ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ

M. SZPUNAR

представено на 8 септември 2022 година ( 1 )

Дело C‑119/21 P

PlasticsEurope

срещу

Европейска агенция по химикали (ECHA)

„Обжалване — Изготвяне на списък с вещества, предмет на разрешение — Списък на кандидат-веществата, идентифицирани за възможно включване в приложение XIV — Актуализиране на записа за веществото бисфенол А като вещество, пораждащо сериозно безпокойство“

Въведение

1. С жалбата си дружеството PlasticsEurope иска отмяна на решение на Общия съд на Европейския съюз от 16 декември 2020 г., PlasticsEurope/ECHA ( 2 ), с което е отхвърлена жалбата му за отмяна на решение ED/01/2018 на Европейската агенция по химикали (ECHA) от 3 януари 2018 г. (наричано по-нататък „спорното решение“). Със спорното решение съществуващият запис относно веществото бисфенол А в списъка на веществата, идентифицирани за възможно включване в приложение XIV към Регламент (ЕО) № 1907/2006 ( 3 ), в съответствие с член 59 от Регламента, е допълнен в смисъл, че това вещество е идентифицирано също и като вещество, което има свойствата да разрушава ендокринната система и което може да има сериозни въздействия върху околната среда, което пораждат еквивалентна степен на безпокойство спрямо използването на други вещества, описани в член 57, букви а)—д) от посочения регламент, всичко това по смисъла на член 57, буква е) от същия регламент.

2. В съответствие с искането на Съда настоящото заключение ще се ограничи до анализ на първата част от първото основание на жалбата. Това основание се състои в твърдение за неправилно тълкуване и прилагане на Регламента REACH от Общия съд, който приема за неоснователна жалбата срещу решението на ECHA, в която жалбоподателят посочва по-специално, че тази агенция е допуснала няколко явни грешки в преценката с оглед на член 57, буква е) от този регламент, съгласно който идентифицирането на вещество като вещество, имащо свойствата да разрушава ендокринната система, пораждащо сериозно безпокойство, трябва да се основава на факта, че за него „има научно доказателство, че [това вещество] [може да има] сериозни въздействия върху […] околната среда“, които пораждат „еквивалентна степен на безпокойство“ спрямо породеното от въздействията, предмет на член 57, букви а)—д) от посочения регламент.

3. Първата част от това основание е за грешките, които се твърди, че е допуснал Общият съд при осъществяване на съдебния контрол на спорното решение, и по този начин ще бъде повод за Съда да уточни обхвата на такъв контрол, що се отнася до решенията относно идентифицирането на вещество като пораждащо сериозно безпокойство на основание член 57, буква е) от Регламента REACH.

Правна уредба

4. В член 57 от Регламента REACH, озаглавен „Вещества, предмет на включване в приложение XIV“, са изброени веществата, които могат да бъдат включени в приложение XIV в съответствие с процедурата, предвидена в член 58 от посочения регламент, и се посочват по-специално в буква е), „веществата, имащи свойствата да разрушават ендокринната система или притежаващи устойчиви, биоакумулиращи и токсични свойства, или много устойчиви и много биоакумулиращи свойства, които не отговарят на критериите на буква г) или д) — за които има научно доказателство за вероятни сериозни въздействия върху здравето на човека или околната среда, и които пораждат еквивалентна степен на безпокойство спрямо веществата, описани в букви а)—д), и които са определени за всеки конкретен случай съгласно процедурата, установена в член 59“.

Обстоятелства, предхождащи спора, и спорното решение

5. Бисфенол А [2,2-бис (4-хидроксифенил)пропан или 4,4’-изопропилидендифенол ЕО № 201‑245‑8, CAS № 0000080‑05‑7] е вещество, използвано главно като мономер при производството на полимери, като поликарбоната и епоксидните смоли.

6. Жалбоподателят е установено в Белгия и учредено по белгийското право международно професионално сдружение, което представлява и защитава интересите на предприятията, които са негови членове, а именно, производители и вносители на пластмаси. Някои от тези предприятия членове имат активна роля при търговията с бисфенол А на пазара на Европейския съюз.

7. На 4 януари 2017 г. ECHA приема решение ED/01/2017, по силата на което бисфенол А трябва да бъде включен в списъка на кандидат-веществата, а именно веществата, идентифицирани за възможно включване в приложение XIV към Регламента REACH, с мотива че веществото е идентифицирано като токсично за репродукцията по смисъла на член 57, буква в) от този регламент. Жалбата за отмяна на това решение е отхвърлена от Общия съд ( 4 ).

8. На 6 юли 2017 г. изпълнителният директор на ECHA приема решение ED/30/2017, с което съществуващият запис относно веществото бисфенол А в списъка на кандидат-веществата е допълнен в смисъл, че това вещество е идентифицирано също и като вещество, имащо свойства да разрушава ендокринната система и което може да има сериозни въздействия върху здравето на човека, пораждащи еквивалентна степен на безпокойство спрямо използването на други вещества, описани в член 57, букви а)—д) от посочения регламент, всичко това по смисъла на член 57, буква е) от същия регламент. Жалбоподателят подава също и срещу това решение жалба за отмяна, отхвърлена с решение на Общия съд ( 5 ). Впоследствие жалбата срещу това съдебно решение е отхвърлена от Съда ( 6 ).

9. На 29 август 2017 г., Umweltbundesamt (Федерална служба по околната среда, Германия) представя досие в съответствие с приложение XV към Регламент REACH (наричано по-нататък „досието, изготвено в съответствие с приложение XV“) съгласно член 59, параграф 3 от този регламент, като предлага бисфенол А да бъде идентифициран и като вещество, имащо свойствата да разрушава ендокринната система, за което има научно доказателство за вероятни сериозни въздействия върху околната среда по смисъла на член 57, буква е) от посочения регламент.

10. На 5 септември 2017 г. ECHA публикува досието, изготвено в съответствие с приложение XV към Регламента REACH.

11. Същия ден в съответствие с член 59, параграф 4 от този регламент ECHA приканва всички заинтересовани страни да представят коментарите си по досието, изготвено в съответствие с това приложение.

12. На 20 октомври 2017 г. жалбоподателят представя от името на своите членове коментари по досието, изготвено в съответствие с посоченото приложение.

13. Впоследствие Федералната служба по околната среда изготвя документ с дата 14 декември 2017 г., в който се съдържат отговорите на всички получени от ECHA коментари по време на общественото обсъждане.

14. След получаване на коментарите относно идентифицирането на бисфенол А ECHA изпраща досието на Комитета на държавите членки (наричан по-нататък „КДЧ“) в съответствие с член 59, параграф 7 от Регламента REACH. В съответствие с неговите работни процедури по идентифициране на веществата, пораждащи сериозно безпокойство, КДЧ получава досието, изготвено в съответствие с приложение XV към този регламент, проект за съгласие на КДЧ и работен документ (наричан по-нататък „подкрепящият документ“), съдържащ оценката на характерните свойства на бисфенол А в подкрепа на идентифицирането му съгласно член 57, буква е) от посочения регламент.

