ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
BG Официален вестник на Европейския съюз C 191/16

Преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство), постъпило на 21 март 2016 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

(Дело C-164/16)

(2016/C 191/20)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Страни в главното производство

Жалбоподател: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Ответник: Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

Преюдициални въпроси

1) Какво е значението на съдържащия се в член 14, параграф 2, буква б) (1) израз „договор […], който предвижда в нормалния ход на събитията, собствеността върху стоките да бъде прехвърлена най-късно след заплащане на последната вноска“?

2) По-специално в контекста на настоящото дело изразът „в нормалния ход на събитията“ означава ли, че данъчният орган трябва само да установи наличието на опция за закупуване, която може да бъде упражнена не по-късно от момента на плащането на последната вноска?

3) При условията на евентуалност, изразът „в нормалния ход на събитията“ означава ли, че националният орган трябва да предприеме допълнителни действия с цел да определи икономическата цел на договора?

4) При утвърдителен отговор на третия въпрос: a. Трябва ли преценката на вероятността клиентът да упражни такава опция да повлияе върху тълкуването на член 14, параграф 2? б. Релевантен ли е за определянето на икономическата цел на договора размерът на цената, платима при упражняването на опцията за закупуване?

(1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7; поправки, OB L 74, 2011 г., стр. 3 и OB L 323, 2015 г., стр. 31).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 200/13

Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 6 април 2016 г. — Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Дело C-192/16)

(2016/C 200/19)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Страни в главното производство

Жалбоподатели: Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher

Ответници: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Заинтересована страна: Her Majesty’s Government of Gibraltar

Преюдициални въпроси

1. За целите на член 49 ДФЕС (свобода на установяване) и в контекста на конституционните отношения между Гибралтар и Обединеното кралство: 1.1 Следва ли Гибралтар и Обединеното кралство да се разглеждат като част от една държава членка а) по смисъла на правото на Съюза и, ако е така, това означава ли, че член 49 ДФЕС се прилага между Обединеното кралство и Гибралтар само доколкото е приложим по отношение на вътрешна мярка, или б) по смисъла на член 49 ДФЕС, разглеждан самостоятелно, поради което този член да се прилага само доколкото е приложим по отношение на вътрешна мярка? Или, 1.2 Предвид член 355, параграф 3 ДФЕС Гибралтар има конституционноправен статут на отделна територия от Обединеното кралство в рамките на ЕС, така че или а) упражняването на правото на установяване между Гибралтар и Обединеното кралство да се счита за търговия в рамките на Съюза по смисъла на член 49 ДФЕС, или б) член 49 ДФЕС да се прилага за забрана на ограниченията за упражняването на правото на установяване от граждани на Обединеното кралство в Гибралтар (като отделен субект)? Или, 1.3 Гибралтар следва да се счита за трета страна или територия, поради което правото на Съюза да е приложимо по отношение на търговията между тях единствено в случаите, когато правото на Съюза има действие между държава членка и страна, която не е държава членка? Или, 1.4 Конституционните отношения между Гибралтар и Обединеното кралство следва да се разглеждат по друг начин за целите на член 49 ДФЕС?
BG Официален вестник на Европейския съюз C 191/17

Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 21 март 2016 г. — Toufik Lounes/Secretary of State for the Home Department

(Дело C-165/16)

(2016/C 191/21)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Страни в главното производство

Жалбоподател: Toufik Lounes

Ответник: Secretary of State for the Home Department

Преюдициален въпрос

Когато испански гражданин и гражданин на Съюза:

i) се премества в Обединеното кралство, упражнявайки правото си на свободно движение по Директива 2004/38/ЕО (1); и

ii) пребивава в Обединеното кралство, упражнявайки правото си по член 7 или член 16 от Директива 2004/38/ЕО; и

iii) впоследствие придобива британско гражданство, което притежава наред с испанското си гражданство, като става лице с двойно гражданство; и

iv) няколко години след придобиването на британско гражданство сключва брак с гражданин на трета страна, с който пребивава в Обединеното кралство;

тя и съпругът ѝ ползващи от Директива 2004/38/ЕО лица ли са по смисъла на член 3, параграф 1, при положение че тя пребивава в Обединеното кралство и притежава както испанско, така и британско гражданство?

