ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ

H. SAUGMANDSGAARD ØE

представено на 3 юни 2021 година ( 1 )

Дело C‑938/19

Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG

срещу

Bundesrepublik Deutschland

(Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Административен съд Берлин, Германия)

„Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Член 2, параграф 1 — Обхват — Член 3, буква д) — Понятие „инсталация“ — Спомагателни съоръжения, които не отделят парникови газове — Член 10а — Преходен режим за безплатно разпределяне на квоти — Коригирана квота за допустимост — Методология на изчисляване — Решение 2011/278/ЕС — Член 6, параграф 1, трета алинея — Подаване на студена вода към обект в отрасъл, изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии“

I. Въведение

1. Разглежданото в настоящото производство преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Административен съд Берлин, Германия), се отнася до тълкуването на член 2, параграф 1 и член 3, буква д) от Директива 2003/87/ЕО ( 2 ), с която се установява схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Европейския съюз, както и на член 6, параграф 1, трета алинея от Решение 2011/278/ЕС ( 3 ) за определяне на преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти.

2. Преюдициалното запитване е отправено в рамките на спор между Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG (наричано по-нататък „EDW“ или „жалбоподателят в главното производство“) и Федерална република Германия, представлявана от Umweltbundesamt (Федерална агенция за околната среда, Германия, наричана по-нататък „Агенцията“) във връзка с отказа да се разпределят част от безплатните квоти, заявени от EDW за инсталация с високоефективно комбинирано производство на енергия за третия период на търговия (2013—2020 г.). Пред запитващата юрисдикция страните спорят по въпроса за границите на инсталацията на EDW, и по-специално за това дали към тази инсталация следва да се включат спомагателни съоръжения (и по-точно абсорбционни хладилни машини ( 4 )), които не отделят парникови газове, както и по въпроса за произтичащите от това последици за безплатното разпределяне на квоти за емисии.

3. Извън тези технически детайли настоящото дело дава по-специално повод на Съда да уточни приложното поле на Директива 2003/87, определено в член 2, параграф 1, както и тълкуването на понятието „инсталация“ в член 3, буква д) от тази директива, по-конкретно що се отнася до критерия за „въздействието върху емисиите и замърсяването“.

4. В това отношение ще предложа на Съда да постанови, че тези разпоредби допускат за целите на административната координация държава членка да предвиди в националното си право границите на дадена инсталация да се очертават по един и същ начин във всяко от разрешителните, от които може да се ползва нейният оператор за емисиите на парникови газове, от една страна, и за замърсяването ( 5 ), от друга страна. От същите разпоредби във връзка с член 3, буква б) от посочената директива обаче следва, че спомагателни съоръжения могат да се вземат предвид, по-специално за целите на временното безплатно разпределяне на квоти за емисии, само ако дейността им може да окаже въздействие върху емисиите на парникови газове и същевременно се отнася пряко до дейността на основната инсталация и има техническа връзка с нея.

II. Правна уредба

А. Правото на Съюза

1. Директива 2003/87

5. Член 2 от Директива 2003/87, озаглавен „Обхват“, предвижда в параграф 1: „Настоящата директива следва да се прилага спрямо емисии от дейностите, изброени в приложение I, и парниковите газове, изброени в приложение II“.

6. Член 3 от тази директива, озаглавен „Определения“, гласи: „За целите на настоящата директива се прилагат следните определения: […] б) „емисии“ означава отделянето на парникови газове в атмосферата от източници в инсталация или отделянето от въздухоплавателни средства, извършващи авиационна дейност, включена в списъка в приложение I, на определените по отношение на тази дейност газове; […] д) „инсталация“ означава стационарно техническо съоръжение за осъществяване на една или повече от дейностите, изброени в приложение I, както и всякакви други дейности, пряко отнасящи се до тях, които имат техническа връзка с дейностите, осъществявани на този обект и които биха могли да повлияят върху емисиите и замърсяването; […]“.

7. Член 8 от посочената директива, озаглавен „Съгласуване с [Директива 96/61]“, предвижда: „Държавите членки трябва да предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че когато в инсталациите се извършват дейности, които са включени в приложение I към Директива [96/61], условията и процедурата за издаване на разрешително за емисии на парникови газове са съгласувани с тези за разрешителното, предвидено в тази директива. Изискванията на членове 5, 6 и 7 от настоящата директива могат да се впишат в процедурите, регламентирани в Директива [96/61]“.

8. Член 10а от същата директива, озаглавен „Преходни общностни правила за хармонизирано безплатно разпределение на квоти“, гласи в параграф 12: „При условията на член 10б през 2013 г. и всяка следваща година до 2020 г. на инсталациите в отрасли или подотрасли, изложени на съществен риск от „изтичане на въглерод“, съгласно параграф 1 се разпределят безплатно квоти в размер на 100 % от количеството, определено в съответствие с мерките, посочени в параграф 1“.

2. Решение 2011/278

9. Член 6, параграф 1 от Решение 2011/278, озаглавен „Разделяне на подинсталации“, има следното съдържание: „За целите на настоящото решение държавите членки трябва да разделят условно всяка инсталация, отговаряща на условията за безплатно разпределяне на квоти за емисии по член 10а от Директива [2003/87], на една или повече от следните видове подинсталации, както е необходимо в съответния случай: a) подинсталация с продуктов показател; б) подинсталация с топлинен показател; в) подинсталация с горивен показател; г) подинсталация с технологични емисии. Тези подинсталации трябва да отговарят, доколкото е възможно, на реални физически части от инсталацията. По отношение на подинсталациите с топлинен показател, горивен показател и технологични емисии държавите членки трябва да правят ясно разграничение, въз основа на кодовете на NACE ( 6 ) и Prodcom, по въпроса дали съответният процес е в отрасъл или подотрасъл, за който се смята, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии съгласно посоченото в Решение 2010/2/ЕС ( 7 ) Когато дадена включена в Европейската схема за търговия с емисии инсталация е произвела и подала измерима топлинна енергия на инсталация или друга инсталация или обект, които не са включени в тази схема, държавите членки ще считат, че съответният процес в подинсталацията с топлинен показател, водещ до производството на тази топлинна енергия, не обслужва отрасъл или подотрасъл, за който се смята, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии съгласно посоченото в Решение [2010/2], освен ако компетентният орган е убеден, че потребителят на измеримата топлинна енергия принадлежи към отрасъл или подотрасъл, за който се смята, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии съгласно посоченото в Решение [2010/2]“.

3. Решение 2010/2 и Решение2014/746/ЕС

10. В точка 1.4 от приложението към Решение 2010/2 сред отраслите, изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, се посочва производството на […] електронни елементи, отговарящо на код 3210 NACE.

11. В точка 1.1 от приложението към Решение 2014/746/ЕС ( 8 ), с което се отменя Решение 2010/2, производството на електронни елементи отново е сред изложените на такъв риск отрасли, като вече отговаря на код 2611 на NACE.

4. Директива 96/61

12. Член 2 от Директива 96/61, озаглавен „Определения“, гласи: „По смисъла на настоящата директива: […] 2. „замърсяване“ е всяко пряко или косвено в резултат от човешка дейност постъпване във въздуха, водите или земята на вещества, вибрации, топлинни лъчения или шумове, които са в състояние да окажат определено вредно въздействие върху здравето на човека или качеството на околната среда, да предизвикат увреждане на материалните ценности, да ограничат или предотвратят възможностите за използване на полезните качества на околната среда и останалите нейни законосъобразни ползвания; 3. „инсталация“ е всяко неподвижно техническо съоръжение, в което се извършват една или повече от посочените в приложение I дейности или други такива, които имат техническа връзка и са непосредствено свързани с тях, и са в състояние да окажат определено въздействие върху емисиите и замърсяването; […] 5. „емисия“ е прякото или непрякото изпускане на вещества, вибрации, топлинни лъчения или шумове във въздуха, водите или земята от съответните, в това число организирани и неорганизирани, източници в рамките на дадена инсталация; […]“.

5. Директива 2010/75

13. Член 3 от Директива 2010/75, озаглавен „Определения“, гласи: „За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:[…] 2. „замърсяване“ означава всяко пряко или косвено постъпване във въздуха, водите или земята на вещества, вибрации, топлинни лъчения или шумове в резултат от човешка дейност, които могат да окажат вредно въздействие върху човешкото здраве или качеството на околната среда, да предизвикат увреждане на материалните блага, да ограничат или предотвратят възможностите за използване на полезните качества на околната среда и останалите нейни законосъобразни ползвания; 3. „инсталация“ означава всяко неподвижно техническо съоръжение, в което се извършват една или повече от посочените в приложение I или в част 1 от приложение VII, дейности или други такива дейности, извършвани на същата площадка, които са непосредствено свързани с тях и имат техническа връзка с дейностите, изброени в същите приложения, и могат да окажат въздействие върху емисиите и замърсяването; 4. „емисия“ означава прякото или непрякото изпускане на вещества, вибрации, топлинни лъчения или шумове във въздуха, водите или земята от организирани или неорганизирани източници в рамките на дадена инсталация; […]“.

Б. Германското право

14. Член 4, параграф 1 от Bundes-Immissionsschutzgesetz (Федерален закон за контрол върху емисиите) от 15 март 1974 г. (BGBl. 1974 I, стр. 721, наричан по-нататък „BImSchG“), в редакцията му от 17 май 2013 г. (BGBl. 2013 I, стр. 1274) гласи следното: „За изграждането и експлоатацията на инсталации, които поради присъщите си особености или поради използването си могат да окажат особено вредно въздействие върху околната среда, да застрашат, значително да увредят или съществено да затруднят населението или околността […] се изисква разрешително […]“.