15. На 57-ата си среща, проведена от 11 до 15 декември 2017 г., КДЧ постига единодушно съгласие относно идентифицирането на бисфенол А като вещество, отговарящо на критериите по член 57, буква е) от Регламента REACH, като четири държави членки се въздържат при гласуването, сред които Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия излага причините за въздържането си в изявление, приложено към протокола от срещата. Основанията за идентифициране на бисфенол А са изложени в изменен вариант на подкрепящия документ, приет на 14 декември 2017 г.

16. В окончателния си вариант подкрепящият документ заключава въз основа на анализ на множество изследвания, че бисфенол А отговаря на определението за вещество, имащо свойствата да разрушава ендокринната система, както е установено на равнището на Световната здравна организация (СЗО), и както се тълкува от консултативната група на експертите за веществата, разрушаващи ендокринната система, към Европейската комисия. По-конкретно, в подкрепящия документ се заключава, че анализираните данни in vitro и in vivo показват, че бисфенол А действа като агонист на естрогена при някои видове риби, както и като антагонист на щитовидната жлеза при някои видове земноводни. Освен това в този документ се посочва като допълнителна подкрепа, че анализите на различни таксони безгръбначни показват, че е възможно сериозните въздействия на бисфенол А да са резултат от ендокринния му начин на действие. Накрая, в него се посочва, че въздействията на бисфенол А върху рибите и земноводните се считат за пораждащи еквивалентна степен на безпокойство спрямо веществата, описани в член 57, букви а)—д) от Регламента REACH, а именно канцерогенните, мутагенните и токсичните за репродукцията вещества или още устойчивите, биоакумулиращи и токсични вещества и много устойчивите и много биоакумулиращи вещества. За тази цел подкрепящият документ се позовава по-специално на тежестта и необратимия характер на въздействията върху организмите и популациите, както и на срещнатите трудности при определянето на безопасно ниво на експозиция на бисфенол А.

17. На 3 януари 2018 г. след единодушното съгласие в рамките на КДЧ и в съответствие с член 59, параграф 8 от Регламент REACH ECHA приема спорното решение, с което съществуващият запис относно веществото бисфенол А в списъка на кандидат-веществата е допълнен в смисъл, че това вещество е идентифицирано по причини, изложени в подкрепящия документ, също и като вещество, имащо свойствата да разрушава ендокринната система и което може да има сериозни въздействия върху околната среда, което поражда еквивалентна степен на безпокойство спрямо веществата, описани в член 57, букви а)—д) от посочения регламент, всичко това по смисъла на член 57, буква е) от същия регламент.

Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение

18. С жалбата си, подадена в секретариата на Общия съд на 23 март 2018 г., жалбоподателят иска отмяната на спорното решение.

19. Жалбоподателят излага четири основания в подкрепа на жалбата си, първото — наличие на няколко явни грешки в преценката при идентифицирането на бисфенол А като вещество, пораждащо сериозно безпокойство на основание член 57, буква е) от Регламента REACH, второто — нарушение на член 59 във връзка с член 57, буква е) от този регламент, третото — нарушение на член 2, параграф 8, буква б) от посочения регламент, и накрая последното, четвърто — нарушение на принципа на пропорционалност.

20. Федерална република Германия, Френската република и ClientEarth искат да встъпят в подкрепа на искането на ECHA. Тези молби за встъпване са уважени.

21. С обжалваното съдебно решение Общият съд отхвърля тази жалба и осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски.

Производството пред Съда и исканията на страните

22. Жалбоподателят иска от Съда да отмени обжалваното съдебно решение, както и спорното решение или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд, за да се произнесе по неговата жалба за отмяна, и да осъди ECHA да заплати съдебните разноски за това производство, по-специално направените в хода на производството пред Общия съд, включително от встъпилите страни.

23. ECHA иска от Съда да отхвърли жалбата и да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.

24. Федерална република Германия иска Съдът да отхвърли жалбата и да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.

25. Френската република иска Съдът да отхвърли жалбата.

26. ClientEarth иска Съдът да отхвърли жалбата и да осъди жалбоподателя да понесе собствените си съдебни разноски, както и тези на ECHA, на Федерална република Германия и на Френската република и неговите собствени разноски, включително направените пред първата инстанция.

Анализ

Спорното решение и неговите последици

27. Спорното решение е довело до изменение на съществуващия запис относно химично вещество в списъка на кандидат-веществата. За да впиша спорното решение и последиците, до които то води, в контекста на установената с Регламента REACH система, ми се налага да изложа няколко предварителни бележки относно режима, който този регламент предвижда за веществата, наречени вещества, „пораждащи сериозно безпокойство“.

28. Всъщност такива вещества са подчинени на разрешителния режим, предвиден в дял VII от Регламента REACH. От член 55 от този регламент се установява, че целта на този разрешителен режим е „да гарантира безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар, като едновременно с това гарантира, че рискът от веществата, пораждащи сериозно безпокойство, е правилно контролиран и че тези вещества постепенно са заменени с подходящи алтернативни вещества или технологии, когато това е икономически и технически надеждно“.

29. Първият етап на този разрешителен режим e процедурата по идентифициране на веществата, пораждащи сериозно безпокойство, въз основа на посочените в член 57 от Регламента REACH критерии и включването им в списъка на кандидат-веществата. Вторият етап е включването на тези вещества в списъка на веществата, подлежащи на разрешаване, който съставлява приложение XIV към този регламент. Третият и последен етап се отнася до процедурата, която води евентуално до разрешаването на дадено вещество, пораждащо сериозно безпокойство ( 7 ).

30. В рамките на този първи етап на разрешителния режим идентифицирането на веществата, пораждащи сериозно безпокойство, е поверено главно на ECHA, която изпълнява тази задача, следвайки предвидената в член 59 от Регламента REACH процедура.

31. Вещество, идентифицирано от ECHA като пораждащо сериозно безпокойство поради (една от) изброените в член 57 от Регламент REACH причини, и което поради това е включено в списъка на кандидат-веществата, не би могло да бъде (незабавно и автоматично) включено в приложение XIV към този регламент ( 8 ). Идентифицирането на такова вещество и включването му в списъка на кандидат-веществата обаче по принцип са на етапа, предхождащ включването му в приложение XIV към посочения регламент. При това положение включването на вещество в списъка на кандидат-веществата по принцип предхожда подлагането на това вещество на задължението за подаване на заявление за разрешение за пускането му на пазара или за използването му.

32. От друга страна, съществуват три основни правни задължения, произтичащи от факта, че дадено вещество е било идентифицирано като пораждащо сериозно безпокойство, но още не е било включено в това приложение. По същество стопанските оператори, участващи в пускането на пазара на това вещество, трябва да изпълнят някои задължения за информиране по отношение на ECHA, на адресатите на веществото или на смес от него, както и по отношение на лицата, за които са предназначени съдържащите това вещество продукти ( 9 ).

33. Спорното решение спада към първия етап от разрешителния режим. Особеност е, че въз основа на това решение запис относно бисфенол А не се включва за първи път в списъка на кандидат-веществата. В резултат на посоченото решение се допълва съществуващият отпреди запис в смисъл, че освен идентифицирането му като токсично за репродукцията вещество по смисъла на член 57, буква в) от Регламента REACH и като вещество, което има свойствата да разрушава ендокринната система и вероятни сериозни въздействия върху здравето на човека и което поражда еквивалентна степен на безпокойство спрямо използването на веществата, описани в букви а)—д) от този регламент, всичко това по смисъла на член 57, буква е) от посочения регламент, бисфенол А е идентифициран също като вещество, което разрушава ендокринната система и има вероятни сериозни въздействия върху околната среда, които пораждат еквивалентна степен на безпокойство. От гледна точка на стопанските оператори, участващи в пускането на пазара на това вещество, на практика спорното решение има потенциала да разшири обхвата на техните задължения, произтичащи от включването на бисфенол А в списъка на кандидат-веществата.

