ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ

Е. ТАНЧЕВ

представено на 30 септември 2021 година ( 1 )

Дело C‑283/20

CO,

ME,

GC

и 42-ма други

срещу

MJ,

Европейска комисия,

Европейска служба за външна дейност (ЕСВД),

Съвет на Европейския съюз

EULEX KOSOVO

(Преюдициално запитване, отправено от Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Френскоезичен съд по трудови спорове в Брюксел, Белгия)

„Преюдициално запитване — Обща външна политика и политика на сигурност — Съвместно действие 2008/124/ОВППС относно мисията на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово (EULEX KOSOVO) — Компетентност на Съда — Персонал на международните мисии на Европейския съюз — Спорове относно трудови договори — Мандат на ръководителя на мисията — Определяне на работодателя на международния персонал“

I. Въведение

1. Настоящото преюдициално запитване от Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Френскоезичен съд по трудови спорове в Брюксел, Белгия) се отнася до тълкуването на Съвместно действие 2008/124/ОВППС от 4 февруари 2008 година относно мисията на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово, EULEX KOSOVO ( 2 ), по-специално както е изменено с Решение 2014/349/ОВППС на Съвета от 12 юни 2014 г. ( 3 ) Както посочва запитващата юрисдикция, контекстът на настоящия случай се отнася до предявени от предишни и настоящи членове на международния персонал на EULEX KOSOVO искове, основани по-специално на неподновяването на трудовите им договори и промяната на класификацията на длъжностите им вследствие на преструктурирането на тази мисия. EULEX KOSOVO е международна мисия на Съюза в рамките на общата външна политика и политика на сигурност (ОВППС), чийто персонал включва категорията „международен персонал“, с която се обозначават граждани на Съюза и на трети държави, назначени като договорно наети служители, докато ръководителят на мисията е лице, което се назначава от Съвета за определен период от време да ръководи персонала на въпросната мисия и да се координира с останалите представители на ЕС на мястото на провеждане на операциите, за които той отговаря ( 4 ).

2. Проблемът в настоящия случай произтича от факта, че спорът в главното производство се отнася до периода преди Съвместно действие 2008/124 да бъде изменено с Решение 2014/349, с което на EULEX KOSOVO е предоставено правомощие да сключва договори, да назначава персонал и да бъде страна в съдебни производства, като така се обхващат и трудовите договори, сключени с конкретния ръководител на мисията от негово или нейно собствено име. Следователно основният въпрос, поставен на Съда, е дали въз основа на релевантните разпоредби на Съвместно действие 2008/124 ръководителят на мисията може да се счита за работодател на международния персонал на служба в мисията EULEX KOSOVO през този период, или за работодател трябва да се счита друг субект, от чието име действа ръководителят на мисията, например самата мисия EULEX KOSOVO или някои от институциите и органите на Съюза, а именно Съветът на Европейския съюз, Европейската комисия или Европейската служба за външна дейност (ЕСВД). Необходимо е да се направи това разграничение, за да може да се определи ответникът в главното производство, срещу когото следва да бъдат предявени исковете.

3. На следващо място, настоящият случай дава възможност на Съда да се произнесе по няколко нови и потенциално чувствителни въпроси, свързани с ангажирането на отговорността по отношение на трудови спорове, засягащи международните мисии на Съюза съгласно правото на Съюза ( 5 ). Съдът също така е приканен да изясни някои аспекти на съдебната практика относно неговата компетентност в областта на ОВППС в този контекст.

II. Правна уредба

А. Съвместно действие 2008/124 преди изменението му с Решение 2014/349

4. Член 8 („Ръководител на мисията“) от Съвместно действие 2008/124 гласи: „1. Ръководителят на мисията носи отговорност и упражнява командването и контрола на EULEX KOSOVO на мястото на операциите. […] 3. Ръководителят на мисията издава инструкции на целия персонал на EULEX KOSOVO, включително в този случай и на поддържащия елемент в Брюксел, с оглед ефективното провеждане на EULEX KOSOVO на мястото на операциите, като поема координацията и текущото управление на мисията и като следва инструкциите на командващия гражданските операции. […] 5. Ръководителят на мисията отговаря за изпълнението на бюджета на EULEX KOSOVO. За тази цел ръководителят на мисията подписва договор с Комисията“.

5. Член 9 (озаглавен „Персонал“) от Съвместно действие 2008/124 гласи: „1. „Числеността и правомощията на персонала на EULEX KOSOVO са в съответствие с мандата на мисията, установен в член 2, със задачите, установени в член 3, и структурата на EULEX KOSOVO, определена в член 6. 2. EULEX KOSOVO се състои основно от персонал, командирован от държавите членки или институциите на ЕС. Всяка държава членка или институция на ЕС поема разходите, свързани с командирования от нея персонал, включително пътни разходи до и от мястото на разполагане, заплати, медицински осигуровки и надбавки, различни от дневни и надбавки за работа при неблагоприятни условия и риск. 3. EULEX KOSOVO може също да назначава, според необходимостта, международен граждански личен състав и местен персонал на договорна основа, ако необходимите функции не са осигурени от личния състав, командирован от държавите членки. По изключение, в надлежно обосновани случаи, когато няма квалифицирани кандидатури от държавите членки, на работа на договорна основа могат съответно да бъдат наемани граждани на участващи трети държави“ ( 6 ). […]“.

6. Член 10 (озаглавен „Статут на EULEX KOSOVO и на личния ѝ състав“) от Съвместно действие 2008/124 гласи: „1. Статутът на EULEX KOSOVO и на персонала ѝ, включително привилегиите, имунитетите и допълнителните гаранции, необходими за изпълнението и безпрепятственото функциониране на EULEX KOSOVO, се договарят по целесъобразност. […] 3. Условията на наемане на работа, както и правата и задълженията на международния или местния граждански персонал, са установени в сключените договори между ръководителя на мисията и членовете на персонала“.

7. Член 16 (озаглавен „Финансови разпоредби“) от Съвместно действие 2008/124 гласи: „[…] 4. Ръководителят на мисията докладва изцяло пред Комисията, която осъществява надзор над дейностите, предприети в рамките на договора му[/ѝ]. […]“.

Б. Съвместно действие 2008/124 след изменението му с Решение 2014/349

8. Съвместно действие 2008/124 е изменено по-специално с Решение 2014/349, което влиза в сила на 12 юни 2014 г. в съответствие с член 2 от въпросното решение.

9. Член 8, параграф 1a от Съвместно действие 2008/124, както е изменен с Решение 2014/349 (наричано по-нататък „измененото Съвместно действие 2008/124“), гласи: „Ръководителят на мисията представлява мисията. Ръководителят на мисията може да делегира на членове на персонала на мисията управленски задачи, свързани с персонала и с финансови въпроси, като той запазва общата отговорност за изпълнението им“.

10. Член 10, параграф 3 от измененото Съвместно действие 2008/124 гласи: „Условията на работа, както и правата и задълженията на членовете на международния и местния персонал се определят в договорите, сключени между EULEX KOSOVO и съответния член на персонала“.

11. Член 15а (озаглавен „Правоспособност“) от измененото Съвместно действие 2008/124 гласи: „EULEX KOSOVO има правото да възлага поръчки за услуги и доставки, да сключва договори и административни договорености, да наема персонал, да има банкови сметки, да придобива активи, да се разпорежда с тях и да изпълнява задълженията си, както и да бъде страна в съдебно производство, доколкото е необходимо за изпълнението на настоящото съвместно действие“.

12. Член 16 от измененото Съвместно действие 2008/124 гласи: „[…] 4. „EULEX KOSOVO отговаря за изпълнението на бюджета на мисията. За тази цел EULEX KOSOVO подписва споразумение с Комисията“ ( 7 ). 5. EULEX KOSOVO отговаря за претенциите и задълженията, произтичащи от изпълнението на мандата, считано от 15 юни 2014 г., с изключение на всякакви претенции, свързани с тежки нарушения от страна на ръководителя на мисията, за които отговорност носи той. […]“.

III. Фактите, производството и преюдициалният въпрос

13. Съгласно акта за преюдициално запитване CO, ME, GC и 42 други лица (наричани по-нататък „ищците в главното производство“) са работили, а някои от тях все още работят в мисията EULEX KOSOVO като членове на международния граждански персонал по силата на срочни договори за наемане на работа, сключени за един или няколко месеца, но за не повече от една година, които многократно се подновяват. Тези договори съдържат клауза, предоставяща компетентност на съдилища в Брюксел — до юни 2014 г., и на Съда на Европейския съюз — считано от октомври 2014 г.

14. MJ служи като ръководител на мисията EULEX KOSOVO от 1 февруари 2013 г. до 14 октомври 2014 г. в съответствие с условията, посочени по-специално в договорите, които е сключил с Комисията на 1 февруари и на 7 юни 2013 г.

15. През 2012 г. е извършена промяна в класификацията на различни функции, което според ищците в главното производство довежда до изменение на длъжностните им характеристики и до значително намаляване на възнаграждението им. Тази промяна в класификацията е последвана от три „вълни“ на неподновяване на договори — през пролетта и лятото на 2013 г., през есента на 2014 г. и през есента на 2016 г.

16. С подадена до Общия съд на 6 август 2013 г. жалба за отмяна по член 263 ДФЕС, насочена срещу Комисията, ЕСВД и EULEX KOSOVO, някои от ищците в главното производство оспорват законосъобразността на взетите от MJ като ръководител на мисията решения да не поднови трудовите им договори. С определение от 30 септември 2014 г., Bitiqi и др./Комисия и др. ( 8 ) Общият съд отхвърля тази жалба на основание липса на компетентност, като постановява, че разглежданото правоотношение е договорно и следователно попада в обхвата на клаузата, съдържаща се в трудовите договори, съгласно която са компетентни брюкселските съдилища.

17. С искови молби, подадени на 11 юли, 14 юли и 21 октомври 2014 г., ищците в главното производство предявяват искове пред Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Френскоезичен съд по трудови спорове в Брюксел), като оспорват промяната в класификацията на длъжностите им и/или неподновяването на трудовите им договори, както и определения им статут, особено от гледна точка на социалната сигурност, като претендират обезщетение за вреди. Промяната в класификацията на длъжностите и първата вълна на неподновяване на договорите предшестват приемането на Решение 2014/349 и са извършени от MJ като ръководител на мисията.

