I-A-1  - 483ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ПРЕДСЕДАТЕЛЯ НА СЪДА НА ПУБЛИЧНАТА 
СЛУЖБА
17 декември 2008 година
Дело F-80/08 R
Fritz Harald Wenig
срещу
Комисия на Европейските общности
„Публична служба — Обезпечително производство — Молба за 
спиране на изпълнението на решение за отстраняване от длъжност на 
заинтересованото лице — Неотложност — Липса“
Пълният текст на езика на производството (френски)   .  .  .  .   II-A-1 - 2675
Предмет:  Искане, подадено въз основа на членове 242 ЕО, 243 ЕО, 157 АЕ 
и  158  АЕ, с което г-н  Wenig иска спиране на изпълнението 
на Решението на Комисията от 18  септември 2008  г ., взето 
съгласно членове 23 и 24 от приложение IХ към Правилника з
а длъжностните лица, посредством което жалбоподателят се 
отстранява за неопределено време и се разпорежда удръжка 
в размер на 1  000 EUR месечно от възнаграждението му за 
максимален срок от шест месеца
Р
ешение:  Отхвърля искането за допускане на обезпечение . Съдът на 
публичната служба не се произнася по съдебните разноски .
I-A-1  - 484РЕЗЮМЕ — ДЕЛО F-80/08 R
Резюме
1. Обезпечително производство  — Спиране на изпълнението  — Временни 
мерки  — Условия за постановяване  — „ Fumus boni juris “  — Неотложност  — 
Кумулативен характер — Ред за разглеждане и начин на проверка
(ч
ленове 242 ЕО и 243 ЕО ; член 102, параграф 2 от Процедурния правилник на 
Съда на публичната служба)
2. Обезпечително производство  — Спиране на изпълнението  — Условия за 
постановяване — Претегляне на всички разглеждани интереси
(ч
лен  242  ЕО; член  102, параграф  2 от Процедурния правилник на Съда на 
публичната служба; членове  23 и  24 от приложение  IХ към Правилника за 
длъжностните лица)
3. Обезпечително производство  — Спиране на изпълнението  — Условия за 
постановяване — Неотложност — Тежест на доказване
(ч
лен  242 ЕО; член  102, параграф  2 от Процедурния правилник на Съда на 
публичната служба; членове  23 и  24 от приложение  IХ към Правилника за длъжностните лица)
4. Обезпечително производство — Спиране на изпълнението — Обратна сила — 
Липса
(ч
лен 242 ЕО)
1. Съгласно член  102, параграф  2 от Процедурния правилник на Съда 
на публичната служба молбите, свързани с временни мерки, трябва да 
с
ъдържат по-специално обстоятелствата, установяващи неотложността, 
както и фактическите и правни основания, които обосновават вероятната 
основателност (fumus boni juris) за постановяване на поисканата временна 
мярка . Тези условия са кумулативни, така че молба за налагане на временни 
мерки трябва да се отхвърли, щом като едно от тях липсва . Освен това 
поисканите мерки трябва да имат временен характер, в смисъл че не трябва да засягат решението по същество
.
I-A-1  - 485WENIG/КОМИСИЯ
В рамките на тази цялостна проверка съдията по обезпечителното прои з-
водство разполага с широко право на преценка и остава свободен да опр е-
дели с оглед на особеностите на случая начина, по който тези различни 
условия трябва да бъдат проверени, както и реда за провеждане на тази 
проверка, след като никаква норма на общностното право не му налага предварително установена схема на анализ за преценка на необходимостта от постановяване на временни мерки
.
(вж. точки 20—23)
Позоваване на:
Първоинстанционен съд  — 21  март 1997  г ., Antillean Rice Mills/Съвет, 
T-41/97  R, Recueil, стр .  II-447, точка  19; 9  август 2001  г ., De  Nicola/ЕИБ, 
T-120/01 R, Recueil FP стр . I-A-171 и II-783, точки 12 и 13
Съд на публичната служба — 31 май 2006 г ., Bianchi/ETF, F-38/06 R, Recueil FP 
стр. I-A-1-27 и II-A-1-93, точки 20 и 22
2. Когато в рамките на молба за постановяване на привременни мерки 
съдията по обезпечителното производство, пред който се посочва опасно
стта за молителя да претърпи тежки и непоправими вреди, претегля 
различните разглеждани интереси, той трябва по-специално да разгледа 
дали евентуалната отмяна на спорното решение от съда, разглеждащ 
спора по същество, би позволила промяната на положението, създадено с незабавното изпълнение на решението, и обратно, дали спирането на изпълнението на това решение би могло да представлява пречка за пълното му действие, в случай че искът или жалбата в основното производство 
бъдат отхвърлени
.
