BG Официален вестник на Европейския съюз C 30/22

Жалба, подадена на 17 ноември 2016 г. от Sun Pharmaceutical Industries Ltd, по-рано Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 8 септември 2016 г. по дело T-460/13, Sun Pharmaceutical Industries Ltd, по-рано Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd/Европейска комисия

(Дело C-586/16 P)

(2017/C 030/27)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподатели: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, по-рано Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd (представители: R. Vidal, A. Penny, Solicitors, B. Kennelly QC, Barrister)

Друга страна в производството: Европейска комисия

Искания на жалбоподателите

Жалбоподателите молят Съда:

— да отмени решението на Общия съд по дело T-460/13, доколкото с него е отхвърлена жалбата им за отмяна, в отнасящата се до тях част, на решението на Европейската комисия от 19 юни 2013 година по дело COMP/39226 — Lundbeck (циталопрам), с което е установено наличието на нарушение с оглед на целта на член 101, параграф 1 ДФЕС и член 53 ЕИП,

— да отмени член 1, параграф 4 от решението на Комисията в отнасящата се до тях част,

— да отмени член 2, параграф 4 от решението на Комисията в частта, с която им се налагат глоби, или при условията на евентуалност, да намали размера на глобите, и

— да осъди Комисията да заплати съдебните разноски и другите разходи, направени от жалбоподателите във връзка с настоящото производство или с мерките, които Съдът може да приеме за необходимо да постанови.

Основания и основни доводи

1. Общият съд приложил неправилно критерия за доказване наличието на нарушение „с оглед на целта“ на член 101, параграф 1, установен от Съда на Европейския съюз (наричан по-нататък: „Съдът“) в решение Groupement des cartes bancaires (CB)/Европейска комисия, C-67/13 P, ECLI: EU:C:2014:2204 (наричано по-нататък решението „Cartes Bancaires“). Споразумението между жалбоподателите и H. Lundbeck A/S (наричано по-нататък „Lundbeck“), влязло в сила на 16 юни 2002 г. (наричано по-нататък „споразумението“), по естеството си нямало вредоносно въздействие върху конкуренцията. Целта му на пръв поглед била да бъде уреден свързан с патент спор между жалбоподателите и Lundbeck. За да се определи дали споразумението действително има вредоносно въздействие върху конкуренцията, било необходимо Комисията да разгледа резултата от него.

2. Като приел, че към момента на действие на споразумението жалбоподателите и Lundbeck действително били в „потенциална конкуренция“, Общият съд явно изопачил доказателствата по преписката. От Комисията се изисквало да докаже обективно, че жалбоподателите имали реална конкретна възможност да навлязат на пазара по икономически рентабилен начин. Доказателствата удостоверявали, че: а) нямало реална или конкретна възможност за такова навлизане, било от обективна гледна точка или от гледна точка на икономическата рентабилност, преди изтичането на срока на споразумението, и б) в хода на преговорите по споразумението жалбоподателите нямали подбуди да изложат истинските си намерения относно готовността си да навлязат на пазара и подмамили Lundbeck да се съгласи да им доставя продукта си на по-ниска цена и да прави обратно плащане в тяхна полза. Това на практика позволило на жалбоподателите незабавно да навлязат на пазара, което иначе те не биха могли да направят. Общият съд не взел предвид разликата от решаващо значение между тях и другите производители на генерични лекарствени продукти, които сключили споразумения с Lundbeck, а именно че жалбоподателите нямали реалистична и конкретна възможност да получат разрешение за пускане на пазара в срока на действие на споразумението.