ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
24.

Министърът счита, че твърдението на C за неговата хомосексуалност не е достоверно, тъй като изложеното от него е непоследователно. C твърди, че едва след като е напуснал страната си на произход, е бил в състояние да признае пред самия себе си, че може би е хомосексуален. Той счита, че е имал такова усещане от 14- или 15-годишна възраст, и е уведомил компетентните органи, че е имал сексуални взаимоотношения с мъж в Гърция. По-рано обаче е обосновал молбата си за предоставяне на статут на бежанец с това, че е имал проблеми в страната си на произход, тъй като е поддържал сексуална връзка с дъщерята на работодателя си. Министърът е на мнение, че C е могъл и е трябвало да обяви сексуалната си ориентация при предишната процедура. Според министъра обстоятелството, че C е представил филм, показващ как извършва сексуални актове с мъж, не доказва, че е хомосексуален. Освен това C не успява да изложи ясно как е установил сексуалната си ориентация и да отговори на определени въпроси, например на такива, свързани с посочването на организации в Нидерландия, защитаващи правата на хомосексуалните лица. Министърът отхвърля молбата на C за предоставяне на статут на бежанец с решение от 8 октомври 2012 г.
24.

Според мен горното означава, че посочените от Европейския парламент различия в текстовете на член 38 от Регламент № 492/2011 на различните езици са без значение. Всъщност в точки 64—68 от жалбата си Европейският парламент изтъква, че текстовете на тази разпоредба на различните езици дават възможност за нюансирана преценка на задачата, която законодателят в крайна сметка е решил да възложи на Комисията. Така съгласно френския текст, член 38 предвижда, че Комисията приема мерките „nécessaires à la mise en application“ на Регламент № 492/2011. От своя страна английският текст говори за мерки „pursuant to this Regulation for its implementation“, докато в италианския става въпрос за мерки „necessarie per l’applicazione del presente regolamento“. Накрая, испанският текст говори за „las medidas de ejecución para la aplicación del presente Reglamento“. Считам, че извън нюансите, които могат да се изведат от всеки един от посочените изрази, водещо е не толкова дали законодателят е бил повече или по-малко точен при очертаването на обхвата на действие на Комисията, колкото дали последната е действала стриктно в пределите на „изпълнителните правомощия“, които законодателят може да ѝ възлага съгласно член 291, параграф 2 ДФЕС. С други думи, от значение за преценката на законосъобразността на обжалваното решение е дали неговото съдържание отразява упражняването на едно действително изпълнително правомощие.
1.

Court of Appeal (England and Wales) е поискал от Съда да разясни дали оспорваната лондонска политика относно автобусните ленти (наричана по-нататък „политиката относно автобусните ленти“), възприета от Transport for London (наричан по-нататък „TfL“), попада в обхвата на понятието „помощ“ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. Съгласно тази политика само на лондонските черни таксита („black cabs“) е позволено през определени периоди от деня да използват лентата, запазена за обществените автобуси в обществената пътна мрежа, като се изключват наеманите за частни цели превозни средства („private hire vehicles“).
3.

Жалбоподателят, гръцко предприятие, е получило от Европейската комисия различни плащания в рамките на изпълнението на три проекта (Ontology enabled E-Gov Service Configuration (ONTOGOV), Fostering self-adaptive e-government service improvement using semantic technologies (FIT) и Risk Assessment for Customs in Western Balkans (RACWeb).
33.

Нека разгледаме по-отблизо термина „причина“. В Oxford Advanced Learner’s Dictionary на този термин се дава следното определение: „a cause or an explanation for something that has happened or that somebody has done [повод или обяснение за нещо, което се е случило или някой е извършил]“ ( 17 ). В Cambridge Advanced Learner’s Dictionary се дава подобно определение: „the cause of an event or situation or something that provides an excuse or explanation [поводът за настъпване на събитие или възникване на положение, или пък нещо, което дава претекст или обяснение]“ ( 18 ). Струва ми се, че ключовият елемент в тези определения е елементът на обяснението. По своята същност „причината“ дава обяснение.
40.