18. Първоначално тези искове са предявени срещу MJ като ръководител на мисията, както и срещу Съвета, Комисията и ЕСВД. Тези четирима ответници поддържат по-специално, че тъй като на EULEX KOSOVO е предоставена правосубектност и възможността да бъде страна в съдебни производства, единствено тя трябва да носи отговорност за искове и задължения, произтичащи от изпълнението на нейния мандат, както в бъдещето, така и в миналото, в съответствие с член 16, параграф 5 от измененото Съвместно действие 2008/124. След това ищците в главното производство подават искания за привличане като подпомагаща страна на EULEX KOSOVO в производството. Запитващата юрисдикция обаче отделя разглеждането на тези молби от разглеждането на преюдициалните въпроси относно допустимостта и процедурата, отправени от ищците към първите четирима ответници.

19. Със съдебно решение от 1 юни 2018 г. запитващата юрисдикция постановява, че MJ в качеството му на ръководител на мисията следва да бъде заличен като страна по делото за периода след 12 юни 2014 г., тъй като на тази дата е прието Решение 2014/349 и той вече не действа от свое име спрямо ищците в главното производство, а само като „представител“ на EULEX KOSOVO съгласно член 8, параграф 1а от измененото Съвместно действие 2008/124. Запитващата юрисдикция също така приема, че за този период Съветът, Комисията и ЕСВД следва да бъдат изключени като страни по делото, тъй като по силата на Решение 2014/349 EULEX KOSOVO разполага с правосубектност и може да бъде страна по съдебни производства, а предприетите от тази мисия действия са извършени от нейно име. По отношение на периода преди 12 юни 2014 г. обаче запитващата юрисдикция разпорежда да бъде възобновено производството, за да могат страните да представят своите становища относно наличието на мандат, с който се твърди, че са натоварени MJ и неговите предшественици в качеството им на ръководители на мисията през този период, и доколкото е необходимо — своите становища относно конкретното естество на този мандат и последиците от него за MJ като ръководител на мисията и за Съвета, Комисията и ЕСВД.

20. След като изслушва становищата на страните, запитващата юрисдикция изпитва съмнения дали MJ като ръководител на мисията е само представител на Съюза за периода преди 12 юни 2014 г. Запитващата юрисдикция отбелязва по-специално, че в трудовите договори, сключени с MJ преди тази дата, той е представен изрично не само в лично качество, но и като работодател, както и че в съответствие с член 10, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124 такива договори трябвало да бъдат сключвани с ръководителя на мисията. Запитващата юрисдикция също така изтъква, че MJ подписал от свое име сключените с Комисията договори съгласно член 8, параграф 5 от Съвместно действие 2008/124, по силата на които са му отпуснати определени бюджетни средства за нуждите на EULEX KOSOVO, по-специално за покриване на възнаграждението на персонала, както и че в член 11, параграф 1 от договора, сключен на 7 юни 2013 г., се уточнява, че MJ трябва да сключва трудовите договори с международния персонал от свое име и въз основа на правилата, определени в Съобщение C(2009) 9502 на Комисията от 30 ноември 2009 година относно специфични правила за специалните съветници на Комисията, на които е възложено изпълнението на оперативни действия в рамките на ОВППС, както и относно международния договорен персонал (наричано по-нататък „съобщението от 2009 г.“), както е посочено във въпросните трудови договори.

21. Запитващата юрисдикция отбелязва, че съдилищата на Съюза все още не са разглеждали въпроса за определянето на работодателя на международния персонал на служба в мисията EULEX KOSOVO преди приемането на Решение 2014/349. В това отношение запитващата юрисдикция посочва две решения, постановени от друг състав на същия Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Френскоезичен съд по трудови спорове в Брюксел) ( 9 ), съгласно които работодателят на международния персонал, нает на служба в мисията EULEX KOSOVO и в друга международна мисия на Съюза, преди тези мисии да придобият правосубектност, е Европейският съюз, представляван от своите институции, а не ръководителят на мисията. Според запитващата юрисдикция разрешаването на този въпрос е от съществено значение в настоящия случай, тъй като ще ѝ позволи да се произнесе по допустимостта и основателността на определени претенции, предявени срещу MJ като ръководител на мисията, както и срещу Съвета, Комисията и ЕСВД, доколкото се отнасят до периода преди 12 юни 2014 г.

22. Именно при тези обстоятелства Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Френскоезичен съд по трудови спорове в Брюксел) решава да спре главното производство и да постави на Съда следния преюдициален въпрос: „Трябва ли член 8, параграф 3 и член 10, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124/ОВППС на Съвета от 4 февруари 2008 година относно мисията на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово, EULEX KOSOVO, преди изменението му с Решение 2014/349/ОВППС на Съвета от 12 юни 2014 г., евентуално във връзка с всички други възможни релевантни разпоредби, да се тълкуват в смисъл, че предоставят на ръководителя на мисия правото да действа от свое име и за своя сметка в качеството на работодател на международния граждански персонал, нает на служба в мисията EULEX KOSOVO за периода преди 12 юни 2014 г., или като се вземат предвид по-специално член 8, параграф 5 и член 9, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124/ОВППС, преди изменението му от 12 юни 2014 г., в смисъл, че предоставят качеството работодател на Европейския съюз и/или на институция на Европейския съюз като Европейската комисия, Европейската служба за външна дейност, Съвета на Европейския съюз или на всяка друга възможна институция, от името на който/която ръководителят на мисия е действал до тази дата по силата на мандат, на делегиране на правомощия или на всякаква друга форма на представителство, която се определя според случая?“.

23. Писмени становища пред Съда представят ищците в главното производство, испанското правителство, Съветът, Комисията, ЕСВД и EULEX KOSOVO. На 16 юни 2021 г. е проведено съдебно заседание, на което тези страни представят устни становища.

IV. Кратко изложение на становищата на страните

24. Ищците в главното производство поддържат, че Съвместно действие 2008/124 трябва да се тълкува в смисъл, че предоставя на Европейския съюз, и по-специално на Съвета и Комисията, статут на работодател както преди, така и след 12 юни 2014 г. Според тях в качеството си на ръководител на мисията MJ просто е подписал въпросните трудови договори от името на Европейския съюз, тъй като ОВППС попада изключителната компетентност на Съюза, а той се представлява единствено от своите институции, като се изключва всеки друг субект. Съвместно действие 2008/124 предоставя единствено ad hoc делегиране, за което ръководителят на мисията отговаря пред Европейския съюз, а не пред персонала на EULEX KOSOVO, и с оглед на решението от 5 юли 2018 г. по дело Jenkinson/Съвет и др. ( 10 ) правоприемството между подписалите трудовите договори при всяка смяна на ръководителя на мисията предполага, че Европейският съюз е работодателят за цялата продължителност на трудовото правоотношение.

25. Както подчертават ищците в главното производство в съдебното заседание, отговорността за спорните решения се носи от Комисията, тъй като тези решения се отнасят до изпълнението на бюджета на EULEX KOSOVO, а Комисията определя въпросите, свързани по-специално със заплатите, надбавките и условията на наемане на работа. Отговорност за тези решения носи и Съветът, защото той е отговорен за създаването на правната уредба и за евентуалните слабости при регламентацията на статута на международния персонал, с които е задължаван да се съобразява ръководителят на мисията, който се назначава от Съвета, както и за приемането на решенията за преструктуриране, които се изпълняват на мястото на операциите. Доводът, че член 15a от измененото Съвместно действие 2008/124 има само декларативно действие, е в противоречие с решение от 12 ноември 2015 г., Elitaliana/EULEX KOSOVO ( 11 ), както и с текста на посоченото Съвместно действие, на Съобщение на Комисията C(2012) 4052 final от 26 юни 2012 година относно правилата за финансовото управление на мисиите по линия на общата външна политика и политика на сигурност (наричано по-нататък „съобщението от 2012 г.“) и на договорите между Комисията и ръководителите на мисията.

26. Испанското правителство поддържа, че Европейският съюз е действал като работодател преди 12 юни 2014 г., независимо от факта, че въпросните трудови договори са сключени с MJ като ръководител на мисията и че в тях се използва терминът „работодател“. MJ действал като представител на Европейския съюз и изпълнявал задачи, които са му били надлежно възложени съгласно Съвместно действие 2008/124. По силата на член 8, параграф 5 и член 16, параграф 4 от посочения акт ръководителят на мисия се контролира от Комисията — по отношение на бюджетни въпроси, а по политически и стратегически въпроси — от Съвета чрез Комитета по политика и сигурност (КПС) и от командващия гражданските операции, което предполагало, че върху ръководителя на мисията е упражняван ефективен контрол от страна на Европейският съюз, а съгласно член 8, параграф 7 от Съвместно действие 2008/124 съответните договори са сключени, като е представляван Съюзът. Както посочва испанското правителство в съдебното заседание, Решение 2014/349 представлява важно нововъведение в правната уредба относно EULEX KOSOVO и от член 16, параграф 5 от измененото Съвместно действие 2008/124 може да се заключи, че EULEX KOSOVO носи отговорност само за действия, извършени на 15 юни 2014 г. или след тази дата. Макар че Съветът и Комисията могат да бъдат ответници в настоящото дело, все пак е необходимо да се определи дали оспорваните действия на ръководителя на мисията са били извършени при упражняване на функциите, делегирани от едната или другата институция.

27. Съветът поддържа, че тъй като производството пред запитващата юрисдикция е образувано след приемането на Решение 2014/349, е ирелевантно правното положение на EULEX KOSOVO преди 12 юни 2014 г. и че във всеки случай EULEX KOSOVO вече е разполагала с правосубектност преди 12 юни 2014 г., така че тя трябва да се счита за единствения ответник. Според Съвета член 15а от измененото Съвместно действие 2008/124 има само декларативно действие, а евентуалното разделяне на договорните периоди между отделните работодатели не е в интерес на ищците в главното производство. Тъй като Съветът не е страна по разглежданите трудови договори, той не може да се счита за ответник и както той подчертава в съдебното заседание, решение от 19 юли 2016 г., H/Съвет и др. ( 12 ) се отнася до въпрос за преназначаване на служители, а не до трудово правоотношение въз основа на трудов договор, в което Съветът не е страна, какъвто е настоящият случай.