15. Член 2 от Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz (Закон за търговията с квоти за емисии на парникови газове) от 21 юли 2011 г. (BGBl. 2011 I, стр. 1475, наричан по-нататък „TEHG“), озаглавен „Приложно поле“, гласи: „(1) Този закон се прилага за посочените в част 2 от приложение 1 емисии на парникови газове, отделяни при извършването на посочените в същата разпоредба дейности. Настоящият закон се прилага за посочените в част 2 от приложение 1 инсталации и когато същите са подинсталации или спомагателни съоръжения към инсталация, която не е включена в част 2 от приложение 1. (2) За инсталациите, посочени в част 2, точки 2—31 от приложение 1, приложното поле на настоящия закон се разпростира върху всички 1. подинсталации и етапи на технологичния процес, необходими за експлоатацията, и 2. спомагателни съоръжения, които са пространствено и оперативно свързани с подинсталациите и етапите на технологичния процес, посочени в точка 1, и които могат да бъдат от значение за генерирането на парниковите газове по част 2 от приложение 1. Изречение 1 се прилага mutatis mutandis за горивните съоръжения, посочени в част 2, точка 1 от приложение 1. […] (4) Ако съгласно член 4, параграф 1, изречение 3 от BImSchG за инсталациите, посочени в част 2, точки 2—30 от приложение 1, се изисква разрешително, спецификациите, включени в разрешителното, издадено за инсталацията съгласно BImSchG, са определящи за очертаването на границите ѝ по параграфи 2 и 3. Изречение 1 се прилага mutatis mutandis за горивните съоръжения, посочени в част 2, точка 1 от приложение 1. В случаите по параграф 1, изречение 2 изречение 1 се прилага mutatis mutandis за спецификациите в разрешителното, издадено за подинсталациите или спомагателните съоръжения съгласно BimSchG“.

16. Член 4 от TEHG, озаглавен „Разрешително за емисии“, гласи: „(1) Операторът на инсталацията трябва да получи разрешително за емисиите на парникови газове, генерирани от дейност, посочена в част 2, точки 1—32 от приложение 1. Разрешителното се предоставя от компетентния орган след подаване на заявление от оператора на инсталацията, когато този орган е в състояние да потвърди информацията по параграф 3 въз основа на документацията към заявлението. […] (4) За инсталациите, получили разрешително преди 1 януари 2013 г. съгласно разпоредбите на BImSchG, разрешителното по закона за контрол върху емисиите е това по параграф 1. В случая по изречение 1 обаче операторът на инсталацията може да поиска и отделно разрешително съгласно параграф 1. В този случай изречение 1 се прилага само до издаването на отделното разрешително“.

17. Член 9, параграф 2 от TEHG, озаглавен „Разпределяне на безплатни квоти за емисии на операторите на инсталации“, предвижда: „Разпределянето на безплатни квоти за емисии става с подаване на заявление до компетентния орган […]“.

III. Спорът в главното производство, преюдициалните въпроси и производството пред Съда

18. Жалбоподателят в главното производство, EDW, е оператор на намираща се в Дрезден (Германия) промишлена централа за комбинирано производство на енергия посредством газови двигатели (наричана по-нататък „комбинираната топлоелектрическа централа на EDW“ или „основната инсталация“). Като спомагателни съоръжения в разрешителното за емисии на парникови газове на EDW за тази инсталация са включени и хладилни машини, и по-специално абсорбционни хладилни машини, които преобразуват топлинната енергия в охладителна без да отделят емисии на парникови газове ( 9 ).

19. Комбинираната топлоелектрическа централа на EDW снабдява само един завод за производство на полупроводници, собственост на трето лице, а именно Global Foundries, спрямо който не се прилага СТЕ (наричан по-нататък „заводът на Global Foundries“). Страните не спорят, че по силата на решения 2010/2 и 2014/746 дейността на завода на Global Foundries принадлежи към отрасъл, изложен на повишен риск от изместване на въглеродни емисии ( 10 ).

20. По-конкретно, дейността на инсталацията на EDW (включително абсорбционните хладилни машини) е организирана в три етапа, чиято цел е да се позволи подаването на гореща, студена и топла вода към завода на Global Foundries: – Етап 1: комбинираната топлоелектрическа централа на EDW произвежда по-специално гореща вода с температура 80 C. Тази гореща вода, от една страна, се подава директно към завода на Global Foundries, и от друга страна, се транспортира по друг щранг към абсорбционните хладилни машини. – Етап 2: от горещата вода и парата, получени от тази централа, чрез процес на охлаждане абсорбционните хладилни машини произвеждат студена вода (с температура 5 C или 11 C) за завода на Global Foundries. – Етап 3: абсорбционните хладилни машини произвеждат и вода с температура 32 C от водата (с температура 11 C или 17 C), която постъпва обратно към тях от завода на Global Foundries, от една страна, и от топлинната енергия, която същите отделят в рамките на процеса на охлаждане, от друга страна. Тази топла вода също се подава към завода на Global Foundries ( 11 ).

21. На 19 януари 2012 г. жалбоподателят в главното производство подава до Deutsche Emissionshandelsstelle (Германски орган за търговия с квоти за емисии, наричан по-нататък „DEHSt“) заявление за безплатно разпределяне на квоти за емисии ( 12 ). С решение от 17 февруари 2014 г. DEHSt отказва да му разпредели всички поискани квоти. След този отказ EDW претендира разпределяне на допълнителни квоти. На 28 април 2017 г. DEHSt уважава частично тази претенция.

22. В това отношение DEHSt счита, че абсорбционните хладилни машини и основната инсталация на EDW образуват една и съща инсталация от обхвата на СТЕ, за която следва да се прилага топлинен показател ( 13 ). С оглед на тази преценка той приспада от количествата измерима топлинна енергия, заявени от жалбоподателя в главното производство за целите на изчисляването на временния брой безплатно разпределени квоти ( 14 ), топлинната енергия, внасяна от завода на Global Foundries, за която не се прилага СТЕ (тоест количествата топлинна енергия, съответстващи на потоците с температура 11 C или 17 C, които идват от този завод и се пренасочват към абсорбционните хладилни машини за производството на топла вода в рамките на етап 3). Освен това той отказва да предостави на EDW възможността да се ползва от схемата за отраслите или подотраслите, за които се счита, че са изложени на „значителен риск от изместване на въглеродни емисии“, за количествата топлинна енергия, подавани от комбинираната му топлоелектрическа централа към абсорбционните хладилни машини в рамките на етап 1. Във връзка с това той счита, че студената вода, произведена от тези машини (в рамките на етап 2), не принадлежи към отрасъл или подотрасъл, за който се счита, че е изложен на „значителен риск от изместване на въглеродни емисии“ съгласно Решение 2010/2.

23. На 1 юни 2017 г. EDW подава жалба до запитващата юрисдикция срещу решението за частично отхвърляне на претенцията му.

24. Тази юрисдикция счита, че разрешаването на спора, с който е сезирана, зависи, най-напред, от това дали е съвместима с Директива 2003/87, и по-специално с член 2, параграф 1 и член 3, буква д) от нея национална разпоредба, която води до включване в границите на инсталациите, за които се прилага СТЕ, на спомагателни съоръжения, които като разглежданите в главното производство хладилни машини, не отделят емисии на парникови газове. Всъщност запитващата юрисдикция посочва, че въпросът дали тези хладилни машини се намират във или извън границите на инсталацията на EDW има отражение върху количеството квоти за емисии, от което последната може временно да се ползва безплатно ( 15 ).

25. По-нататък запитващата юрисдикция иска евентуално да се установи дали „corrected eligibility ratio“ (коригирана квота за допустимост), която е посочена в Data Collection Template (формуляр за събиране на данни“ ( 16 ) и която при обстоятелствата по делото в главното производство може да позволи да се вземе предвид фактът, че внасяната от завода на Global Foundries топлинна енергия е „недопустима“ за целите на безплатното разпределяне, трябва да се приложи към общото количество топлинна енергия, произведена в тази инсталация, или напротив, може да се приложи само към топлинния поток, към който може да бъде отнесена тази внесена топлинна енергия ( 17 ).

26. Накрая, запитващата юрисдикция иска да се установят условията за привеждане в действие на схемата за отраслите или подотраслите, за които се счита, че са изложени на „значителен риск от изместване на въглеродни емисии“, съгласно член 6, параграф 1, трета алинея от Решение 2011/278. Тя иска по-специално да се установи дали ако трябва да се счита, че абсорбционните хладилни машини са част от инсталацията на EDW, подаването на охладителна енергия към Global Foundries (в рамките на етап 2) би могло да се ползва от свързания с изместване на въглеродни емисии статус, при положение че ползването на този статус по принцип предполага износ на топлинна енергия.

27. При тези обстоятелства с акт от 16 декември 2019 г., постъпил в Съда на 24 декември 2019 г., Verwaltungsgericht Berlin (Административен съд Берлин) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси: „1) Трябва ли член 2, параграф 1 от Директива [2003/87] да се тълкува в смисъл, че допуска разпоредба като член 2, параграф 4, изречение 1 от [TEHG], в съответствие с която и спрямо инсталация, получила разрешително съгласно [BImSchg], се прилага [СТЕ], доколкото това разрешително се отнася и за спомагателни съоръжения, които не отделят емисии на парникови газове? 2) Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен: Следва ли от предвидените в изготвения от Комисията [формуляр за събиране на данни] и зададени на държавите членки критерии за изчисляване на коригираната квота […] за топлинна енергия, внасяна от инсталации, за които не се прилага схемата за търговия с квоти за емисии, че същата тази квота следва да се прилага към общата топлинна енергия, произведена в инсталацията, за която се прилага [СТЕ], дори когато ясно може да се установи, че внасяната топлинна енергия е от един или няколко отделно отчитани топлинни потоци, които могат да бъдат идентифицирани, и/или от вътрешно потребление на топлинна енергия в инсталацията? 3) Трябва ли член 6, параграф 1, трета алинея от Решение [2011/278] да се тълкува в смисъл, че определящият топлинен процес на подинсталацията с топлинен показател, се отнася до отрасъл или подотрасъл, за който в съответствие с Решение [2010/2] се счита, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, когато тази топлинна енергия се използва за производството на охладителна енергия, а охладителната енергия се потребява от инсталация, за която не се прилага схемата за търговия с квоти за емисии, в отрасъл или подотрасъл, който е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии? Зависи ли приложимостта на член 6, параграф 1, трета алинея от Решение [2011/278] от това дали охладителната енергия се произвежда в границите на инсталацията, за която се прилага [СТЕ]?“.

