ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
BG Официален вестник на Европейския съюз C 381/12

Жалба, подадена на 9 юли 2015 г. от Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd срещу решението на Общия съд (четвърти състав) от 29 април 2015 г. по съединени дела T-558/12 и T-559/12: Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Съвет на Европейския съюз

(Съединени дела C-376/15 P и C-377/15 P)

(2015/C 381/15)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподатели: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (представители: R. Antonini, avvocato, E. Monard, avocat)

Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

Искания на жалбоподателите

Жалбоподателите искат от Съда:

1) да отмени решението на Общия съд по съединени дела T-558/12 и T-559/12 Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd/Съвет на Европейския съюз;

2) да уважи исканията на жалбоподателите, изложени в жалбата им пред Общия съд и да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 924/2012 на Съвета от 4 октомври 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 91/2009 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република (1), в частта, в която се отнася до жалбоподателите;

3) да осъди Съвета да понесе разноските, свързани с производството пред Общия съд и пред Съда, както и съдебните разноски на жалбоподателите;

4) да осъди встъпилите страни да понесат направените от тях съдебни разноски.

Основания и основни доводи

Жалбоподателите твърдят, че Общият съд, по-специално що се отнася до понятието „всички [сходни] сделки за износ“ и съотношението между съответните разпореди, е допуснал грешка при прилагане на правото, тълкувайки неправилно член 2, параграф 10 и член 2, параграф 11 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (2), както и членове 2.4 и 2.4.2 от Споразумението за прилагането на член VI на Общото споразумение по митата и търговията от 1994 г. и наложил на жалбоподателите неразумна доказателствена тежест.

По-нататък жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, тълкувайки неправилно член 2, параграф 10 от Регламент (ЕО) на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност и член 2.4 от Споразумението за прилагането на член VI на Общото споразумение по митата и търговията от 1994 г., че не отговорил на някои доводи на жалбоподателите и допуснал грешка в рамките на своята преценка на задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС.

(1) OВ L 275, стp. 1.

(2) ОВ L 343, стр. 51, попр. OB L 7, 12.1.2010 г. стр. 22 и попр. OB L 36, 10.2.2011 г., стр. 20.
Преюдициално запитване от Bundesv erwaltungsger icht (Германия), постъпило на 14 октомври 
2015 г. — Freie und Hanses tadt Hamburg/Jost Pincker nelle
(Дело C-535/15)
(2016/C 007/14)
Език на производството: немски
Запитваща юрисдикция
Bundesver waltungsg ericht
Страни в главното производство
Жалбоподател: Freie und Hansestadt Hamburg
Ответник: Jost Pinck ernelle
Друга страна: Vertreter des Bundesint eresses beim Bundesver waltungsger icht (Представител на федералното правителство 
към Федералния административен съд)
Преюдициални въпроси
Следва ли член 5 от Регламента REA CH (1) да се тълкува в смисъл, че, без да се засяга действието на членове 6, 7, 21 и 23 от 
Регламента REA CH, от територията на Съюза могат да се изнасят вещества само тогава, когато те са били регистрирани, 
доколкото това е било необходимо, съгласно съответните разпоредби на раздел II от Регламента REA CH? 
(1) Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, 
разрешаването и ограничаването на химикали (REA CH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 
1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 
76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1, Специално 
издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3; поправки в OB L 36, 5.2.2009 г., стр. 84 и в OB L 118, 12.5.2010 г., 
стр. 89), изменен с Регламент (EС) 2015/830 на Комисията от 28 май 2015 г. (ОВ L 132, стр. 8).
Иск, предявен на 15 октомври 2015 г. — Европейска комисия/Република Гърция
(Дело C-540/15)
(2016/C 007/15)
Език на производството: гръцки
Страни
Ищец: Европейска комисия (представители: Mar ia Patakia, Mur iel Heller и Klara Talabér -Ritz)
Ответник: Република Гърция
Искания на ищеца
—да се установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за 
съобразяване с Директива 2012/27/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно 
енергийната ефективност, за изменение на директиви 2009/125/ЕО и 2010/30/ЕС и за отмяна на директиви 2004/8/ЕО 
и 2006/32/ЕО, или във всеки случай, като не ги е съобщила на Комисията, Република Гърция не е изпълнила 
задълженията си по член 28, параграф 1 от тази директива,11.1.2016 г. BG Официален вестник на Европейския съюз C 7/9
BG Официален вестник на Европейския съюз C 27/19

Преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство), постъпило на 13 ноември 2015 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/British Film Institute

(Дело C-592/15)

(2016/C 027/23)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Страни в главното производство

Жалбоподател: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Ответник: British Film Institute

Преюдициални въпроси

1) Достатъчно ясен и точен ли е текстът на член 13, A, параграф 1, буква н) от Шеста директива (1), и по-конкретно думите „някои културни услуги“, така че член 13, A, параграф 1, буква н) да има за директен ефект да освободи доставките на тези културни услуги от публичноправни субекти или други признати културни организации като доставките, извършвани от ответника по настоящото дело, при липсата на каквото и да било национално законодателство за транспониране?