Изложение на доводите, изтъкнати в подкрепа на първата част от първото основание, и становищата на страните

34. Първото основание на жалбата се състои от четири части. Съгласно заглавието на частта от жалбата, посветена на това основание, с него жалбоподателят упреква Общия съд за допусната от него грешка при прилагане на правото и за нарушаване на принципа на върхови научни постижения. Този упрек се отнася за четирите части от първото основание, като същевременно е главният довод в изложените от жалбоподателя доводи в подкрепа на първата част от същото основание.

35. Всъщност в подкрепа на първата част от първото основание жалбоподателят изтъква, че като се вземе предвид, че в точка 64 от обжалваното съдебно решение явна грешка в преценката би могла да се установи само ако ECHA напълно и погрешно е пренебрегнала надеждно изследване, чието включване е щяло да промени общата преценка на доказателствата, така че спорното решение би било лишено от правдоподобност, Общият съд, обратно на принципа на върхови научни постижения, е наложил необоснован праг и е позволил на ECHA да изключи надеждни научни изследвания, избягвайки всякакъв съдебен контрол относно наличието на явни грешки в преценката. Ако дадено изследване е надеждно и релевантно, резултатите му би следвало да се вземат предвид в рамките на подхода на значимостта на доказателствата с оглед на задължението на ECHA да се съобразява с всички релевантни данни.

36. Според жалбоподателя освен това обжалваното съдебно решение определя доказателствената тежест за гражданите на Съюза за оспорване на оценка на значимостта на доказателствата в рамките на член 57, буква е) от Регламента REACH на неприемливо и неосъществимо равнище, както и противоречащо на ratio legis и на концепцията за значимостта на доказателствата, посочена в точка 1.2 от приложение XI към този регламент. Всъщност това решение изисквало пренебрегнатото от ECHA изследване да бъде от такова естество, че пренебрегвайки го, съдържащата се в окончателното решение на ECHA обща оценка щяла да бъде лишена от правдоподобност. Според жалбоподателя оценка на значимостта на доказателствата като правило се прилага, когато съществуват повече от едно изследване, обосноваващи извода, тъй като само едно изследване не е достатъчно да обоснове извода на ECHA. Всеки пропуск в рамките на преценка на значимостта на доказателствата да се вземат предвид резултатите от надеждно научно изследване относно бисфенол А, които са релевантни за оценяваното свойство, би представлявало явна грешка в преценката, неизпълнение на задължението на ECHA да вземе предвид всички релевантни данни и нарушаване на принципа на върхови научни постижения.

37. Според ECHA Федерална република Германия, Френската република и ClientEarth Общият съд никога не е заявявал, че резултатите от надеждно научно изследване, които са релевантни за оценяваното свойство, могат да бъдат пренебрегнати от ECHA при подхода на значимостта на доказателствата.

Преценка

38. Първата част от първото основание на жалбата е относно точка 64 от обжалваното съдебно решение и, изглежда, се отнася главно до съображението на Общия съд, че „наличието на явна грешка в преценката може да се установи само ако напълно и погрешно ECHA беше пренебрегнала надеждно изследване, чието включване е щяло да промени общата оценка на доказателствата, така че окончателното решение би било лишено от правдоподобност“.

39. Първата част от първото основание е изградена около два довода.

40. Според жалбоподателя Общият съд, от една страна, на практика разрешил на ECHA да пренебрегне надеждните и релевантни изследвания, и от друга страна, в същата точка 64 от обжалваното съдебно решение определя доказателствената тежест за гражданите на Съюза за оспорване на оценка на значимостта на доказателствата в рамките на член 57, буква е) от Регламент REACH на неприемливо и неосъществимо равнище, както и противоречащо на ratio legis и на концепцията за значимостта на доказателствата, посочена в точка 1.2 от приложение XI към този регламент.

41. Въз основа на тези два довода, взети заедно, жалбоподателят заключава, че Общият съд тълкува и прилага неправилно принципа на върхови научни постижения, концепцията за значимостта на доказателствата и задължението на ECHA да вземе предвид всички релевантни данни, като приема, че тя може да не вземе предвид надеждно и относимо изследване, освен ако това изследване не е пренебрегнато „напълно и погрешно“ и включването само на това изследване не би променило общата преценка на доказателствата по такъв начин, че окончателното решение би било лишено от правдоподобност.

42. По същество с доводите си жалбоподателят се опитва да оспори довода в точка 64, последно изречение от обжалваното съдебно решение относно обхвата на съдебния контрол, който съдът на Съюза осъществява по отношение на решение за идентифицирането на вещество като пораждащо сериозно безпокойство на основание член 57, буква е) от Регламента REACH.

43. В самото начало, за да бъде възможно произнасяне по доводите на жалбоподателя, критикуваното от него съображение следва да се постави в съответния контекст.

44. От точка 64, първо изречение от обжалваното съдебно решение, според което „[с]ледваният от ECHA подход, тоест този на значимостта на доказателствата, както и свободата на преценка, с която тя разполага“, и от точки 62 и 63 от това решение се установява, че посоченият довод се основава на две предпоставки. От една страна, ECHA разполагала с широко право на преценка в областта на идентифицирането на пораждащите сериозно безпокойство вещества на основание член 57, буква е) от Регламент № 1907/2006 ( 10 ), и от друга страна, за да идентифицира бисфенол А като вещество, пораждащо сериозно безпокойство, в случая ECHA е следвала подхода на значимостта на доказателствата ( 11 ).

45. Както ще докажа по-нататък, тези две предпоставки не са без значение за обхвата на съдебния контрол на съда на Съюза, сезиран с жалба в областта на идентифицирането на вещество като пораждащо сериозно безпокойство на основание член 57, буква е) от Регламента REACH.

По съдебната практика относно обхвата на съдебния контрол в областите, в които органът на Съюза разполага с широко право на преценка

46. Съгласно постоянната съдебна практика, когато в рамките на своите задачи орган на Съюза трябва да извърши сложни оценки, той се ползва с широко право на преценка, по отношение на упражняването на което се прилага ограничен съдебен контрол ( 12 ). Всъщност, когато органите на Съюза разполагат с широко право на преценка, по-специално при преценката на много сложни факти от научен и технически характер при определяне на обхвата и естеството на приеманите от тях мерки, контролът на съда на Съюза трябва да се сведе до проверка дали упражняването на това право не е опорочено поради явна грешка или поради злоупотреба с власт или също дали тези органи явно не са превишили пределите на правото си на преценка. В такъв контекст съдът на Съюза всъщност не може да замени със своята преценка на фактите от научен и технически характер преценката на единствените институции, на които Договорът е възложил тази задача ( 13 ).

47. С оглед на предмета и на последиците от спорното решение ( 14 ), тази съдебна практика е напълно приложима по настоящото дело.