На първо място и обратно на твърдяното от това правителство, разгледаният от Съда в решение My (EU:C:2004:821) въпрос не се различава съществено от поставения в настоящото производство. Всъщност, преди да бъдат наети на работа от институция на Съюза, както г‑жа Melchior, така и г‑н My са членували в белгийска схема за социално осигуряване, зависеща от вноски. Също като г‑жа Melchior и г‑н My е поискал да му бъдат признати периодите, прослужени на работа в Съюза, за да може да има право на плащане, предвидено в рамките на схемата за социално осигуряване, в която е членувал, в случая пенсия за по-ранно пенсиониране. И в единия, и в другия случай това право е зависело от това дали посочените периоди се включват или не при изчисляването на дните или годините работа, които приложимото национално законодателство изисква, за да възникне право на съответното плащане. Подчертаното от белгийското правителство обстоятелство, че за разлика от г‑жа Melchior г‑н My е придобил право на пенсия по силата на белгийската схема, е неотносимо, тъй като правото на поисканото плащане, както в случая с г‑жа Melchior, е било подчинено на изисквания, които г‑н My е изпълнявал единствено ако се вземат предвид годините, прекарани на служба в Съвета.
24.

Secretary of State е привлечен като страна в производството пред Central Employment Tribunal, Лондон, срещу Woolworths на основание, че с оглед на неплатежоспособността на работодателя Secretary of State евентуално може да носи отговорност за всяко обезщетение за уволнение, предоставяно съгласно национално законодателство, транспониращо Директива 2008/94/ЕО ( 9 ). Предвид поясненията на Court of Appeal, в случай че по главното производство Ethel Austin или Woolworths бъдат осъдени да изплатят обезщетение за уволнение, ако работодателят не изплати обезщетението и работник поиска това писмено от Secretary of State, последният ще бъде задължен да плати на работника сумата, свързана с този дълг до законоустановения размер. Ако Secretary of State не изплати цялата или част от дължимата сума, работникът има право да сезира юрисдикция по трудови спорове, която да установи размера на всяко плащане, дължимо от Secretary of State.
40.

Г‑н Lafonta обаче твърди, че становището му се потвърждава от доктрината на Европейския комитет на регулаторите на ценни книжа (наричан по-нататък „ЕКРЦК“) ( 26 ). Действително в точка 1.8 от документ, озаглавен „Market Abuse directive, Level 3 — second set of CESR guidance and information on the common operation of the directive to the market“, от юли 2007 г. (директива относно пазарната злоупотреба, равнище 3 — втора поредица насоки и информация на ЕКРЦК относно общото прилагане на тази директива на пазара, наричана по-нататък „Ръководството“) ( 27 ) ЕКРЦК посочва например, че информацията е достатъчно точна в два случая. Първо, когато информацията е такава, че позволява на разумния инвеститор да вземе инвестиционно решение, без да поема финансови рискове или като поема единствено ограничени рискове, а именно когато тя му позволява уверено да прецени как информацията, след като стане публично достояние, ще се отрази на курса на съответния финансов инструмент и на съответните деривативни финансови инструменти. Например лице, което знае, че определен емитент ще бъде предмет на публично предложение за изкупуване, може да е сигурно, че курсът на акцията на емитента ще се покачи, когато предложението стане публично. Второ, когато информацията е от такова естество, че би била незабавно използвана на пазара ( 28 ).
27.

Председателят на Съда допуска Германия, а с определения от 3 март 2015 г. — и European Crop Protection Association, CropLife International, CropLife America, Inc., National Association of Manufacturers of the United States of America и American Chemistry Council, Inc., European Chemical Industry Council и European Crop Care Association да встъпят в производството в подкрепа на исканията на Комисията. Те вземат участие в писмената фаза на производството, а с изключение на Германия — и в устната фаза на съдебното производство.
18.

Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd и Risen Footwear (HK) Co. Ltd (наричани по-нататък заедно „Brosmann и др.“) подават жалба срещу решение Brosmann Footwear (HK) и др./Съвет (T‑401/06, EU:T:2010:67), с което Общият съд на Европейския съюз отхвърля жалбата им за частична отмяна на спорния регламент. Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (наричано по-нататък „Zhejiang Aokang“) също сезира Съда с жалба срещу решение Zhejiang Aokang Shoes/Съвет (T‑407/06 и T‑408/06, EU:T:2010:68), с което Общият съд отхвърля жалбата му за частична отмяна на същия регламент. Brosmann и др., както и Zhejiang Aokang по същество искат от Съда да отмени тези решения, както и спорния регламент в частта, която се отнася до тях.
12.

В точка 16 от Общите условия на ценните книжа („Terms and conditions of the Notes“) от този документ се съдържа клауза, включена в буква б), озаглавена „Приложимо право и подсъдност“ („Law and jurisdiction“), съгласно която всички спорове, възникнали или свързани с ценните книжа, са подсъдни изключително на английските съдилища.
54.