28. EDW, Агенцията, германското правителство и Европейската комисия представят писмени становища пред Съда.

IV. Анализ

29. Директива 2003/87 въвежда схема за търговия с квоти за емисии, за да се намалят емисиите на парникови газове в атмосферата до равнище, което би предотвратило опасна антропогенна намеса в климатичната система, и чиято крайна цел е опазването на околната среда ( 18 ). За определен преходен период Директива 2003/87 предвижда в член 10а безплатно разпределение на квоти ( 19 ).

30. Предметът на спора в главното производство е именно временното безплатно разпределяне на квоти. Всъщност с жалбата си пред запитващата юрисдикция жалбоподателят в главното производство претендира повече безплатни квоти от тези, които са му разпределени временно от DEHSt. Той оспорва, от една страна, приспадането, направено, за да се вземе предвид „недопустимостта“ на внасяната от завода на Global Foundries топлинна енергия (в рамките на етап 3, описан в точка 20 от настоящото заключение), и от друга страна, лишаването на топлинната енергия, която не се доставя на завода на Global Foundries, а се подава от комбинираната топлоелектрическа централа на EDW към абсорбционните хладилни машини (в рамките на етап 1) за производството на охладителна енергия (в рамките на етап 2), от възможността да се ползва от привилегированото третиране, предвидено за отраслите и подотраслите, изложени на „значителен риск от изместване на въглеродни емисии“.

31. В този контекст първият въпрос на запитващата юрисдикция се отнася до това дали приложното поле на Директива 2003/87, определено в член 2, параграф 1, допуска национална разпоредба, в съответствие с която границите на дадена инсталация се очертават по идентичен начин във всяко от различните разрешителни, от които може да се ползва нейният оператор съответно за емисиите на парникови газове и за замърсяването.

32. С този въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали по дело като разглежданото в главното производство следва да се приеме — по силата на член 3, буква д) от Директива 2003/87 — че абсорбционните хладилни машини са част от инсталацията на EDW ( 20 ).

33. Колкото до втория и третия въпрос те са относно два аспекта, свързани с изчисляването на броя квоти за емисии, който може да бъде временно безплатно разпределен на EDW, а именно, от една страна, разграничението между „недопустимите поради произхода им“ и „допустимите поради произхода им“ количества топлинна енергия, което е релевантно за определянето на коригираната квота за допустимост ( 21 ), и от друга страна, коефициента на „риск от изместване на въглеродни емисии“.

34. Относно концепцията за „риск от изместване на въглеродни емисии“ припомням, че тя препраща към риска от преместване на дейности с високи емисии на парникови газове поради разходите, свързани с прилагането на схемата за търговия с квоти, към трети държави, където не са наложени подобни ограничения, което би повишило емисиите в световен мащаб и би било в противоречие с целите за опазване на климата, преследвани от СТЕ ( 22 ). Съгласно член 10а, параграф 12 от Директива 2003/87 последствие от принадлежността на дадена инсталация към отрасъл или подотрасъл, изложен на „съществен риск от изместване на въглеродни емисии“, от гледна точка на разпределението съгласно този член е, прилагането към историческите ѝ данни, които трябва да се вземат предвид при изчисляването на временното безплатно разпределение на квоти, на „коефициента на риск от изместване“, даващ възможност за по-щедро временно разпределение ( 23 ).

35. Така, когато за дадена инсталация се прилага коефициентът на риск от изместване, по отношение на временно безплатно разпределените ѝ квоти не се прилага предвиденото в член 10а, параграф 11 от тази директива ежегодно намаляване. Крайният резултат съответно е по-голям брой временно безплатно разпределени квоти.

36. Също така въпросът дали по дело като разглежданото в главното производство от заявените от жалбоподателя в главното производство количества топлинна енергия следва да се приспадне топлинната енергия, внасяна от завод като този на Global Foundries ( 24 ), с мотива че тази топлинна енергия е „недопустима“, тъй като постъпва от инсталация извън обхвата на СТЕ, има пряко отражение върху броя безплатни квоти, които могат да се разпределят временно за такава инсталация.

37. Всъщност посочената във втория въпрос на запитващата юрисдикция коригирана квота за допустимост, която се определя от съотношението „количества топлинна енергия, допустими поради произхода им“/„обща измерима топлинна енергия“ ( 25 ), ще е толкова по-благоприятна за оператора, колкото по-големи са допустимите количества топлинна енергия (без внесената от инсталации, за които не се прилага СТЕ) спрямо общата измерима топлинна енергия („total measurable heat“) на инсталацията.

38. В случая Агенцията посочва, че за базовия период 2005—2008 г. половината от общата измерима топлинна енергия на инсталацията на EDW (включително абсорбционните хладилни машини) съответства на топлинната енергия, внасяна от завода на Global Foundries. Ако се предположи, че тези машини действително са част от инсталацията на EDW, тази топлинна енергия би трябвало да се включи към „общата измерима топлинна енергия“ на инсталацията, а не към „допустимите количества топлинна енергия“. В такъв случай приложимата коригирана квота за допустимост ще е значително по-малка, отколкото в хипотезата, при която тази топлинна енергия изобщо не трябва да се взема предвид (тоест когато абсорбционните хладилни машини не са част от инсталацията на EDW). Като цяло така EDW ще получи временно по-малко безплатни квоти.

39. По-нататък в настоящото заключение ще анализирам последователно всеки от поставените от запитващата юрисдикция въпроси. Най-напред, що се отнася до първия въпрос, ще посоча, че приложното поле на Директива 2003/87, определено в член 2, параграф 1, според мен допуска национална разпоредба, по силата на която границите на инсталацията са едни и същи за всяко от различните разрешителни, от които може да се ползва даден оператор за емисиите на парникови газове и за замърсяването. Ще обясня, че тази възможност все пак зависи от условието, за целите на определянето на предвидените от СТЕ права и задължения да се вземат предвид само спомагателните съоръжения (наред с основната инсталация), чиито дейности могат да окажат въздействие върху такива емисии. Ще уточня и различните критерии, предвидени в определението на понятието „инсталация“ в член 3, буква д) от тази директива, и същевременно ще подчертая, че запитващата юрисдикция трябва да прецени дали при обстоятелствата по делото в главното производство абсорбционните хладилни машини са част от инсталацията на EDW.

40. По-нататък, що се отнася до втория въпрос относно начините на прилагане на коригираната квота за допустимост, ще посоча, че според мен тази квота трябва да се прилага към съвкупността от измеримата топлинна енергия, консумирана в инсталацията и допустима за безплатно разпределяне, и измеримата топлинна енергия, подавана към инсталации или обекти извън обхвата на СТЕ, и поради това тя не може да бъде отнесена само към един от различните топлинни потоци на съответната инсталация.

41. Накрая, ще отговоря на третия въпрос в смисъл, че инсталация като тази на EDW според мен не може да се ползва от коефициента на риск от изместване на въглеродни емисии за количествата топлинна енергия, които се използват за производството на студена вода, предназначена за инсталация извън обхвата на СТЕ в отрасъл, за който се счита, че е изложен на „значителен риск от изместване на въглеродни емисии“ (в случая заводът на Global Foundries).

А. По възможността за включване към инсталация в обхвата на СТЕ на спомагателни съоръжения, които не отделят парникови газове (първи въпрос)

42. Както посочих в точка 31 от настоящото заключение, целта на първия преюдициален въпрос по същество е да се изясни дали член 2, параграф 1 от Директива 2003/87 допуска по силата на националното право разрешително за емисии на парникови газове да се отнася и за спомагателни съоръжения, които като абсорбционните хладилни машини на EDW не отделят такива емисии.

43. Съгласно обясненията на запитващата юрисдикция DEHSt счита, че комбинираната топлоелектрическа централа и абсорбционните хладилни машини на EDW — поради шумовите емисии, които последните отделят — формират една и съща инсталация в разрешителното за емисии на парникови газове, с което този оператор разполага. Това се дължи на предвидения в германското право интегриран подход ( 26 ) към изпълнението на Директиви 96/61 и 2010/75 за предотвратяването и контрола на замърсяването (които са транспонирани в германското право с BImSchG), от една страна, и на Директива 2003/87, от друга страна, в които определението на понятието „инсталация“ е идентично ( 27 ).

44. От това идентично определение, което Агенцията възприема, германското правителство прави извода, че за да може дадено спомагателно съоръжение да бъде включено в границите на инсталация, за която се прилага СТЕ, е достатъчно то да отделя емисии или замърсяване от какъвто и да е вид. Обстоятелството, че границите на инсталация като експлоатираната от EDW при обстоятелствата по делото в главното производство са определени, така че да включват и дейности, които могат само да окажат въздействие върху други видове емисии или замърсяване, дори които имат въздействие само върху околната среда в широк смисъл, по никакъв начин не накърнявало целите на член 2, параграф 1 от Директива 2003/87.

45. Според мен обаче това тълкуване не може да се възприеме.

46. В това отношение, първо, констатирам, че макар в член 3, точка 4 Директива 2010/75 да възприема относително широко тълкуване на понятието „емисии“ ( 28 ), в контекста на СТЕ същото това понятие се свежда стриктно до емисиите на парникови газове ( 29 ). Освен това, въпреки че в член 3, буква д) от Директива 2003/87 се визира „замърсяването“, в нея няма самостоятелно определение на този термин ( 30 ).

47. От това следва, че макар определението на понятието „инсталация“ в тези три директиви (а именно в Директива 2003/87, от една страна, и в Директиви 96/61 и 2010/75, от друга страна) да е идентично, не се установява да трябва посочените в това определение термини „емисии“ и „замърсяване“ да имат еднакво значение за всеки от тези актове.

48. Второ, в това отношение отбелязвам, че приложното поле на Директива 2003/87, определено в член 2, параграф 1, препраща единствено към „емисиите“ и „парниковите газове“ от приложения I и II към тази директива. Според мен е ясно, че това приложно поле трябва да се преценява с оглед на понятието „емисии“, определено в член 3, буква б) от същата директива, и поради това в него не може да се включат емисии, различни от емисиите на парникови газове (например като шумови емисии).