(1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).
C 222/6

Преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство), постъпило на 18 април 2016 г. — C. King/The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

(Дело C-214/16)

(2016/C 222/08)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Страни в главното производство

Жалбоподател: C. King

Ответници: The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

Преюдициални въпроси

1) При спор между работник и работодател по въпроса дали работникът има право на платен годишен отпуск съгласно член 7 от Директива 2003/88 (1) съвместимо ли е с правото на Съюза, и по-специално с принципа на ефективна правна защита, положение, при което работникът трябва да ползва отпуск, преди да може да установи дали има право на заплащане?

2) Ако работникът не ползва целия или част от годишния отпуск, на който има право през референтната година, в която правото трябва да се упражни, може ли в случаите, когато той е щял да ползва отпуска си, ако работодателят не беше отказал да му заплаща ползваните периоди отпуск, работникът да претендира, че е възпрепятстван да упражни правото си на платен отпуск, така че правото да се прехвърля до момента, в който той има възможност да го упражни?

3) Ако правото се прехвърля, може ли прехвърлянето да се извършва за неопределено време или има ограничен срок, в рамките на който да се упражни прехвърленото право, по аналогия с ограниченията, налагани в случаите, когато работникът не може да упражни правото си на отпуск през референтната година поради болест?

4) При липсата на законова или договорна разпоредба, която да уточнява периода на прехвърляне, длъжна ли е националната юрисдикция да наложи ограничение на периода на прехвърляне, за да се гарантира, че прилагането на Правилника не нарушава целта по член 7?

5) При утвърдителен отговор, съвместим ли е с правото по член 7 срокът от 18 месеца, считано от края на референтната година, за която се отнася отпускът?

(1) Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3)
3.

Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, приемайки, че Комисията не е нарушила член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, принципа на добрата администрация и задължението за мотивиране, предвидено в член 296 от Договора за функциониране на Европейския съюз (ДФЕС), когато приела, че Brink’s Company не е солидарно отговорно с Schenker China Ltd. (като правоприемник на BAX Global (Китай) Co. Ltd.) за деянието, свързано с „Chinese Currency Adjustment Factor“ (китайски валутен коефициент).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 243/27

Жалба, подадена на 13 май 2016 г. от Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 29 февруари 2016 г. по дело T-270/12, Panalpina World Transport (Holding) Ltd и др./Европейска комисия

(Дело C-271/16 P)

(2016/C 243/27)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподатели: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd (представители: S. Mobley, A. Stratakis, A. Gamble, Solicitors)

Друга страна в производството: Европейска комисия

Искания на жалбоподателите

Жалбоподателите искат от Съда:

— да отмени обжалваното съдебно решение, доколкото то отхвърля първото основание, изтъкнато от жалбоподателите относно нарушенията;

— да измени член 2, параграфи 2 и 3 от решение от 28 март 2012 г. по преписка COMP/39462 – Freight Forwarding (наричано по-нататък „решението“), в частта, в която тези разпоредби се отнасят до жалбоподателя, и като упражни правомощието си за пълен съдебен контрол, да намали размера на наложените на жалбоподателите глоби; и

— при всички случаи, да осъди Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати разноските на жалбоподателите в настоящото производство и в производството пред Общия съд.

Основания и основни доводи

Като се уверил, че Комисията не се е отклонила от практиката си по вземане на решения, не е допуснала грешка при прилагане на правото и не е нарушила принципите на пропорционалност и на равно третиране, Общият съд допуснал грешка, надвишавайки явно пределите на разумната преценка на представените му доказателства и преценяйки неправилно релевантната съдебна практика. Жалбоподателите изтъкват следните конкретни правни основания в подкрепа на жалбата си:

1. Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото надвишавайки явно пределите на разумната преценка на доказателствата, относно това дали разглежданите нарушения, в частност, нарушенията, свързани с AMS и CAF, са се отнасяли до целия „лот на услугите“.
BG Официален вестник на Европейския съюз C 232/5

Жалба, подадена на 11 април 2016 г. от SolarWorld AG срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 1 февруари 2016 г. по дело T-141/14, SolarWorld AG и други/Съвет на Европейския съюз

(Дело C-204/16 P)

(2016/C 232/06)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: SolarWorld AG (представители: L. Ruessmann, Avocat, J. Beck, Solicitor)

Други страни в производството: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

Искания на жалбоподателя

Жалбоподателят иска от Съда:

— да обяви жалбата за допустима и основателна;

— да отмени определението на Общия съд по дело T-141/14;

— да се произнесе по същество, като отмени член 3 oт Регламент № 1238/2013 или да върне делото на Общия съд за решение по същество по искането за отмяна, и

— да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

Основания и основни доводи

Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че член 3 oт Регламент № 1238/2013 (1) е неотделим от останалата част на регламента. Промяната на формата на мерките не променя обхвата на регламента, който ги налага. В обхвата на антидъмпинговите мерки попадат всички видове внос от производители, за които е установено, че са участвали във вредоносен дъмпинг и тяхната цел, независимо от формата, е да могат да отстранят по подходящ начин вредата, претърпяна от производителите в ЕС. Този обхват не се променя с отмяната на член 3.

