BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:F:2010 :12 1РЕШЕНИЕ НА СЪДА Н А ПУ БЛИЧНАТА СЛУЖБА (трети състав)
24 февруари 2010 година
Дело F-2/09
Ric cardo Ac hille M enghi
срещу
Е вропейс ка агенция за мрежова и и нформационна сигурност (ENISA)
„Публична служба — Срочно н аети служители — Уволнение след к рая на изпитателния срок — 
Психически тормоз“
Предмет:Жалба н а основание членове 236 ЕО и 152 AЕ, с к оято г-н Menghi иска 
по-конкретно о тмяна на решението на ENISA о т 14 март 2008 г., с к оето е у волнен
Решение:Отхвърля жалбата. Всяка страна понася собствените си съдебни разноски.
Резюм е
1. Длъжностни лица — Срочно наети служители — Назначаване — Изпитателен срок
(член 12а от П равилника за длъжностните лица)
2. Производство — Допълнителни доводи, изложени в с ъдебното з аседание в п одкрепа на вече 
посочено в жа лбата правно основание — Допустимост
(член 21 от С татута на Съда; член 35, параграф 1 от П роцедурния правилник на Съда на 
публичната служба)
3. Длъжностни лица — Срочно наети служители — Задължение на администрацията за 
оказване на съдействие — Приложно поле
(член 24 от П равилника за длъжностните лица)
4. Длъжностни лица — Срочно наети служители — Иск/Жалба — Правни основания — 
Изведено от з лоупотреба с в ласт п равно основание в п одкрепа на жа лба срещу решение за 
уволнение, взето с лед предаването н а и нформация на Е вропейската служба за борба с 
измамите
(член 22а от П равилника за длъжностните лица)
1. Психическият т ормоз, по смисъла на съдържащото се в ч лен 12а от Правилника опреде ление, 
е поведение, което се проявява п рез опреде лен период от време, многократно и с истематично, 
докато ре шението на администрацията се приема в т очно о преде лен момент, независимо че 
може да има трайни, дори окончателни последици, както когато това е ре шение за уволнение.
2 ECLI:EU:F:2010 :12РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-2/09
MENGHI/ENISA
Ето защо доказването на търпян от временно н ает служител психически тормоз не означава, че 
всяко ре шение, което има неблагоприятни последици за този служител и в зето в о бстановка на 
тормоз, само поради това щ е бъде н езаконосъобразно. Нужно е о свен това д а се установи връзка 
между съответния тормоз и п ричините за неговото уволнение.
В случай на уволнение след и зтичане на изпитателния срок служителят м оже с о снование да 
поддържа, че не е м огъл да докаже способността си да изпълнява з адълженията си поради 
наличието на психически тормоз и ч е поради това н еправилно о спорваното от него ре шение се 
основава н а непригодност, а в т акъв случай това ре шение е о порочено о т явна грешка в 
преценката.
Освен това н аличието на обстановка на психически тормоз може също да се вземе предвид, 
когато упражняващото този психически тормоз лице е и ав тор на ре шението за уволнение или 
едно о т лицата, подписали доклада за срока за изпитване, въз о снова н а който е в зето 
решението за уволнение, за да се установи, че това ре шение за уволнение е в зето с ц ел да се 
навреди на служителя и ч е то следователно е о порочено п оради злоупотреба с в ласт.
Така, при твърдение за психически тормоз, на което се прави позовава не в п одкрепа на искане 
за отмяна на ре шение за уволнение след и зтичането на изпитателния срок, посоченото ре шение 
може да бъде о порочено п оради я вна грешка в п реценката именно з ащото служителят, 
подложен на психически тормоз, не е б ил в с ъстояние да покаже способността си да изпълнява 
задълженията си. Може да се приеме, че е н алице злоупотреба с в ласт и а ко ре шението за 
уволнение е б ило взето с ц ел да се навреди на личността, достойнството или физическото или 
психическо здраве на служителя.
Възможно е о свен това, дори когато сочените като доказателство за съществуването н а 
психически тормоз ф акти д а не м огат да се квалифицират като такива п о смисъла на 
разпоредбите на член 12а от Правилника, въпреки всичко да позволяват да се направи извод, че 
решението за уволнение е о порочено о т явна грешка в п реценката или от злоупотреба с в ласт и 
че поради това трябва д а се отмени.