28. Комисията поддържа, че въпросът е хипотетичен и поради това недопустим предвид съществуването на висящи паралелни производства за привличане на EULEX KOSOVO като подпомагаща страна и предвид факта, че въпросът се отнася до значението и обхвата на разпоредба от правото на Съюза, която при предявяването на исковите молби вече не е била в сила, тъй като се отнася единствено до периода преди 12 юни 2014 г. При условията на евентуалност тя поддържа, че член 15a от измененото Съвместно действие 2008/124 трябва да се тълкува в смисъл, че преди 12 юни 2014 г. работодателят на международния персонал, нает на служба в мисията EULEX KOSOVO, е ръководителят на мисията, или в противен случай — ако правомощието за назначаване на такъв персонал не зависи от правоспособността — EULEX KOSOVO трябва да се счита за работодател в това отношение. От една страна, тъй като с тази разпоредба на EULEX KOSOVO е предоставено правомощието да сключва договори и да назначава персонал, считано от 12 юни 2014 г., тази мисия не може да бъде страна по трудови правоотношения преди тази дата и следователно единственият контрагент по разглежданите трудови договори е ръководителят на мисията, както се посочва в член 10, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124. От друга страна, EULEX KOSOVO разполагала с правомощието да назначава на работа персонал още преди 12 юни 2014 г. съгласно член 9, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124, а член 16, параграф 5 от измененото Съвместно действие е приложим към фактите, настъпили преди 15 юни 2014 г., ако искът е предявен след тази дата, и следователно, считано от тази дата, всички искания или претенции, породени от изпълнението на мандата, трябвало да бъдат насочени към EULEX KOSOVO.

29. Комисията твърди, че не може да се счита за работодател, защото нейната роля е ограничена до изпълнението на бюджета, но не и до управлението на персонала. Както подчертава Комисията в съдебното заседание, в съответствие с решение H тя не участва във веригата на командване, а делото не е свързано с бюджетно решение; ръководителят на мисията се назначава от Съвета, мандатът му се установява от Съвета и съобщенията от 2009 г. и 2012 г. нямат нищо общо с международния персонал, а описват приетите от Съвета правила в това отношение.

30. ЕСВД поддържа, че членове 8, 9 и 10 от Съвместно действие 2008/124 трябва да се тълкуват в смисъл, че EULEX KOSOVO има качеството на работодател по отношение на международния персонал, нает на служба в тази мисия. Според тази служба, доколкото се отнася до ръководителя на мисията преди приемането на Решение 2014/349, въпросът е ирелевантен, тъй като производството пред запитващата юрисдикция е образувано след приемането на това решение и при всички обстоятелства работодател не е ръководителят на мисията. Член 9, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124 предвижда, че EULEX KOSOVO може да назначава персонал, а член 9, параграфи 1 и 2 и член 10, параграф 1 от него се отнасят до персонала на EULEX KOSOVO. С оглед на това ЕСВД твърди, че още преди 12 юни 2014 г. EULEX KOSOVO е разполагала с правомощието да назначава персонал, а член 15а от измененото съвместно действие има само декларативно действие. Както подчертава ЕСВД в съдебното заседание, правосубектността по смисъла на член 47 ДЕС, съгласно който Съюзът има юридическа правосубектност, трябва да се разграничава от правоспособността на институциите на Съюза и други субекти да изпълняват определени задачи, поради което не е налице противоречие с решение Elitaliana, тъй като липсата на правосубектност не възпрепятства EULEX KOSOVO да разполага с правомощието да назначава персонал. Обстоятелството, че Съветът и КПС осъществявали политически контрол и стратегическото ръководство на EULEX KOSOVO чрез командващия гражданските операции, който е част от ЕСВД, и че съществувала връзка с Комисията чрез изпълнението на бюджета, не означавало, че на Съвета, на Комисията или на ЕСВД се предоставя качеството на работодател. Ищците в главното производство не били сключили трудови договори с тези институции, а решение H се отнасяло до преразпределяне на служители, което имало известна връзка с политическия контрол и стратегическото ръководство на мисията, докато набирането на кадри и управлението на международния персонал нямали такава връзка.

31. EULEX KOSOVO поддържа, че членове 8, 9 и 10 от Съвместно действие 2008/124 трябва да се тълкуват в смисъл, че EULEX KOSOVO има качеството на работодател на международния персонал, нает на служба в тази мисия. Ръководителят на мисията действал като представител на EULEX KOSOVO, а не като работодател, и изпълнявал решенията на Съвета във връзка с преструктурирането на EULEX KOSOVO, без да разполага с правомощия за вземане на решения във връзка с промяната в класификацията и закриването на длъжности. Макар и Съветът, Комисията и ЕСВД да изпълнявали важна роля във връзка с развитието на мандата на EULEX KOSOVO, те нямали договорна връзка с ищците в главното производство. Фактът, че съгласно член 10, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124 разглежданите трудови договори бил сключени с MJ като ръководител на мисията, не означавал, че той е работодателят. Това се илюстрирало с практиката на съдилищата на Съюза ( 13 ), съгласно която като работодател се посочва EULEX KOSOVO, а не последователните ръководители на мисията в лично качество дори когато трудовите договори са подписани преди приемането на Решение 2014/349. Както посочва EULEX KOSOVO в съдебното заседание, тя вече разполага с правомощие да наема на работа персонал съгласно член 9, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124, а член 16, параграф 5 от измененото съвместно действие се прилага към искове, предявени след 15 юни 2014 г., дори когато фактите са настъпили преди тази дата, какъвто е настоящият случай.

V. Анализ

32. С въпроса си запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали Съвместно действие 2008/124 преди изменението му с Решение 2014/349 трябва да се тълкува в смисъл, че за периода преди 12 юни 2014 г. за работодател на международния персонал, нает на служба в мисията EULEX KOSOVO, трябва да се счита ръководителят на мисията EULEX KOSOVO, или пък работодател е самата мисия EULEX KOSOVO, Съветът, Комисията или ЕСВД, така че да може да се определи ответникът по спора в главното производство.

33. Както следва от акта за преюдициално запитване, въпросът произтича от факта, че на EULEX KOSOVO изрично е предоставено правомощието да сключва договори и да назначава на работа персонал и тя може да бъде страна по съдебни производства по силата на Съвместно действие 2008/124, изменено с Решение 2014/349, и по-специално по силата на член 15а от Съвместно действие 2008/124, добавен с Решение 2014/349, което се прилага, считано от 12 юни 2014 г., при положение че преди тази дата ръководителят на мисията е сключвал трудовите договори от свое име и е бил отговорен за изпълнението на бюджета на мисията, както е предвидено в Съвместно действие 2008/124. Освен това Съветът, Комисията и ЕСВД участват в създаването и функционирането на EULEX KOSOVO и следователно може да се считат за отговорни за действията на ръководителя на мисията във връзка с назначаването на международния персонал, доколкото не може да се подведе под отговорност самата мисия EULEX KOSOVO. Както посочват ищците в главното производство, запитващата юрисдикция трябва да установи кой е техният работодател, за да се произнесе по спора, с който е сезирана, а в съответствие с приложимото национално право качеството на работодател се предоставя на субекта, който разполага с правосубектност и е пасивно процесуално легитимиран по искове във връзка с трудови правоотношения.

34. Що се отнася до отговора на въпроса, поставен в настоящото дело, на първо място трябва да се направят някои предварителни бележки относно международните мисии на Съюза и относно EULEX KOSOVO (раздел А). След това ще разгледам компетентността на Съда да постановява преюдициални заключения във връзка с тълкуването на Съвместно действие 2008/124 при обстоятелствата в настоящия случай (раздел Б) и доводите на Комисията относно допустимостта на преюдициалния въпрос (раздел В), преди да пристъпя към разглеждането на самия въпрос (раздел Г).

35. Въз основа на този анализ достигам до заключението, че Съдът е компетентен в настоящия случай и че преюдициалният въпрос е допустим. Достигам и до заключението, че Съвместно действие 2008/124 преди изменението му с Решение 2014/349 трябва да се тълкува в смисъл, че предоставя на Комисията качеството на работодател на ищците в главното производство за периода преди 12 юни 2014 г.

А. Предварителни бележки

36. В областта на ОВППС съгласно дял V ДЕС общата политика за сигурност и отбрана (ОПСО) ( 14 ) предвижда, че на Съюза се осигурява оперативен капацитет да разполага граждански и военни мисии извън Съюза с цел да осигури предотвратяване на конфликти и поддържането на мира ( 15 ). Както се отбелязва в неотдавнашни доклади, тези мисии представляват уникален механизъм от инструментариума на Съюза, който позволява предприемането на преки действия при управлението на конфликти или кризи, и следователно тези мисии представляват част от стратегическите усилия за обезпечаване на сигурността, за предоставяне възможност на държавите да се възстановят от конфликти и за защита на Съюза и на неговите граждани чрез външни действия ( 16 ). Понастоящем са в ход 17 мисии по линия на ОПСО — 11 граждански и 6 военни мисии или операции, в които са заети над 5000 лица по целия свят ( 17 ).

37. EULEX KOSOVO е гражданска мисия по линия на ОПСО, създадена със Съвместно действие 2008/124, последно изменено с Решение 2021/904. Съвместно действие 2008/124 е удължавано няколко пъти, а настоящият мандат на EULEX KOSOVO, както се посочва в посоченото решение, изтича на 14 юни 2023 г. EULEX KOSOVO се счита за най-мащабната гражданска мисия по линия на ОПСО досега ( 18 ). В съответствие с член 5, параграф 1 от Съвместно действие 2008/124 EULEX KOSOVO е стартирана от Съвета вследствие на одобрението на оперативния план (OPLAN), който заедно с оперативната концепция (CONOPS) са основните планови документи за изпълнението на мандата на EULEX KOSOVO ( 19 ).

38. Съгласно член 2 от Съвместно действие 2008/124 ( 20 ) мандатът на мисията EULEX KOSOVO е да „подпомага институциите на Косово, съдебните власти и правоприлагащите органи в напредъка им към устойчивост и отчетност, както и в по-нататъшното развитие и укрепване на независима многоетническа съдебна система, многоетническа полиция и митническа служба, като гарантира, че в тези институции няма политическа намеса и че те се придържат към международно признатите стандарти и най-добрите европейски практики“.

