33

След като в точка 69 от обжалваното съдебно решение отбелязва, че „искането за обезщетение на ищеца се основава, от една страна, на режими на извъндоговорна отговорност, които не предпоставят незаконосъобразно поведение на институциите на Общността или на техни служители при упражняване на функциите им (неоснователно обогатяване и водене на чужда работа без пълномощие) и, от друга страна, на режима на извъндоговорната отговорност на Общността поради незаконосъобразно поведение на нейните институции или служители при упражняване на техните функции (нарушение на принципа на оправданите правни очаквания и умишлено или непредпазливо непозволено увреждане от страна на Комисията)“, Първоинстанционният съд най-напред отхвърля доводите, базиращи се на неоснователното обогатяване и воденето на чужда работа без пълномощие, по следните съображения: „91 […] режимът на извъндоговорната отговорност, предвиден в по-голямата част от националните правни системи, не включва непременно условие за наличие на противоправно или виновно поведение на ответника. Исковете за неоснователно обогатяване или за водене на чужда работа без пълномощие са създадени, за да бъдат при особени гражданскоправни хипотези източник на извъндоговорно задължение за лицето, намиращо се в положението на неоснователно обогатил се или на заинтересуван, което задължение по общо правило се състои или във връщане на полученото без основание или в обезщетяване на управителя. 92 Ето защо от това не следва, че изтъкнатите от ищеца правни основания, изведени от неоснователното обогатяване и от воденето на чужда работа без пълномощие, трябва да се отхвърлят само по съображението, както по същество поддържа Комисията, че не е изпълнено условието за наличие на противоправно поведение на институцията. 93 […] член 288, втора алинея ЕО обосновава задължението за Общността да поправи вредите, причинени от нейните институции, без да ограничава режима на извъндоговорната отговорност на Общността до носене на отговорност само при непозволено увреждане. […] […] 95 Ето защо трябва да се провери дали условията по иска de in rem verso или основаващ се на negotiorum gestio са изпълнени в конкретния случай, за да се определи дали тези принципи следва да се приложат. 96 В това отношение следва да се установи […], че предвид фактическата и правна обстановка по настоящия спор исковете за неоснователно обогатяване или за водене на чужда работа без пълномощие не могат да бъдат уважени. 97 В действителност съгласно основните принципи, общи за правото на държавите членки, тези искове не могат да бъдат предявени, когато получената от неоснователно обогатилия се или от заинтересования облага произтича от договор или правно задължение. Освен това в съответствие със същите принципи такива искове по правило могат да се предявяват само субсидиарно, тоест когато увреденото лице не разполага с друг иск, за да получи дължимото. 98 В настоящия случай обаче е сигурно, че съществуват договорни отношения между Комисията и Helmico, от една страна, и между Helmico и ищеца, от друга. Твърдяната непосредствена вреда съответства на възнаграждението, дължимо от Helmico на ищеца на основание на сключените между тези две страни договори за подизпълнение, които в това отношение съдържат арбитражна клауза, където е определено, че евентуалните договорни спорове са подсъдни на английските и уелските съдилища. Ето защо е безспорно, че Helmico трябва да плати за дейността, извършена от ищеца, и да понесе евентуалната отговорност поради липсата на плащане, както впрочем личи от заведеното за тази цел дело от ищеца срещу Helmico, което понастоящем е висящо пред High Court of Justice, макар производството по него да е спряно. Евентуалната неплатежоспособност на Helmico не може да обоснове прехвърлянето на тази отговорност върху Комисията, тъй като ищецът не може да черпи от два източника едно и също право на възнаграждение. Всъщност от доказателствата по преписката следва, и това не се оспорва от страните, че съдебното производство пред High Court of Justice се отнася до плащането на услугите, за които става въпрос в настоящото дело. 99 От това следва, че евентуалното обогатяване на Комисията или обедняването на ищеца, доколкото произтича от установената договорна рамка, то не може да се квалифицира като настъпило без основание. 100 […] Условията за предявяване на гражданскоправния иск, основаващ се на водене на чужда работа без пълномощие, явно не са изпълнени поради следните причини. 101 Необходимо е да се отбележи, че изпълнението от ищеца на договорните му задължения към Helmico не може по надлежен начин да се определи като предприемане, без да е бил натоварен, на чужда работа, която трябва да бъде управлявана, както се изисква за въпросния иск. […] На последно място, доводите на ищеца противоречат и на принципите на водене на чужда работа без пълномощие, що се отнася до знанието на заинтересувания за действията на управителя. В действителност по общо правило действията на управителя се извършват без знанието на заинтересувания, или поне без на последния да е известна необходимостта от незабавно действие. Самият ищец обаче поддържа, че е решил да извърши дейността през октомври 1998 г., поради това че е бил подтикнат от Комисията. 102 Нещо повече, важно е да се изтъкне, че според съдебната практика икономическите оператори трябва сами да носят стопанските рискове, присъщи на дейността им, с оглед на обстоятелствата във всеки отделен случай […]. 103 Ето защо не е доказано, че ищецът е понесъл необичайна или особена вреда, която надхвърля пределите на стопанските и търговските рискове, присъщи на неговата дейност. При всяко договорно правоотношение съществува определен риск някоя от страните да изпълни неточно договора или дори да изпадне в неплатежоспособност. Съдоговорителите трябва да уредят по подходящ начин този риск в самия договор. Ищецът е знаел, че Helmico не изпълнява договорните си задължения, но съвсем съзнателно е решил да продължи да изпълнява своите задължения, вместо формално да предяви иск. С това той е поел търговски риск, който би могъл да се определи като обичаен. […]“