Тясната връзка между тези два аспекта на дейността на NCHD основателно е изтъкната в документа, озаглавен „Training principles to be incorporated into new working arrangements for doctors in training“ („Принципи относно обучението, които трябва да залегнат в новите правила за работа на обучаващите се лекари“) ( 28 ). В него се посочва, че сред общите правила за провеждане на обучението на NCHD има правило, съгласно което „възможностите за придобиване на теоретични и практически знания на работното място трябва да бъдат използвани и максимално развити“ и такова, съгласно което „не трябва да се създава изкуствена бариера между служебните задължения и обучението“ ( 29 ).
128.

За сметка на това в текста на член 132, параграф 2, последна алинея от Регламент № 73/2009 на английски език и в текста на останалите езици от втората група тази разпоредба е поправена, като 2012 г. е посочена на друго място в края на изречението:„The total direct support which a farmer may be granted in the new Member States after accession under the relevant direct payment, including all complementary national direct payments, shall not exceed the level of direct support a farmer would be entitled to receive under the corresponding direct payment then applicable to the Member States in the Member States other than the new Member States, from 2012, taking into account, from 2012, the application of Article 7 in conjunction with Article 10“ ( 60 ).
71.

В това отношение член 13, параграф 1 от Директива 2006/112 и член 4, параграф 5, първа алинея от Шеста директива запазват идентичното си съдържание и в текстовете на немски и английски. На немски изброяването е следното: „Staaten, Länder, Gemeinden und sonstige Einrichtungen des öffentlichen Rechts“, а текстът на английси е, както следва: „states, regional and local government authorities and other bodies governed by public law“.
2.

В рамките на спор между три сдружения на производители на алкохолни напитки, а именно The Scotch Whisky Association, Confédération européenne des producteurs de spiritueux (Европейска конфедерация на производителите на спиртни напитки) и Comité européen des entreprises vins (Европейски комитет на производителите на вино) (CEEV), ( 6 ) от една страна, и Lord Advocate и Advocate General for Scotland, от друга, Court of Session, сезират Съда с преюдициално запитване относно това дали въвеждането на минимална цена е съвместимо, от една страна, с Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 [на Съвета] ( 7 ), и от друга страна, с членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС.
61.

И А, и B имат договорни отношения със съответните си застрахователи C и D. На X е изплатено обезщетение по силата на тези договори. Въпреки това, макар на X да е платено обезщетение пряко от C и/или D, не съществува договорно отношение между X, от една страна, и C и/или D, от друга страна. Пътнотранспортното произшествие и претенциите по застрахователните полици са събитията, вследствие на които се поражда задължението за плащане.
30.

Portmeirion и Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs не представят писмени становища. В акта за преюдициално запитване обаче запитващата юрисдикция излага много ясно и подробно доводите на Portmeirion, докато Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs считат, че не са компетентни да коментират или да преценяват валидността на регламент, който е задължителен за тях.
2.

Това е по същество неразглежданият досега въпрос, поставен на Съда от Klagenævnet for Udbud (комисия по жалбите в областта на обществените поръчки) в рамките на спор между MT Højgaard A/S и Züblin A/S (по‑нататък наричани общо „MTHZ“), обединение на икономически оператори, участвали в процедура за възлагане на обществена поръчка, обявена от Banedanmark, управител на железопътната инфраструктура в Дания и възлагащ орган в тази процедура. Пред запитващата юрисдикция MTHZ изтъква, че като е позволил на Per Aarsleff A/S (наричано по‑нататък „Aarsleff“), член на прекратеното в хода на процедурата обединение, да продължава да участва в същата процедура за възлагане на обществена поръчка вместо обединението, въпреки че Aarsleff не е било одобрено при предварителния подбор, Banedanmark е нарушил принципа на равно третиране, предвиден в член 10 от Директива 2004/17/ЕО ( 2 ).
14.

С декларация („Deed Poll“) от 26 юли 2004 г., заведена на 22 септември 2004 г. в Supreme Court of England and Wales (Върховен съд на Англия и Уелс, Великобритания), г‑н Bogendorff von Wolffersdorff променя името си на „Peter Mark Emanuel Graf von Wolffersdorff Freiherr von Bogendorff“ — декларация, публикувана в The London Gazette от 8 ноември 2004 г. ( 3 )
59.