39. Съгласно член 9 от Съвместно действие 2008/124, изменен с решения 2010/322 и 2014/349, персоналът на EULEX KOSOVO се състои от служители, командировани от държавите членки и от институциите на Съюза, както и от международен и местен персонал, нает на работа въз основа на договори.

40. Съгласно член 11 от Съвместно действие 2008/124, изменен с Решение 2010/322, EULEX KOSOVO разполага със следната верига на командване. КПС, който представлява специален комитет на Съвета във връзка с ОВППС ( 21 ), упражнява политически контрол и стратегическо ръководство на EULEX KOSOVO под отговорността на Съвета и на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (наричан по-нататък „ВП“) ( 22 ). В контекста на ОВППС, определен от Европейския съвет и от Съвета ( 23 ), ВП осигурява изпълнението на техните решения, включително свързаните с мисии по линия на ОПСО, и се подпомага от ЕСВД, т.е. от дипломатическата служба на Съюза ( 24 ). КПС е оправомощен от Съвета да назначава ръководителя на мисията ( 25 ), чийто мандат е за конкретен период от време, често една или две години, в съответствие с мандата на EULEX KOSOVO ( 26 ).

41. Освен това командващият гражданските операции осъществява командването и контрола на EULEX KOSOVO на стратегическо равнище под политическия контрол и стратегическото ръководство на КПС и под общото ръководство на ВП ( 27 ). Командващият гражданските операции също така е директорът на способностите за планиране и провеждане на гражданските операции ( 28 ) — дирекция на ЕСВД, която служи като оперативен щаб за гражданските мисии по линия на ОПСО ( 29 ). Ръководителят на мисията упражнява командването и контрола на EULEX KOSOVO на мястото на операциите и е пряко подчинен на командващия гражданските операции ( 30 ).

Б. Компетентност на Съда

42. Страните не оспорват компетентността на Съда да разгледа настоящия случай ( 31 ). Независимо от това, Съдът може служебно да разгледа въпроса за своята компетентност ( 32 ). Предвид факта, че Съвместно действие 2008/124 е прието въз основа на разпоредбите на Договора относно ОВППС ( 33 ), може да се окаже необходимо да се проучи дали компетентността на Съда да постановява преюдициални заключения относно тълкуването на Съвместно действие 2008/124, евентуално може да бъде засегната от правилата, които ограничават компетентността на съдилищата на Съюза по отношение на ОВППС, определени в член 24, параграф 1, втора алинея ДЕС и в член 275, първа алинея ДФЕС. В действителност, както посочва ЕСВД, това, изглежда, е първият случай на отправяне на преюдициално запитване относно тълкуването на акт на ОВППС, с който Съдът е сезиран в това отношение.

43. Следва да се припомни, че както приема Съдът, съгласно член 24, параграф 1, втора алинея ДЕС и член 275, първа алинея ДФЕС съдилищата на Съюза по правило не са компетентни по отношение на разпоредбите във връзка с ОВППС и актовете, приети въз основа на тези разпоредби. Тъй като обаче тези правила въвеждат изключение от правилото за общата компетентност съгласно член 19 ДЕС, те трябва да се тълкуват стриктно ( 34 ). В това отношение Съдът е подчертал, че от член 2 ДЕС, който е сред общите разпоредби на Договора за Европейския съюз, както и от член 21 ДЕС, отнасящ се до външната дейност на Съюза, към който препраща свързаният с ОВППС член 23 ДЕС, следва, че Съюзът се основава по-конкретно на ценността на правовата държава ( 35 ). По този начин член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) не може да създаде компетентност за Съда, когато Договорите я изключват, но принципът на ефективна съдебна защита, закрепен в тази разпоредба, заедно с повереното на Съда задължение съгласно член 19, параграф 1 ДЕС да осигури спазването на правото при тълкуването и прилагането на Договорите, все пак предполага стриктно тълкуване на тези правила ( 36 ).

44. Освен това съществува съдебна практика по въпроси относно съдебната компетентност в областта на ОВППС, която показва, че когато конкретните обстоятелства по делото са свързани с акт на ОВППС, не следва непременно да се приема, че се прилагат ограниченията на компетентността на Съда по член 24, параграф 1 ДЕС и член 275 ДФЕС ( 37 ). Доколкото тази съдебна практика се отнася отчасти до международните мисии на Съюза, за целите на настоящото дело е полезно да се посочат основните точки на някои решения.

45. Например още в решението от 24 юни 2014 г. по дело Парламент/Съвет ( 38 ) Съдът признава — в контекста на жалба за отмяна, предявена срещу решение на Съвета относно подписването и сключването на международно споразумение, отнасящо се до ОВППС, и по-специално международни мисии на Съюза — че е компетентен да разгледа въпроса дали това споразумение е договорено и сключено в съответствие с процедурата, предвидена в член 218 ДФЕС, която е с общо приложение и е предназначена да се прилага по принцип към всички международни споразумения, включително попадащите в обхвата на ОВППС.

46. Освен това в решение Elitaliana ( 39 ) Съдът потвърждава компетентността на съдилищата на Съюза да разглеждат жалби за отмяна, с които се прави искане за обезщетение за вреди, подадени от жалбоподателя въз основа на възлагането от EULEX KOSOVO на обществена поръчка за хеликоптерни услуги на друг оферент. Съдът постановява, че спорните мерки, чиято отмяна се иска поради нарушение на правните норми на Съюза, приложими към обществените поръчки, се отнасят до възлагане на обществена поръчка, вследствие на която са направени разходи за сметка на бюджета на Съюза, и че следователно въпросната поръчка попада в обхвата на разпоредбите на Финансовия регламент на Съюза ( 40 ).

47. Освен това следва да се уточни, че в решение H ( 41 ) Съдът потвърждава компетентността на съдилищата на Съюза да разглеждат жалби за отмяна, с които се прави искане за обезщетение за вреди, подадени от служителка, командирована от дадена държава членка в друга международна мисия на Съюза, а именно полицейската мисия на Съюза в Босна и Херцеговина (наричана по-нататък „ПМЕС“), във връзка с решения, взети от ръководителя на мисията, с които тя е преразпределена на длъжност в регионално бюро. Според Съда, макар обжалваните решения да са приети в рамките на ОВППС и да са свързани с оперативни действия в тази област, по своята същност те представляват актове за управление на личния състав, подобно на всяко сходно решение, прието от институциите на Съюза при упражняване на техните правомощия. При тези обстоятелства ограниченията на компетентността на съдилищата на Съюза в рамките на ОВППС не са били пречка за осъществяване на контрол върху актовете за управление на личния състав, свързани с командированите от държавите членки служители, когато съдилищата на Съюза са компетентни по силата на член 270 ДФЕС да упражняват контрол върху такива актове, когато те се отнасят до служители, командировани от институциите на Съюза. В противен случай, когато един и същ акт за управление на личния състав, свързан с дейността на „мястото на операциите“, засяга едновременно служители, командировани от държавите членки, и служители, командировани от институциите на Съюза, решението, постановено по отношение на първите, може да е несъвместимо с решението, постановено по отношение на последните.

48. Въз основа на това е вярно, че посочените дела се отнасят до жалби за отмяна и искания за обезщетение на основание член 263 ДФЕС и член 340, втора алинея ДФЕС, а не до преюдициални запитвания за тълкуване на правото на Съюза по силата на член 267 ДФЕС. Освен това обстоятелствата в основата на делото, по което е постановено решение H, се отнасят до командирован — а не до договорно нает — служител на международна мисия на Съюза и решението на Съда отчасти се опитва да избегне постановяването на различни решения при разглеждането на спорове по отношение на служители, командировани от държавите членки и от институциите на Съюза. Независимо от това, според мен от това решение като цяло може да се направи извод, че член 24, параграф 1 ДЕС и член 275 ДФЕС не изключват компетентността на съдилищата на Съюза да разглеждат жалби или искове, свързани с начина на управление на личния състав на международните мисии на Съюза. В действителност в светлината на решение H съдилищата на Съюза са потвърдили своята компетентност по отношение на въпроси, свързани с управлението на персонала, в контекста на жалби за отмяна и искания за обезщетение, предявени от договорно нает член на персонала на агенция на Съюза по линия на ОВППС ( 42 ), заедно с искане на основание член 272 ДФЕС, предявено от бивш договорно нает член на персонала на международна мисия на Съюза, с което се ангажира договорната отговорност ( 43 ).

49. Следователно посочената по-горе съдебна практика е в подкрепа на становището, че член 24, параграф 1 ДЕС и член 275 ДФЕС не изключват компетентността на Съда по настоящото дело.

50. Няма спор, че Съдът е приканен да тълкува Съвместно действие 2008/124, чието правно основание попада в рамките на ОВППС. Преюдициалното запитване обаче се отнася до общ въпрос, свързан с управлението на персонала, а не с изпълнението на ОВППС. В това отношение сключването на разглежданите трудови договори, заедно със спорните решения за неподновяване на въпросните договори и промяната в класификацията на длъжностите, може по своето естество да се счита за действия, присъщи за управлението на персонала с оглед на организирането на човешките ресурси на служба в мисията EULEX KOSOVO. В съответствие с това според мен от решение H следва, че ограниченията на компетентността на Съда, въведени с член 24, параграф 1 ДЕС и член 275 ДФЕС, не изключват компетентността на Съда да постанови преюдициално решение относно тълкуването на Съвместно действие 2008/124 в обстоятелствата по настоящото дело. Това е така, като се имат предвид член 19, параграф 1 ДЕС и член 47 от Хартата, с оглед на факта, че става въпрос за правото на ефективна съдебна защита на ищците в главното производство.

51. Поради това смятам, че Съдът е компетентен в настоящия случай.

В. Допустимост на преюдициалния въпрос

52. Съгласно доводите, представени от Комисията, преюдициалният въпрос е недопустим, тъй като е хипотетичен.

53. Според мен тези доводи трябва да бъдат отхвърлени.

