BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:F:2011 :4 1РЕШЕНИЕ НА СЪДА Н А ПУ БЛИЧНАТА СЛУЖБА
(втори състав)
20 януари 2011 година
Дело F-132/07
Guido St rack
срещу
Е вропейс ка коми сия
„Публична служба — Длъжностни лица — Членове 17, 17а и 19 о т Правилника — Молба за 
разрешение за оповестяване съдържанието на документи — Молба за разрешение за 
публикуване на текст — Молба за разрешение за използване на информация пред н ационални 
правораздавателни органи — Допустимост“
Предмет:Жалба на основание членове 236 Е О и 152 А Е, с к оято г-н Strack иска да се отменят 
решенията на Комисията от 20 юли, 9 aвгуст, 11 сeптeмври и 9 ноември 2007 г., с 
които се отхвърлят м олбите за разрешение за публикуване и з а използване с ц ел 
наказателно п реследване н а р азлични д окументи п ротив н якои ч ленове и 
служители н а К омисията, както и д а се о съди К омисията д а м у заплати 
най-малкото 10 000  EUR о безщетение за вредите, претърпени в ре зултат от тези 
решения
Решение:Отхвърля жалбата. Осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
Резюм е
1. Производство — Представяне на писмената защита — Срок — Продължаване
(член 39, параграф 2 от П роцедурния правилник на Съда на публичната служба)
2. Длъжностни лица — Права и з адължения — Свобода на изразяване —Упражняване — 
Граници
(член 6, параграф 3 ДЕС; член 17а от П равилника за длъжностните лица)
3. Длъжностни лица — Права и з адължения — Свобода на изразяване — Публикуване на 
текстове, свързани с д ейността на С ъюза — Липса на задължение за информиране по 
отношение на б ившите длъжностни л ица — Разкриване на служебна и нформация — 
Задължение за предварително разрешение за бившите длъжностни лица
(членове 17 и 17а от П равилника на длъжностните лица)
4. Длъжностни лица — Жалба — Искане по смисъла на чл ен 90, параграф 1 от П равилника — 
Понятие
(член 90, параграф 1 от П равилника за длъжностните лица)
2 ECLI:EU:F:2011 :4РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-132/07
STRACK/КОМИСИЯ
5. Длъжностни лица — Права и з адължения — Разкриване на служебна информация — 
Задължение за предварително разрешение — Основание за съществуване
(член 339 Д ФЕС; член 17 от П равилника за длъжностните лица)
6. Длъжностни лица — Права и з адължения — Разкриване на служебна информация — 
Задължение за предварително разрешение — Необходимост от с езиране на администрацията 
с достатъчно прецизно формулирано искане
(член 17 от П равилника за длъжностните лица)
7. Длъжностни лица — Принципи — Принцип на добра администрация —Обхват
8. Длъжностни лица — Права и з адължения — Разкриване на служебна информация — 
Свидетелски п оказания п ред н ационална юр исдикция — Задължение за п редварително 
разрешение
(член 11, първа алинея, членове 17 и 19 от П равилника за длъжностните лица)
1. Член 39, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда на публичната служба позволява н а 
председателя на този съд да продължи срока, отпуснат на ответната страна за представянето на 
писмената защита. В т ова о тношение обстоятелството, че срокът е б ил продължаван няколко 
пъти, без да има състезателно п роизводство, не нарушава п равото н а ж албоподателя на 
справедлив процес, ако не е и мало съществено и зменение в п оложението на страните. Впрочем 
справедливостта на производството се преценява с о глед н а неговата цялост.
(вж. точка 31)
2. Задължението за уведомяване на органа по назначаването за намерението да се публикува 
какъвто и д а е т екст, предметът на който е с вързан с де йността на Съюза, представлява н амеса 
в упражняването на свободата на изразяване на длъжностното лице. Ето защо тази намеса 
следва д а се преценява в с ъответствие с ч лен 10, параграф 2 от Европейската конвенция за 
защита правата на човека, гарантираща основните права, които в с ъответствие с ч лен 6, 
параграф 3 от ДЕС са част от правото на Съюза като общи принципи. Съгласно т екста на 
член 10, параграф 2 от тази конвенция обаче упражняването на свободата на изразяване, 
„доколкото е с ъпроводено с ъс задължения и о тговорности, може да бъде о бусловено о т 
процедури, условия, ограничения или санкции“,предвидени от закона. В д опълнение, дадена 
правна но рма не може да наложи ва лидни ограничения на свободата на изразяване, ако тази 
норма не е ф ормулирана достатъчно п рецизно, за да позволи на гражданите да опреде лят своето 
поведение, което впрочем се изисква и о т принципа на правна сигурност.
(вж. точка 59)
Позовава не на:
Съд — 6 март 2001 г., Conno lly/Комисия, C-274/99 P, точки 40-42; 3 юни 2008 г., Intertanko и др ., C-308/06, 
точка 69
3. Тъй като член 17 о т Правилника не се прилага към бившите длъжностни лица, последните 
могат д а п убликуват т екстове, свързани с де йностите н а С ъюза, без д а и нформират 
предварително о ргана по назначаването, но з а сметка на това т рябва д а поискат разрешение по 
смисъла на член 17 о т Правилника не само преди да разпространят и нформация, която са 
узнали при изпълнение на служебните си задължения, но с ъщо така и п реди да публикуват 
текстове, съдържащи такава и нформация, които са изготвени от тях и ли за изготвянето на 
които са сътрудничили, освен ако тази информация вече е п ублично д остъпна.
