BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:F:2010 :24 1РЕШЕНИЕ НА СЪДА Н А ПУ БЛИЧНАТА СЛУЖБА (втори състав)
15 април 2010 година
Дело F-4/09
Jorge de B ritto Patricio-Dias
срещу
Е вропейс ка коми сия
„Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Преназначаване — 
Служебен интерес — Съответствие между степента и д лъжността — Право на защита — 
Мотивиране“
Предмет:Жалба, подадена н а о снование ч лен 236 Е О и ч лен 152 A E, с к оято 
г-н De Britto Patricio-Dias иска, първо — о тмяна на ре шението на органа по 
назначаване (ОН) от 11 април 2008 г., с к оето се преназначава в о тдел B. 3 
„Логистика, иновация и с ъмодалност“ на генерална д ирекция „Енергетика и 
транспорт“ на К омисията на Европейските общности, и в торо — о тмяна на 
решението на ОН от 21 октомври 2008 г. за отхвърляне на административната му 
жалба
Решение:Отхвърля жалбата. Осъжда жалбоподателя да заплати всички съдебни разноски.
Резюм е
1. Длъжностни лица — Организация на службите — Място н а работа на персонала — 
Преназначаване — Право на преценка на администрацията — Граници
(член 7, параграф 1 от П равилника за длъжностните лица)
2. Длъжностни лица — Организация на службите — Място н а работа на персонала — 
Преназначаване в и нтерес на службата — Задължение за мотивиране — Липса
3. Длъжностни лица — Решение с н еблагоприятни последици — Задължение за мотивиране — 
Обхват
(член 25 от П равилника за длъжностните лица)
1. Макар в П равилника д а н е с е и зползва т ерминът „преназначаване“, ре шенията з а 
преназначаване, също както преместванията, са подчинени на правилата по член 7, параграф 1 
от Правилника, що се отнася до запазването на легитимните права и и нтереси на съответните 
длъжностни лица.
За тази цел институциите разполагат с ш ироко право на преценка при организацията на техните 
служби с о глед н а възложените им з адачи и п ри н азначаването н а персонала на тях но 
разположение с о глед н а изпълнението на тези задачи, при условие обаче, от ед на страна,
2 ECLI:EU:F:2010 :24РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-4/09
DEBRITTO PATRICIO-DIAS/КОМИСИЯ
 назначаването да се извършва в и нтерес на службата, а о т др уга — п ри съблюдаване на 
еквивалентността между степента и д лъжността, като се има предвид, че възприятието на 
заинтересованото лице в т ова о тношение е и релевантно.
Като се има предвид обхватът на свободата, с к оято разполагат институциите при преценката на 
интереса на службата, контролът от страна на Съда на публичната служба върху спазването на 
условието за интерес на службата трябва д а се ограничи д о въпроса дали о рганът по 
назначаване е де йствал в р азумни граници и н е е у пражнил явно п огрешно с воята свобода на 
преценка.
Освен това, макар да е в ярно, че администрацията има интерес да назначава д лъжностните лица 
с оглед н а техните специфични способности и н а личните им предпочитания, все пак на тези 
длъжностни лица не може да се признае право да изпълняват или да запазят о преде лена 
длъжност.
(вж. точки 35—38 и 55)
Позовава не на:
Съд — 22 октомври 1981 г., Kruse/Комисия, 218/80, Recueil, стр. 2417 , точка 7, 23 март 1988 г., Hecq/Комисия, 
19/87, Recueil, стр. 1681 , точка 6
Първоинстанционен съд — 28 октомври 2004 г., Meister/СХВ П, T-76/03, Recueil FP, стр. I-A-325 и II-1477 , 
точка 64, 7 февруари 2007 г., Clotuche/Комисия, T-339/03, Сборник СПС, стр. I-A-2-29 и II-A-2-179, точки 35 
и 47, 7 февруари 2007 г., Caló/Комисия, T-118/04 и T -134/04, Сборник СПС, стр. I-A-2-37 и II-A-2-253, 
точка 99
Съд на публичната служба — 8 май 2008 г., Kerstens/Комисия, F-119/06, Сборник С ПС, стр. I-A-1-147 
и II-A-1-787, точки 84 и 98, предмет на жалба, по която е о бразувано в исящо производство пред О бщия съд 
на Европейския съюз, дело T-266/08 P
2. Ако обикновена мя рка за вътрешна организация, приета в и нтерес на службата — к аквато е 
мярката за преназначаване — н е засяга статута на длъжностно л ице или п ринципа на 
съответствие между степента и д лъжността, администрацията не е д лъжна да я м отивира.
(вж. точка 61)
Позовава не на:
Първоинстанционен съд — C lotuche/Комисия, посочено п о-горе, точки 153 и 195, Caló/Комисия, посочено 
по-горе, точки 126 и 142
3. Дадено ре шение е м отивирано в д остатъчна степен, когато е п рието в к онтекст, който 
съответното длъжностно л ице познава и к ойто му позволява д а разбере о бхвата на приетата по 
отношение на него мя рка. Такъв е с лучаят, когато обстоятелствата, в к оито е б ил приет 
разглежданият а кт, както и с лужебните записки и др угите съобщения, които го съпътстват, 
позволяват да се узнаят с ъществените фактори, от които се е р ъководила администрацията при 
вземането на решението си.
(вж. точка 62)
Позовава не на:
Първоинстанционен съд — 29 септември 2005 г., Napoli Buzzanca/Комисия, T-218/02, Recueil FP, стр. I-A-267 
и II-1221 , точка 65