49. Трето, струва ми се, че е полезно да се подчертае, че макар текстът на определението за „инсталация“ да е един и същ в Директива 2003/87 и в Директиви 96/61 и 2010/75, тези три директиви преследват твърде различни цели. Целта на Директива 2003/87 конкретно е да се намалят емисиите на парникови газове ( 31 ), докато Директива 2010/75, която следва целите на Директива 96/61, е насочена към намаляване на емисиите във въздуха, водите и земята ( 32 ). С оглед на тази по-ограничена и специфична цел на Директива 2003/87 е обосновано за целите на определянето на правата и задълженията, предвидени от СТЕ, и по-специално за целите на безплатното разпределяне на квоти за емисии на парникови газове, да се вземат предвид само емисиите на парникови газове.

50. В това отношение припомням, че икономическата логика на СТЕ е да мотивира всеки участник в тази схема да изпуска количество парникови газове, по-малко от квотите, които са му били отпуснати първоначално, за да прехвърли остатъка от тях на други участници ( 33 ). Този принцип на продажба на квотите на търг, който зависи от способността на участниците в него да контролират емисиите си на парникови газове, изобщо не налага да се вземат предвид други емисии или видове замърсяване ( 34 ).

51. Четвърто, отбелязвам, че ако за целите на прилагането на Директиви 96/61 и 2010/75, от една страна, и на Директива 2003/87, от друга страна, трябва да се възприеме едно-единствено определение на понятието „инсталация“, в резултат на това би могло в обхвата на СТЕ да попаднат инсталации, които не отделят никакъв парников газ.

52. Според мен обаче такъв резултат е немислим в светлината на решение на Съда по дело Trinseo Deutschland ( 35 ), в което Съдът посочва, че от самия текст на член 2, параграф 1 от Директива 2003/87 следва, че посочените в приложение I към тази директива дейности попадат в приложното ѝ поле, а следователно и в това на СТЕ само ако отделят „емисии“ от парникови газове, изброени в приложение II към същата директива.

53. Припомням, че в това решение Съдът приема, че при липсата на емисии на CO2 дейност, дори да е посочена в приложение I към Директива 2003/87, не може да попада в приложното поле на тази директива, и следователно и в това на установената от нея СТЕ ( 36 ). Наистина, операторът на инсталация, която сама по себе си не отделя никакви преки емисии на CO2 не би могъл да бъде насърчаван да намали емисиите си на парникови газове чрез разпределянето на квоти за емисии. Включването на такава инсталация в СТЕ би се отразило и на преследваната с посочената директива цел, чийто смисъл припомних в точка 50 от настоящото заключение ( 37 ).

54. С оглед на всички тези съображения считам, както по същество изтъква Комисията, че член 2, параграф 1 от Директива 2003/87 трябва да се тълкува в смисъл, че обхватът на предвидените от СТЕ права и задължения може да се определи само с оглед на „емисиите на парникови газове“ по член 3, буква б) от тази директива.

55. Според мен от тези разпоредби следва да се направи изводът, че изразът „[въздействие] върху емисиите и замърсяването“, съдържащ се в член 3, буква д) от посочената директива (в който се дава определение на понятието „инсталация“), трябва да се разбира в смисъл, че се отнася единствено до въздействието върху емисиите на парникови газове. От това следва, че за целите на прилагането на СТЕ спомагателни съоръжения могат да бъдат взети предвид само ако дейността им може да окаже въздействие върху тези емисии и същевременно отговаря на другите предвидени от посочената разпоредба критерии.

56. След като това уточнение беше направено, отбелязвам, че е вярно, от една страна, както правилно отбелязва Комисията, че разглежданата германска разпоредба (а именно член 2, параграф 4, изречение 1 от TEHG) във всеки случай не води до изключване от СТЕ на подинсталации, които попадат в обхвата ѝ в съответствие с посочените по-горе разпоредби. Напротив, с нея се цели включването в разрешителното за емисии на парникови газове на други спомагателни съоръжения, в допълнение към тези, които могат да окажат въздействие върху такива емисии. Накратко, тя налага по-широко, а не по-ограничително очертаване на границите на инсталацията от изискваното от СТЕ.

57. От друга страна, така както я разбирам, единствената последица от тази разпоредба е физическото очертаване на границите на инсталацията в това разрешително по същия начин както в разрешителното за замърсяването. Сама по себе си тя не налага всички части на така идентифицираната инсталация впоследствие да се вземат предвид за целите на определянето на правата и задълженията, от които може да се ползва операторът по силата на СТЕ ( 38 ). В това отношение член 2, параграф 2 от TEHG (закон, с който се цели да се транспонира Директива 2003/87 в германското право) ( 39 ) предвижда, от друга страна, че в приложното му поле попадат само спомагателните съоръжения, които са пространствено и оперативно свързани с другите подинсталации и могат да бъдат от значение за генерирането на парникови газове ( 40 ).

58. Разглеждани заедно, тези разпоредби според мен по никакъв начин не пречат предвидените от СТЕ права и задължения да се определят, като се вземат предвид (в допълнение към основната инсталация) само спомагателните съоръжения, чиито дейности — в съответствие с критерия, установен в точка 55 от настоящото заключение — могат да окажат въздействие върху емисиите на парникови газове.

59. При тези обстоятелства считам, че член 2, параграф 1 от Директива 2003/87 във връзка с член 3, букви б) и д) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна норма като член 2, параграф 4, изречение 1 от TEHG, която води до включването в разрешителното за инсталация в обхвата на СТЕ на спомагателни съоръжения, които сами по себе си не отделят парникови газове. Такива спомагателни съоръжения обаче могат да бъдат взети предвид за целите на определянето на предвидените от СТЕ права и задължения, що се отнася по-специално до временното безплатно разпределяне на квоти за емисии, само ако дейността им може да окаже въздействие върху емисиите на парникови газове и същевременно отговаря на другите критерии по член 3, буква д) от тази директива.

60. В следващия раздел от настоящото заключение ще дам някои насоки по въпроса дали последното посочено условие е изпълнено при обстоятелствата по делото в главното производство. Ще уточня и другите предвидени с тази разпоредба критерии, за да може запитващата юрисдикция да установи дали може да се счита, че абсорбционните хладилни машини и комбинираната топлоелектрическа централа на EDW представляват една-единствена инсталация.

Б. По критериите, предвидени в член 3, буква д) от Директива 2003/87 за целите на очертаването на границите на инсталацията

61. Припомням, че при обстоятелствата по делото в главното производство, макар самите разглеждани абсорбционни хладилни машини да не отделят парникови газове, а само да оказват въздействие върху емисиите на СО2 на комбинираната топлоелектрическа централа на EDW, включването на тези машини към основната инсталация ще доведе до намаляването на броя безплатни квоти, от които EDW може да се ползва временно, спрямо този, който се получава при изключване на посочените машини ( 41 ).

62. Що се отнася до включването на спомагателните съоръжения, член 3, буква д) от Директива 2003/87 предвижда по същество три критерия: – дейността на спомагателното съоръжение да се отнася пряко до дейността на основната инсталация, включена в приложение I към тази директива ( 42 ) (първи критерий), – да има техническа връзка с дейностите, осъществявани на този обект (втори критерий), и – да може да повлияе върху емисиите и замърсяването (трети критерий).

63. Относно третия критерий уточнявам, че съгласно точка 59 от настоящото заключение той трябва да се разбира в смисъл, че дейността на спомагателното съоръжение трябва да може да окаже въздействие върху емисиите на парникови газове.

64. Жалбоподателят в главното производство поддържа, че при обстоятелствата по делото в главното производство дейността на абсорбционните хладилни машини не оказва въздействие върху емисиите на парникови газове на неговата комбинирана топлоелектрическа централа. Обратно, германското правителство, Агенцията и Комисията твърдят, че експлоатацията на тези машини може да окаже въздействие върху емисиите на тази централа. Тя отделяла толкова повече парникови газове, колкото по-голямо количество топлинна енергия било необходимо за функционирането на посочените машини и за производството на студена вода за нуждите на завода на Global Foundries (в рамките на етап 2).

65. В случая запитващата юрисдикция трябва да прецени дали при обстоятелствата по делото в главното производство това действително е така. Струва ми се, че за да се отговори утвърдително на този въпрос, би било достатъчно тази юрисдикция да установи по-специално че увеличаването или намаляването на нуждите от топлинна енергия на абсорбционните хладилни машини води до увеличаване или намаляване на дейността по „изгаряне на горива“ в централата на EDW и следователно до по-голямо или по-малко изпускане на емисии на CO2. Колкото повече студена вода произвеждат абсорбционните хладилни машини, толкова повече ще се нуждаят от топлинна енергия и толкова повече горива трябва да се използват в комбинираната топлоелектрическа централа за производството на тази топлинна енергия.

66. Що се отнася до критерия за „пряката връзка“ (първи критерий) и този за „техническата връзка“ (втори критерий), установявам, че в решение Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ ( 43 ) Съдът приема по-специално че пряката връзка между разглежданите дейности по изгаряне на горива и по складиране на въглища се обективира чрез наличието на техническа връзка между тези две дейности. Въз основа на това стигам до извода, че според Съда тези два критерия в известна степен се припокриват.

67. В това отношение уточнявам, че според мен вторият критерий се отнася само до техническите връзки, които могат да съществуват между основната инсталация и спомагателното съоръжение, тоест до това дали една от дейностите, които се осъществяват в единия обект, е интегрирана в общия технически процес на другия ( 44 ), с оглед по-специално на начина, по който те са свързани технически и организационно ( 45 ), както и на техническото им функциониране. Първият критерий (относно „пряката връзка“) според мен позволява да се вземе предвид наличието на по-широка връзка между основната инсталация и спомагателното съоръжение. Както го разбирам, отговорът на въпроса дали този първи критерий е изпълнен не се ограничава до техническа преценка ( 46 ), а може да отчита по-специално и наличието на общо предназначение на разглежданите дейности, за което всяка от тях допринася и което предполага принадлежността им към една и съща инсталация ( 47 ).

