BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:T:2010 :164 1ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ПР ЕДСЕДАТЕЛЯ НА О БЩИЯ СЪД
27 април 2010 година
Дело T-103/10 P (R)
Е вропейс ки парламент
срещу
U
„Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Решение за уволнение — 
Опреде ление на председателя на Съда на публичната служба на Европейския съюз, постановено 
в обезпечително п роизводство — Липса на неотложност“
Предмет:Жалба за отмяна на Оп реде ление на председателя на Съда на публичната служба на 
Европейския съюз от 18 декември 2009 г. по де ло U/Парламент (F-92/09 R, Сборник 
СПС, стр. -A-1-511 и II-A-1-2771 )
Решение:Отменя Оп реде ление н а п редседателя н а С ъда н а п убличната с лужба н а 
Европейския съюз от 18 декември 2009 г. по де ло U/Парламент (F-92/09 R, Сборник 
СПС, стр. -A-1-511 и II-A-1-2771 ). Отхвърля подадената от г-жа U м олба за 
допускане на обезпечителни мерки. Не се произнася по съдебните разноски.
Резюм е
1. Обжалване — Правни основания — Изопачаване на доказателства — Неточност п о 
същество н а ф актическите к онстатации, п роизтичаща от д оказателствата п о 
преписката — Непълно разглеждане на фактите — Допустимост
(член 256 ДФЕС; член 10, параграф 2 от п риложение I към Статута на Съда)
2. Обезпечително производство — Спиране на изпълнението — Временни мерки — Условия за 
постановяване — Неотложност — Значителна и н епоправима вреда — Тежест на доказване
(членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС; член 104, параграф 2 от П роцедурния правилник на Общия съд)
3. Обезпечително производство — Условия за допустимост — Молба — Изисквания за 
форма — Излагане на основанията, които о босновават вероятната основателност н а иска 
или жа лбата — Подаване на д опълнително п исмено становище за от страняване на 
пропуски — Несъвместимост с о безпечителното п роизводство
(членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС; член 44, параграф 1, бук ва в), член 104, параграфи 2 и 3 и 
член 109 от П роцедурния правилник на Общия съд; член 35, параграф 1, бук ва г) и чл ен 102, 
параграфи 2 и 3 от П роцедурния правилник на Съда на публичната служба)
2 ECLI:EU:T:2010 :164РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-103/10P(R)
ПАРЛАМЕНТ/U
4. Обжалване — Правни основания — Изопачаване на доказателства — Неточност п о 
същество н а ф актическите к онстатации, п роизтичаща от д оказателствата п о 
преписката — Тежест на доказване
(член 256 Д ФЕС)
1. На етапа на обжалването е д опустимо оплакването, че в п ървоинстанционно то производство 
е било невъзможно в ъз о снова н а преписката по де лото да се обоснове извод за наличие на 
неотложност, което означава, че неточността на този извод следва о т доказателствата по де лото 
и че председателят н а Съда на публичната служба не е р азгледал напълно ф актите.
(вж. точка 32)
Позовава не на:
Общ съд — 30 септември 2009 г., Skareby/Комисия, T-193/08 P, Сборник СПС, стр. I-Б-1-83 и II-Б-1-515, 
точка 48 и ц итираната съдебна практика
2. Член 278 ДФЕС закрепва п ринципа, че обжалването няма суспензивно де йствие, тъй като 
актовете н а и нституциите н а С ъюза с е п олзват с п резумпция з а з аконосъобразност. 
Следователно с ъдията по обезпечителното производство може само по изключение да спре 
изпълнението на обжалвания пред с ъда акт или да постанови временни мерки.
Неотложността на молбата за допускане на обезпечителни мерки трябва д а се преценява в ъв 
връзка с н еобходимостта от постановяване на временни мерки, за да се избегне настъпването 
на значителна и н епоправима вреда за страната, която ги е п оискала, като се има предвид, че 
вреда от и муществен х арактер н е м оже, освен п ри и зключителни о бстоятелства, да се 
разглежда като непоправима или дори трудно п оправима, доколкото по принцип тя м оже да 
бъде п арично о безщетена впоследствие.