(вж. точки 62—64)
ECLI:EU:F:2011 :4 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-132/07
STRACK/КОМИСИЯ
4. Искането по член 90, параграф 1 от Правилника трябва д а уточнява д остатъчно я сно с воя 
предмет, за да позволи на сезирания орган да вземе обосновано ре шение и п ри липса на точно 
формулирана молба за постановяване на ре шение не може да има искане по смисъла на тази 
разпоредба. Всъщност искането не може да постигне своята цел, ако органът по назначаването 
не е в с ъстояние да разбере в д остатъчна степен неговия предмет.
(вж. точка 69)
Позовава не на:
Съд — 12 март 1975 г., Küster/Парламент, 23/74, точка 11
Първоинстанционен съд — 11 юни 1996 г., Sánchez M ateo/Комисия, T-110/94, точка 26; 11 юни 1996 г., 
Ouzounoff Popoff/Комисия, T-111/94, точка 28
5. Член 17 о т П равилника забранява п о п ринцип н а длъжностните лица да разкриват 
информация, получена във връзка с и зпълнение на служебните им задължения, и п одчинява 
това р азкриване на изискването за предварително р азрешение. Предназначението на този 
разрешителен ре жим е д а даде в ъзможност на органа по назначаването да се увери, че 
посоченото разкриване не накърнява и нтересите на Съюза, като засяга в ч астност неговото 
ф ункциониране и ре путация. Неговата цел е и д а позволи на органа по назначаването да следи 
своевременно з а това д лъжностните лица да опреде лят с воето п оведение като о тчитат 
интересите на институциите и з адълженията им с ъгласно ч лен 339 Д ФЕС. Следователно 
въведеният с ч лен 17 о т Правилника режим е н асочен именно к ъм запазване на отношението на 
доверие, което трябва д а съществува м ежду институциите и т ехните служители.
(вж. точка 71)
6. Уреде ният в ч лен 17 о т Правилника разрешителен ре жим предвижда, че длъжностното лице, 
което иска да разкрие информация, получена при изпълнение на служебните му задължения, или 
иска да използва п ред н ационалните юрисдикции и нформацията, която му е с танала известна в 
тази връзка, е д лъжно д а отправи достатъчно п рецизно ф ормулирано и скане до органа по 
назначаването.
Прилагането на този ре жим предполага, че въпросът дали трябва д а се даде р азрешение за 
разкриването на информацията, следва д а се прецени с о глед н а всички конкретни за случая 
обстоятелства и н а техните последствия за институцията и з а осъществяването на публичната 
служба. Това п рилагане изисква с ъщо така претеглянето на различните интереси, за да се 
опреде ли кой от тях — тези на Съюза или интереса на обществото да получава и нформация — 
следва д а вземе връх. Впрочем не може и д а бъде др угояче, тъй като свободата на изразяване 
включва с вободата на разпространяване на информация и о тказът да се разреши подобно 
разпространяване въз о снова н а обща и а бстрактна преценка не би съответствал на условията, 
при които намесата в т ази свобода е д опустима.
4 ECLI:EU:F:2011 :4РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-132/07
STRACK/КОМИСИЯ
Впрочем п равото н а всеки п равен субект на достъп д о съд, гарантирано о т член 6 от 
Европейската конвенция за защита правата на човека, би могло да бъде з асегнато в с воята 
същност, ако органът по назначаване трябваше да постанови ре шение по общ и а бстрактен 
начин, без да направи предварително п ълно и п одробно р азглеждане.
(вж. точки 72—75)
Позовава не на:
Съд — 18 февруари 1992 г., Weddel/Комисия, С-54/90, заключение на г-н Van G erven, генерален адвокат, 
точка 11
Първоинстанционен съд — 13 юни 2002 г., Ferrer de Moncada/Комисия, T-74/01, точка 58
7. Принципът н а д обра администрация н е о свобождава с лужителя о т задължението з а 
уведомяване и л оялност спрямо институциите, което е в н егова т ежест в с лучаите, когато той 
се обръща с и скане към тях .
(вж. точка 79)
Позовава не на:
Първоинстанционен съд — 23 юни 2002 г., Gonçalves/Парламент, T-386/00, точка 74; 17 октомври 2002 г., 
Astipesca/Комисия, T-180/00, точка 93; 11 март 2003 г., Conserve Italia/Комисия, T-186/00, точка 50
8. Членове 17 и 19 о т Правилника наистина не задължават длъжностното лице да ограничи б роя 
и обема на документите, за които иска разрешение да ги разкрие или да ги представи в р амките 
на съдебно п роизводство, след к ато счита, че разкриването и п редставянето в р амките на 
съдебно п роизводство н а всеки ед ин о т тези д окументи е о правдано. Въпреки т ова, в 
съответствие със задължението за лоялно с ътрудничество, което има длъжностното лице 
съгласно ч лен 11, алинея първа о т Правилника, той трябва д а улеснява а дминистрацията при 
изпълнението на нейните задачи. От тази гл една точка с о ще по-голяма сила в н егова тежест се 
налага задължението да представи достатъчно т очни указания, що се отнася в ч астност до 
предмета на въпросните документи и с ъответно д о техния интерес с о глед н а преследваната от 
него обща цел. Така длъжностното лице може да бъде н акарано д а класифицира документите 
съобразно п одходящи и с ъгласувани критерии, за да улесни тях ното разглеждане и п ри 
необходимост да представи тях но ре зюме.
(вж. точки 78 и 81)