BG Официален вестник на Европейския съюз C 294/76

Жалба, подадена на 16 юни 2015 г. — Ocean Capital Administration a.O./Съвет

(Дело T-332/15)

(2015/C 294/91)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподатели: Ocean Capital Administration GmbH (Хамбург, Германия), First Ocean Administration GmbH (Хамбург), First Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Second Ocean Administration GmbH (Хамбург), Second Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Third Ocean Administration GmbH (Хамбург), Third Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Fourth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Fourth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Fifth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Fifth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Sixth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Sixth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Seventh Ocean Administration GmbH (Хамбург), Seventh Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Eighth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Eighth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Ninth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Ninth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Tenth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Tenth Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Eleventh Ocean Administration GmbH (Хамбург), Eleventh Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Twelfth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Twelfth Ocean GmbH & Co. KG (Хамбург), Thirteenth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Fourteenth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Fifteenth Ocean Administration GmbH (Хамбург), Sixteenth Ocean Administration GmbH (Хамбург), IRISL Maritime Training Institute (Техеран, Иран), Kheibar Co. (Техеран), Kish Shipping Line Manning Co. (остров Киш, Иран) (представители: P. Moser, QC, E. Metcalfe, Barrister, и M. Taher, Solicitor)

Ответник: Съвет на Европейския съюз

Искания на жалбоподателите

Жалбоподателите искат от Общия съд:

— да обяви за неприложимо Решение 2013/497/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета и Регламент (ЕС) № 971/2013 на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 272, стp. 1), въз основа на възражението за незаконосъобразност;

— да отмени Решение (ОВППС) 2015/556 на Съвета от 7 април 2015 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета (OВ L 92, стp. 101) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/549 на Съвета от 7 април 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 92, стp. 12), доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателите;

— да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

Правни основания и основни доводи

В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.

1. Първото правно основание е за незаконосъобразност на основание член 277 ДФЕС, с искане за обявяване за неприложимо на Решение 2013/497/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета и Регламент (ЕС) № 971/2013 на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 272, стp. 1). Жалбоподателите посочват, че приетите с посочените решение и регламент критерии, първо, страдат от липса на правилно правно основание, второ, липса на правилно фактическо основание, доколкото Общият съд е приел в решението си по дело T-489/10, IRISL/Съвет, ECLI:EU:T:2013:453, че Islamic Republic of Iran Shipping Lines (наричано по-нататък „IRISL“) не е нарушило ограничителните мерки, наложени от Съвета за сигурност, трето, нарушение на правото на жалбоподателите на ефективни правни средства за защита и принципите ne bis in idem и res judicata, четвърто, дискриминира необосновано или непропорционално правни субекти поради това, че са притежавани или контролирани от IRISL, пето, нарушава правото на жалбоподателите на защита, шесто, нарушава необосновано или непропорционално други основни права на жалбоподателите, включително и правото им на собственост, свободата на стопанска инициатива и правото им на защита на доброто име и, седмо, представляват злоупотреба с власт от Съвета, доколкото той просто е наложил отново същите ограничителни мерки спрямо жалбоподателите, заобикаляйки задължителното решение на Общия съд.