(вж. точки 68—73)
2. Ако Съдът на публичната служба не трябва д а издирва и у становява в п риложенията към 
жалбата правните основания и д оводите, на които би могъл да счита, че се основава ж албата, 
тъй като приложенията имат чи сто доказателствено и д окументиращо значение, той трябва д а 
вземе предвид всички представени от жалбоподателя в с ъдебно з аседание доводи, доколкото 
тези допълнителни доводи не представляват но во правно о снование, а д опълнителни елементи 
в подкрепа на вече посочено в ж албата правно о снование.
(вж. точка 114)
Позовава не на:
Първоинстанционен съд — 14 декември 2005 г., Honeywell/Комисия, T-209/01, Recueil, стр. II-5527 , точка 57
3. Независимо че член 24 о т Правилника утвърждава з адължението за оказване съдействие от 
страна на институциите на техните служители и г и задължава д а подпомагат длъжностните 
лица при всяко нападение или заплаха, на които те са подложени поради длъжността, която 
заемат, или служебните им задължения, задължението за подпомагане не се отнася до защита 
на длъжностните лица срещу действията на самата институция.
ECLI:EU:F:2010 :12 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-2/09
MENGHI/ENISA
Действително, макар самите разпоредби на член 24 о т Правилника да предвиждат задължение за 
подпомагане в т ежест на общностните институции, само административните ре шения, чи ето 
съдържание има връзка с т акова з адължение, т.е. решенията, с к оито се отхвърля искане за 
оказване на съдействие, или при някои извънредни обстоятелства, въздържането от спонтанно 
оказване на съдействие на служител, могат да нарушат това задължение.
Предметът на ре шение за уволнение обаче не е в п риложното поле на член 24 о т Правилника и 
при това п оложение няма връзка с п редвиденото в т ози член задължение за оказване на 
съдействие. Следователно н е може основателно д а се прави позовава не на несъобразяването с 
разпоредбите на посочения член, когато се оспорва ре шение за уволнение.
Поради това, когато оспорва з аконосъобразността на взето по отношение на него ре шение за 
уволнение, временно н аетият с лужител, който смята че е ж ертва н а нападения или заплахи от 
страна на висшестоящ с лужител, не трябва д а докаже, че това ре шение за уволнение нарушава 
член 24 о т Правилника, а п о-скоро да докаже наличието на явна грешка в п реценката или на 
злоупотреба с в ласт. Служителят м оже например у спешно д а поддържа именно ч е поради 
нападения или заплахи, на които е б ил подложен, е д опуснал грешка или не е б ил в с ъстояние 
да изпълнява в ъзложените му задачи и ч е тази грешка или тази неспособност да изпълнява 
служебните си задължения са били основанието за неговото уволнение.
(вж. точки 128—131)
Позовава не на:
Първоинстанционен съд — 17 май 2006 г., Lavagnoli/Комисия, T-95/04, Recueil FP, стр. I-A-2-121 и II-A-2-569, 
точка 141
4. Член 22а, параграф 3 от Правилника предвижда, че длъжностното лице, което е п редало по 
силата на параграф 1 от същия член информация за факти, които водят д о предположение за 
наличието н а е вентуална п ротивозаконна де йност и ли з а п оведение, което м оже д а 
представлява с ериозно н еизпълнение на задълженията на длъжностните лица на Общностите, 
„не може да претърпи никакви неблагоприятни последици от страна на институцията, […] при 
условие че е де йствало добросъвестно“. Така фактът, че неблагоприятно з а временно н ает 
служител ре шение хронологически следва п редаването на информация на Европейската служба 
за борба с и змамите от страна на този служител, трябва д а подскаже на Съда на публичната 
служба, когато е с езиран с ж алба срещу ре шение за уволнението му, в п одкрепа на която се 
сочи и зведено о т злоупотреба с в ласт правно о снование, да разгледа посоченото правно 
основание с о собено в нимание. Все пак тези разпоредби не осигуряват на длъжностното лице, 
предало въз о снова н а член 22а, параграф 1 информация относно ф акти, които водят д о 
предположение за евентуална противозаконна де йност, защита срещу всяко ре шение, което 
може да има неблагоприятни последици за него, а с амо срещу ре шенията, приети поради 
такова п редаване на информация.
(вж. точки 137—139)