2) Позволява ли текстът на член 13, A, параграф 1, буква н) от Шеста директива, и по-конкретно думите „някои културни услуги“, на държавите членки каквато и да било свобода на преценка при прилагането им посредством законодателство за транспониране, и ако да — каква?

3) Отнасят ли се същите изводи за член 132, параграф 1, буква н) от основната Директива за ДДС (2)?

(1) Шеста Директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).

(2) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 27/19

Преюдициално запитване от High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 13 ноември 2015 г. — The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

(Дело C-591/15)

(2016/C 027/22)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

Страни в главното производство

Жалбоподател: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

Преюдициални въпроси

1) За целите на член 56 ДФЕС и в контекста на конституционните отношения между Гибралтар и Обединеното кралство: 1.1. Следва ли Гибралтар и Обединеното кралство да се разглеждат като част от една държава членка по смисъла на правото на ЕС, поради което член 56 ДФЕС да се прилага само доколкото е приложим по отношение на вътрешна мярка? Или, 1.2. Предвид член 355, параграф 3 ДФЕС Гибралтар има конституционноправен статут на отделна територия от Обединеното кралство в рамките на ЕС, така че предоставянето на услуги между Гибралтар и Обединеното кралство да се счита за търговия в рамките на Съюза по смисъла на член 56 ДФЕС? Или, 1.3. Гибралтар следва да се счита за трета страна или територия, поради което правото на Съюза да е приложимо по отношение на търговията между тях единствено в случаите, когато правото на Съюза има действие между държава членка и държава, която не е членка на Европейския съюз? Или, 1.4. Конституционните отношения между Гибралтар и Обединеното кралство следва да се разглеждат по друг начин за целите на член 56 ДФЕС?

2) Представляват ли ограничение на правото на свободно движение на услуги по смисъла на член 56 ДФЕС национални мерки за данъчно облагане като предвидените в новия данъчен режим?
BG Официален вестник на Европейския съюз C 38/38

Преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство), постъпило на 24 ноември 2015 г. — The Trustees of the BT Pension Scheme/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Дело C-628/15)

(2016/C 038/52)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Страни в главното производство

Жалбоподател: The Trustees of the BT Pension Scheme

Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Преюдициални въпроси

1) Като се има предвид, че в отговора си на четвъртия въпрос в решението по дело Test Claimants in the FII Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue от 12 декември 2006 г. (C-446/04 [2006] Сборник, стр. I-11753) Съдът е приел, че членове 43 и 56 от Договора за ЕО — понастоящем членове 49 и 63 от Договора за функционирането на Европейския съюз — не допускат правна уредба на държава членка, която разрешава на дружества — местни лица, разпределящи на своите акционери дивиденти, произтичащи от получени от тях дивиденти с чуждестранен произход, да изберат режим на облагане, който им позволява да получат обратно авансово платения корпоративен данък, но първо, задължава тези дружества да платят този авансов корпоративен данък и да поискат възстановяване впоследствие и второ, не предвижда данъчен кредит за техните акционери, макар тези акционери да биха имали такъв в случай на разпределение, извършено от дружество — местно лице, въз основа на дивиденти с национален произход: предоставя ли правото на Съюза права на тези акционери на основание член 63 ДФЕС или на друго основание, когато те получават дивиденти, които дружеството е избрало да бъдат изплащани по този режим, по-специално когато акционерът е местно лице в същата държава членка като разпределящото дивидентите дружество?

2) Ако посоченият в първия въпрос акционер няма права по член 63 ДФЕС, може ли същият да изтъкне нарушение на правата, които членове 49 или 63 ДФЕС предоставят на разпределящото дивидентите дружество?