Обжалваното определение нарушава правото на жалбоподателя по член 47 oт Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като отрича наличието на правно средство за защита по търговски дела срещу окончателни мерки, които нарушават изискванията на основния регламент. В допълнение, обжалваното определение нарушава правото на жалбоподателя по член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз, като поставя производителите, извършващи износ, в по-добро положение отколкото индустрията на ЕС, тъй като съдебната практика признава правото им на обжалване.

(1) Регламент за изпълнение (ЕС) № 1238/2013 на Съвета от 2 декември 2013 г. за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, 5.12.2013 г., стр. 1).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 232/6

Жалба, подадена на 11 април 2016 г. от SolarWorld AG срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 1 февруари 2016 г. по дело T-142/14, SolarWorld AG и други/Съвет на Европейския съюз

(Дело C-205/16 P)

(2016/C 232/07)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: SolarWorld AG (представители: L. Ruessmann, Avocat, J. Beck, Solicitor)

Други страни в производството: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

Искания на жалбоподателя

Жалбоподателят иска от Съда:

— да обяви жалбата за допустима и основателна,

— да отмени определението на Общия съд по дело T-142/14,

— да се произнесе по същество, като отмени член 2 oт Регламент 1239/2013 или да върне делото на Общия съд за решение по същество по искането за отмяна, и

— да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

Основания и основни доводи

Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че член 2 oт Регламент 1239/2013 (1) е неотделим от останалата част на регламента. Промяната на формата на мерките не променя обхвата на регламента, който ги налага. В обхвата на изравнителните мита попадат всички видове внос от производители, за които е установено, че са участвали във вредоносно субсидиране и тяхната цел, независимо от формата, е да могат да отстранят по подходящ начин вредата, претърпяна от производителите в ЕС. Този обхват не се променя с отмяната на член 2.

Обжалваното определение нарушава правото на жалбоподателя по член 47 oт Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като отрича наличието на правно средство за защита по търговски дела срещу окончателни мерки, които нарушават изискванията на основния регламент. В допълнение, обжалваното определение нарушава правото на жалбоподателя по член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз, като поставя производителите, извършващи износ, в по-добро положение отколкото индустрията на Европейския съюз, при положение, че съдебната практика им признава право на обжалване.

(1) Регламент за изпълнение (ЕС) 1239/2013 на Съвета от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно изравнително мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, стр. 66).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 260/30

Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 12 май 2016 г. — Shields & Sons Partnership/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Дело C-262/16)

(2016/C 260/38)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Страни в главното производство

Жалбоподател: Shields & Sons Partnership

Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Преюдициални въпроси

1) По отношение на общия режим на единна данъчна ставка за земеделски производители, установен в дял XII, глава 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета (1), следва ли член 296, параграф 2 да се тълкува в смисъл, че предвижда изчерпателно случаите, в които държава членка може да изключи земеделски производител от общия режим на единна ставка за земеделски производители? По-специално: 1.1. Само съгласно член 296, параграф 2 ли може държава членка да изключи земеделски производители от общия режим на единна данъчна ставка за земеделски производители? 1.2. Може ли държава членка да изключи земеделски производител от общия режим на единна данъчна ставка за земеделски производители и на основание член 299? 1.3. Дава ли принципът на данъчен неутралитет право на държава членка да изключи земеделски производител от общия режим на единна данъчна ставка за земеделски производители? 1.4. Има ли държава членка право да изключва земеделски производители от общия режим на единна данъчна ставка за земеделски производители на други основания?