54. Както Съдът многократно е постановявал, в рамките на въведеното с член 267 ДФЕС сътрудничество между него и националните юрисдикции само националният съд, който е сезиран със спора и трябва да поеме отговорността за последващото му съдебно решаване, може да прецени — предвид особеностите на делото — както необходимостта от преюдициално решение, за да може да се произнесе, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда. Следователно, щом като поставените въпроси се отнасят до тълкуването на правото на Съюза, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе ( 44 ). От това следва, че въпросите, които се отнасят до правото на Съюза, по презумпция са релевантни. Съдът може да откаже да се произнесе по отправеното от национална юрисдикция преюдициално запитване само когато е съвсем очевидно, че исканото тълкуване на правото на Съюза няма никаква връзка с действителността или с предмета на спора в главното производство, когато проблемът е от хипотетично естество или когато Съдът не разполага с необходимите данни от фактическа и правна страна, за да бъде полезен с отговора на поставените му въпроси ( 45 ).

55. В настоящия случай, както е посочено в точки 20 и 21 от настоящото заключение, запитващата юрисдикция правилно е посочила в своето запитване не само причините, поради които иска от Съда да тълкува Съвместно действие 2008/124, но и основанията, поради които това тълкуване е необходимо, за да се произнесе по спора в главното производство.

56. Освен това, доколкото Комисията изтъква, че преюдициалният въпрос се отнася до разпоредба от правото на Съюза, която вече не е била в сила при подаването на исковите молби пред запитващата юрисдикция, този въпрос се отнася до тълкуването на съответните разпоредби от Съвместно действие 2008/124 с цел определяне на работодателя на ищците в главното производство преди 12 юни 2014 г., което включва оценка кога са били приложими тези разпоредби. Следователно възражението на Комисията се отнася до преюдициалното запитване по същество, а не до неговата допустимост ( 46 ).

57. При тези обстоятелства следва да се приеме, че поисканото тълкуване не е очевидно несвързано с фактите или целите на главното производство и поставените въпроси не са хипотетични.

58. Ето защо според мен преюдициалният въпрос в настоящия случай е допустим.

Г. Отговор на преюдициалния въпрос

59. Както е посочено в точка 32 от настоящото заключение, поставеният на Съда въпрос се отнася до определяне на лицето или субекта с качеството на работодател по отношение на международния персонал, нает на служба в мисията EULEX KOSOVO преди 12 юни 2014 г., и който следователно може да се счита за ответник за целите на спора в главното производство. Поради това, първо, ще разгледам ролята на ръководителя на мисията, на второ място — ролята на EULEX KOSOVO и на трето място — тази на Съвета, Комисията и ЕСВД.

1. Ръководителят на мисията

60. Съгласно доводите, представени от Комисията, ръководителят на мисията може да се счита за работодател на ищците в главното производство за периода преди 12 юни 2014 г., тъй като той или тя е страна по разглежданите трудови договори и поради факта че EULEX KOSOVO не е можела да разполага с качеството на работодател преди въвеждането на член 15a от измененото Съвместно действие 2008/124. Ищците в главното производство, испанското правителство, Съветът, ЕСВД и EULEX KOSOVO са на друго мнение.

61. Следва да изтъкна от самото начало, че противно на доводите на Комисията, въз основа на съответните разпоредби от Съвместно действие 2008/124 са налице сериозни индикации, че ръководителят на мисията не може да се счита за работодател на ищците в главното производство нито преди, нито след 12 юни 2014 г.

62. В това отношение в текста на Съвместно действие 2008/124 многократно се посочва персоналът на EULEX KOSOVO, а не персоналът на ръководителя на мисията ( 47 ). Макар член 10, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124 преди изменението му да предвижда, че трудовите договори с международния и местния персонал трябва да се сключват с ръководителя на мисията, тази разпоредба се съдържа в член 10 от Съвместното действие, в чието заглавие и в параграф 1 от което се посочват EULEX KOSOVO и „персонал[ът] ѝ“.

63. Освен това, както посочват ищците в главното производство, испанското правителство и EULEX KOSOVO, от разпоредбите на Съвместно действие 2008/124 е очевидно, че от гледна точка на отношенията с международния персонал ръководителят на мисията остава подчинен на Съвета и на Комисията.

64. Що се отнася до Съвета, в контекста на веригата на командване на EULEX KOSOVO, както бе изложено в точки 40 и 41 от настоящото заключение, ръководителят на мисията подлежи на политическия контрол и стратегическото ръководство на Съвета чрез КПС и командващия гражданските операции и както е посочено в член 8, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124, ръководителят на мисията издава инструкции на целия персонал на EULEX KOSOVO в съответствие с инструкциите на стратегическо равнище на командващия гражданските операции. От член 12, параграф 2 от Съвместно действие 2008/124 следва, че КПС, а не ръководителят на мисията разполага с правомощието да изменя OPLAN (вж. т. 37 от настоящото заключение), което може да включва преструктуриране на EULEX KOSOVO (тъй като съгласно член 6, параграф 3, буква а) от Съвместно действие 2008/124 персоналът на EULEX KOSOVO е определен в OPLAN). Следователно при обстоятелствата по настоящото дело изглежда, че MJ като ръководител на мисията е бил задължен да приложи решенията, свързани с преструктурирането на EULEX KOSOVO, във връзка с промяната в класификацията и закриването на длъжности и не е имал свобода на преценка в това отношение ( 48 ).

65. По подобен начин, що се отнася до Комисията, съгласно член 8, параграф 5 от Съвместно действие 2008/124 преди изменението му с Решение 2014/349 ръководителят на мисията отговаря за изпълнението на бюджета на EULEX KOSOVO и за тази цел трябва да подпише договор с Комисията, докато съгласно член 16, параграф 4 от Съвместно действие 2008/124 преди изменението му с Решение 2014/349 ръководителят на мисията докладва изцяло пред Комисията, която контролира изпълнението на дейностите, предприети в рамките на този договор, включително назначаването на международния персонал. Ще се върна пак към този въпрос по-нататък в моя анализ (вж. т. 88—92 от настоящото заключение).

66. Това тълкуване се подкрепя допълнително от факта, че както е посочено в точка 40 от настоящото заключение, ръководителят на мисията се назначава за ограничен период от време в съответствие с мандата на EULEX KOSOVO. Следователно, както посочват ищците в главното производство и ЕСВД, би било противоречиво всеки следващ ръководител на мисията да се счита за работодател в лично качество. В действителност в съобщението от 2009 г. се предвижда да се продължи повишаването на членовете на международния персонал, независимо от последващите назначения на ръководители на мисията ( 49 ).

67. Независимо от факта, че разглежданите трудови договори са подписани от MJ в качеството му на ръководител на мисията и го посочват като „работодателя“, според мен това обстоятелство не трябва да се разбира в смисъл, че ръководителят на мисията трябва да се счита за работодател на този персонал в лично качество и следователно че е лично отговорен за сключените трудови договори. Напротив, както посочват ищците в главното производство, испанското правителство и EULEX KOSOVO, може да се приеме, че ръководителят на мисията действа от името на Европейския съюз при провеждане на действия за изпълнение на мандата на EULEX KOSOVO чрез задачите, които са му поверени съгласно Съвместно действие 2008/124.

2. EULEX KOSOVO

68. Според Съвета при условията на евентуалност ЕСВД, EULEX KOSOVO или Комисията може да се счита за работодател на ищците в главното производство както преди, така и след 12 юни 2014 г., с оглед на твърдяното декларативно действие на член 15а от измененото Съвместно действие 2008/124 и предвид факта, че член 16, параграф 5 от него се прилага към събития, настъпили преди 15 юни 2014 г., ако искът бъде предявен след тази дата, както е в настоящия случай (вж. т. 17 от настоящото заключение). Ищците в главното производство и испанското правителство не са съгласни с това твърдение.

69. Според мен, въз основа на текста на Съвместно действие 2008/124, неговия контекст и практиката на Съда, EULEX KOSOVO не може да се счита за работодател на ищците в главното производство за периода преди 12 юни 2014 г. Първо ще разгледам член 15а от измененото Съвместно действие 2008/124 и след това член 16, параграф 5 от измененото Съвместно действие 2008/124.

70. На първо място, по отношение на член 15а от измененото Съвместно действие 2008/124 следва да се отбележи, че съпоставянето на разпоредбите на Съвместно действие 2008/124 преди и след 12 юни 2014 г. ясно показва, че са различни работодателите на международния персонал на служба в мисията EULEX KOSOVO. Преди приемането на Решение 2014/349, съгласно член 10, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124 трудовите договори с международния персонал са били сключвани между ръководителя на мисията и членовете на персонала, а съгласно член 8, параграф 5 от него ръководителят на мисията, в качеството си на отговорното за изпълнението на бюджета на EULEX KOSOVO лице, включително във връзка с назначаването на международния персонал, е бил длъжен да сключи договор с Комисията за тази цел. В противовес на това, след приемането на Решение 2014/349 в член 10, параграф 3 и в член 16, параграф 4 от измененото Съвместно действие 2008/124 се посочва, че EULEX KOSOVO сключва трудови договори с международния персонал и е отговорна за изпълнението на бюджета на мисията, за което сключва договор с Комисията, като член 8, параграф 5 от посоченото съвместно действие е заличен.

71. Поради това, въз основа на посочените по-горе разпоредби следва да се приеме, че преди въвеждането на член 15а от измененото Съвместно действие 2008/124, с което на EULEX KOSOVO се предоставя правомощието по-специално да сключва договори, да назначава персонал, както и възможността да бъде страна по съдебни производства, EULEX KOSOVO не е разполагала с правоспособността, необходима, за да има качеството на работодател на международния персонал на служба в тази мисия.

72. Контекстът на Съвместно действие 2008/124, изглежда, подкрепя това тълкуване. В това отношение следва да се отбележи, че макар член 9, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124 да предвижда, че EULEX KOSOVO може да наема на работа международен персонал на договорна основа, подобни разпоредби са съществували и за Екипа по планиране на ЕС (наричан по-нататък „EUPT Косово“) ( 50 ), взел участие на етапа по планиране и подготовка на създаването на EULEX KOSOVO ( 51 ), като по този начин е можел да наема на работа международен и местен персонал на договорна основа, докато ръководителят на EUPT Косово можел да сключва трудови договори с този персонал. Трудно ми е да приема, че без да са му били предоставени изрични правомощия, този временен екип по планиране би могъл да се счита за работодател на този персонал и да бъде страна в съдебни производства.