3) Ако на първия или втория въпрос се отговори, че правото на Съюза предоставя права на акционера или той може да се позовава на него, налага ли правото на Съюза някакви изисквания относно вътрешноправните средства за защита, с които акционерът трябва да разполага?
BG Официален вестник на Европейския съюз C 48/22

Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 3 декември 2015 г. — Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Дело C-646/15)

(2016/C 048/28)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Страни в главното производство

Жалбоподатели: Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements

Ответници: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Преюдициални въпроси

1) Съвместимо ли е със свободата на установяване, свободното движение на капитали или свободното предоставяне на услуги държава членка да приеме и остави да действа правна уредба като член 80 от Taxation of Chargeable Gains Act 1992 (Закон за данъка върху инвестиционния доход от 1992 г.), според който, ако в определен момент доверителните собственици на доверителна собственост престанат да бъдат пребиваващи или обичайно пребиваващи в държавата членка, възниква задължение за плащане на данък върху нереализирания инвестиционен доход от активите, включени в доверителен фонд?

2) Ако се приеме, че такова данъчно задължение ограничава упражняването на съответната свобода, може ли то да бъде обосновано с балансираното разпределение на правомощията за данъчно облагане и пропорционално ли е, при условие че законодателството не предоставя на доверителните собственици възможност за отложено или разсрочено плащане, нито взема предвид последващо намаляване на стойността на активите на доверителната собственост? По-конкретно, отправят се следните въпроси:

3) Засяга ли се някоя от основните свободи, ако държава членка обложи с данък нереализиран инвестиционен доход в размер на увеличението на стойността на активите на доверителна собственост в момента, когато мнозинството от доверителните собственици престанат да бъдат пребиваващи или обичайно пребиваващи в тази държава членка?

4) Оправдано ли е с този данък при излизане да се ограничава съответната свобода, за да се гарантира балансираното разпределение на правомощията за данъчно облагане, в случаите когато продължава да бъде възможно облагане на реализиран инвестиционен доход, но само при настъпването в бъдеще на определени обстоятелства?
BG Официален вестник на Европейския съюз C 59/6

Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 30 ноември 2015 г. — London Borough of Ealing/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Дело C-633/15)

(2016/C 059/05)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Страни в главното производство

Жалбоподател: London Borough of Ealing

Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Преюдициални въпроси

1) Има ли право Обединеното кралство на основание на последната алинея от член 133 от Директива 2006/112 (1) да прилага съдържащото се в буква г) от този член условие спрямо публичноправни субекти, i) в случаите, когато към 1 януари 1989 г. съответните сделки са третирани от Обединеното кралство като облагаеми, но други спортни услуги са освободени към тази дата, и ii) в случаите, когато съответните сделки първоначално не са били освободени по националното право, преди Обединеното кралство да поиска прилагането на условието, съдържащо се в член 133, буква г)?

2) Ако отговорът на първия въпрос по-горе е утвърдителен, има ли право Обединеното кралство да прилага условието, съдържащо се в член 133, буква г) от Директива 2006/112, спрямо публичноправни нестопански организации, без същевременно да прилага това условие спрямо нестопански организации, които не са публичноправни субекти?

3) Ако отговорът на втория въпрос по-горе е утвърдителен, има ли право Обединеното кралство да изключи за всички публични нестопански организации възможността да се ползват от освобождаването, съдържащо се в член 132, параграф 1, буква м), без да се преценява за всяка доставка поотделно дали предоставянето на това освобождаване има вероятност да доведе до нарушаване на конкуренцията, поставяйки в неизгодно положение търговските предприятия, подлежащи на облагане с ДДС?

(1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, 11.12.2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7, поправки ОВ L 74, 2011 г., стр. 3, ОВ L 249, 2012 г., стр. 15 и ОВ L 323, 2015 г., стр. 31).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 59/7

Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 2 декември 2015 г. — Minister for Justice and Equality/Tomas Vilkas

(Дело C-640/15)

(2016/C 059/06)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal

Страни в главното производство

Жалбоподател: Minister for Justice and Equality

Ответник: Tomas Vilkas

Преюдициални въпроси

1) Предвижда и/или позволява ли член 23 от Рамковото решение (1) повече от веднъж да се насрочи нова дата за предаване?

2) При утвърдителен отговор, отнася ли се това за някое, или за всички от следните положения, а именно, когато предаването на издирваното лице вече не може да се извърши в определения в параграф 2 срок поради обстоятелства извън контрола на държавите членки, което води до насрочването на нова дата за предаване, и за тези обстоятелства i) е установено, че съществуват и към момента; или ii) вече не съществуват, но могат да възникнат отново; или iii) вече не съществуват, но са възникнали други такива обстоятелства, поради които предаването на издирваното лице не е извършено, или има вероятност да не се извърши в изисквания срок, определен с оглед на новата дата за предаване?