Дори когато вредата е с чи сто имуществен характер, временната мя рка е о боснована, щом е 
видно, че ако тя н е бъде п остановена, страната, която я е п оискала, ще се окаже в о пасно з а 
финансовата ѝ ж изнеспособност положение, тъй като няма да разполага със средствата, които в 
общия случай биха ѝ п озволили да посрещне всички необходими разходи за задоволяване на 
основните ѝ н ужди до постановяването на решение по съществото на спора.
За да може обаче да прецени дали твърдяната вреда е з начителна и н епоправима и с ъответно 
дали по изключение обосновава с пиране на изпълнението на обжалваното ре шение, съдията по 
обезпечителното производство трябва в ъв всички случаи да разполага с к онкретни и т очни 
сведения, подкрепени с п одробни документи, които установяват финансовото състояние на 
страната, поискала временната мя рка, и к оито позволяват да се преценят п оследиците, които 
по всяка вероятност ще настъпят, ако поисканите мерки не бъдат постановени.
При всички положения страната, която иска спиране на изпълнението на обжалвано ре шение, 
следва д а представи доказателства, че не би могла да изчака ре шаването на спора по същество, 
без да понесе значителна и н епоправима вреда.
От изложеното следва, първо, че за да обоснове поисканото спиране на изпълнението, страната, 
поискала временната мя рка, трябва д а представи доказателства, даващи достоверна и ц ялостна 
представа з а финансовото ѝ с ъстояние, и в торо, че при възражение на насрещната страна 
съдията по обезпечителното производство не може да допусне обезпечителните мерки само въз
ECLI:EU:T:2010 :164 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-103/10P(R)
ПАРЛАМЕНТ/U
 основа н а непотвърдени с д оказателства т върдения на страната, поискала временната мя рка. 
Всъщност, тъй като се постановяват само по изключение, временните мерки могат да бъдат 
допуснати ед инствено а ко тези твърдения са подкрепени с у бедителни доказателства.
(вж. точки 34—39)
Позовава не на:
Съд — 22 януари 1988 г., Top H it Holzvertrieb/Комисия, 378/87 R, Recueil, стp. 161, точка 18; 18 октомври 
1991 г., Abertal и др ./Комисия, C-213/91 R, Recueil, стp. I-5109 , точка 18; 11 април 2001 г., Комисия/Cambridge 
Healthcare Su pplies, C-471/00 P(R), Recueil, стp. I-2865 , точка 113
Общ с ъд — 2 април 1998 г., Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luftfahrt-Unternehmen и H apag-Lloyd/Комисия, 
T-86/96 R, Recueil, стp. II-641, точки 64, 65 и 67; 16 юли 1999 г., Hortiplant/Комисия, T-143/99 R, Recueil, 
стp. II-2451 , точка 18; 3 юли 2000 г., Carotti/Сметна палата, T-163/00 R, Recueil FP, стр. I-A-133 и II-607, 
точка 8; 15 юни 2001 г., Bactria/Комисия, T-339/00 R, Recueil, стp. II-1721 , точка 94; 7 май 2002 г., Aden и 
др./Съвет и К омисия, T-306/01 R, Recueil, стp. II-2387 , точка 94; 18 октомври 2001 г., Aristoteleio Panepistimio 
Thessalonikis/Комисия, T-196/01 R, Recueil, стp. II-3107 , точка 32; 15 ноември 2001 г., Duales System 
Deutschland/Комисия, T-151/01 R, Recueil, стp. II-3295 , точка 187; 3 декември 2002 г., N eue E rba 
Lautex/Комисия, T-181/02 R, Recueil, стp. II-5081 , точки 82 и 84; 13 октомври 2006 г., Vischim/Комисия, 
T-420/05 R II, Recueil, стp. II-4085 , точки 83 и 84; 25 април 2008 г., Vakakis/Комисия, T-41/08 R, непубликувано 
в Сборника, точка 52; 17 декември 2009 г., Ve reniging M ilieudefensie и S tichting Stop Luchtverontreiniging 
Utrecht/Комисия, T-396/09 R, непубликувано в С борника, точка 31 и ц итираната съдебна практика
3. Страната, поискала временната мя рка, трябва д а даде д остоверна и ц ялостна представа з а 
финансовото си състояние при подаването на молбата за допускане на обезпечителни мерки. 
