BG Официален вестник на Европейския съюз C 171/30

Жалба, подадена на 2 април 2013 г. — Transworld Oil Computer Centrum и др./Eurojust

(Дело T-192/13)

2013/C 171/57

Език на производството: нидерландски

Страни

Жалбоподатели: Transworld Oil Computer Centrum BV (Berg en Dal, Нидерландия), Transworld Payment Solutions Ltd (Бермуда), Transworld ICT Solutions Ltd (Bangalore, Индия), Transworld Oil USA, Inc. (Houston, Съединени американски щати), Bermuda First Curaçao Ltd (Бермуда) и Johannes Christiaan Martinus Augustinus Maria Deuss (Бермуда) (представител: Rechtsanwalt T. Barkhuysen)

Ответник: Eurojust

Искания на жалбоподателя

Жалбоподателите искат от Общия съд:

— да обяви за нищожно решението за потвърждение на Eurojust от 2 февруари 2013 г.,

— да разпореди на Eurojust да приеме ново решение въз основа на втората молба от 31 декември 2012 г. и вземайки предвид правното становище на Съда,

— да възложи на Eurojust да заплати разноските, възникнали в резултат на изготвянето на жалбата и във връзка с втората молба.

Правни основания и основни доводи

В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат пет правни основания.

1. Първо правно основание: Eurojust не била разгледала всички правни основания, изтъкнати от жалбоподателите. — Молбата за предоставяне на информация от 4 октомври 2012 г. и втората молба за предоставяне на информация от 31 декември 2013 г. почивали на различни правни основания, сред които член 10 от Европейската конвенция за правата на човека и член 8, параграф 2, член 41, параграф 2 и член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ C 83, стр. 389). Въпреки това оспорваното решение на Eurojust се основавало изключително на правилата на Eurojust относно достъпа до документи. Eurojust погрешно отхвърлила останалите правни основания, на които се позовават жалбоподателите.

2. Второ правно основание: Решението не било взето с необходимата грижа и не било мотивирано в достатъчна степен. — Eurojust отказала да предостави изискваната информация, позовавайки се на изключенията, установени в член 4, параграф 1, букви a) и б) от Правилата на Eurojust за достъп до документи. В оспорваното решение обаче Eurojust не обяснява или поне не обяснява в достатъчна степен защо и доколко тези изключения се прилагат в настоящия случай.

3. Трето правно основание: Eurojust приложила погрешно предвидените в член 4, параграф 1, буква a) от Правилата за достъпа до документи изключения за „висящи национални разследвания“ и „борба с тежката престъпност“. — Жалбоподателите с основание и с право се съмнявали, че по време на (предварителното) наказателното разследване орган(и) за наказателно преследване са действали незаконосъобразно. В подкрепа на това съмнение наред с другото те подават до Eurojust молба за предоставяне на информация. Eurojust твърдяла, че исканата информация не може да бъде предоставена, тъй като към момента все още било в ход предварително съдебно производство. Според жалбоподателите Eurojust се позовава на тези изключения погрешно и без достатъчни мотиви.

4. Четвърто правно основание: Eurojust приложила погрешно предвиденото в член 4, параграф 1, буква б) от Правилата за достъпа до документи изключение за „личната сфера и неприкосновеността на личността“. — Eurojust нито твърдяла, нито установила, че исканите документи съдържат лични данни на трети лица. Нещо повече, от самия факт, че даден документ съдържа лични данни на трети лица не следва непременно, че биха били засегнати личната сфера или неприкосновеността на дадена личност. Евентуални изявления от служители, които не са направени в лично качество, не могат да обосноват отказа за предоставяне на исканата информация. Доколкото били засегнати личната сфера и неприкосновеността на лица, Eurojust трябвало да прецени дали и как исканите документи — ако е необходимо, в анонимна форма или само отчасти — е можело да бъдат предоставени. Отново погрешно Eurojust не е направила това.