68. Жалбоподателят в главното производство счита, че в решение Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ ( 48 ) Съдът приема, че е налице пряка връзка, тъй като частта от инсталацията, която трябва да се включи (въглищен парк), е абсолютно необходима за функционирането на основната инсталация (въглищна електрическа централа). Колкото до разглежданите по делото в главното производство абсорбционни хладилни машини според него следвало да се констатира липсата на пряка връзка между дейността на тези машини и дейността на комбинираната топлоелектрическа централа на EDW, тъй като производството на студена вода от посочените машини не е нито необходимо, нито полезно за дейността по „изгаряне на горива“ на тази централа.

69. В това отношение подчертавам, че от решение Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ не следва, че наличието на пряка връзка може да се установи само когато дейността на спомагателното съоръжение е абсолютно необходима за дейността на основната инсталация, но не и в обратната ситуация (тоест когато последната посочена дейност е абсолютно необходима за дейността на спомагателното съоръжение). Освен това според мен в това решение Съдът не приема, че може да се счита, че само дейност, която е „абсолютно необходима“ за друга дейност, отговаря на критерия за „пряка връзка“ ( 49 ).

70. Ето защо считам, че в случая е напълно възможно запитващата юрисдикция да основе „пряката връзка“ между дейностите на комбинираната топлоелектрическа централа на EDW и тези на хладилните му машини на съвкупност от елементи, сред които и обстоятелството, че произведената от тази централа топлинна енергия допринася (и дори е необходима) за функционирането на тези машини. Тя би могла също така да приеме, както поддържа Комисията, че тези машини „са част от производствения процес“ на EDW, или да вземе предвид изтъкнатото от Агенцията обстоятелство, че инсталацията на EDW е предназначена да доставя на завода на Global Foundries необходимата за неговите нужди гореща, студена и топла вода, и да констатира, че това предназначение може да се гарантира само когато всички компоненти на тази инсталация функционират, включително посочените машини.

71. Струва ми се, с оглед на всички тези съображения, без да се засяга преценката, която запитващата юрисдикция ще трябва да извърши, че дейността на разглежданите абсорбционни хладилни машини е свързана пряко с дейността на комбинираната топлоелектрическа централа на EDW. Стига между тези дейности да има и техническа връзка ( 50 ) и тези машини да могат да окажат въздействие върху емисиите на CO2, според мен тази юрисдикция ще може да счете, че те формират една-единствена инсталация с тази централа по смисъла на член 3, буква д) от Директива 2003/87.

72. Тези машини следва евентуално да се вземат предвид, по-специално за целите на временното безплатно разпределяне на квоти за емисии. Както посочих в точка 61 от настоящото заключение, този подход би довел до намаляване на броя временно разпределени на EDW безплатни квоти спрямо този, за който същото претендира, което съответства на общата цел на СТЕ за общо намаляване на емисиите на парникови газове ( 51 ).

73. В следващия раздел, чиято цел е да се отговори на втория преюдициален въпрос, ще изходя от хипотезата, че EDW експлоатира една-единствена инсталация, включваща неговата комбинирана топлоелектрическа централа и разглежданите в главното производство абсорбционни хладилни машини. От запитването на запитващата юрисдикция следва, че в обратната хипотеза, тоест когато тези машини не са част от инсталацията на EDW, не следва да се отговаря на този въпрос.

В. По коригираната квота за допустимост във формуляра за събиране на данни (втори въпрос)

74. Вторият преюдициален въпрос по същество e дали коригираната квота за допустимост, която при обстоятелствата по делото в главното производство ще позволи да се отрази фактът, че количествата топлинна енергия, които се внасят от абсорбционните хладилни машини на EDW от завода на Global Foundries за производството на студена вода в рамките на етап 3 (описан в точка 20 от настоящото заключение), са „внесени от инсталация, за която не се прилага СТЕ“, и следователно са недопустими ( 52 ), може, както изтъква жалбоподателят в главното производство, да се приложи само към потока топла вода с температура 32 °C.

75. В това отношение, първо, констатирам, че в хипотезата, при която абсорбционните хладилни машини са част от инсталацията на EDW, няма никакво съмнение, че тази инсталация внася топлинна енергия от инсталация, за която не се прилага СТЕ, тъй като тези машини използват топлинната енергия, подавана от завода на Global Foundries за производството на топла вода. Страните не оспорват тази преценка ( 53 ).

76. Второ, припомням, че двата документа, в които става въпрос за коригираната квота за допустимост, а именно формулярът за събиране на данни на Комисията и ръководният документ, който тя приема във връзка с този формуляр ( 54 ), не са правнообвързващи ( 55 ).

77. Държавите членки обаче имат право да използват посочения формуляр за целите на временното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове. В това отношение уточнявам, че съгласно член 7, параграф 5, втора алинея от Решение 2011/278 дори държава членка да поиска от оператора да използва друг електронен формуляр за попълване на данните или да специфицира файловия формат за подаване на данните, тя по принцип ( 56 ) е длъжна да приеме операторът да ползва също и същия този формуляр. Следователно формулярът за събиране на данни на Комисията очевидно е годен да породи правно действие.

78. Трето, отбелязвам, че за да се определи временният годишен брой квоти за емисии, които могат да бъдат разпределени безплатно за инсталация с топлинен показател, този показател следва да се умножи по „топлинното историческо равнище на активност“ ( 57 ). То се определя от статистическата медиана за базовия период на историческото годишно количество получена измерима топлинна енергия (идваща от инсталация, влизаща в СТЕ) или произведена измерима топлинна енергия, или и двете ( 58 ). Следователно той се определя, като за отправна точка се използват количествата топлинна енергия, внасяни от други инсталации, попадащи в обхвата на СТЕ, и/или количествата, произведени от въпросната инсталация през базовия период ( 59 ).

79. Въз основа на това стигам до извода, че за да се установи временният годишен брой квоти за емисии, които могат да бъдат разпределени безплатно за инсталация с топлинен показател, количествата топлинна енергия, внесени от инсталации извън обхвата на СТЕ, просто не са релевантни.

80. Следователно по делото в главното производство DEHSt правилно смята да изключи количествата топлинна енергия, внасяни от завода на Global Foundries, от „допустимите“ количества топлинна енергия на инсталацията на EDW. Както подчертава Агенцията, всяко друго тълкуване би могло да доведе до завишаване на количеството топлинна енергия, даващо право на временно безплатно разпределяне на квоти за емисии.

81. В това отношение ще добавя, че с предвидената във формуляра за събиране на данни коригирана квота за допустимост се цели да се избегне точно такъв проблем: както обясних в точка 37 от настоящото заключение, тя се определя от съотношението „количества топлинна енергия, допустими поради произхода им“/„обща измерима топлинна енергия“. Недопустими поради произхода им са количествата топлинна енергия, които, подобно на идващите от завода на Global Foundries, се внасят от инсталации извън обхвата на СТЕ.

82. Колкото до това дали тази квота може да се приложи само към един топлинен поток в рамките на разглежданата инсталация, констатирам, че от формуляра за събиране на данни изрично следва, че посочената квота трябва да се прилага към „total amount of heat potentially part of the heat benchmark sub-installations“, който се определя като сбора от измеримата топлинна енергия, консумирана в инсталацията и допустима за безплатно разпределяне, от една страна, и измеримата топлинна енергия, подавана към инсталации или обекти извън обхвата СТЕ, от друга страна ( 60 ). Следователно, противно на предложеното от жалбоподателя в главното производство, същата квота не може да се прилага само към един от топлинните потоци (в случая само към потока топла вода с температура 32 °C).

83. Уточнявам, че от формуляра за събиране на данни следва и че самото изчисляване на коригираната квота за допустимост вече предполага интегриран подход, включващ вземането предвид на всички топлинни потоци ( 61 ).

84. Накрая, струва ми се полезно да подчертая, както правилно изтъква Агенцията, че предимството при прилагането на коригираната квота за допустимост към всички топлинни потоци е че се гарантира вземането предвид във всички държави членки — на равнището на инсталацията (а не само на определени части от нея) — частта от топлинната енергия, произведена в тази инсталация (и следователно дава право на безплатно разпределяне на квоти за емисии), и частта, която е внесена от инсталация, за която не се прилага СТЕ (и следователно не дава право на разпределяне на такива квоти).

85. Ето защо предлагам на Съда да отговори на втория преюдициален въпрос в смисъл, че коригираната квота за допустимост трябва да се прилага към сбора от измеримата топлинна енергия, консумирана в разглежданата инсталация и допустима за безплатно разпределяне, и измеримата топлинна енергия, подавана към инсталации или обекти извън обхвата на СТЕ, без да може да се прави разграничение между различните топлинни потоци.

Г. По прилагането на коефициента на риск от изместване на въглеродни емисии (трети въпрос)

86. С третия си преюдициален въпрос запитващата юрисдикция по същество пита Съда дали инсталация като тази на EDW може да получи свързания с изместване на въглеродни емисии статус за частта от топлинната енергия, която не се подава пряко към инсталация в отрасъл, за който се счита, че е изложен на „значителен риск от изместване на въглеродни емисии“, а преди да се насочи към тази инсталация, се преобразува в охладителна енергия (и по-точно в студена вода) посредством абсорбционни хладилни машини.

87. Припомням, както вече посочих в точка 34 от настоящото заключение, че в член 10а, параграф 12 от Директива 2003/87 законодателят е предвидил специално правило за разпределянето на безплатни квоти на инсталациите в отрасли и подотрасли, изложени на „съществен риск от „изтичане на въглерод“ ( 62 ). Това правило е въведено с цел да се избегне поставянето в икономически неизгодно положение на определени енергоемки отрасли и подотрасли в Съюза, изложени на международната конкуренция, за която не се прилагат съпоставими ограничения във връзка с емисиите на въглерод.