48. Всъщност идентифицирането на кандидат-веществата за включване в приложение XIV към Регламента REACH предполага преценка на много сложни факти от научен и технически характер. Това идентифициране се осъществява при упражняване на функцията по ефективно управление на техническите, научните и административните аспекти, което законодателят на Съюза е поверил на ECHA ( 15 ). Тя изпълнява тази функция като независим централен орган, като същевременно спазва установените в дял X от посочения регламент норми, по-специално що се отнася до прозрачността, борбата с измамите и до отговорността. Следователно ECHA не е конкурент или противник на стопанските оператори, участващи в пускането на пазара на химичните вещества.

49. От друга страна, в определение Polyelectrolyte Producers Group и др./Комисия ( 16 ) Съдът разглежда жалбата срещу решение на Общия съд, с което той отхвърля жалба за отмяна на Регламент на Комисията, който е приет в рамките на дял VIII от Регламент REACH и води до изменение на приложение XVII към този регламент. Това приложение съдържа ограниченията, приложими при производството, пускането на пазара и употребата на определени опасни вещества, смеси и изделия. Изменението на посоченото приложение, предмет на подадената до Общия съд жалба, водело до изменение на текст относно вещество, което вече било подложено на ограничителен режим.

50. В разгледаната от Съда жалба жалбоподателите упреквали Общия съд, че е допуснал грешка при прилагане на правото, като поддържал само, че институциите на Съюза не са допуснали явна грешка или злоупотреба с власт или не са превишили явно пределите на правото си на преценка.

51. Във връзка с това Съдът първо потвърждава приложимостта на припомнената в точка 46 от настоящото заключение съдебна практика ( 17 ), като потвърждава уточнението на Общия съд, че „широкото право на преценка на [институциите] на Съюза, което предполага ограничен съдебен контрол върху упражняването му […] се отнася в определена степен и до установяването на основните факти ( 18 ). На второ място, Съдът заключава, че Общият съд очевидно не е нарушил правото на жалбоподателите на достъп до правосъдие, тъй като те очевидно са били в състояние да оспорват спорния регламент, за да гарантират защитата на своите интереси.

52. Освен това, като следва същата логика като възприетата в определение Polyelectrolyte Producers Group и др./Комисия ( 19 ), Съдът отхвърля жалби и в контекста на решенията относно включването на вещество в списъка на кандидат-веществата ( 20 ).

53. Следователно, като приема спорното решение, ECHA разполага с широко право на преценка, което съгласно припомнената в точка 46 от настоящото заключение съдебна практика не е без значение за обхвата на осъществения от Общия съд съдебен контрол. Това значение се отнася както до доказателствената тежест, която е възложена на жалбоподател, който иска да бъде отменено решение, така и до естеството на грешките, които подлежат на контрол от съда на Съюза.

54. В това отношение, доколкото с първата част от първото основание жалбоподателят упреква Общия съд за това, че неправилно е определил доказателствената тежест за гражданите на Съюза за оспорване на преценка на значимостта на доказателствата в рамките на член 57, буква е) от Регламента REACH, на първо място, ще разгледам отражението на припомнената в точка 46 от настоящото заключение съдебна практика върху доказателствената тежест за жалбоподател, който се опитва да оспори решение на ECHA. На второ място, ще анализирам отражението на тази съдебна практика върху естеството на грешките, подлежащи на контрол от съда на Съюза.

По доказателствената тежест, що се отнася до явните грешки при упражняване на правото на преценка

55. В област като тази в настоящия случай, в рамките на която органът на Съюза разполага с широко право на преценка, съдебният контрол трябва да се осъществява от Общия съд при спазване на припомнената в точка 46 от настоящото заключение съдебна практика.

56. Така, на първо място, ако съгласно приложимата към конкретния случай съдебна практика, съдът на Съюза не може да замени със своята преценка на фактическите обстоятелства от научно и техническо естество тази на ECHA, жалбоподател не може да иска от Общия съд да направи повторна преценка на такива обстоятелства, тъй като ECHA е органът, на който законодателят на Съюза е поверил задачата за идентифициране на веществата, пораждащи сериозно безпокойство. Следователно жалбоподател не може посредством общи твърдения да накара съда на Съюза да търси допуснати от ECHA грешки.

57. Впрочем дори в областите, в които контролът за законосъобразност се допълва от правомощието за пълен съдебен контрол и където съдът на Съюза е оправомощен да замени със своята преценка преценката на орган на Съюза, с изключение на правните основания, свързани с императивни правни норми, които Съдът е длъжен да повдигне служебно, жалбоподателят е този, който трябва да посочи правните основания срещу решението на този орган и да представи доказателства в подкрепа на тези правни основания ( 21 ). A fortiori, именно при спазване на принципа на състезателност, това трябва да бъде така и в областта на идентифицирането на веществата като пораждащи сериозно безпокойство, в която обхватът на съдебния контрол е ограничен.

58. На второ място, доводът, че с оглед на обхвата на контрола, който съдът на Съюза трябва да осъществи в областта на химикалите, аргументите на жалбоподател трябва да позволяват на този съд да приеме, че органът на Съюза явно е превишил пределите на правото си на преценка, се потвърждава и от практиката на Съда, установена в същата област, що се отнася до преюдициалните запитвания за преценка на валидността ( 22 ). Ако съдът на Съюза отговаря на въпроса дали акт следва да бъде обявен за недействителен поради явно превишаване на правото на преценка само в светлината на аргументите, които са му представени, същото трябва да важи в контекста на жалба за отмяна.

59. На трето място, съображението, че именно доводите на жалбоподателя трябва да позволят на съда на Съюза да приеме, че орган на Съюза явно е превишил пределите на правото си на преценка, изглежда, е отражение на практиката на Съда, установена в области, различни от тази на химикалите, като общата селскостопанска политика и риболова ( 23 ), в които органите на Съюза също разполагат с широко право на преценка, що се отнася до много сложни факти. Освен това съгласно тази съдебна практика в такива области органите на Съюза от своя страна трябва поне да могат да представят и изложат ясно и недвусмислено основните данни, които е трябвало да бъдат взети предвид, за да се обосноват оспорваните мерки от този акт, и от които е зависело упражняването на правото им на преценка ( 24 ).

60. В заключение с оглед на припомнената в точка 46 от настоящото заключение съдебна практика, за да може да се оспори спорното решение, жалбоподателят е трябвало да представи пред Общия съд доводи, които да му позволят да упражни контрол и да заключи, че ECHA е допуснала явна грешка в преценката или злоупотреба с правото на преценка или че явно е превишила пределите на това право.

По явните грешки при упражняването на правото на преценка

61. Съгласно припомнената в точка 46 от настоящото заключение съдебна практика само явните грешки във връзка с упражняването на правото на преценка подлежат на контрола на съда на Съюза.

62. В първата част от първото основание на жалбата се повдига въпросът дали ECHA допуска такава явна грешка във връзка с упражняването на правото на преценка, когато пренебрегва изследване, което дори ако беше включено в основните данни, нямаше да промени общата преценка на доказателствата по такъв начин, че окончателното решение да е лишено от правдоподобност.

63. В случая въз основа на общата преценка на много сложните факти от научно и техническо естество, при изпълнение на поверената ѝ от законодателя на Съюза задача, ECHA приема, че следва да допълни съществуващия запис относно бисфенол А в списъка на кандидат-веществата на основание член 57, буква е) от Регламента REACH.

