Жалба, подадена на 8 ноември 2019 г. — Imperial Brands и др./Комисия

(Дело T-760/19)

(2020/C 36/42)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподатели: Imperial Brands plc (Бристол, Обединено кралство), Imperial Tobacco Ltd (Бристол), Imperial Tobacco Overseas Holdings Ltd (Бристол), Imperial Tobacco Holdings Ltd (Бристол), Imperial Tobacco Overseas Holdings (2) Ltd (Бристол) (представители: D. Slater, lawyer, и E. Burrows, N. Gardner и S. Mardell, Solicitors)

Ответник: Европейска комисия

Искания

Жалбоподателите молят Общия съд:

— да отмени обжалваното решение C(2019) 25 26 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества;

— във всички случаи, да осъди Комисията да заплати съдебните разноски и разходите на жалбоподателите във връзка с това производство.

Основания и основни доводи

Жалбоподателите изтъкват десет основания в подкрепа на жалбата.

1. Първо основание: Комисията не е изложила адекватни мотиви и е допуснала грешка при прилагане на правото и/или явна грешка в преценката при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приела, че правилата на Обединеното кралство относно контролираните чуждестранни дружества (КЧД) са приложимата референтна система. Комисията е трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративния данък в Обединеното кралство.

2. Второ основание: Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в преценката, като е възприела неправилен подход към анализа на правилата за КЧД. Комисията е третирала погрешно разпоредбите на глава 9 от част 9A от Данъчния (международен и с други разпоредби) закон от 2010 г., която съдържа освобождаването на финансирането на групи – като форма на дерогация от общото облагане с данъка, което се намира в глава 5 от част 9A от Данъчния (международен и с други разпоредби) закон от 2010 г.

3. Трето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приела, че освобождаването на финансирането на групи е избирателно, тъй като предприятия във фактически и правно сравнимо положение се третират различно.

4. Четвърто основание: Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е приела, че освобождаването на финансирането на групи предоставя предимство по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

5. Пето основание: Комисията не е изложила адекватни мотиви за това, че е приела, че освобождаването на финансирането на групи е било отчасти необосновано и следователно нарушава член 296 ДФЕС.

6. Шесто основание, с което се твърди, че „пълното“ освобождаване съгласно член 371IB от Данъчния (международен и с други разпоредби) закон от 2010 г. е обосновано от естеството и общата структура на данъчната система.

7. Седмо основание, с което се твърди, че освобождаването в размер на 75 % по член 371ID от Данъчния (международен и с други разпоредби) закон от 2010 г. е обосновано от естеството и общата структура на данъчната система.

8. Осмо основание, с което се твърди, че налагането на данъчна тежест на КЧД, която отговаря на условията за освобождаване на финансирането на групи, би нарушило свободата на установяване на жалбоподателите, в противоречие с член 49 ДФЕС.

9. Девето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е приложила по аналогия или се е обосновала неправилно с текста на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1), която не е била приложима ratione temporis.

10. Десето основание: като е приела обжалваното решение, Комисията е навлязла в изключителната компетентност на Обединеното кралство в областта на прякото данъчно облагане и по този начин е нарушила членове 4 и 5 ДЕС и член 114 ДФЕС.

(1) Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ 2016 L 193, стр. 1).