88. Член 6, параграф 1, трета алинея от Решение 2011/278 предвижда, че ползването на статуса, свързан с изместване на въглеродни емисии, се разпростира и към инсталациите, които, макар да не принадлежат към отрасъл, за който се смята, че е изложен на „значителен риск от изместване на въглеродни емисии“, подават измерима топлинна енергия към инсталация в такъв отрасъл, която не е включена в СТЕ.

89. В случая страните не спорят, че самата инсталация на EDW не принадлежи към отрасъл, за който се смята, че е изложен на „значителен риск от изместване на въглеродни емисии“. В рамките на описания в точка 20 от настоящото заключение етап 2 обаче EDW подава към завода на Global Foundries студена вода, произвеждана от доставяните от комбинираната топлоелектрическа централа топла вода и пара. Този завод, който не е включен в СТЕ, принадлежи към такъв отрасъл.

90. Комисията и Агенцията изтъкват по същество, че съгласно текста на член 6, параграф 1, трета алинея от Решение 2011/278 при всяко положение свързаният с изместване на въглеродни емисии статус не може да се признае за количествата топлинна енергия, произведени от инсталация като тази на EDW за целите на етап 2, (който протича в абсорбционните хладилни машини). Всъщност тази топлинна енергия няма да бъде консумирана в инсталация извън обхвата на СТЕ и спадаща към отрасъл, за който се счита, че е изложен на „значителен риск от изместване на въглеродни емисии“ (тоест в завода на Global Fdries), а от тези машини.

91. Жалбоподателят в главното производство, от своя страна, счита, че абсорбционните хладилни машини не предизвикват прекъсване на връзката между комбинираната топлоелектрическа централа на EDW (която произвеждала топлинна енергия) и завода на Global Foundries (която консумирала тази топлинна енергия под формата на охладителна енергия). При всяко положение доставяната на този завод охладителна енергия била еквивалентна на използваната за нейното производство топлинна енергия.

92. Считам, че последното посочено тълкуване не може да се възприеме.

93. В това отношение констатирам, че член 6, параграф 1, трета алинея от Решение 2011/278 ясно определя „потребителя на измеримата топлинна енергия“ като инсталация, която, от една страна, принадлежи към отрасъл или подотрасъл, за който се смята, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, и от друга страна, не е включена в СТЕ.

94. От това следва, както правилно поддържат Комисията и Агенцията, че за да може инсталация като тази на EDW да се ползва от свързания с изместване на въглеродни емисии статус, тя следва, първо, да подава топлинна енергия, и второ, тази топлинна енергия да се консумира в инсталация, която отговаря на двойния критерий по предходната точка. Възможността да се ползва този статус не може да се разпростре към доставяната на такава инсталация студена вода, тъй като това би означавало, че топлинната енергия вече е консумирана.

95. Откъсът от документа на Комисията, озаглавен „Frequently Asked Questions on Free Allocation Rules for the EU ETS post 2020“ („Често задавани въпроси относно правилата за безплатно разпределяне на квоти в Европейския съюз след 2020 г.“) ( 63 ), който жалбоподателят в главното производство посочва в становището си, не може да доведе до различно тълкуване.

96. Всъщност, от една страна, този документ, който няма задължителна сила, е приет от Комисията в контекста на четвъртия период на търговия (тоест периодът, който започва да тече от 2021 г.), докато делото в главното производство е относно безплатното разпределяне през третия период на търговия (2013—2020 г.).

97. От друга страна, в откъса от въпросния документ, посочен от жалбоподателя в главното производство, се споменава раздел 7.1 от приложение VII към Делегиран регламент (ЕС) 2019/331 на Комисията ( 64 ) относно „правилата за определяне на нетната измерима топлинна енергия“. От последното изречение в този раздел обаче следва, че когато се използва топлинна енергия за охлаждане чрез процес на абсорбция (като процеса, протичащ в абсорбционните хладилни машини на инсталацията на EDW), този процес на охлаждане се счита за процес на потребление на топлинна енергия. Въз основа на това стигам до извода, че съгласно същия документ при всяко положение трябва да се счита, че топлинната енергия е консумирана именно в инсталацията или подинсталацията, в която протича процесът на охлаждане (в случая абсорбционните хладилни машини на EDW), а не в инсталацията, към която се насочва така произведената охладителна енергия (в случая към завода на Global Foundries).

98. С оглед на тези съображения считам, че при обстоятелствата по делото в главното производство заводът на Global Foundries не може да се разглежда като инсталацията, в която се консумира топлинната енергия, идваща от комбинираната топлоелектрическа централа на EDW и използвана от абсорбционните хладилни машини за производство на студена вода (в рамките на етап 2). Поради неизпълнението на това условие (въпреки че същото ясно следва от текста на член 6, параграф 1, трета алинея от Решение 2011/278) EDW не може да се ползва от свързания с изместване на въглеродни емисии статус за тази топлинна енергия.

99. Накрая, ще добавя, че член 10а, параграф 12 от Директива 2003/87 представлява дерогация от общото правило по член 10а, параграф 11 от тази директива, съгласно което количеството безплатно разпределени квоти за емисии започва постепенно да намалява в периода между 2013 г. и 2020 г. с цел до 2027 г. да се постигне пълното премахване на тези безплатни квоти. В този контекст ми се струва очевидно, че условията за прилагане на коефициента на риск от изместване на въглеродни емисии трябва да се тълкуват ограничително, за да не се провали целта на СТЕ за намаляване на емисиите на парникови газове ( 65 ).

100. Ето защо предлагам на Съда да отговори на третия преюдициален въпрос в смисъл, че инсталация като тази на EDW не може да се ползва от коефициента на риск от изместване на въглеродни емисии за количествата топлинна енергия, които произвежда за подаване на студена вода към инсталация, която не е включена в СТЕ, но принадлежи към отрасъл, за който се счита, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии. За да бъде съвсем ясно уточнявам, че според мен отговорът на този въпрос не може да се променя в зависимост от това дали разглежданите в главното производство абсорбционни хладилни машини са част от такава инсталация или не. Всъщност и в двата случая заводът на Global Foundries не е мястото, където се консумира тази топлинна енергия.

V. Заключение

101. Предвид всички изложени дотук съображения предлагам на Съда да отговори на преюдициалните въпроси, поставени от Verwaltungsgericht Berlin (Административен съд Берлин, Германия), по следния начин: „1) Член 2, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета, изменена с Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална разпоредба, по силата на която границите на дадена инсталация са едни и същи за всяко от различните разрешителни, от които може да се ползва операторът за емисиите на парникови газове и за замърсяването. От тази разпоредба във връзка с член 3, букви б) и д) от изменената директива обаче следва, че спомагателни съоръжения могат да се вземат предвид, по-специално за целите на временното безплатно разпределяне на квоти за емисии, само ако дейността им може да оказва въздействие върху емисиите на парникови газове и същевременно се отнася пряко до дейността на основната инсталация и има техническа връзка с нея. 2) Коригираната квота за допустимост („corrected eligibility ratio“), посочена в Data Collection Template на Европейската комисия, трябва да се прилага към сбора от измеримата топлинна енергия, консумирана в разглежданата инсталация и допустима за безплатно разпределяне, и измеримата топлинна енергия, която тази инсталация подава към инсталации или обекти извън обхвата на схемата за търговия с квоти за емисии. Дори в рамките на инсталацията да могат да се идентифицират различни топлинни потоци, прилагането на тази квота не може да се ограничи само до един от тях. 3) Член 6, параграф 1, трета алинея от Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че инсталация, която не принадлежи към отрасъл, за който се счита, че е изложен на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, не може да се ползва от коефициента на риск от изместване на въглеродни емисии за количествата топлинна енергия, които произвежда за подаване на студена вода към инсталация, която не е включена в схемата за търговия с квоти за емисии, но принадлежи към такъв отрасъл“.

( 1 ) Език на оригиналния текст: френски.

( 2 ) Директива на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78), изменена с Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. (ОВ L 140, 2009 г., стр. 63) (наричана по-нататък „Директива 2003/87“). По-нататък в настоящото заключение ще използвам съкращението „СТЕ“ за обозначаване на въведената с тази директива „схема за търговия с квоти за емисии“.

( 3 ) Решение на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 130, 2011 г., стр. 1).

( 4 ) Абсорбционните хладилни машини позволяват само посредством използване на топлинна енергия на различни температурни нива да се произвежда енергия за охлаждане. Те функционират благодарение на свойството на някои течности да поглъщат и отделят пара, тоест на използването на бинарна смес, единият компонент на която (охлаждащият агент, например студена вода) е по-летлив от другия („поглъщащия агент“).

( 5 ) Вж. Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година относно емисиите от промишлеността (комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването) (ОВ L 334, 2010 г., стр. 17). Тя отменя и заменя Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 257, 1996 г., стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 183).

( 6 ) Общата класификация на икономическите дейности в Европейските общности (NACE),

( 7 ) Решение на Комисията от 24 декември 2009 година за определяне, съгласно Директива 2003/87/ЕО […], на списък с отрасли и подотрасли, за които сe смята, че са изложени на съществен риск от изтичане на въглерод (ОВ L 1, 2010 г., стр. 10).

( 8 ) Решение на Комисията от 27 октомври 2014 година за определяне, съгласно Директива [2003/87] на списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, за периода 2015—2019 година (ОВ L 308, 2014 г., стр. 114).

( 9 ) От акта за преюдициално запитване е видно, че дейността от обхвата на приложение I към Директива 2003/87, която се осъществява в основната инсталация на EDW и която е причината за включването на тази инсталация в СТЕ (по силата на член 2, параграф 1 и на член 3, буква д) от тази директива), е „изгаряне на горива“, по-специално за производството на топлинна енергия. Тази дейност води до емисии на CO2.

( 10 ) Относно понятието „риск от изместване на въглеродни емисии“ препращам към точка 34 от настоящото заключение.

( 11 ) Уточнявам, че както разбирам начина на функциониране на абсорбционните хладилни машини и на комбинираната топлоелектрическа централа на EDW, количествата студена, гореща и топла вода, необходими за работата на завода на Global Foundries, се произвеждат под формата на непрекъснат поток, тоест етапи 1, 2 и 3 на практика протичат едновременно.