73. Освен това в съобщението от 2012 г. ( 52 ) Комисията посочва, че на мисиите по линия на ОВППС следва да се предостави правосубектност или най-малкото достатъчно широка правоспособност, така че да могат да изпълняват своите мандати и да се гарантира солидно правно основание за действията на тези мисии както в рамките на Съюза, така и извън него, включително възможността тези мисии да могат да бъдат конституирани като надлежни страни по съдебни производства. Комисията заявява намерението си да поиска от Съвета да приеме разпоредби в тази връзка. Подобни съображения са изтъкнати и от Европейската сметна палата в специалния ѝ доклад относно EULEX KOSOVO, приет през 2012 г. ( 53 ), в който се препоръчва да се включат такива разпоредби за EULEX KOSOVO и за всички бъдещи мисии по линия на ОВППС. Това е извършено по отношение на EULEX KOSOVO и на други международни мисии на Съюза ( 54 ) чрез въвеждането на специална разпоредба, озаглавена „Правоспособност“, в релевантното решение на Съвета, съдържаща се в член 15а от измененото Съвместно действие 2008/124. Следователно от това може да се направи извод, че е счетено за необходимо на EULEX KOSOVO да се предостави изрична правоспособност, с каквато тя не е разполагала преди това, по-специално да разполага с правомощия да наема персонал като работодател и да се защитава в рамките на съдебни производства.

74. Това тълкуване, изглежда, се подкрепя и от практиката на Съда. По-специално в решение Elitaliana ( 55 ) в контекста на производство, образувано преди приемането на Решение 2014/349, Съдът потвърждава изводите на Общия съд, че EULEX KOSOVO не разполага с правосубектност и че не се предвижда тя да може да бъде страна в съдебни производства, в резултат на което не може да притежава статут на орган, служба или агенция по смисъла на член 263 ДЕС, поради което Комисията се приема за единствения ответник. В съответствие с това в посоченото решение Съдът поставя специален акцент върху липсата на правоспособност на EULEX KOSOVO, тъй като не е предвидена такава изрична разпоредба в Съвместно действие 2008/124, и поради това приема, че EULEX KOSOVO не е пасивно процесуално легитимирана.

75. Следва също така да се изтъкне, че решение H се отнася до ПМЕС в Босна и Херцеговина, като решението на Съвета, с която тя е създадена, не съдържа разпоредба, която да ѝ предоставя правоспособност ( 56 ). Макар че Съдът не разглежда директно тази точка, от обстоятелството, че на тази мисия не е предоставена изрично правоспособност, може да се направи извод, че според Съда отговорност за спорните мерки трябва да носи една от институциите на Съюза, без самата мисия да се счита за потенциален ответник в производството.

76. Освен това смятам, че не изглежда различен извод да намира подкрепа в решение Jenkinson ( 57 ). То се отнася до иск, предявен по същество на основание член 272 ДФЕС относно договорната отговорност на Съюза от бивш член на международния персонал на някои международни мисии на Съюза, включително EULEX KOSOVO, срещу Съвета, Комисията, ЕСВД и EULEX KOSOVO. Жалбоподателят е назначен на работа в мисията EULEX KOSOVO от 5 април 2010 г. до 14 ноември 2014 г., но само последният трудов договор за периода от 15 октомври до 14 ноември 2014 г. е съдържал арбитражна клауза по смисъла на член 272 ДФЕС, с която се предоставя компетентност на съдилищата на Съюза. В своето решение Съдът се фокусира върху преценката на Общия съд на обхвата на компетентността за произнасяне по договорните аспекти на спора, като постановява, че при наличие на трудово правоотношение, което се отнася до поредица последователни трудови договори, фактът — отсъствие на арбитражна клауза в предходните договори, не може да бъде пречка за съдилищата на Съюза, с оглед на преценката на отношенията между страните, да вземат предвид всички сключени договори. Съдът обаче не разглежда изводите на Общия съд относно правоспособността на EULEX KOSOVO. Поради това смятам, че съображенията на Съда във връзка с обхвата на компетентността на съдилищата на Съюза по силата на член 272 ДФЕС, изглежда, не могат да бъдат транспонирани към отделния въпрос за идентичността на работодателя, който не е разгледан в това решение ( 58 ).

77. Въз основа на това следва да се приеме, че член 15a от измененото Съвместно действие 2008/124 трябва да се разбира в смисъл, че EULEX KOSOVO не е разполагала с качеството на работодател за периода преди 12 юни 2014 г. За сметка на това от тази разпоредба следва, че за периода с начало 12 юни 2014 г. EULEX KOSOVO може да се счита за работодател на международния персонал, нает на служба в тази мисия, и следователно тя самата може да бъде ответник в спорове относно трудовите договори, сключени с въпросния персонал ( 59 ).

78. На второ място, що се отнася до член 16, параграф 5 от измененото Съвместно действие 2008/124, текстът на тази разпоредба е двусмислен по отношение на това дали, считано от 15 юни 2014 г., EULEX KOSOVO носи отговорност по искове и за изпълнението на задължения, произтичащи от изпълнението на мандата, включително когато действията са извършени преди тази дата, или само когато действията са извършени на или след тази дата ( 60 ).

79. В това отношение следва да се изтъкне, че член 16, параграф 4 от измененото Съвместно действие 2008/124, който е добавен по същото време както и член 16, параграф 5 от него, гласи, че EULEX KOSOVO заменя ръководителя на мисията в отговорността за изпълнението на бюджета на мисията. Следователно при съвместен прочит на двете разпоредби ми се струва, че член 16, параграф 5 от измененото Съвместно действие 2008/124 е предназначен да потвърди, че считано от 15 юни 2014 г., именно EULEX KOSOVO носи отговорност за искове и задължения, произтичащи от нейното собствено изпълнение на бюджета. Що се отнася до фактите по настоящото дело обаче, които са настъпили преди тази дата, именно ръководителят на мисията е изпълнявал бюджета. В съответствие с това въз основа на тази разпоредба EULEX KOSOVO не може да се счита за работодател на ищците в главното производство.

3. Съветът, Комисията и ЕСВД

80. Ако Съдът приеме моето твърдение, че нито ръководителят на мисията, нито EULEX KOSOVO са имали качество на работодател на ищците в главното производство за периода преди 12 юни 2014 г. и следователно не могат да се считат за ответници в спора пред запитващата юрисдикция, трябва да се изследва въпросът дали е възможно Съветът, Комисията и/или ЕСВД да имат това качество.

81. Съгласно доводите, представени по същество от ищците в главното производство, Съветът и Комисията могат да се считат за работодатели при обстоятелствата в настоящия случай. Съветът, Комисията, ЕСВД и EULEX KOSOVO изразяват несъгласие с това твърдение.

82. Според мен в практиката на Съда и релевантните разпоредби от Съвместно действие 2008/124 се съдържат сериозни индикации, че Комисията има качество на работодател на ищците в главното производство за периода преди 12 юни 2014 г.

83. В това отношение в решение Elitaliana ( 61 ) Съдът установява, че макар ръководителят на мисията EULEX KOSOVO да е посочен в Съвместно действие 2008/124 преди изменението му с Решение 2014/349 като отговорен за изпълнението на бюджета на тази мисия, това не променя факта, че правомощията на ръководителя на мисията по бюджетни и финансови въпроси са били упражнявани под надзора и ръководството на Комисията. В съответствие с това Съдът постановява, че за спорните мерки във връзка с възлагането на обществена поръчка отговаря Комисията.

84. Освен това в решение H ( 62 ) Съдът постановява, че съгласно разпоредбите на решението на Съвета относно ПМЕС в Босна и Херцеговина за спорните решения на ръководителя на мисията във връзка с преназначаването на командирован член на персонала отговорност носи Съветът, тъй като ръководителят на мисията е назначен от КПС, който осъществява политическия контрол и стратегическото ръководство на тази мисия под отговорността на Съвета и е подчинен на командващия гражданските операции, който сам по себе си е под контрола на КПС и е отговорен за изпълнението както на решенията на КПС, така и на тези на Съвета. Все пак според Съда Комисията не би могла да носи отговорност за тези решения, тъй като тя не участва във веригата на командване и решенията не се отнасят до изпълнението на бюджета на тази мисия, което изисква сключване на договор между ръководителя на мисията и Комисията.

85. Обстоятелствата по настоящото дело трябва да бъдат разгледани именно в светлината на горепосочената съдебна практика.

86. Що се отнася до ЕСВД, следва да се отбележи, че Съдът не разполага с информация, която да показва, че тази служба има качество на работодател на ищците в главното производство за периода преди 12 юни 2014 г. Напротив, както посочва ЕСВД, макар че командващият гражданските операции е част от ЕСВД, тази служба, изглежда, не носи отговорност за въпроси, свързани с назначаването на международния персонал. Освен това, както е посочено в точка 41 от настоящото заключение, командващият гражданските операции е подчинен на Съвета и общото ръководство на ВП, а не на ЕСВД.

87. Що се отнася до Съвета, въз основа на информацията, с която разполага Съдът, според мен той не може да се счита за работодател на ищците в главното производство за периода преди 12 юни 2014 г. Несъмнено в светлината на критериите, изложени в решение H, в настоящото дело съществуват елементи, за които би могло да се счете, че сочат към Съвета, по-специално с оглед на факта, че решенията за преструктуриране на EULEX KOSOVO може да доведат до последици във връзка с промяната в класификацията на длъжности и прекратяването на трудовите договори на международния персонал. Според мен обаче обстоятелствата в решение H са различни от тези в настоящото дело. По-специално посоченото решение се отнася до въпрос, свързан с преразпределянето на член на персонала, командирован от държава членка, което, както посочват Съветът и ЕСВД, изглежда, е било свързано с политическия контрол и стратегическото ръководство на мисията под отговорността на Съвета и което по никакъв начин не е свързано с изпълнението на бюджета на мисията, което изисква сключване на договор между ръководителя на мисията и Комисията. За разлика от това в настоящия случай разглежданото наемане на работа на международния персонал, изглежда, е пряко свързано с изпълнението на бюджета на EULEX KOSOVO и с договора, сключен в тази връзка между ръководителя на мисията и Комисията, като по този начин е пряко свързано с отговорностите на Комисията във връзка с бюджета. Освен това следва да се изтъкне, че Съдът не разполага с информация по отношение на задачите, изпълнявани от ищците в главното производство, или други индикации, които да оборват доводите на Съвета, че наемането на работа на международния персонал в обстоятелствата по настоящото дело не са в обхвата на неговата отговорност.

