уредба  е несъв­  
местима  с член  56 ДФЕС , тъй като  съществено  затруднява  
ползването  на чужда  помощ  в други  държави  членки  и тъй 
като  това  нито  е обосновано  поради  императивни  съображения  
от общ  интерес , нито  пък е необходимо . Услугата  „ чужда  
помощ “, както  и наемането  на помощни  средства , са възмездни  
услуги  и следователно  са услуги  по смисъла  на член  56 ДФЕС . 
При  това  положение  те попадат  в приложното  поле  на разпо­  
редбите  за свободното  движение  на услуги . В практиката  си 
относно  възстановяването  на разходи  за лечение  в други  
държави  членки  Съдът  е постановил , че при упражняването  на 
правомощията  си да организират  своите  системи  за социална  
сигурност  държавите  членки  са длъжни  да спазват  общностното  
право . Ето защо  дори  когато  съответната  правна  уредба  спада  
към областта  на социалното  осигуряване , това  не изключва  
прилагането  на член  56 ДФЕС . 
С правната  уредба  на добавката  за чужда  помощ  се въвежда  
(дискриминационно ) ограничение , тъй като  осигуреното  лице  
има право  на добавка  за чужда  помощ  най-много  за шест  
седмици , ако пребивава  в чужбина . След  този  срок  за 
нуждаещото  се от чужда  помощ  лице  е трудно  да ползва  
чужда  помощ  в чужбина . 
С правната  уредба  на обезщетението  в натура  за чужда  помощ  
също  се въвежда  (дискриминационно ) ограничение , тъй като  не е 
предвидено  или е изключено  възстановяването  на разходите  за 
чужда  помощ , ползвана  при временно  пребиваване  на 
нуждаещото  се от чужда  помощ  лице  в друга  държава  членка  и предоставена  му от установен  в друга  държава  членка  
доставчик  на услуги . Възражението  на германското  правителство , 
че и в чужбина  не се поемат  разходите  за чужда  помощ , пред­  
оставена  от организации , с които  съответната  осигурителна  каса  
няма  договор  за асистентски  услуги , не оборва  предходния  извод . 
Всъщност  в Германия  има много  доставчици  на услуги , които  са 
сключили  договор  за асистентски  услуги . На Комисията  обаче  не 
е известно  да има такива  доставчици  в другите  държави  — 
членки  на ЕС. Поради  това  за осигурените  лица  ( съответно  
нуждаещите  се от чужда  помощ ) по принцип  е изключено  да 
ползват  обезщетения  в натура  за чужда  помощ  по социалноо­  
сигурителната  схема  в други  държави  членки , докато  в Германия  
могат  да ползват  тези  обезщетения , макар  и не от всеки  
доставчик  на услуги . 
Последно , с правната  уредба  на снабдяването  с помощни  
средства  се въвежда  (дискриминационно ) ограничение , тъй като  
разходите  за наем  ( и използване ) на такива  средства  в други  
държави  членки  не се покриват  дори  когато  същите  разходи  
биха  били  поети  при предоставяне  на помощта  на територията  
на Германия . 
Съгласно  постоянната  практика  на Съда  член  56 ДФЕС  изисква  
не само  премахване  на основаната  на гражданството  дискри­  
минация  по отношение  на доставчика  на услуги , но и 
отмяната  на всички  ограничения , дори  да се прилагат  без 
разлика  между  национални  доставчици  и доставчици  от други  
държави  членки , когато  тези  ограничения  могат  да възпре­  
пятстват  или затруднят  дейността  на доставчик , установен  в 
друга  държава  членка , в която  законно  предлага  аналогични  
услуги . 
Изложените  от германското  правителство  съображения  за обос­  
новаване  — защита  на общественото  здраве  и на финансовото  
равновесие  на осигурителната  схема  за чужда  помощ  — не могат  
да обосноват  въведените  ограничения  за свободното  предоставяне  
на услуги . 
От една  страна , ограничителната  правна  уредба  несъмнено  
надхвърля  необходимото  за защита  на качеството  на посочените  
услуги  или за закрила  на здравето . Всъщност  направените  в друга  
държава  членка  разходи  не се покриват  по правило  и това  не 
зависи  от евентуална  проверка  за качество . Ето защо  разходите  не 
се покриват  дори  когато  е осигурено  достатъчно  качество  на 
чуждата  помощ  и са изключени  рисковете  за здравето  на 
нуждаещото  се от чужда  помощ  лице . 
От друга  страна , германската  правна  уредба , която  изключва  
възможността  за покриване  на направените  в чужбина  разходи  
и при всички  случаи  финансира  значително  по-малко  услугите  в 
чужбина  в сравнение  с тези  в Германия , не е необходима , за да 
се предотврати  някакъв  съществен  риск  за финансовото  
равновесие  на системата  на социална  сигурност . За да се 
избегне  ограничението  за свободното  предоставяне  на услуги , в 
крайна  сметка  е достатъчно  разходите , които  възникват  при 
ползване  на чужда  помощ  в чужбина , да се покриват  само  до 
размера , в който  се покриват  и на територията  на Германия .BG C 63/20 Официален  вестник  на Европейския  съюз  26.2.2011 г.