BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:F:2011 :181 1РЕШЕНИЕ НА СЪДА Н А ПУ БЛИЧНАТА СЛУЖБА
(втори състав)
10 ноември 2011 година
Дело F-20/09
Mar c Juvyns
срещу
Съвет на Е в ропейс кия съюз
„Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 
2008 г. — Съпоставяне на заслугите — Процедура, основана на атестационните доклади за 
2005 /2006 г. — Критерий з а нивото на упражняваните ф у нкции“
Предмет:Жалба на основание членове 236 ЕО и 152 АЕ, с к оято г-н Juvyns иска по същество 
да се отмени ре шението на Съвета той да не бъде п овишен в с тепен AS T 7 в 
рамките на процедурата по повишаване за 2008 г.
Решение:Отхвърля жалбата. Жалбоподателят п онася направените от него съдебни разноски и 
съдебните разноски на Съвета.
Резюм е
1. Длъжностни л ица — Жалба — Предварителна а дминистративна жа лба — 
Съгласуваност н а административната жа лба със съдебната жа лба — Идентичност н а 
предмет и о снование — Правни о снования и д оводи, к оито н е ф игурират в 
административната жа лба, но са тясно свързани с н ея — Допустимост
(членове 90 и 91 от П равилника за длъжностните лица)
2. Длъжностни лица — Повишаване — Съпоставяне на заслугите — Способи
(член 45 от П равилника за длъжностните лица; член 10 от п риложение XIII)
3. Длъжностни лица — Повишаване — Съпоставяне на заслугите — Право на преценка на 
администрацията — Критерии, които м огат да бъдат взети предвид
(член 43 от П равилника за длъжностните лица)
4. Длъжностни лица — Повишаване — Съпоставяне на заслугите — Критерии, които м огат 
да бъдат взети предвид
(член 45 от П равилника за длъжностните лица)
5. Длъжностни лица — Повишаване — Административна жа лба на неповишен кандидат — 
Решение за от каз — Задължение за мотивиране — Обхват
(членове 25 и 45 от П равилника за длъжностните лица)
2 ECLI:EU:F:2011 :181РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-20/09
JUVYNS/СЪВЕТ
1. Правилото за съгласуваност на предварителната административна жалба със съдебната жалба 
може да бъде п риложено с амо когато със съдебната жалба се изменя предметът на спора, 
посочен в а дминистративната жалба, или неговото основание, като понятието „основание“ на 
спора трябва д а се разбира в ш ирок смисъл.
По отношение на искане за отмяна на акт на администрацията под „основание на спора“ следва 
да се разбира оспорването на материалната законосъобразност на обжалвания акт или — к ато 
алтернатива — о спорването на неговата процесуална законосъобразност.
(вж. точка 41)
Позовава не на:
Съд на публичната служба — 1 юли 2010 г., Mandt/Парламент, F-45/07, точка 119
2. По отношение на длъжностните лица от ф у нкционална група AS T член 10 о т приложение XIII 
към П равилника п редвижда ре ферентни к оефициенти з а о преде ляне н а б роя с вободни 
длъжности за всяка степен, които са различни за отделните кариерни п отоци. Тъй като 
администрацията трябва д а се съобразява с т ези коефициенти, органът по назначаването 
правилно с ъпоставя само заслугите на длъжностните лица от ф у нкционална група AS T, които 
са от ед ин и с ъщ кариерен поток.
В това о тношение извършваното за целите на процедурата по повишаване съпоставяне на 
заслугите на длъжностните лица от ф у нкционална група AS T п о кариерни потоци не е в 
противоречие с ч лен 45 о т Правилника, който предвижда задължение за съпоставяне на всички 
подлежащи на повишаване длъжностни лица, тъй като в к ачеството му на специална но рма 
член 10 о т приложение XIII к ъм Правилника дер огира общите разпоредби на Правилника.