88. Що се отнася до Комисията, в светлината на решения Elitaliana и H изглежда, че въз основа на информацията, с която разполага Съдът, Комисията може да се счита за работодател на ищците в главното производство за периода преди 12 юни 2014 г., на основание че наемането на работа на международния персонал на служба в мисията EULEX KOSOVO е свързано с изпълнението на бюджета на тази мисия под надзора и ръководството на Комисията, и Комисията, изглежда, е отговорна за определянето на конкретни правила във връзка с трудовите договори, сключени с този персонал ( 63 ).

89. Следва да се припомни, че съгласно член 8, параграф 5 и член 16, параграф 4 от Съвместно действие 2008/124 преди изменението му с Решение 2014/349 ръководителят на мисията е подлежал на надзор и ръководство от страна на Комисията по отношение на изпълнението на бюджета на EULEX KOSOVO, включително наемането на работа на международния персонал, като за тази цел е подписвал договор с Комисията. По-конкретно съгласно системата въз основа на съобщението от 2009 г. Комисията назначава посредством договор ръководителя на мисията като специален съветник с цел да му повери управлението на бюджета на мисията, като в договора се предвижда ръководителят на мисията да сключва трудови договори с международния персонал „при прилагане на правилата за персонала, назначен от или командирован към специалните съветници по линия на ОВППС, определени в настоящото съобщение“ ( 64 ). В това отношение съобщението от 2009 г. определя конкретни правила, отнасящи се по-специално до условията на наемане на работа и до правата и задълженията на международния персонал, които трябва да бъдат включени в трудовите договори, сключвани от ръководителя на мисията с международния персонал, например правила относно продължителността на договора, класирането на длъжностите и регулирането на заплатите, данъците и социалните осигуровки ( 65 ).

90. Това се илюстрира от договорите от 1 февруари и 7 юни 2013 г., сключени между Комисията и MJ като ръководител на мисията в настоящия случай. По-специално член 11, параграф 1 от договора от 7 юни 2013 г. предвижда, че ръководителят на мисията трябва да сключва трудови договори със своя персонал въз основа на правилата, определени в съобщението от 2009 г., а в член 11, параграф 2 от посочения договор се уточнява, че продължителността на трудовите договори като цяло не може да надхвърля продължителността на мисията EULEX KOSOVO. Освен това в преамбюла към трудов договор, който MJ като ръководител на мисията сключва с един от ищците в главното производство преди 12 юни 2014 г., приложен към акта за преюдициално запитване, се посочва, че в съобщението от 2009 г. „се определят условията на наемане на работа на международния персонал“, а член 11, параграф 1 от договора между Комисията и MJ като ръководител на мисията „позволява“ на последния като специален съветник да сключва трудови договори от свое име ( 66 ).

91. В съответствие с това обстоятелството, че ищците в главното производство не подписват трудови договори с Комисията или че — както се посочва в съобщението от 2012 г. ( 67 ) — компетентната институция на Съюза за уреждане на въпроси във връзка с персонала е Съветът, не обезсилва този анализ, предвид факта, че трудовите договори, сключени между MJ като ръководител на мисията и ищците в главното производство, изглежда, са обхванати от рамката на съобщението от 2009 г. и са основани на правила, които произтичат от отговорността на Комисията.

92. Въз основа на това следва да се приеме, че Комисията има качество на работодател на международния персонал на служба в мисията EULEX KOSOVO за периода преди 12 юни 2014 г. и следователно трябва да се счита за ответника за целите на спора в главното производство.

VI. Заключение

93. С оглед на всички изложени съображения предлагам на Съда да отговори на поставения от Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Френскоезичен съд по трудови спорове в Брюксел, Белгия) преюдициален въпрос по следния начин: „Съвместно действие 2008/124/ОВППС от 4 февруари 2008 година относно мисията на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово, EULEX KOSOVO, преди изменението му с Решение 2014/349/ОВППС на Съвета от 12 юни 2014 г., трябва да се тълкува в смисъл, че предоставя на Европейската комисия качество на работодател на международния персонал на служба в мисията EULEX KOSOVO за периода преди 12 юни 2014 г.“.

( 1 ) Език на оригиналния текст: английски.

( 2 ) ОВ L 42, 2008 г., стр. 92.

( 3 ) ОВ L 174, 2014 г., стр. 42.

( 4 ) Вж. също точки 36—41 от настоящото становище.

( 5 ) В това отношение следва да се отбележи, че пред Общия съд са висящи няколко дела, отнасящи се до подобни искове, предявени от членове на международния персонал на EULEX KOSOVO (вж. например BL и BM/Съвет и др., T‑204/19, QP и др./Съвет и др., T‑183/21, както и RI и др./Съвет и др., T‑190/21), наред с други международни мисии на Съюза (вж. например JF/EUCAP Somalia, T‑194/20 и Stockdale/Съвет и др., T‑776/20).

( 6 ) Съгласно измененията с Решение 2010/322/ОВППС на Съвета от 8 юни 2010 г. (ОВ L 145, 2010 г., стр. 13). Първоначално член 9, параграф 3 от Съвместно действие 2008/124 е гласял: „EULEX KOSOVO може също да наема на работа и международен и местен персонал на договорна основа“.

( 7 ) Впоследствие тази разпоредба е изменена с Решение (ОВППС) 2021/904 на Съвета от 3 юни 2021 (ОВ L 197, 2021 г., стр. 114) и гласи: „С изключение на сумите, посочени в параграф 1, предназначени за подкрепа на пренасочените съдебни производства в рамките на една държава членка, EULEX KOSOVO отговаря за изпълнението на бюджета на мисията. За тази цел EULEX KOSOVO подписва споразумение с Комисията“.

( 8 ) T‑410/13, непубликувано, EU:T:2014:871, и по-специално точки 25—28 и 37. Това определение не е обжалвано.

( 9 ) Както посочва запитващата юрисдикция, с решение от 12 декември 2017 г. (RG 2015/AB/577) Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Френскоезичен съд по трудови спорове в Брюксел) постановява, че работодателят на член на международния персонал, нает на служба в мисията EULEX KOSOVO, преди тя да придобие правосубектност въз основа на Решение 2014/349, е Европейският съюз и че ръководителят на мисията само го представлява. Освен това с решение от 8 януари 2019 г. (RG 2016/AB/411) този съд се произнася в подобен смисъл по отношение на полицейската мисия на Европейския съюз за палестинските територии (EUPOL COPPS), като приема, че работодателят е Европейският съюз, представляван от Комисията. По отношение на последната мисия вж. също бележка под линия 54 от настоящото заключение.

( 10 ) C‑43/17 P, EU:C:2018:531 (наричано по-нататък „решението Jenkinson“).

( 11 ) C‑439/13 P, EU:C:2015:753 (наричано по-нататък „решението Elitaliana“).

( 12 ) C‑455/14 P, EU:C:2016:569 (наричано по-нататък „решението H“).

( 13 ) EULEX KOSOVO се позовава по-специално на решение Jenkinson.

( 14 ) Вж. дял V, глава 2, раздел 2 ДЕС (членове 42—46).

( 15 ) Вж. член 42, параграф 1 и член 43, параграф 1 ДЕС.

( 16 ) Вж. в това отношение ЕСВД, EU CSDP Missions & Operations for Human Security, декември 2019 г., стр. 1. Вж. също например Fiott, D. (ed.). The CSDP in 2020: The EU’s legacy and ambition in security and defence. European Union Institute for Security Studies, 2020.

( 17 ) Както е посочено на уебсайта на ЕСВД, достъпен на адрес https://eeas.europa.eu.

( 18 ) Вж. в това отношение Европейска сметна палата, Специален доклад № 18/2012 „Помощ от Европейския съюз за Косово в областта на върховенството на закона“, 2012 г. (наричан по-нататък „докладът на Сметната палата“), точка 14. За подробно проучване вж. например Spernbauer, M. EU Peacebuilding in Kosovo and Afghanistan: Legality and Accountability. Martinus Nijhoff, 2014.

( 19 ) Вж. в това отношение доклада на Сметната палата, цитиран в бележка под линия 18 от настоящото заключение, точка 68.

( 20 ) Впоследствие тази разпоредба е изменена с Решение (ОВППС) 2018/856 на Съвета от 8 юни 2018 г. (ОВ L 146, 2018 г., стр. 5).

( 21 ) Вж. член 38 ДЕС.

( 22 ) Вж. Съвместно действие 2008/124, изменено с Решение 2010/322, член 11, параграф 2 и член 12, параграф 1.

( 23 ) Вж. член 26 ДЕС.

( 24 ) Вж. по-специално членове 18 и 27 ДЕС. Вж. също Решение 2010/427/ЕС на Съвета от 26 юли 2010 година за определяне на организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност (ОВ L 201, 2010 г., стр. 30) и Csernatoni, R. The Evolving Role of the European External Action Service in Security and Defence. — European Foreign Affairs Review, Vol. 26, 2021, 87—100.

( 25 ) Вж. Съвместно действие 2008/124, изменено с Решение 2010/322, член 12, параграф 2.

( 26 ) Вж. съвсем скорошното Решение (ОВППС) 2021/959 на Комитета по политика и сигурност от 10 юни 2021 година за удължаване на мандата на ръководителя на мисията на Европейския съюз в областта на върховенството на закона в Косово (ОВ L 212, 2021 г., стр. 1).

( 27 ) Вж. Съвместно действие 2008/124, изменено с Решение 2010/322, член 7, параграф 2 и член 11, параграф 3.

( 28 ) Вж. Съвместно действие 2008/124, член 7, параграф 1.

( 29 ) Вж. уебсайта на ЕСВД, посочен в бележка под линия 17 от настоящото заключение.

( 30 ) Вж. Съвместно действие 2008/124, член 8, параграф 1 и член 11, параграф 5.

( 31 ) Съветът, Комисията и EULEX KOSOVO посочват в съдебното заседание пред Съда, а ЕСВД посочва в писменото си становище, че въз основа на практиката на Съда, и по-специално решение H, Съдът е компетентен да разгледа настоящото дело, тъй като то се отнася до въпроси, свързани с управлението на персонала.

( 32 ) Вж. в това отношение решения от 12 ноември 2015 г., Elitaliana/EULEX KOSOVO (C‑439/13 P, EU:C:2015:753, т. 37) и от 6 октомври 2020 г., Bank Refah Kargaran/Съвет (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, т. 25).