64. За да достигне до този извод, ECHA е трябвало да провери, от една страна, дали е „вероятно“ съответното вещество да има сериозни въздействия върху здравето на човека или околната среда, и от друга страна, дали тези въздействия „пораждат еквивалентна степен на безпокойство“ спрямо породеното от веществата, изброени в член 57, точки а)—д) от Регламента REACH ( 25 ).

65. В настоящия случай споменатият извод е резултат от общата преценка на доказателствата, осъществена чрез подхода на значимостта на доказателствата. Жалбоподателят оспорва не избора на следвания от ECHA подход, а обхвата на съдебния контрол на неговото прилагане.

66. При подхода на значимостта на доказателствата идентифицирането на вещество като пораждащо сериозно безпокойство не се основава на резултатите само от едно научно изследване или само на едно научно доказателство. Следователно е възможно да се използва този подход, когато само по себе си само едно изследване не е достатъчно, за да се определи дали следва или не вещество да се идентифицира като пораждащо сериозно безпокойство на основание член 57, буква е) от Регламента REACH.

67. За да отхвърли довода на Общия съд, изложен в точка 64, последно изречение от обжалваното съдебно решение, жалбоподателят задава въпроса как изследване може да оспори общото заключение, направено въз основа на съвкупност от доказателства, след като при подхода на значимостта на доказателствата и в светлината на точка 1.2 от приложение XI към Регламента REACH, самото заключение не би могло да се основава само на едно изследване.

68. От обжалваното съдебно решение обаче не се установява, че според Общия съд явна грешка, водеща до отмяната на решение на ECHA, може да бъде направена единствено когато включването на изследване в основните данни би изменило общото заключение, съгласно което дадено вещество трябва или не трябва да бъде включено в списъка на кандидат-веществата.

69. Всъщност въз основа на съдебната практика, установена в контекста на областите, в които органите на Съюза правят сложни преценки, следва по-скоро да се приеме, че съгласно обжалваното съдебно решение, за да се установи явна грешка посредством доказателства, които лишават от „правдоподобност“ възприетата от орган на Съюза преценка на фактите, жалбоподателят не трябва да отхвърля изцяло направения от този орган анализ или резултата, до който той е достигнал въз основа на този анализ. Той обаче трябва да докаже наличието на грешка, достатъчно сериозна, за да „разколебае“ направената от този орган сложна преценка ( 26 ).

70. Този прочит на точка 64, последно изречение от обжалваното съдебно решение става очевиден, когато това изречение се чете в светлината на всички съдържащи се в това решение съображения.

71. Всъщност Общият съд не отхвърля изложените от жалбоподателя основания и доводи, като се ограничава да провери дали ако беше взето предвид изследване, за което се твърди, че е пренебрегнато от ECHA, то би променило общото заключение, съгласно което бисфенол А е вещество, пораждащо сериозно безпокойство на основание член 57, буква е) от Регламента REACH.

72. За да онагледя тези твърдения, ще докажа, че както изтъкват ECHA и встъпилите страни ( 27 ) и обратно на поддържаното от жалбоподателя, Общият съд не е „разрешил“ на ECHA да пренебрегне едновременно надеждните и релевантни доказателства ( 28 ). A fortiori Общият съд също така не е „разрешил“ на ECHA да пренебрегне всяко изследване, което, ако е било взето предвид, не би променило общия извод, че бисфенол А трябва да се идентифицира като вещество, пораждащо сериозно безпокойство.

По „разрешението“ да бъде пренебрегнато надеждно и релевантно изследване

73. Застъпваното от жалбоподателя становище е, че Общият съд е „разрешил“ на ECHA да пренебрегне изследванията, едновременно надеждни и релевантни, като на практика я освободил от всякакъв съдебен контрол относно наличието на явни грешки в преценката.

74. При все това, на първо място, в точка 64, последно изречение от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че като се изключат някои положения ( 29 ), не би могло ECHA да бъде реално упреквана в рамките на жалба за отмяна за това, че е пренебрегнала надеждно изследване. Следователно от тази точка от обжалваното съдебно решение не следва, че ECHA може, без да има опасност решението ѝ да бъде отменено, да пренебрегне всяко изследване, едновременно надеждно и релевантно.

75. На второ място, съгласно точка 64, първо изречение от обжалваното съдебно решение „[ECHA] има право да отхвърли изследванията, които не счита за релевантни поради правдоподобни причини, свързани с вътрешната непротиворечивост на направената оценка“ ( 30 ). Следователно Общият съд не приема а priori, че ECHA може да „отхвърли“ също и изследвания, които тя счита за релевантни. В това отношение по-общо всяка констатация, че дадено доказателство е релевантно, е резултат на съображение на органа, призван да вземе решение в конкретния случай, въпреки че това съображение може да е опорочено от грешка и най-малко по принцип и/или при определени условия подлежи на съдебен контрол ( 31 ).

76. На трето място, точка 64, първо изречение от обжалваното съдебно решение, съгласно което „[ECHA] има право да отхвърли изследванията, които не счита за релевантни поради правдоподобни причини, свързани с вътрешната непротиворечивост на направената оценка“, е последвано от забележка, която се вписва в установения с това първо изречение контекст („в това отношение“). Съгласно тази забележка „бисфенол А едно от най-изследваните в света вещества“. За Общия съд от това произтича („следователно“), че „задължението на институциите на Съюза да вземат предвид всички релевантни доказателства не може да означава, че всички извършени изследвания, независимо от тяхната надеждност или релевантност, трябва непременно да бъдат включени без изключение в оценката на ECHA“ ( 32 ).

77. Несъмнено е вярно, че разгледан самостоятелно, изразът „независимо от тяхната надеждност или релевантност“ може да се счита за внушение, че за Общия съд ECHA не трябва непременно да включва в оценката си всички изследвания, дори тези, които са много надеждни и/или релевантни. Перифразирайки, ECHA не би трябвало да взема предвид тези изследвания, независимо че са надеждни и/или релевантни.

78. Възможно е обаче да се счита също, че в точка 64, трето изречение от обжалваното съдебно решение Общият съд иска да укаже, че ECHA не трябва непременно да включва в оценката си всяко изследване, пренебрегвайки факта, че дадено изследване не е особено надеждно и/или релевантно („независимо от тяхната надеждност или релевантност“).

79. Изричните позовавания на точка 64 от обжалваното съдебно решение, съдържащи се в точки 125 и 174 от това решение, подкрепят такова тълкуване на първата посочена точка от това решение. Всъщност те подкрепят съображенията на Общия съд, че слабата надеждност на дадено изследване или на съдържащите се в него данни не е непременно пречка ECHA да използва това изследване в оценката си на дадено вещество ( 33 ).

80. Освен това независимо от начина, по който се разбира точка 64 от обжалваното съдебно решение, следва да се определи дали и евентуално в каква степен общите съображения в тази точка от обжалваното съдебно решение са били използвани от Общия съд, за да отхвърли основанията и доводите на жалбата на жалбоподателя. Всъщност, ако тези общи съображения не водят до възприето от Общия съд законно разрешение, що се отнася до такива основания и такива доводи, сочената грешка при прилагане на правото, що се отнася до споменатата точка от обжалваното съдебно решение, ако се предположи, че е установена, при всяко положение не би могла да доведе до отмяната на това решение.