Всъщност, както следва о т член 35, параграф 1, буква г) и ч лен 102, параграфи 2 и 3 от 
Процедурния правилник на Съда на публичната служба във връзка с ч лен 44, параграф 1, 
буква в) и ч лен 104, параграфи 2 и 3 от Процедурния правилник на Общия съд, молбата за 
допускане на обезпечителни м ерки трябва с ама по себе си да позволява н а ответника да 
подготви становището си, а н а съдията по обезпечителното производство — д а се произнесе, 
евентуално б ез да разполага с др уги данни, като основните правни и ф актически обстоятелства, 
на които тя п очива, трябва д а следват от текста на самата молба за допускане на обезпечителни 
мерки.
Жалбоподателят, който съответно е д лъжен да представи доказателства, даващи достоверна и 
цялостна п редстава з а ф инансовото м у състояние, трябва д а п редстави н а съдията п о 
обезпечителното производство данни относно в ероятността да му бъде о тпусната социална 
помощ или равностойна на нея помощ, както и у достоверение за имуществено с ъстояние.
На страната, поискала временната мя рка, не следва д а се разрешава н а етапа на обжалването да 
представи допълнителни доказателства, които е п ропуснала да представи пред п редседателя на 
Съда на публичната служба. Всъщност молба за допускане на обезпечителни мерки по принцип 
не може да бъде д опълвана чрез последващо становище с о глед н а отстраняване на пропуските, 
тъй като предоставянето на подобна възможност за „компенсиране“ е н есъвместимо не само с 
изискването за бързина в о безпечителното производство, но и н ай-вече с д уха на член 109 о т 
Процедурния правилник на О бщия съд, по силата на който отхвърлянето на молбата за 
временна мя рка не изключва в ъзможността за молителя, който я е н аправил, да направи др уга 
молба въз о снова н а но ви факти.
(вж. точки 40, 44, 50 и 58)
Позовава не на:
Общ съд — 15 януари 2001 г., Stauner и др ./Парламент и К омисия, T-236/00 R, Recueil, стp. II-15, точка 34; 
Aden и др ./Съвет и К омисия, посочено п о-горе, точки 52 и 101—115; 23 май 2005 г., Dimos Ano L iosion и 
др./Комисия, T-85/05 R, Recueil, стp. II-1721 , точка 37; 23 януари 2009 г., Pannon H őerőmű/Комисия,
4 ECLI:EU:T:2010 :164РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-103/10P(R)
ПАРЛАМЕНТ/U
 T-352/08 R, непубликувано в С борника, точка 31; 24 април 2009 г., Nycomed D anmark/EMEA, T-52/09 R, 
непубликувано в С борника, точка 62; 4 февруари 2010 г., Португалия/Transnáutica и К омисия, T-385/05 TO R, 
точки 11—13
4. Като е п риел, че условието за неотложност е и зпълнено, макар съответната общностна 
институция да е п одчертала в п ървоинстанционно то производство, че жалбоподателят н е е 
представил доказателства з а ф инансовото си състояние и ч е това с ъстояние не поражда 
неотложност, председателят н а С ъда н а п убличната с лужба е о тдал п редимство н а 
едностранните твърдения н а ж албоподателя п ред и зричното и м о тричане от посочената 
институция, като е п ренебрегнал о бстоятелството, че ж албоподателят н е е д оказал 
неминуемото настъпване на значителна и н епоправима вреда, което е б ило в н егова т ежест да 
докаже. В т ози смисъл председателят н а Съда на публичната служба не е р азгледал напълно 
фактите, поради к оето о бжалваното о преде ление е н еправилно п оради н еточност н а 
фактическите констатации, която следва о т доказателствата по де лото.
(вж. точка 51)
Позовава не на:
Skareby/Комисия, посочено п о-горе, точка 87 и ц итираната съдебна практика