По отношение на „суровите или необработени тютюни“ обяснителните бележки относно позиция 2401 по КН препращат към точка 1 от обяснителните бележки относно позиция 2401от ХС. Последните, в автентичните им редакции на френски и английски език, съдържат следните указания за класиране, що се отнася до понятието „сурови или необработени тютюни“: „Le tabac à l’état naturel sous forme de plantes entières ou de feuilles et les feuilles séchées ou fermentées, ces feuilles pouvant être entières ou écôtées, rognées ou non, brisées ou découpées même sous une forme régulière, mais à la condition qu’il ne s’agisse pas d’un produit prêt à être fumé“ ( 22 ). „Unmanufactured tobacco in the form of whole plants or leaves in the natural state or as cured or fermented leaves, whole or stemmed/stripped, trimmed or untrimmed, broken or cut (including pieces cut to shape, but not tobacco ready for smoking)“ ( 23 ).
8.

Преюдициалното запитване по настоящото дело се отнася главно до тълкуването на Решение 2011/5/ЕО на Комисията от 28 октомври 2009 г. (в което се разглеждат свързани с държавните помощи аспекти на специална испанска данъчна схема, предвиждаща данъчна амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества), както се прилага от Кралство Испания ( 9 ). Запитването също така поставя под въпрос валидността на решението на Комисията за откриване на процедура съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС във връзка с държавна помощ SA.35550 (13/C) (ex 13/NN, ex 12/CP) — данъчна амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества ( 10 ), както и на Решение (ЕС) 2015/314 на Комисията от 15 октомври 2014 година относно държавна помощ SA.35550 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP), приведена в действие от Испания Схема за данъчна амортизация на финансовата репутация при придобиване на дялови участия в чуждестранни дружества (нотифицирано под номер C(2014) 7280) ( 11 ).
17.

По-специално жалбоподателят участва в изготвянето на декларацията за данък върху оборота за 2010 г. на дружеството C Ltd. С решение от 12 март 2012 г. обаче Finanzamt Hannover-Nord (данъчна служба, Хановер-северен район) отказва да го признае като упълномощен представител на C Ltd съгласно член 80, параграф 5 от Данъчния кодекс, с мотива че той няма право да осъществява по занятие данъчноконсултантска дейност.
169.

След като приема, че „тези действия се обхващат от член 1, параграф 3, точки а), б), в), е) и ж) от Обща позиция 2001/931 и са извършени с оглед на постигането на целите, посочени в член 1, параграф 3, подточки i) и iii) от същата обща позиция“ [неофициален превод], както и че „[LTTE] се обхваща от член 2, параграф 3, подточка ii) от Регламент № 2580/2001“ [неофициален превод] (трета и четвърта алинея от мотивите на обжалваните регламенти), Съветът посочва решения, които британските и индийските органи били приели през 1992 г., 2001 г. и 2004 г. срещу организацията жалбоподател [включително две решения на Обединеното кралство. Едното решение е на UK Secretary of State for the Home Department (министър на вътрешните работи на Обединеното кралство, наричан по-нататък „the Home Secretary“) от 29 март 2001 г., забраняващо LTTE като организация, участваща в терористична дейност съгласно UK Terrorism Act 2000 (наричано по-нататък „разпореждането за забрана в Обединеното кралство от 2001 г.“)] (пета и шеста алинея от мотивите на Регламенти за изпълнение № 83/2011—125/2014), както и през 2012 г. (шеста и седма алинея от Регламент за изпълнение № 790/2014).
1.

Разглежданата тук жалба е насочена против решението на Общия съд на Европейския съюз от 25 ноември 2014 г., Simba Toys/СХВП — Seven Towns (форма на куб със стени с решетъчна структура) ( 2 ), с което Общият съд отхвърля жалбата за отмяна на решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) ( 3 ), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Simba Toys GmbH & Co. KG и Seven Towns Ltd.
98.