81. Поради това по причините, изложени в точки 78—80 от настоящото заключение, както и за да може да се установи каква би била за Общия съд, съгласно изложените от него доводи в точка 64 от обжалваното съдебно решение, явна грешка във връзка с упражняването на правото на преценка, която може да доведе до отмяната на спорното решение, ще изследвам по какъв начин тази юрисдикция на Съюза е упражнила своя съдебен контрол на основанията и доводите на жалбоподателя относно изследванията, за които се твърди, че са пренебрегнати от ECHA.

82. A fortiori, същевременно ще разгледам застъпеното от жалбоподателя в уводната част на изложението на първото му основание становище, че Общият съд е „одобрил подхода на [ECHA], състоящ се в подбор по нейно усмотрение [„cherry-picking“] на научните данни, за да подкрепи хипотезата, към която се е насочила, съгласно която бисфенол А отговаря на посочените в член 57, буква е) от Регламент [REACH] критерии, включително като решава, от една страна, да пренебрегне селективно надеждни научни изследвания, резултатите от които не обслужват тази хипотеза, и като се основава, от друга страна, на ненадеждни научни изследвания, резултатите от които изглежда подкрепят посочената хипотеза“ ( 34 ).

По „релевантността“ на доказателствата с оглед на хипотезата на ECHA

83. В началото, обратно на това, което може да внуши използваната в жалбата терминология, не съществува никаква „хипотеза на ECHA“, която тази агенция да е искала да потвърди с всички средства, което в случая би приело формата на избор от меню („cherry-picking“) на изследванията. Както се изяснява в съображение 15 от Регламента REACH, ECHA е създадена, за „да се гарантира ефективното управление на техническите, научните и административните аспекти на [този] регламент на […] равнище [на Съюза]“. Както вече посочих в точка 48 от това заключение, тя изпълнява тази функция като независим централен орган Хипотезата, разглеждана в контекст като този по настоящото дело, е първоначално формулираната от ECHA, която тази агенция подлага на преглед, който ще доведе в зависимост от случая до потвърждаване или до оборване на хипотезата.

84. Когато става въпрос за идентифициране на вещество като пораждащо сериозно безпокойство на основание член 57, буква е) от Регламента REACH, хипотезата е, че от една страна, е „вероятно“ съответното вещество да има сериозни въздействия върху здравето на човека или околната среда, и от друга страна, че тези въздействия „пораждат еквивалентна степен на безпокойство“ спрямо веществата, описани в член 57, букви а)—д) от Регламент REACH ( 35 ).

85. От гледна точка на методологията изследвана хипотеза не приема формата на въпрос или на предложение, основаващо се на алтернатива („или не“). Впрочем хипотезата не е изопачена. Тя може да бъде потвърдена или оборена, двата резултата обаче са еднакво задоволителни от научна гледна точка.

86. Що се отнася до съществото на спора, Общият съд не е определил релевантността на изследването от гледна точка на неговата съвместимост с изследваната от ECHA хипотеза, което би ѝ позволило да отхвърли още в самото начало всяко изследване, което от гледна точка на резултата си не съответства на тази хипотеза.

87. Пасажът в точка 64, първо изречение от обжалваното съдебно решение, съгласно който ECHA „има право да отхвърли изследванията, които не счита за релевантни поради правдоподобни причини, свързани с вътрешната непротиворечивост на направената оценка“ разбирам обаче в смисъл, че според Общия съд тази агенция може да приеме, че не са особено релевантни изследванията, които не могат да оборят — и дори това да не е част от доводите на жалбоподателя по настоящото дело, да потвърдят — дадена хипотеза. Сама по себе си констатацията, че изследване не може да постигне това, представлява резултата от прегледа на дадено изследване. Тази констатация е резултат на внимателен преглед на дадено изследване от гледна точка на неговата годност да потвърди или да обори въпросната хипотеза.

88. Този прочит на цитирания по-горе пасаж от точка 64, първо изречение от обжалваното съдебно решение се потвърждава от разглеждането на други точки от това решение.

89. От точка 65 от обжалваното съдебно решение може да се направи извод, че Общият съд е разгледал в светлината на „предварителните бележки“ в точки 62—64 дали ECHA е допуснала явна грешка в преценката, поради това че не е взела предвид четири изследвания, на които се позовава жалбоподателят ( 36 ).

90. В това отношение, както това се установява от точки 67 и 69 от обжалваното съдебно решение, според Общия съд ECHA е взела предвид, дори непряко, две от тези четири изследвания. За да се изследва прилагането на съдържащите се в точка 64 от това съдебно решение съображения, когато става въпрос за „пренебрегнатите“ от ECHA изследвания, вниманието следователно трябва да се съсредоточи върху двете изследвания, посочени в точки 66 и 68 от посоченото съдебно решение.

91. Както отбелязва Общият съд в точка 66 от обжалваното съдебно решение, ECHA не е счела изследването Bjerregaard и др. (2008) за особено релевантно. Според Общия съд е можело да се приеме, че резултатите от това изследване не били убедителни, що се отнася до въздействието на бисфенол А върху развитието на гонадите при рибите, доколкото, както авторите на посоченото изследване приели, периодът на експозиция на изследването е обхванал твърде кратка част от периода на половата диференциация. С други думи, изследването Bjerregaard и др. (2008) не е могло да обори разглежданата от ECHA хипотеза, тъй като можело да се счита, че изводът, който могъл да се направи от резултатите от това изследване, бил преждевременен с оглед на краткия период на експозиция на рибите на бисфенол А. Според Общия съд ECHA следователно е могла, без да допусне явна грешка в преценката, да счете, че изследването Bjerregaard и др. (2008) не било релевантно доказателство.

92. В този ред на мисли в точка 68 от обжалваното съдебно решение Общият съд отбелязва, че ECHA не е допуснала грешка, на първо място, като не се е основала на изследването Lee (2010), поради факта че разрушаването на ендокринната система при изучаваните в това изследване организми все още не било достатъчно проучено на научно равнище. На второ място, Общият съд подчертава, че жалбоподателят не обяснява и не доказва в каква степен резултатите от това изследване, което не посочва ендокринно медиирани ефекти, противоречат на идентифицирането на бисфенол А като пораждащо сериозно безпокойство вещество, основано на доказателства, различни от свързаните с безгръбначните, така че тези резултати обезсилвали значимостта на доказателствата от направеното оценяване. Поради това според Общия съд ECHA е могла, без да допусне явна грешка в преценката, да приеме, че изследването Lee (2010) не представлява релевантно доказателство, поради това че жалбоподателят нито е обяснил, нито е доказал в каква степен посоченото изследване би могло да допринесе за оборването на разглежданата от ECHA хипотеза.

93. Така, от една страна, за Общия съд „релевантността“ на дадено изследване се изразява в неговата годност да обори или да потвърди разглежданата от ECHA хипотеза чрез подхода на значимостта на доказателствата в съответствие с предвидената в член 59 от Регламента REACH процедура.