( 12 ) Съгласно член 10а, параграф 4 от Директива 2003/87 „[о]т безплатно разпределение на квоти се ползват топлофикационните мрежи, както и високоефективното комбинирано производство на енергия […] за икономически оправдано търсене, по отношение на производството на топлоенергия или енергия за охлаждане“.

( 13 ) Припомням, че при изчисляването на временния годишен брой квоти, които трябва да бъдат разпределени безплатно, съгласно член 6 от Решение 2011/278 държавите членки са длъжни да разграничават инсталациите или подинсталациите в зависимост от тяхната дейност, за да могат да определят дали следва да се приложи „продуктов“, „топлинен“ или „горивен показател“ или специфичен фактор за инсталациите и подинсталациите с „технологични емисии“ (вж. в този смисъл решения от 8 септември 2016 г., Borealis и др. (C‑180/15, EU:C:2016:647, т. 61), и от 18 януари 2018 г., INEOS (C‑58/17, EU:C:2018:19, т. 28).

( 14 ) От член 10, параграф 2, буква б), подточка i) от Решение 2011/278 следва, че за инсталациите или подинсталациите с топлинен показател временният годишен брой на безплатните квоти за емисии за дадена година се определя от стойността на приложимия топлинен показател, умножена по съответното историческо равнище на активност на консумацията на измерима топлинна енергия. В съответствие с член 7, параграф 1 от това решение във връзка с приложение IV към него в това отношение операторът трябва да предостави по-специално цялата съответна информация и данни относно консумираната, получаваната отвън и подаваната навън измерима топлинна енергия на инсталацията (или подинсталация) си.

( 15 ) С цел по-ясно представяне на конкретния интерес по делото в главното производство уточнявам, че в отговор на претенцията на EDW DEHSt му предоставя безплатно общо 78267 квоти за емисии, докато, изхождайки от принципа, че абсорбционните хладилни машини не са част от основната му инсталация, EDW претендира за 199280 такива (или 121013 повече от разпределеното количество). От това следва, че броят квоти, от които може да се ползва EDW, варира значително в зависимост от това дали абсорбционните хладилни машини се считат за част от неговата инсталация или не.

( 16 ) Този формуляр за събиране на данни, актуализиран последно на 25 май 2011 г., е достъпен на сайта на Комисията на следния интернет адрес: https://ec.europa.eu/clima/policies/ets/allowances_en#tab-0‑1 (само на английски език).

( 17 ) Страните в главното производство изразяват различни мнения по този въпрос пред запитващата юрисдикция. Според жалбоподателя в главното производство количеството топлинна енергия, внасяна от завода на Global Foundries, не само не следва да се приспада (тъй като абсорбционните хладилни машини не са част от инсталацията на EDW), но и — в хипотезата, при която тази топлинна енергия трябва все пак да бъде приспадната — трябва да се приспадне само от потока топла вода с температура 32 °C. DEHSt, напротив, счита, че формулярът за събиране на данни не позволява да се прави разграничение между различните топлинни потоци.

( 18 ) Вж. член 1 от Директива 2003/87 и решение от 22 февруари 2018 г., INEOS Köln (C‑572/16, EU:C:2018:100, т. 26).

( 19 ) Това разпределение се извършва на два етапа: най-напред, държавите членки изчисляват годишния брой безплатни квоти, които се разпределят временното на всяка установена на тяхната територия инсталация, след което, на по-късен етап, Комисията определя окончателното разпределение.

( 20 ) Констатирам, че в акта за преюдициално запитване запитващата юрисдикция не пита изрично Съда относно член 3, буква д) от Директива 2003/87. Тази юрисдикция обаче посочва, че вторият преюдициален въпрос се поставя само ако поради отговора на първия преюдициален въпрос хладилните машини са част от инсталацията на EDW. Поради това считам, че преди да бъде възможно да се отговори на втория въпрос, следва да се уточнят предвидените в тази разпоредба критерии. Припомням във връзка с това, че макар формално тази юрисдикция да ограничава първия си въпрос до тълкуването на член 2, параграф 1 от тази директива, това не е пречка Съдът да ѝ предостави всички елементи за тълкуването на правото на Съюза, които могат да ѝ бъдат от полза за решаване на делото, с което е сезирана, независимо дали тази юрисдикция го споменава в текста на въпросите си (вж. в този смисъл решение от 9 юли 2020 г.Santen, C‑673/18, EU:C:2020:531, т. 35 и цитираната съдебна практика).

( 21 ) Допълнителни уточнения по релевантността на коригираната квота за допустимост за това изчисляване ще изложа в раздел В от настоящото заключение.

( 22 ) Вж. в този смисъл съображения 25 и 25 от Директива 2009/29. Препращам и към бележка под линия 49 от заключението ми по дело ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:167), както и към точка 60 от заключението ми по дело INEOS Köln (C‑572/16, EU:C:2017:896).

( 23 ) Конкретното приложение на коефициента на риск от изместване на въглеродни емисии в рамките на това изчисляване е описано по-специално в бележка под линия 53 от заключението ми по дело ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:167).

( 24 ) Припомням, че тази топлинна енергия се използва за производството на топла вода в рамките на етап 3, описан в точка 20 от настоящото заключение.

( 25 ) Вж. раздел II.2., точки i) и j) от лист Е, озаглавен „EnergyFlows“ — Data on energy input, measurable heat and electricity“, на формуляра за събиране на данни. Понятието „измерима топлинна енергия“ е определено в член 3, буква д) от Решение 2011/278 като „нетен пренос на топлинна енергия по установими тръбопроводи или газоходи, като се използва […] пара, горещ въздух, вода, […] на чийто поток е инсталиран или може да бъде инсталиран топломер“.

( 26 ) Този интегриран подход в германското право се изразява в това, че в съответствие с член 4, параграф 4 от TEHG за инсталациите, разрешени преди 2013 г., разрешителното съгласно BImSchG важи и за емисиите на парникови газове, посочени в Директива 2003/87 (вж. т. 16 от настоящото заключение).

( 27 ) Вж. член 3, буква д) от Директива 2003/87, член 2, точка 1 от Директива 96/61 и член 3, параграф 3 от Директива 2010/75. Освен това съгласно член 8 от Директива 2003/87 държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че условията и процедурата за издаване на разрешително за емисии на парникови газове са съгласувани с тези за издаването на разрешително в рамките на Директива 96/61.

( 28 ) Съгласно тази разпоредба „емисия“ означава прякото или непрякото изпускане на вещества, вибрации, топлинни лъчения или шумове във въздуха, водите или земята от организирани или неорганизирани източници в рамките на дадена инсталация.

( 29 ) Вж. член 3, буква б) от Директива 2003/87. Вж. също решения от 19 януари 2017 г., Schaefer Kalk (C‑460/15, EU:C:2017:29, т. 32), и от 28 февруари 2018 г., Trinseo Deutschland (C‑577/16, EU:C:2018:127, т. 45), в които Съдът подчертава, че от самия текст на тази разпоредба следва, че „емисия“ по смисъла на същата разпоредба предполага отделянето на парников газ в атмосферата от инсталация.

( 30 ) В член 2, точка 2 от Директива 96/61 и в член 3, точка 2 от Директива 2010/75 нещата стоят по различен начин, тъй като те определят понятието „замърсяване“ като включващо по-специално вибрации и шумове.

( 31 ) Вж. член 1 от Директива 2003/87 и решение от 22 февруари 2018 г., INEOS Köln (C‑572/16, EU:C:2018:100, т. 26).

( 32 ) Вж. член 1 от Директива 96/61.

( 33 ) Вж. в този смисъл решение от 20 юни 2019 г., ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:518, т. 62 и 63 и цитираната съдебна практика).

( 34 ) Както впрочем правилно подчертава жалбоподателят в главното производство, в контекста на Директива 2003/87 „замърсяване“ при всяко положение съответства изключително и само на освобождаването на парникови газове в атмосферата и на произтичащото от това изменение на климата.

( 35 ) Вж. решение от 28 февруари 2018 г., Trinseo Deutschland (C‑577/16, EU:C:2018:127, т. 45). Препращам и към моето заключение по това дело (EU:C:2017:975).

( 36 ) Вж. решение от 28 февруари 2018 г., Trinseo Deutschland (C‑577/16, EU:C:2018:127, т. 51).

( 37 ) Вж. в този смисъл решение от 28 февруари 2018 г., Trinseo Deutschland (C‑577/16, EU:C:2018:127, т. 52).

( 38 ) По-конкретно и като се вземе предвид преценката, която запитващата юрисдикция следва да направи, аз разбирам в този смисъл първото изречение от член2, параграф 4 от TEHG, където се предвижда, че „спецификациите, включени в разрешителното, издадено за инсталацията съгласно BImSchG, са определящи за очертаването на границите ѝ по параграфи 2 и 3 [от същия член]“. Уточнявам, че тази разпоредба ми се струва в съответствие с духа на Директива 2003/87. Припомням във връзка с това, че в Предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива[96/61] [COM(2001) 581окончателен (в точка от обясненията си) Комисията подчертава, че това предложение трябва да позволи на държавите членки „да изходят от предвидените в Директива[96/61] процедури за издаване на разрешително“ с оглед на „предоставянето на различен вид разрешително — разрешителното за изпускане на емисии на парникови газове — въз основа на представянето на допълнителни спрямо изискваните към момента данни по силата на в [последната посочена] директива“. (курсивът е мой).

( 39 ) Вж. точка 15 от настоящото заключение.

( 40 ) Отбелязвам, че в отговор на въпрос на Съда Агенцията обясни, че границите на инсталацията, предвидени в разрешителното за изпускане на парникови газове (идентични на определените в разрешителното за замърсяването) са задължителни за безплатното предоставяне на квоти за парникови газове. Питам се, ако това е възприетият в член 2, параграф 4, първо изречение от TEHG подход, как може тя да се съвмести с определеното в параграф 2 от същия член 4 приложно поле. Запитващата юрисдикция ще трябва да се произнесе по този въпрос.

( 41 ) Вж. точки 36 и 37 от настоящото заключение.