(1) Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, стр. 1 от 18 юли 2002 г., Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 78/9

Преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство), постъпило на 24 декември 2015 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Brockenhurst College

(Дело C-699/15)

(2016/C 078/10)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Страни в главното производство

Жалбоподател: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Ответник: Brockenhurst College

Преюдициални въпроси

1) По смисъла на член 132, параграф 1, буква и) от Директивата за ДДС (1) предоставяните от учебно заведение ресторантьорски услуги и развлекателни услуги срещу заплащане спрямо определен кръг потребители (които не са получатели на главната престация на образователни услуги) „тясно свързани“ ли са с предоставянето на образователни услуги в случаите, когато извършването на ресторантьорските и развлекателните услуги се подпомага от студентите (които са получателите на главната престация на образователни услуги) в процеса на тяхното обучение и като основна част от тяхното образование?

2) За да се определи дали предоставяните ресторантьорски услуги и развлекателни услуги попадат в обхвата на освобождаванията по член 132, параграф 1, буква и) като „тясно свързани“ с предоставянето на образователни услуги: а. от значение ли е, че студентите извличат полза от участието си в предоставянето на въпросните ресторантьорски и развлекателни услуги, а не от предмета на тези услуги. б. от значение ли е, че ресторантьорските и развлекателните услуги се получават или потребяват, пряко или косвено, не от студентите, а от съответния кръг потребители, които заплащат цената им и които не са получатели на главната престация на образователни услуги; в. от значение ли е, че от гледна точка на обичайните получатели на въпросните ресторантьорски и развлекателни услуги (тоест кръгът от потребителите, които заплащат цената им) тези услуги не представляват средство за ползване на друга престация при най-добри условия, а са цел сами по себе; г. от значение ли е, че от гледна точка на студентите въпросните ресторантьорски и развлекателни услуги не са цел сами по себе, а участието в предоставянето на тези услуги представлява средство за ползване на главната престация на образователни услуги при най-добри условия. д. доколко следва да се вземе предвид принципът на данъчен неутралитет?

(1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 98/21

Преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство), постъпило на 28 декември 2015 г. — Secretary of State for the Home Department/David Davis, Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis

(Дело C-698/15)

(2016/C 098/28)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Страни в главното производство

Жалбоподател: Secretary of State for the Home Department

Ответници: David Davis, Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis

Преюдициални въпроси

1) Установява ли решението на Съда по съединени дела Digital Rights Ireland и Seitlinger, C-293/12 и C-594/12, ECLI:EU:C:2014:238 (наричано по-нататък „решение Digital Rights Ireland“) (и конкретно точки 60 — 62) императивни изисквания на правото на Съюза, приложими по отношение на националната правна уредба на държава членка относно достъпа до запазени в съответствие с националното законодателство данни, за да бъде тази уредба в съответствие с членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“)?
BG Официален вестник на Европейския съюз C 270/13

Жалба, подадена на 4 юни 2016 г. от Royal County of Berkshire Polo Club Ltd срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 26 март 2015 г. по дело T-581/13 — Royal County of Berkshire Polo Club/СХВП

(Дело C-278/15 P)

(2016/C 270/17)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (представител: J. Maitland-Walker, Solicitor)

Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

С определение от 14 януари 2016 г. Съдът (шести състав) обявява жалбата за недопустима.
—

Да се произнесе окончателно по жалбата за отмяна като уважи претенциите, изтъкнати от жалбоподателя на първа инстанция, срещу Решение (1) на Комисията от 19 юни 2013 година относно държавна помощ SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09), приведена в действие от Кралство Испания за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (извън Кастилия-Ла Манча).
—

да се отмени Решение 2014/489/ЕС (1) на Комисията от 19 юни 2013 година относно държавна помощ SA.28599 (C 23/10) (ex NN 36/10, ex CP 163/2009), приведена в действие от Кралство Испания за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (извън Кастилия Ла Манча),
BG Официален вестник на Европейския съюз C 145/23

Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 15 февруари 2016 г. — The English Bridge Union Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Дело C-90/16)

(2016/C 145/29)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Страни в главното производство

Жалбоподател: English Bridge Union Limited

Ответник: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Преюдициални въпроси

1) Какви са основните характеристики, които трябва да има дадена дейност, за да бъде „спорт“ по смисъла на член 132, параграф l, буква м) от Директива 2006/112/ЕО (1) от 28 ноември 2006 г. („основната директива за ДДС“)? По-конкретно, трябва ли дейността да има съществен (или не несъществен) физически компонент, който е определящ за нейния резултат, или е достатъчно тя да има съществен умствен компонент, определящ за нейния резултат?

2) Представлява ли двойковият спортен бридж „спорт“ по смисъла на член 132, параграф 1, буква м) от основната директива за ДДС?

(1) Директива 2006/112 на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).