(вж. точки 42 и 43)
Позовава не на:
Съд — 22 декември 2008 г., Centeno M ediavilla и др ./Комисия, C-443/07 P, точка 107, с к оето се потвърждава 
решението на Първоинстанционния съд от 11 юли 2007 г. по де ло Centeno M ediavilla и др ./Комисия, T-58/05, 
точка 129
3. Макар отчитането на изготвения за дадено д лъжностно л ице атестационен доклад да е 
абсолютно н еобходимо при преценка на неговата кариера с о глед н а приемане на ре шение 
относно п овишаването м у, член 43 о т П равилника предвижда задължение за изготвяне на 
атестационен доклад само на всеки две години. Тъй като в т ази разпоредба не се предвижда, че 
процедурата п о п овишаване трябва д а и ма същата п ериодичност к ато п роцедурата п о 
атестиране, Правилникът не изключва в ъзможността да се вземе ре шение за повишаване, без 
органът по назначаването да разполага с и зготвен неотдавна атестационен доклад.
Като се има предвид обаче, че нито Правилникът, нито вътрешните правила на институцията 
предвиждат задължение за синхронизиране на процедурата по атестиране с т ази по повишаване 
и че администрацията разполага с ш ироко право на преценка при организиране на процедурата 
по п овишаване, макар д а е ж елателно п ри в земане н а ре шения о тносно п овишаването 
администрацията да се старае да разполага с и зготвени възможно н ай-скоро атестационни 
доклади, по изключение неотчитането на тези доклади не представлява н арушение, особено 
когато всички подлежащи на повишаване длъжностни лица са третирани ед накво.
ECLI:EU:F:2011 :181 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-20/09
JUVYNS/СЪВЕТ
Посоченото ва жи в о ще по-голяма степен, когато липсата на атестационен доклад е ре зултат от 
нормалното развитие на процедурата по атестиране.
(вж. точки 45—47)
Позовава не на:
Съд — 17 декември 1992 г., Moritz/Комисия, C-68/91, точка 16
Първоинстанционен съд — 15 ноември 2001 г., Sebastiani/Комисия, T-194/99, точки 45, 46 и 49
4. С оглед н а намаления брой налични бюджетни позиции д адена институция има право, в 
рамките на процедурата по повишаване, да вземе предвид като субсидиарен критерий п ериода, 
през който длъжностното лице де йствително е и зпълнявало служебните си задължения, и п ри 
равенство на останалите заслуги да повиши с п редимство др уги длъжностни лица, които, 
обективно п огледнато, са изпълнявали задълженията си с п овече постоянство и п оради това в 
значително п о-голяма степен от заинтересованото лице са били полезни от гл една точка на 
непрекъснатостта на дейността, а о ттам и н а интереса на службата през съответния период.
В това о тношение при отчитане на отсъствията на длъжностните лица в р амките на процедурата 
по повишаване администрацията не е д лъжна да отчита по различен начин дните ползван отпуск 
в зависимост от причините за отсъствието.
(вж. точки 50 и 53)
Позовава не на:
Първоинстанционен съд — 13 април 2005 г., Nielsen/Съвет, T-353/03, точки 76 и 77
5. Макар органът по назначаването да не е д лъжен да мотивира решението да не повиши дадено 
длъжностно л ице, той в се п ак е д лъжен д а и зложи м отиви п ри о тхвърляне н а 
административната жалба на неповишен кандидат.
Всъщност обхватът на задължението за мотивиране трябва д а се прецени в з ависимост от 
конкретните о бстоятелства, по-специално о т с ъдържанието н а а кта, от е стеството н а 
изложените мотиви и о т евентуалния интерес на адресата да получи о бяснения. Така, що се 
отнася до мотивите на ре шение, прието в з асягаща голям б рой лица процедура, каквато е 
процедурата по повишаване, от органа по назначаването не би могло да се изисква д а излага в 
решението си за отхвърляне на административната жалба повече мотиви от необходимите, за 
да се отговори на посочените в т ази жалба оплаквания, и п о-специално д а пояснява защо всеки 
един от подлежащите на повишаване длъжностни лица е и мал по-големи заслуги от подалото 
административната жалба лице.
(вж. точки 66 и 70)
Позовава не на:
Първоинстанционен съд — 26 януари 1995 г., Pierrat/Съд, T-60/94, точки 31 и 32; 27 април 1999 г., 
Thinus/Комисия, T-283/97, точка 73; 25 октомври 2005 г., Salazar Brier/Комисия, T-83/03, точка 78; 23 ноември 
2006 г., Lavagnoli/Комисия, T-422/04, точка 69
Съд на публичната служба — 8 октомври 2008 г., Barbin/Парламент, F-81/07, точка 27