94. От друга страна, точка 64, последно изречение от обжалваното съдебно решение трябва да се разбира в смисъл, че според доводите на Общия съд би могло ECHA да бъде упрекната за допусната от нея явна грешка при упражняването на правото на преценка, само ако тя „напълно“ е пренебрегнала надеждно изследване, което би могло да допринесе за оборване или евентуално за потвърждаване на разглежданата от тази агенция хипотеза. Освен това, както следва от доводите в точка 60 от настоящото заключение, жалбоподател трябва да представи пред Общия съд доводи, които да му позволят да упражни контрол и да заключи, че ECHA е допуснала такава явна грешка.

95. В това отношение подходът на значимостта на доказателствата предполага компетентният орган да разгледа всички релевантни данни, за да достигне до заключението, че дадено вещество следва да се идентифицира като пораждащо сериозно безпокойство. Прилагането на този подход предполага идентифицирането на дадено вещество да се осъществи въз основа на пълни данни, позволяващи на компетентния орган да упражни правото си на преценка, с което разполага на основание на членове 57 и 59 от Регламента REACH, като същевременно вземе предвид всички релевантни и налични доказателства към датата, на която органът приема решението си.

96. От техническа и/или методологична гледна точка е възможно съображение, че дадено изследване не е релевантно поради негодността му да обори или да потвърди разглежданата от ECHA хипотеза, да бъде изложено преди претеглянето на значимостта на доказателствата. Всъщност е безполезно произнасяне по значимостта на доказателство, което не е релевантно в разглеждания контекст. При всяко положение, ако съображение, че доказателство не е релевантно, се предхожда от внимателен преглед на това доказателство от гледна точка на неговата годност да потвърди или да обори разглежданата в този контекст хипотеза, констатацията, че доказателство не е релевантно, означава да се приеме, че в търсения контекст това доказателство не е значимо.

97. Впрочем подходът, според който определянето на релевантността на изследванията предхожда претеглянето на значимостта, съответства на точка 1.2 от приложение XI към Регламента REACH, на която жалбоподателят се позовава в жалбата си.

98. Съгласно първа алинея от тази точка „[м]оже да има достатъчно значими доказателства от няколко независими източника на информация, водещи до предположението/заключението, че едно вещество има или няма точно определено опасно свойство, докато информацията от всеки един самостоятелен източник сама по себе си е недостатъчна да подкрепи тази идея“.

99. Обратно на твърдяното от жалбоподателя, от това не следва, че трябва да се вземат предвид всички доказателства, когато дадено решение не се основава на резултатите само от едно научно изследване или само на едно научно доказателство. Винаги става въпрос обаче за „независими източници на информация“, които са годни „да [потвърдят чрез] достатъчно значими [доказателства]“, и следователно са „релевантни“ по смисъла на точка 64 от обжалваното съдебно решение, че дадено вещество има или няма точно определено опасно свойство.

100. Поради това следва да се отхвърли доводът на жалбоподателя относно определянето на доказателствената тежест, неприемливо и неосъществимо, както и противоречащо на ratio legis и на концепцията за значимостта на доказателствата съгласно точка 1.2 от приложение XI към Регламента REACH.

101. В този ред на мисли не може Общият съд да бъде упрекван за това, че е тълкувал или приложил неправилно задължението на институциите на Съюза да вземат предвид всички релевантни данни.

102. Същото може да се каже и относно упрека, че Общият съд тълкувал и приложил неправилно принципа на върхови научни постижения.

103. Всъщност съгласно практиката на Общия съд ( 37 ) спазването на този принцип предполага, че ECHA трябва да спазва най-добрите съществуващи научни стандарти. От този принцип обаче не следва, че ECHA трябва да спазва методологичен подход, при който да трябва да вземе предвид всяко изследване, независимо от неговата годност да потвърди или да обори разглежданата от тази агенция хипотеза.

104. Така, без да допусне грешка, която може да доведе до отмяната на обжалваното съдебно решение, Общият съд приема в точка 64 от това съдебно решение, че „наличието на явна грешка в преценката може да се установи [от Общия съд] само ако напълно и погрешно ECHA е пренебрегнала надеждно изследване, чието включване е щяло да промени общата оценка на доказателствата, така че окончателното решение би било лишено от правдоподобност“.

105. В това отношение трябва да отбележа, че фактът, че е „напълно“ пренебрегнато надеждно изследване, което е могло да промени общата оценка на доказателствата, не може да се приравни на „частично“ пренебрегване на това изследване.

106. Всъщност, ако ECHA е взела частично предвид дадено изследване, не би могло да се смята, че тя явно погрешно е приела, че това изследване не е релевантно. Напротив, от това следва, че ECHA е трябвало да посочи причини, за да смята това изследване за частично релевантно. При тези обстоятелства да се приеме, че решението на ECHA може да бъде оспорено, поради факта че тя „частично“ е пренебрегнала релевантно изследване, би означавало съдът на Съюза да замести със своята преценка на тези данни направената от ECHA преценка.

107. Впрочем следва да се отбележи, че позоваването от Общия съд в точка 64 от обжалваното съдебно решение на положението, при което ECHA „напълно […] [e] пренебрегнала“ надеждно изследване, изглежда, се отнася за случаите, при които дадено изследване не е взето предвид дори индиректно от тази агенция. Не би могло да се смята обаче, че дадено изследване е „напълно“ пренебрегнато, когато то е включено в друго изследване, на което ECHA се основава официално, за да приеме решението си ( 38 ).

108. От всичко изложено дотук следва, че първата част от първото основание на жалбата не е основателна и трябва да се отхвърли изцяло.

Заключение

109. С оглед на изложените по-горе съображения предлагам на Съда да отхвърли изцяло като неоснователна първата част от първото основание на жалбата, подадена от жалбоподателя.

( 1 ) Език на оригиналния текст: френски.

( 2 ) T‑207/18, EU:T:2020:623, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“.

( 3 ) Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/EО и 2000/21/EО на Комисията (ОВ L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3, наричан по-нататък „Регламентът REACH“).

( 4 ) Вж. решение от 11 юли 2019 г., PlasticsEurope/ECHA (T‑185/17, непубликувано, EU:T:2019:492).

( 5 ) Вж. решение от 20 септември 2019 г., PlasticsEurope/ECHA (T‑636/17, EU:T:2019:639).

( 6 ) Вж. решение от 21 декември 2021 г., PlasticsEurope/ECHA (C‑876/19 P, непубликувано, EU:C:2021:1047).

( 7 ) Вж. решение от 15 март 2017 г., Hitachi Chemical Europe и Polynt/ECHA (C‑324/15 P, EU:C:2017:208, т. 22).

( 8 ) Вж. в този смисъл решение от 6 октомври 2021 г., ClientEarth/Комисия (C‑458/19 P, EU:C:2021:802, т. 127).

( 9 ) Вж. заключението ми по дело Deza/ECHA (C‑419/17 P, EU:C:2018:495, т. 34—36).

( 10 ) Вж. точка 62 от обжалваното съдебно решение.

( 11 ) Вж. точка 63 от обжалваното съдебно решение.

( 12 ) Вж. в този смисъл решение от 21 януари 1999 г., Upjohn (C‑120/97, EU:C:1999:14, т. 34).

( 13 ) Вж. в този смисъл решения от 15 октомври 2009 г., Enviro Tech (Europe) (C‑425/08, EU:C:2009:635, т. 47, 62, 65 и 71), и от 21 юли 2011 г., Nickel Institute (C‑14/10, EU:C:2011:503, т. 59, 60 и 77).