2) Как следва да се тълкува изразът „категории земеделски производители“ в член 296, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета? По-специално: 2.1. Трябва ли съответната категория земеделски производители да може да се определи въз основа на обективни критерии? 2.2. Възможно ли е съответна категория земеделски производители да бъде определена въз основа на икономически съображения? 2.3. Доколко точно се изисква да бъде определена категорията земеделски производители, която държавата членка предвижда да изключи? 2.4. Дава ли този израз право на държавата членка да разглежда като релевантна категория „земеделски производители, за които е установено, че възстановяват значително по-големи суми като участници в режима на единна данъчна ставка, отколкото биха възстановили, ако бяха регистрирани по общия режим на ДДС“?

(1) Директива 2006/112 (ЕО) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1)
BG Официален вестник на Европейския съюз C 270/33

Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 30 май 2016 г. — American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Дело C-304/16)

(2016/C 270/37)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Страни в главното производство

Жалбоподател: American Express Co.

Ответник: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited, MasterCard Europe S.A.

Преюдициални въпроси

1) Прилага ли се изискването по член 1, параграф 5 и член 2, точка 18 от Регламент (ЕС) 2015/751 (1) („РОТ“) тристранна платежна картова схема, издаваща платежни инструменти, свързани с карти, с партньор в рамките на сътрудничество на различни марки или чрез посредник, да се приравнява на четиристранна платежна картова схема само доколкото партньорът в рамките на сътрудничество на различни марки или посредникът действа в качеството на „издател“ по смисъла на член 2, параграф 2 и съображение 29 от РОТ (по-точно когато този партньор или посредник е в договорно правоотношение с платеца, по силата на което той се договаря да му предостави платежен инструмент за иницииране и обработка на платежните операции на платеца, свързани с карти

2) Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, невалидни ли са член 1, параграф 5 и член 2, точка 18 от РОТ, доколкото предвиждат, че такива договорености се считат за четиристранни платежни картови схеми, поради: a) липса на мотиви в съответствие с член 296 ДФЕС, б) явна грешка в преценката, и/или в) нарушение на принципа на пропорционалност?

(1) Регламент (ЕС) 2015/751 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2015 година относно обменните такси за платежни операции, свързани с карти (ОВ L 123, стр. 1)
BG Официален вестник на Европейския съюз C 305/19

Жалба, подадена на 6 юли 2016 г. от Aughinish Alumina Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 22 април 2016 г. по съединени дела T-50/06 RENV II и T-69/06 RENV II: Ирландия и Aughinish Alumina Ltd/Европейска комисия

(Дело C-373/16 P)

(2016/C 305/28)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Aughinish Alumina Ltd („AAL“) (представители: C. Little и C. Waterson, solicitors)

Други страни в производството: Ирландия, Европейска комисия

Искания на жалбоподателя

Жалбоподателят иска от Съда:

— да отмени решението на Общия съд от 22 април 2016 г. по дело T-69/06 RENV II,

— да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски на AAL в настоящото производство.

Основания и основни доводи

AAL излага две основания за обжалване на решението.

Първото основание е грешка в правото при преценката на изключителните обстоятелства; нарушение на принципа на оправданите правни очаквания; грешка в мотивите.

AAL твърди, че Общият съд е допуснал грешка в правото при преценката на оправданите правни очаквания на AAL, по-специално при преценката на съществуването на „изключителни обстоятелства“. Това основание е разделено на четири части:

Първа част: Общият съд е допуснал грешка при преценката на обхвата и последиците на решението на Съда по дело C-272/12 P, Комисия/Ирландия и др.

Втора част: Общият съд е допуснал грешка, като е установил, че положението на AAL следва да се разграничава от това по дело 223/85, RSV/Комисия.

Трета част: Общият съд е допуснал грешка в преценката на практиката въз основа на решение Demesa (C-183/02 P и C-187/02 P, Demesa и Territorio Histórico de Álava/Комисия) като преустановяваща оправданите правни очаквания на AAL относно неизпълнението.

Четвърта част: Общият съд е допуснал грешка, като не е извършил претегляне на обществения и частния интерес. По този начин Общият съд е нарушил принципа на защита на оправданите правни очаквания и в допълнение на това не е изложил мотиви.

Второто основание е грешка в правото по отношение на тълкуването на член 1, буква б), подточка i) oт Регламент (EО) № 659/1999 (1) на Съвета.

AAL твърди, че Общият съд е допуснал грешка в правото, посочвайки и прилагайки условията, съгласно които дадена помощ е квалифицирана като съществуваща помощ. По-специално AAL твърди, че Общият съд е допуснал грешка в тълкуването на член 1, буква б), подточка i) oт Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета.

(1) Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).