Жалба, подадена на 23 септември 2021 г. от Public.Resource.Org, Inc., Right to Know CLG срещу решението, постановено от Общия съд (пети разширен състав) на 14 юли 2021 г. по дело T-185/19, Public.Resource.Org, Inc. и Right to Know CLG/Европейска комисия

(Дело C-588/21 P)

(2022/C 11/21)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподатели: Public.Resource.Org, Inc. и Right to Know CLG (представители: F. Logue, Solicitor, J. Hackl, Rechtsanwalt, C. Nüßing, Rechtsanwalt)

Други страни в производството: Европейска комисия, Европейски комитет по стандартизация (CEN), Asociación Española de Normalización (UNE), Asociaţia de Standardizare din România (ASRO), Association française de normalisation (AFNOR), Austrian Standards International (ASI), British Standards Institution (BSI), Bureau de normalisation/Bureau voor Normalisatie (NBN), Dansk Standard (DS), Deutsches Institut für Normung eV (DIN), Koninklijk Nederlands Normalisatie Instituut (NEN), Schweizerische Normen- Vereinigung SNV, Standard Norge, Suomen Standardisoimisliitto ry (SFS), Svenska institutet för standarder (SIS), Institut za standardizaciju Srbije (ISS)

Искания на жалбоподателите

Жалбоподателите молят Съда:

— да отмени обжалваното решение и да предостави достъп до исканите документи (EN 71-4:2013, EN 71-5:2015, EN 71-12:2013 и EN 12472:2005+A1:2009);

— при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд и

— да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

Основания и основни доводи

1. Грешка в преценката при прилагането на изключението, което се съдържа в член 4, параграф 1, първо тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1). a. В първата част от основанието се твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, преценявайки неправилно закрилата с авторско право, като: — не е признал, че поисканите хармонизирани стандарти не могат да бъдат защитени с авторско право, защото са част от правото на Съюза и принципът на правовата държава изисква свободен достъп до законодателството, — не е признал, че дори исканите хармонизирани стандарти да могат да бъдат защитени с авторско право, свободният достъп до законодателството трябва да има приоритет пред защитата на авторското право, — е приел неправилно, че Комисията не е била оправомощена да разглежда въпроса дали исканите хармонизирани стандарти са били защитени с авторско право и — е приел неправилно, че исканите хармонизирани стандарти съставляват интелектуално творение и следователно подлежащо на защита с авторско право „произведение“. б. Във втората част от основанието се твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото във връзка с преценката на относно засягането на търговските интереси, като: — е приложил неправилно презумпцията, че исканите хармонизирани стандарти биха засегнали интереса, защитен с член 4, параграф 2, първо тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001 и — не е преценил специфичните аспекти на търговските интереси.

2. Грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд не е признал наличието на по-висш обществен интерес. Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, не признавайки наличието на по-висш обществен интерес, като: — е приел неправилно, че жалбоподателите не са изложили конкретни основания в подкрепа на своето искане, — е взел предвид ирелевантен фактор, а именно функционирането на европейската система на стандартизация, — е приел, че решението по дело James Elliott (C-613/14) (2) не създава задължение за активно разпространение на хармонизираните стандарти и — е приел, че хармонизираните стандарти имат правни последици само по отношение на съответните лица.

(1) Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

(2) Решение на Съда от 27 октомври 2016 г. (дело C-613/14, James Elliott Construction, EU:C:2016:821).