( 14 ) Вж. точки 27—33 от настоящото заключение.

( 15 ) Както се установява от съображение 15 от Регламента REACH, ECHA е създадена, за „да се гарантира ефективното управление на техническите, научните и административните аспекти на [този] регламент на […] равнище [на Съюза]“.

( 16 ) Определение от 27 март 2014 г. (C‑199/13 P, непубликувано, EU:C:2014:205).

( 17 ) Вж. определение от 27 март 2014 г., Polyelectrolyte Producers Group и др./Комисия (C‑199/13 P, непубликувано, EU:C:2014:205, т. 27).

( 18 ) Вж. определение от 27 март 2014 г., Polyelectrolyte Producers Group и др./Комисия (C‑199/13 P, непубликувано, EU:C:2014:205, т. 28).

( 19 ) Определение от 27 март 2014 г. (C‑199/13 P, непубликувано, EU:C:2014:205).

( 20 ) Вж. определения от 22 май 2014 г., Bilbaína de Alquitranes и др./ECHA (C‑287/13 P, непубликувано, EU:C:2014:599, т. 18—21), от 4 септември 2014 г., Rütgers Germany и др./ECHA (C‑288/13 P, непубликувано, EU:C:2014:2176, т. 24—27), от 31 октомври 2014 г., Rütgers Germany и др./ECHA (C‑290/13 P, непубликувано, EU:C:2014:2174, т. 24—27), и от 4 септември 2014 г., Cindu Chemicals и др./ECHA (C‑289/13 P, непубликувано, EU:C:2014:2175, т. 24—27).

( 21 ) Вж. по-специално решение от 8 декември 2011 г., Chalkor/Комисия (C‑386/10 P, EU:C:2011:815, т. 62—68 и 82).

( 22 ) Вж. в този смисъл решение от 21 юли 2011 г., Nickel Institute (C‑14/10, EU:C:2011:503, т. 77).

( 23 ) Вж. например решение от 25 октомври 2001 г., Италия/Съвет (C‑120/99, EU:C:2001:567, т. 48).

( 24 ) Вж. в този смисъл решение от 21 юни 2018 г., Полша/Парламент и Съвет (C‑5/16, EU:C:2018:483, т. 153).

( 25 ) Вж. в този смисъл решение от 23 януари 2019 г., Deza/ECHA (C‑419/17 P, EU:C:2019:52, т. 33 и цитираната съдебна практика).

( 26 ) Вж. в този смисъл решение от 7 май 2020 г., BTB Holding Investments и Duferco Participations Holding/Комисия (C‑148/19 P, EU:C:2020:354, т. 71—73).

( 27 ) Вж. точка 37 от настоящото заключение.

( 28 ) Всъщност съгласно текста на жалбата му жалбоподателят изтъква, че на ECHA не се разрешава да пренебрегва „надеждни и релевантни научни изследвания относно [бисфенол А]“. Според жалбоподателя „[а]ко изследване е надеждно и релевантно“, резултатите от него трябва да се вземат предвид в рамките на подход на значимостта на доказателствата. Според него не съществува никакво положение, при което да може „надеждно и релевантно изследване“ да бъде „с основание“ пренебрегнато и ECHA би трябвало да държи сметка за „всички надеждни и релевантни изследвания“. Вж. също точки 35 и 36 от настоящото заключение.

( 29 ) Става въпрос според точка 64 от обжалваното съдебно решение за положенията, при които „напълно и погрешно ECHA [е] пренебрегнала надеждно изследване, чието включване е щяло да промени общата оценка на доказателствата, така че окончателното решение би било лишено от правдоподобност“.

( 30 ) Курсивът е мой.

( 31 ) Вж. точка 53 и сл. от настоящото заключение.

( 32 ) От съображения за изчерпателност трябва да отбележа, че в текста на обжалваното съдебно решение на френски език пасажът относно обхвата на осъществения от Общия съд съдебен контрол (точка 64, последно изречение) може да наведе на мисълта, че това е обяснение на предходните пасажи („En effet, une une erreur manifeste d’appréciation ne saurait être constatée“) (курсивът е мой), докато в текста на английски език, който е езикът на производството, такова внушение не се налага („There can be a finding of a manifest error of assessment“).

( 33 ) В точка 125 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че „подходът на значимостта на доказателствата допуска идентифицирането на дадено вещество да се основава и на данни, които имат слаба научна надеждност per se, стига същата да се вземе предвид при претеглянето на данните“. В този ред на мисли съгласно точка 174 от това решение „присъщо на подхода на значимостта на доказателствата е, че използваната база данни може да съдържа недостиг на данни по дадена точка за оценяване. Така слабата надеждност на някои данни, съдържащи се в използвано от ECHA изследване, сама по себе си не е пречка ECHA да използва подобно изследване при оценката на дадено вещество. В такъв случай обаче ECHA трябва да вземе предвид слабата надеждност на тези данни при претеглянето на различната налична информация“. Същото важи по отношение на имплицитното позоваване на Общия съд на точка 64 от обжалваното съдебно решение, което се съдържа и в точки 152 и 153 от това решение.

( 34 ) Такива доводи се сочат от жалбоподателя и в контекста на третата част от първото му основание. В подкрепа на първата част от това основание обаче жалбоподателят сочи, че „[ECHA] трябва да вземе предвид всички надеждни и релевантни изследвания в рамките на преценката си на значимостта на доказателствата, независимо дали тези изследвания са в подкрепа на хипотезата, към която се е насочила [а именно, че бисфенол А е вещество, имащо свойствата да разрушава ендокринната система що се отнася до околната среда по смисъла на член 57, буква е) от Регламент REACH], или противоречат на тази хипотеза или повдигат други въпроси“. В същия контекст жалбоподателят твърди освен това, че „[в] случая жалбоподателят посочи няколко конкретни примера на надеждни изследвания относно [бисфенол А], резултатите от които не са били взети предвид (по-специално [ECHA] не е взела предвид резултатите относно елементи на преценка, които не са били в подкрепа на избраната от нея хипотеза, докато се основала на резултатите относно други елементи на преценка, съдържащи се в същите изследвания, когато тези резултати подкрепяли собствената ѝ хипотеза)“.

( 35 ) Вж. в този смисъл решение от 23 януари 2019 г.Deza/ECHA (C‑419/17 P, EU:C:2019:52, т. 33 и цитираната съдебна практика).

( 36 ) Всъщност съгласно точка 65 от обжалваното съдебно решение „[и]менно в светлината на тези предварителни бележки следва да се провери дали ECHA е допуснала явна грешка в преценката, поради това че не е взела предвид изследванията, на които се позовава жалбоподателят“.

( 37 ) Вж. решения от 20 септември 2019 г., PlasticsEurope/ECHA (T‑636/17, EU:T:2019:639, т. 94), от 10 ноември 2021 г., Sasol Germany и др./Комисия (T‑661/19, непубликувано, EU:T:2021:779, т. 35), и от 23 февруари 2022 г., Chemours Netherlands/ECHA (T‑636/19, непубликувано, EU:T:2022:86, т. 227).

( 38 ) Вж. точка 90 от настоящото заключение и точки 67 и 69 от обжалваното съдебно решение.