( 42 ) Отбелязвам, че в текста на Директива 2003/87 на немски, английски, френски и италиански език не се посочва точно с какво трябва да се установи тази „пряка връзка“. Например в текста на френски език става дума за „toute autre activité s’y rapportant directement“ („всякакви други дейности, пряко отнасящи се до тях“) (курсивът е мой), докато в текстовете на немски, английски и италиански език са използвани изразите „andere unmittelbar damit verbundene Tätigkeiten“, „directly associated activities“ и „attività direttamente associate“ без никакво друго уточнение. От текста на испански език обаче се установява, че тази пряка връзка трябва да бъде установена между дейността на спомагателното съоръжение и дейността или дейностите, изброени в приложение I към посочената директива, които се осъществяват в основната инсталация (в последния посочен текст понятието „инсталация“ е определено като „una unidad técnica fija donde se lleven a cabo una o varias actividades de las enumeradas en el anexo I, así como cualesquiera otras actividades directamente relacionadas con aquéllas“ (курсивът е мой). Това тълкуване, изглежда, е възприето и от Съда в решения от 9 юни 2016 г., Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ (C‑158/15, наричано по-нататък „решение Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ“, EU:C:2016:422, т. 29), и от 29 април 2021 г., Granarolo (C‑617/19, EU:C:2021:338, т. 39).

( 43 ) Вж. точка 30 от това решение.

( 44 ) В това отношение припомням, че в заключението си по дело Granarolo (C‑617/19, EU:C:2020:1016, т. 63) посочих, че в съответствие с критерия, възприет от Съда в решение Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ (т. 29), за да се направи изводът, че са налице дейности с „техническа връзка“ помежду им, не е достатъчно те просто да са свързани по някакъв начин, а трябва да се установи, че една от дейностите е интегрирана в общия технически процес на другата. В решение от 29 април 2021 г.Granarolo (C‑617/19, EU:C:2021:338, т. 46), Съдът уточнява, че този критерий изисква „характерна специфична и отличителна“ форма на интеграция в техническия процес, присъщ на другата дейност.

( 45 ) Струва ми се всъщност, че всички тези аспекти са релевантни в решение Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ. В това решение Съдът констатира (в т. 31), че материалната организация на площадката и наличието на транспортна лента между въглищния парк и електрическата централа са достатъчни, за да се установи техническа връзка между разглежданите дейности по складиране на въглища и по изгаряне на горива.

( 46 ) Разбира се, техническата преценка е релевантна за установяването на тази пряка връзка и в някои случаи може да бъде определяща. Така в решение Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ (т. 30) Съдът установява, че само обстоятелството, че складираните (във въглищния парк) въглища са абсолютно необходими за функционирането на разглежданата въглищна електрическа централа, е достатъчно, за да може се приеме, че складирането е в пряка връзка с дейността на същата.

( 47 ) В решение от 29 април 2021 г., Granarolo (C‑617/19, EU:C:2021:338, т. 43), от друга страна Съдът приема по същество, че трябва да се приеме наличие на пряка връзка, когато една от дейностите се осъществява с оглед на осъществяването на другата дейност.

( 48 ) Вж. точка 30 от това решение.

( 49 ) В заключението ми по дело Granarolo (C‑617/19, EU:C:2020:1016, т. 57) въз основа на това правя извода, че от посоченото решение на Съда не следва, че и критерият за „техническата връзка“ може да се изпълнява само от дейност, която е „абсолютно необходима“ за друга дейност.

( 50 ) В това отношение в решение Granarolo (C‑617/19, EU:C:2021:338, т. 47) Съдът приема, че между дейностите на инсталация за комбинирано производство на енергия и на обект за производство на млечни продукти няма техническа връзка въпреки свързването им с разпределителна мрежа. Макар договорните клаузи между операторите да гарантират привилегирован достъп до енергията, предоставяна на производствения обект от инсталацията за комбинирано производство на енергия, същият може изцяло да функционира и без такъв пренос на енергия. Спорът в главното производство ми се струва различен от този по последното дело, тъй като, както е видно от точка 20 от настоящото заключение, именно благодарение на топлата вода и парата, които стигат до тях от комбинираната топлоелектрическа централа на EDW, абсорбционните хладилни машини доставят студената вода на завода на Global Foundries чрез процес на охлаждане. Ако се предположи, че това действително е така, според мен запитващата юрисдикция би могла да приеме, че дейността по производство на гореща вода на комбинираната топлоелектрическа централа се включва в цялостния технически процес на дейността по производство на студена вода на тези машини, и следователно че между тези дейности има техническа връзка.

( 51 ) Уточнявам, че дори ако абсорбционни хладилни машини не са част от инсталацията на EDW, в „общата измерима топлинна енергия“ на тази инсталация ще трябва да се включи произведената от топлинната централа за комбинирано производство топлинна енергия използвана от тези машини (която в съответствие с член 9, параграф 3 от Решение 2011/278 съответства на „топлинна енергия, подадена на друга инсталация или обект, която/който е извън СТЕ“. Според мен при тези условия включването на тези машини в границите на инсталацията по никакъв начин не би могло да доведе до вземане предвид на повече топлинна енергия, което да доведе до повече квоти, а само, както обясних в точки 36 и 37 от настоящото заключение, до евентуално намаляване на броя на временно отпуснатите безплатни квоти поради недопустимостта на топлинната енергия, подадена от Global Foundries.

( 52 ) Вж. обясненията ми в точки 36 и 37 от настоящото заключение.

( 53 ) Жалбоподателят в главното производство оспорва принадлежността на разглежданите абсорбционни хладилни машини към същата инсталация като комбинираната му топлоелектрическа централа. Той обаче изобщо не поставя под въпрос факта, че тези машини внасят топлинна енергия от завода на Global Foundries.

( 54 ) Guidance Document no3 on the harmonised free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Data collection guidance) (Ръководен документ № 3 относно хармонизираната методология за безплатно разпределение на квоти за емисии на парникови газове в Европейския съюз след 2012 г. (насоки за събиране на данните) от 14 април и 29 юни 2011 г., достъпен на сайта на Комисията на следния интернет адрес: https://ec.europa.eu/clima/sites/default/files/ets/allowances/docs/gd3_data_collection_en.pdf (стр. 46).

( 55 ) Всъщност съгласно изрично посоченото в ръководния документ на Комисията (стр. 4), той не е правнообвързващ и не отразява официалната позиция на Комисията: „[t]his guidance document […] does not represent an official position of the Commission and is notlegally binding“. Отбелязвам обаче, че според постоянната практика на Съда фактът, че акт на общностното право няма задължително действие (тоест е нещо като soft law), не е пречка Съдът да се произнесе по тълкуването на този акт в рамките на преюдициално производство по силата на член 267 ДФЕС (вж. решения от 13 декември 1989 г., Grimaldi (C‑322/88, EU:C:1989:646, т. 9), и от 21 януари 1993 г., Deutsche Shell (C‑188/91, EU:C:1993:24, т. 18 и цитираната съдебна практика).

( 56 ) В съответствие с текста на тази разпоредба под „по принцип“ разбирам „освен ако съответният [формуляр] или спецификация на файлов формат на държавата членка не изискват попълването поне на същите данни“.

( 57 ) Вж. член 10, параграф 2, буква б), подточка i) от Решение 2011/278.

( 58 ) Вж. член 9, параграф 3 от Решение 2011/278.

( 59 ) Вж. също в това отношение определението за „подинсталация с топлинен показател“ в член 3, буква в) от Решение 2011/278.

( 60 ) Всъщност съгласно формуляра за събиране на данни коригираната квота за допустимост трябва да се приложи към „total amount of heat potentially part of the heat benchmark sub-installations“, тоест трябва да се умножи по сбора от „net amount measurable heat consumed in the installation and eligible under the heat benchmark“ и „heat exported to installations or entities not covered by the EU ETS“ (вж. раздел II.2., точки o), n), l) и k) от лист E, озаглавен „EnergyFlows“ — Data on energy input, measurable heat and electricity“ към този формуляр).

( 61 ) Всъщност, за да се изчисли общата измерима топлинна енергия на дадена инсталация, следва да се определи наличната в инсталацията обща измерима топлинна енергия и от нея да се приспадне тази, която се консумира за производството на електроенергия в границите на инсталацията или за изработването на изделия от подинсталации с продуктов показател, както и тази, която се подава към инсталации, попадащи в обхвата на СТЕ [вж. раздел II.2., точки i), d), f), g) и h) от лист E, озаглавен „EnergyFlows“ — Data on energy input, measurable heat and electricity“ към формуляра за събиране на данни). Освен това, тъй като раздел E.II.2 от формуляра за събиране на данни (в който се излага подробно по-специално изчисляването на тази квота) е озаглавен „Complete balance of measurable heat at the installation“ („Пълен баланс на измеримата топлинна енергия в инсталацията“), според мен е очевидно, че той предполага да се вземат предвид всички топлинни потоци.

( 62 ) По-конкретно съгласно това правило през 2013 г. и всяка следваща година до 2020 г. на инсталациите, ползващи се от коефициента на риск от изместване на въглеродни емисии, се разпределят безплатни квоти в размер на 100 % от количеството, определено в съответствие с мерките, посочени в член 10а, параграф 1 от тази директива.

( 63 ) Този документ е достъпен на следния интернет адрес: https://ec.europa.eu/clima/sites/clima/files/events/docs/0134/far_faq_2_en.pdf. Жалбоподателят в главното производство цитира точка 2.4, озаглавена „How should the production of cooling be treated?“ (стр. 5 от този документ.

( 64 ) Делегиран регламент на Комисията от 19 декември 2018 година за определяне на валидни за целия Съюз преходни правила за хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии в съответствие с член 10а от Директива [2003/87] (ОВ L 59, 2019 г., стр. 8). Уточнявам, че този делегиран регламент се прилага само за четвъртия период на търговия (2021—2030 г.) и следователно е неприложим в рамките на настоящото дело.

( 65 ) Вж. заключението ми по дело от 3 декември 2020 г., Ingredion Germany (C‑320/19, EU:C:2020:983, т. 73).