( 33 ) Съвместно действие 2008/124 е основано на предишните член 14 и член 25, трета алинея ДЕС (понастоящем членове 28 и 38 ДЕС), докато Решение 2014/349 е основано на член 28, член 42, параграф 4 и член 43, параграф 2 ДЕС.

( 34 ) Вж. решение от 6 октомври 2020 г., Bank Refah Kargaran/Съвет (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, т. 32).

( 35 ) Вж. решение от 6 октомври 2020 г., Bank Refah Kargaran/Съвет (C‑134/19 P, EU:C:2020:793, т. 35).

( 36 ) Вж. във връзка с това решение от 28 март 2017 г., Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, т. 74 и 75).

( 37 ) Вж. в това отношение заключението на генералния адвокат Wathelet по дело Rosneft (C‑72/15, EU:C:2016:381, т. 36—76) и заключението на генералния адвокат Bobek по дело SatCen/KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:220, т. 51—85). Вж. също например Butler, G. Constitutional Law of the EU’s Common Foreign and Security Policy. Hart, 2019, 145—222.

( 38 ) Вж. решение C‑658/11 (EU:C:2014:2025, т. 69—74); вж. също решения от 14 юни 2016 г., Парламент/Съвет (C‑263/14, EU:C:2016:435, т. 68) и от 4 септември 2018 г., Комисия/Съвет (Споразумение с Казахстан) (C‑244/17, EU:C:2018:662, т. 21—24) и от 2 септември 2021 г., Комисия/Съвет (Споразумение с Армения) (C‑180/20, EU:C:2021:658, т. 27).

( 39 ) Решение от 12 ноември 2015 г., Elitaliana/EULEX KOSOVO (C‑439/13 P, EU:C:2015:753, т. 41—50).

( 40 ) Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198), изменен с Регламент № 1081/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. (ОВ L 311, 2010 г., стр. 9), който е в сила към датата на настъпване на фактите. Впоследствие той е заменен с Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (ОВ L 193, 2018 г., стр. 1).

( 41 ) Вж. решение от 19 юли 2016 г., H/Съвет и др. (C‑455/14 P, EU:C:2016:569, т. 39—61).

( 42 ) Вж. решение от 25 юни 2020 г., SatCen/KF (C‑14/19 P, EU:C:2020:492, и по-специално т. 66). В това отношение вж. също определение от 10 юли 2020 г., KF/SatCen (T‑619/19, непубликувано, EU:T:2020:337, т. 18—32) (делото във връзка с обжалването е висящо KF/SatCen, C‑464/20 P).

( 43 ) Вж. решение от 12 април 2018 г., PY/EUCAP Sahel Niger (T‑763/16, EU:T:2018:181, т. 53).

( 44 ) Вж. например решение от 18 май 2021 г., Asociaţia Forumul Judecătorilor din România и др. (C‑83/19, C‑127/19, C‑195/19, C‑291/19, C‑355/19 и C‑397/19, EU:C:2021:393, т. 115).

( 45 ) Вж. например решение от 29 април 2021 г., Ubezpieczeniowy Fundusz Gwarancyjny (C‑383/19, EU:C:2021:337, т. 30).

( 46 ) Вж. в това отношение решение от 17 март 2021 г., An tAire Talmhaíochta Bia agus Mara и др. (делото, образувано по подадената жалба, е висящо — KF/SatCen, C‑464/20 P).

( 47 ) Вж. например Съвместно действие 2008/124, изменено с Решение 2010/322, член 8, параграф 3, член 9, параграфи 1—3 и член 14, параграфи 5 и 6.

( 48 ) Следва да се отбележи, че това се илюстрира от две уведомителни писма, изпратени от ръководителя на мисията „от името на EULEX KOSOVO“ до определени ищци в главното производство, приложени към акта за преюдициално запитване, които показват, че промяната в класификацията и закриването на длъжности е последица от преструктурирането на EULEX KOSOVO вследствие на одобрението на новите OPLAN и CONOPS.

( 49 ) Вж. съобщение от 2009 г., цитирано в точка 20 от настоящото заключение, точка 4a, стр. 13.

( 50 ) Вж. Съвместно действие 2006/304/ОВППС на Съвета от 10 април 2006 година за създаване на Екип по планиране на ЕС (EUPT Косово) във връзка с евентуалната операция за управление на криза в областта на правовата държава и други възможни сфери в Косово (ОВ L 112, 2006 г., стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 5, стр. 24), и по-специално член 4, параграф 5 и член 11, параграф 3.

( 51 ) Вж. в това отношение Съвместно действие 2008/124, член 4.

( 52 ) Вж. съобщение от 2012 г., цитирано в точка 25 от настоящото заключение, и по-специално точки 3.2—3.4 и 4.2.

( 53 ) Вж. доклада на Сметната палата, цитиран в точка 18 от настоящото заключение, и по-специално точки 92—94 и 107, както и препоръка 4.

( 54 ) Вж. например Решение 2014/447/ОВППС на Съвета от 9 юли 2014 година за изменение на Решение 2013/354/ОВППС относно полицейската мисия на Европейския съюз за палестинските територии (EUPOL COPPS) (ОВ L 201, 2014 г., стр. 28), член 11a и Решение (ОВППС) 2015/800 на Съвета от 21 май 2015 година за изменение и удължаване на срока на действие на Решение 2013/233/ОВППС относно мисията на Европейския съюз за подкрепа за интегрирано управление на границите в Либия (EUBAM Libya) (ОВ L 127, 2015 г., стр. 22), член 12a. Следва да се отбележи, че понастоящем за всички 11 мисии по линия на ОПСО, които са в ход, се прилагат такива разпоредби. Вж. също по-специално Решение (ОВППС) 2017/1869 на Съвета от 16 октомври 2017 година относно консултативна мисия на Европейския съюз за подкрепа на реформата в сектора за сигурност в Ирак (EUAM Iraq) (ОВ L 266, 2017 г., стр. 12), член 13 и Решение (ОВППС) 2019/2110 на Съвета от 9 декември 2019 година относно консултативна мисия на Европейския съюз по линия на ОПСО в Централноафриканската република (EUAM RCA) (ОВ L 318, 2019 г., стр. 141), член 12.

( 55 ) Вж. решение от 12 ноември 2015 г., Elitaliana/EULEX KOSOVO (C‑439/13 P, EU:C:2015:753, и по-специално т. 58, 59 и 66). Вж. също в това отношение заключението на генералния адвокат Jääskinen по дело Elitaliana/EULEX KOSOVO (C‑439/13 P, EU:C:2015:341, т. 63—65) и заключението ми по дело SC/EULEX KOSOVO (C‑730/18 P, EU:C:2020:176, т. 59).

( 56 ) Вж. в това отношение определение от 22 юли 2010 г., H/Съвет и др. (T‑271/10 R, непубликувано, EU:T:2010:315, т. 19).

( 57 ) C‑43/17 P, EU:C:2018:531, и по-специално точки 15, 34 и 40—51. Делото понастоящем е висящо пред Общия съд (Jenkinson/Съвет и др., T‑602/15 RENV).

( 58 ) В това отношение следва да се посочи, че в определение Jenkinson Общият съд счита, че EULEX KOSOVO разполага с правосубектност и с пасивна процесуална легитимация по силата на член 15a от измененото Съвместно действие 2008/124. Вж. определение от 9 ноември 2016 г., Jenkinson/Съвет и др. (T‑602/15, EU:T:2016:660, т. 32—37).

( 59 ) Вж. също в това отношение Heliskoski, J. Responsibility and liability for CSDP operations. In: — Blockmans, S. et Koutrakos, P. (eds.). Research Handbook on the EU’s Common Foreign and Security Policy. Edward Elgar, 2018, 132—153, at 143 et 144.

( 60 ) Както посочва запитващата юрисдикция в точка 80 от своето решение от 1 юни 2018 г., приложено към акта за преюдициално запитване, при сравнение на текста на член 16, параграф 5 от измененото Съвместно действие 2008/124 на различни езици не се изяснява този въпрос, тъй като текстовете на испански, немски, английски, френски, италиански и нидерландски език например подкрепят или едната, или другата интерпретация.

( 61 ) C‑439/13 P, EU:C:2015:753, и по-специално т. 62—66.

( 62 ) C‑455/14 P, EU:C:2016:569, т. 65—68.

( 63 ) В това отношение, както посочват ищците в главното производство, следва да се отбележи решението на Европейския омбудсман, с което се закрива разследването му по собствена инициатива OI/12/2010/(BEH)MMN относно Съвета, Комисията и ВП/ЕСВД от 30 август 2013 г., продиктувано от неяснотите вследствие на институционалната структура на международните мисии на Съюза по отношение на това коя институция или кой орган на Съюза е компетентен/а да коригира евентуални случаи на лошо управление. В това решение Европейският омбудсман заключава, че в светлината на предложението, представено от ВП, в бъдеще жалбите по въпроси, свързани с изпълнението на бюджета в рамките на гражданските мисии, ще бъдат отправяни до Комисията, а всички други твърдения за лошо управление във връзка с мисиите по линия на ОПСО — до ВП/ЕСВД.

( 64 ) Вж. съобщение от 2009 г., цитирано в точка 20 от настоящото заключение, точка 3б, стр. 6.

( 65 ) Вж. съобщение от 2009 г., цитирано в точка 20 от настоящото заключение, точки 4 и 4a, стр. 10—15.

( 66 ) Следва да се отбележи, че в уведомително писмо, изпратено от ръководителя на мисията, до един от ищците в главното производство, приложено към акта за преюдициално запитване, се посочва: „По инструкции на Европейската комисия, […] съгласно [съобщението от 2009 г.] е извършен преглед на класирането на всички длъжности и съответните длъжностни характеристики“.

( 67 ) Вж. съобщение от 2012 г., цитирано в точка 25 от настоящото заключение, и по-специално точки 3.3 и 4.4. Вж. също в това отношение Заключения на Съвета и на представителите на правителствата на държавите членки, заседаващи в рамките на Съвета, относно създаването на Граждански пакт в областта на ОПСО, документ № 14305/18, 19 ноември 2018 г., раздел II, точка 10, буква б), стр. 7 (където сред ангажиментите на Съвета и държавите членки се посочва прегледът на трудовоправния статут на международния договорно нает персонал на гражданските мисии по линия на ОПСО).