BG Официален вестник на Европейския съюз C 63/18

Жалба, подадена на 22 ноември 2010 г. от Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 9 септември 2010 г. по дело T-155/06: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Европейска комисия

(Дело C-549/10 P)

2011/C 63/36

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподатели: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS (представители: O. W. Brouwer, advocaat, A.J. Ryan, Solicitor)

Друга страна в производството: Европейска комисия

Искания на жалбоподателите

Жалбоподателите искат Съдът:

— да отмени решението на Общия съд с оглед на изложените в жалбата доводи;

— да се произнесе окончателно и отмени решението или във всеки случай да намали глобата, или, в случай, че Съдът не се произнесе окончателно по делото, да го върне на Общия съд за решаване в съответствие с решението на Съда, и

— ако се произнесе по разноските да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски за производствата пред Общия съд и пред Съда.

Правни основания и основни доводи

Жалбата е подадена срещу решението на Общия съд от 9 септември 2010 г. по дело Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS/Европейска комисия, T-155/06 (наричано по-нататък „Решението“), с което се отхвърля жалбата срещу решението на Европейската комисия, установяващо, че действията на жалбоподателите са могли да доведат до затваряне за конкуренция на пазарите на автомати за събиране на амбалаж.

Жалбоподателите считат, че Съдът на Европейския съюз следва да отмени Решението тъй като Общият съд е допуснал грешки при прилагане на материалното и процесуалното право, приемайки, че техните действия са могли да доведат до затваряне за конкуренция на пазарите на автомати за събиране на амбалаж. В тази връзка те излагат следните доводи:

i) грешка при прилагане на правото, допусната от Общия съд при разглеждане на изводите на Европейската комисия за съществуването на антиконкурентно намерение за затваряне за конкуренция на пазарите: изисквайки единствено Европейската комисия да не укрива документи Общият съд мълчаливо е приел, че не се налага да упражни всеобхватен контрол върху решението на Европейската комисия в съответствие с член 82 ДЕС (сега член 102 ДФЕС) и не се е съобразил с изискванията за упражняване на страничен контрол, за да се увери доколко представените от Европейската комисия доказателства са точни, достоверни, последователни, пълни, и могат да обосноват направените въз основа на тях изводи;

ii) грешка при прилагане на правото и непредставяне на достатъчни и подходящи доводи по отношение на дела от общото търсене, който споразуменията е трябвало да покрият, за да е налице злоупотреба: Решението предоставя само неопределени и недоказани твърдения, описващи затворения за конкуренция дял от търсенето, а е трябвало да се обоснове ясно, че затварянето за конкуренция на част от търсенето представлява злоупотреба, като се представят достатъчни и подходящи доводи за това;

iii) процесуална грешка и грешка при прилагане на правото при разглеждането на отстъпките със задна дата: Общият съд не е разбрал доводите на жалбоподателите по отношение на отстъпките със задна дата, поради което не е могъл да ги вземе предвид правилно. Нещо повече, Общият съд е допуснал грешка като не е изискал от Европейската комисия да докаже, че използваните от жалбоподателите отстъпки със задна дата са довели до образуване на цени по-ниски от себестойността;

iv) грешка при прилагане на правото и непредставяне на подходящи доводи при преценката на това дали споразуменията, в които жалбоподателите са посочени като предпочитан доставчик, основен или първи доставчик, могат да се определят като споразумения за предоставяне на изключителни права, при което не е било разгледано и установено доколко всички съответни споразумения съдържат стимули за осъществяване на доставки само от жалбоподателите, след като е бил отхвърлен доводът на жалбоподателите, че Общият съд следва да прецени дали споразуменията са обвързващи споразумения за предоставяне на изключителни права съгласно националното право; и