Дело C-334/04

Комисия на Европейските общности

срещу

Република Гърция

„Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 79/409/ЕИО — Приложение I — Опазване на дивите птици — Специални защитени зони — IBA 2000 — Стойност — Качество на данните — Критерии — Свобода на преценка — Явна недостатъчност на класифицирането — Влажни зони“

Заключение на генералния адвокат г-жа J. Kokott, представено на 14 септември 2006 г. I - 9218

Решение на Съда (втори състав) от 25 октомври 2007 г. I - 9236

Резюме на решението

Околна среда — Опазване на дивите птици — Директива 79/409 — Класифициране като специална защитена зона

(член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409 на Съвета)

Член 4 от Директива 79/409 относно опазването на дивите птици предвижда специален режим на засилена защита както за видовете, посочени в приложение I от тази директива, така и за мигриращите видове, които не са посочени в това приложение, който е оправдан от обстоятелството, че се отнася съответно за най-застрашените видове и за тези, които представляват общо наследство на Европейската общност. Освен това от девето съображение от посочената директива следва, че опазването, поддържането и възстановяването на достатъчното разнообразие и площ на местообитанията е от съществено значение за запазването на всички видове птици. Следователно държавите-членки са длъжни да приемат необходимите мерки за защита на споменатите видове и да класифицират като специални защитени зони (СЗЗ) всички обекти, които при прилагане на орнитологичните критерии се явяват най-подходящи по отношение на запазването на въпросните видове.

За тази цел е необходимо актуализиране на научните данни, за да се определи състоянието на най-застрашените видове, както и това на видовете, които представляват общо наследство на Общността. „Inventory of Important Bird Areas in the European Community“ (Списък на важните за авифауната райони в Европейската общност) (IBA 2000) съдържа актуализиран списък на важните за опазване на птиците зони, който при липса на научни доказателства в подкрепа на противното представлява справочен материал, позволяващ да се прецени дали държава-членка е класифицирала като СЗЗ достатъчно по брой и площ територии, за да предложи защита на всички видове птици, изброени в приложение І към Директива 79/409, както и на мигриращите видове, които не са посочени в него.

Следователно при липса на представени научни изследвания, с които могат да се оспорят резултатите на IBA 2000, държавата-членка не изпълнява задълженията си по член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409, като класифицира като СЗЗ територии, чиито брой и обща площ са явно по-малки от броя и общата площ на териториите, които отговарят на условията, за да се класифицират като СЗЗ, като не определя СЗЗ, за да предостави защита на определени видове, и като класифицира като СЗЗ зони, в които други видове не са достатъчно представени.

Всъщност щом единствено държавите-членки са отговорни за класифицирането на СЗЗ и за тази цел трябва да се основават на най-добрите налични научни познания, това не означава, че посоченото задължение не е в сила докато компетентните власти не оценят и не проверят новите научни познания. Такова задължение за класифициране съществува след изтичане на срока за транспониране на Директива 79/409.

(вж. точки 24, 25, 28, 32, 34, 48, 60, 62 и диспозитива)