С оглед на гореизложените съображения предлагам на Съда да отговори на въпросите, поставени от College van Beroep voor het bedrijfsleven (Апелативен съд по административни спорове в икономическата област), както следва: „1) Член 4, параграф 1 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги, изменена с Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година, трябва да се тълкува в смисъл, че когато разглежда спор относно законосъобразността на регулаторно задължение ex ante, под формата на ценови таван, ориентиран към себестойността, наложен от национален регулаторен орган на неконкурентен пазар на едро на услуги за терминиране на повиквания във фиксирана и мобилна мрежа съгласно Препоръка 2009/396/ЕО на Комисията от 7 май 2009 година относно подхода за регулиране на цените за терминиране на фиксирана и мобилна връзка в ЕС, препоръчваща модела за отчитане на разходите, наречен „bottom-up long-run incremental costs (BULRIC) strict“, като подходяща ценова мярка на този пазар, националният съд може да се отклони от тази препоръка, приета съгласно член 19, параграф 1 от изменената Директива 2002/21, ако счете, че причини, свързани с фактическите обстоятелства по делото в главното производство, и по-точно с характерните особености на пазара на въпросната държава членка, налагат това. 2) В рамките на съдебния контрол относно регулаторно задължение ex ante от ценови характер, ориентирано към себестойността, като наложеното от национален регулаторен орган в делото по главното производство, националният съд може да изследва доколко това задължение е пропорционално на политическите цели и на регулаторните принципи, установени в член 8 от Директива 2002/21, изменена с Директива 2009/140, и в член 13 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директивата за достъпа), изменена с Директива 2009/140. Преценката доколко въпросното регулаторно задължение ex ante е пропорционално, може да отчете целите за насърчаване на интересите на крайните ползватели и на потребителите на откритите за конкуренция пазари на дребно надолу по веригата от пазара на едро за услуги за терминиране на повиквания във фиксирана и мобилна мрежа, на който е било наложено това задължение. 3) При преценката за това доколко регулаторно задължение ex ante от ценови характер, ориентирано към себестойността, като наложеното от националния регулаторен орган в делото по главното производство, е пропорционално, не трябва да се изисква този орган да доказва до каква степен това регулаторно задължение ex ante действително постига целите, посочени в член 8 от Директива 2002/21, изменена с Директива 2009/140, и/или действително влияе върху функционирането на вътрешния пазар“.
3.

Член 1 от Директивата предвижда следното: „1. Настоящата директива се прилага за диагностични медицински изделия in vitro […] 2. По смисъла на настоящата директива се прилагат следните дефиниции: […] б) „диагностично медицинско изделие in vitro“ означава всяко медицинско изделие, което е реактив, продукт на реактива, калибратор, контролен материал, набор, инструмент, апарат, оборудване или система, използвани самостоятелно или в комбинация, предвидени от производителя да се използват за in vitro изследване на проби от човешкото тяло, включително донорство на тъкани и кръв, с цел единствено или предимно за предоставяне на информация: — по отношение на физиологично или патологично състояние, […] г) „изделие за самотестване“ означава всяко изделие, предвидено от производителя да може да се използва от лежащи пациенти в домашна обстановка; […] е) „производител“ означава физическо или юридическо лице, което носи отговорността за проектирането, производството, опаковането и етикетирането на изделието, преди то да се пусне на пазара, от свое име, независимо дали тези операции се извършват от [самото] лице или от трета страна от негово име; Задълженията по настоящата директива, на които производителят следва да отговори, се прилагат и към физическото или юридическото лице, което монтира, опакова, преработва, изцяло подновява и/или етикетира един или повече готови продукта и/или посочва предназначената им употреба като изделия, с цел да бъдат пуснати на пазара [от свое име][ ( 5 ) ]. Настоящата алинея не се отнася за лице, което без да е производител по смисъла на първата алинея, монтира или приспособява изделия, които вече са на пазара, за тяхната предвидена употреба от определен пациент; […] и) „пускане на пазара“ означава първото реализиране срещу заплащане или безплатно на изделие, различно от изделието, предвидено за оценка на експлоатационните качества, с цел разпространение и/или употреба на пазара на Общността, независимо от това дали е ново или напълно обновено; й) „въвеждане в употреба“ означава етап[ът], при който изделието е било предадено на крайния потребител като готово за употреба на пазара на Общността за първи път съгласно неговото предвидено предназначение. […]“.
4.

Така съгласно член 4, параграф 1 от European Communities (Eligibility for Protection) Regulations 2006 [Наредба за условията за получаване на закрила в рамките на Европейските общности от 2006 г.] ( 9 ) към писмото, с което вследствие на отхвърлянето на молбата за убежище на заинтересованото лице министърът оповестява намерението си да издаде заповед за принудително отвеждане до границата на страната ( 10 ), трябва да се приложи известие, с което това лице се уведомява, че в срок от петнадесет работни дни, считано от датата на това уведомление, може да поиска статут на субсидиарна закрила, както и разрешение за временно пребиваване на територията на страната („application for leave to remain“).