Решението за отстраняване от длъжност на длъжностно лице съгласно 
членове 23 и 24 от приложение IХ към Правилника за длъжностните лица може обаче да бъде направено през цялата продължителност на определен 
период
. В началото този период отговаря на времето на провеждане на 
разследването и продължава извън него, когато институцията счита, че 
ин
тересите на службата, а понякога  — на длъжностното лице, налагат 
I-A-1  - 486РЕЗЮМЕ — ДЕЛО F-80/08 R
отдалечаването му до окончателното установяне от страна на институцията 
на позицията ѝ  относно твърдените неизпълнения . Вследствие на това 
решението за постановяване на отстраняване би било фактически лишено от с
ъществената част от своята полезност, когато то не може да произведе 
своето действие през периода, през който би следвало да го произведе .
Следователно спирането на изпълнението на такова решение съдържа необратими последици, до степен че то може да засегне решението на Съда на публичната служба, който се произнася по иска или жалбата в главното 
производство
. Различно е, ако не се постанови спиране на изпълнението . 
Всъщност вредата за отстраненото длъжностно лице, свързана със засягане 
на р
епутацията му, може да бъде поправена с отмяната на това решение, 
включително при необходимост, с евентуално осъждане на институцията 
за вреди . Следователно при претеглянето на разглежданите интереси 
следва да се държи сметка за необратимия характер и да се постановява 
спир
ане на изпълнението на решението за отстраняване, ако по-специално 
неотложността на спирането изглежда безспорна .
(вж. точки 27—31 и 36)
Позоваване на:
Първоинстанционен съд  — Antillean Rice Mills/Съвет, посочено по-горе,  
точка  46; 30  април 2008  г ., Испания/Комисия, T-65/08  R,   
непубликувано в Сборника, точка 82, и цитираната съдебна практика
3. Целта на обезпечителното производство не е да се осигури поправянето 
на дадена вреда, а да се гарантира пълната ефикасност на съдебното 
решение по същество . За да се постигне тази цел, е необходимо исканите 
мерки да бъдат неотложни, в смисъл че за да се избегне значително и непопр
авимо увреждане на интересите на жалбоподателя, е необходимо 
те да се постановят и да породят действието си преди решението по 
главното производство . Освен това страната, която иска постановяването 
I-A-1  - 487WENIG/КОМИСИЯ
на временните мерки, е длъжна да докаже, че не би могла да изчака изхода 
от главното производство, без да претърпи вреда от такъв характер .
Доколкото нематериалната вреда произтича от последиците на решение, с което се разпорежда отстраняването на длъжностно лице, върху неговия имидж, по принцип става въпрос за неизбежна и пряка последица от това 
решение
. Освен това евентуалното спиране на изпълнението на такова 
решение не може да поправи вреда от такова естество в по-голяма степен, 
отко
лкото евентуалната отмяна в бъдеще на посоченото решение в края на 
главното производство .
Освен това, дори да се предположи, че отстраненото длъжностно лице се позовава на специална вреда, свързана с неговата кариера, различна от засягането на репутацията му, тази евентуална вреда би била резултат от 
дисциплинарното производство, което може да бъде открито срещу него, 
а не от спорното решение
.
(вж. точки 41, 43 и 44)
Позоваване на:
Съд — 25 март 1999 г ., Willeme/Комисия, C-65/99 P(R), Recueil, стр . I-1857, 
точки 60—62
Първоинстанционен съд — 10 септември 1999 г ., Elkaïm Mazuel/Комисия, 
T-173/99  R, Recueil  FP стр .  I-A-155 и  II-811, точка  25; De  Nicola/ЕИБ, 
посочено по-горе, точка 43; 19 декември 2002 г ., Esch-Leonhardt и др ./ЕЦБ, 
T-320/02 R, Recueil FP стр . I-A-325 и II-1555, точка 27
4. Съдебното решение, с което се постановява спиране на изпълнението, 
има характера на временна мярка, предназначена да защити бъдещето . 
Така, за разлика от отмяната, отстраняването не може да има ретроактивно действие
.
(вж. точка 53)