BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:T:2010 :539 1РЕШЕНИЕ НА О БЩИЯ СЪД (състав п о жалбите)
16 декември 2010 година
Дело T-364/09 P
Giorgio Lebedef
срещу
Е вропейс ка коми сия
„Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Годишен отпуск — Командироване на 
половин работен де н с ц ел синдикално п редставителство — Неразрешено о тсъствие — 
Приспадане на дни от годишния отпуск — Член 60 о т Правилника за длъжностните лица“
Предмет:Жалба, подадена срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския 
съюз (първи състав) от 7 юли 2009 г. по де ло Lebedef/Комисия (F-39/08, Сборник 
СПС, стр. I-A-1-241 и II-A-1-1305 ), с к оято е п оискана отмяната на това ре шение
Решение:Отхвърля ж албата. Осъжда г-н Giorgio Lebedef да понесе направените от него 
съдебни разноски, както и с ъдебните разноски, направени от Европейската комисия 
в рамките на настоящото производство.
Резюм е
1. Длъжностни лица — Представителство — Закрила на представителите на персонала — 
Обхват
(член 1, шеста алинея от п риложение II към Правилника за длъжностните лица)
2. Обжалване — Правни основания — Правно основание, насочено срещу мотив на решението, 
който н е е н еобходим за обосноваване на диспозитива му — Неотносимо правно основание
(член 257 ДФЕС; член 9 от п риложение I към Статута на Съда)
3. Обжалване — Правни основания — Липса на установяване на т върдяната грешка при 
прилагане на правото — Недопустимост
(член 257 Д ФЕС; член 11 от п риложение I към Статута на Съда; член 138, параграф 1, първа 
алинея, бук ва в) от П роцедурния правилник на Общия съд)
4. Обжалване — Правни основания — Непълнота на мотивите — Подразбиращи се мотиви на 
Съда на публичната служба — Допустимост — Условия
(член 36 от С татута на Съда и чл ен 7, параграф 1 от п риложение I към него)
1. Член 1, шеста алинея, второ изречение от приложение II към П равилника за длъжностните 
лица има за цел да защити правата на членовете на Комитета по персонала и н а длъжностните 
лица, назначени о т К омитета в о рганите, създадени п о силата н а П равилника и ли о т 
институцията, като ги закриля от всяка вреда, която б иха м огли д а претърпят п оради
2 ECLI:EU:T:2010 :539РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-364/09
LEBEDEF/КОМИСИЯ
 дейностите по представителство на персонала съгласно П равилника за длъжностните лица. 
Първото изречение от тази разпоредба цели освен това д а улесни участието на длъжностните 
лица в п редставителството на персонала, като им позволява п о-специално д а участват в н его в 
рамките на работното време, обичайно п осветено в с лужба на тях ната институция, а н е в 
допълнение към него.
За сметка на това, от ед на страна, тази разпоредба няма за цел, нито води до отклоняване на 
длъжностните лица, които изпълняват такива де йности по представителство на персонала и н е 
ползват командироване за тази цел, от др угите задължения, произтичащи от Правилника, и 
по-специално о т задълженията п о ч лен 60, първа а линея о т н его. В т ова о тношение 
длъжностното лице трябва д а е н а разположение на институцията по всяко време. От др уга 
страна, обстоятелството, че ф у нкциите п о п редставителство с ъгласно П равилника з а 
длъжностните лица се разглеждат като „част от […] служба[та]“, която трябва д а се извърши в 
институцията, по никакъв начин не означава, че длъжностното лице, което ги изпълнява, 
поради това п рисъства в с лужбата, където е н азначен, нито означава, че то не трябва д а се 
разглежда к ато о тсъстващо о т п осочената с лужба. Т акова т ълкуване н е п роизтича в 
действителност нито от текста, нито от целта на член 1, шеста алинея от приложение II към 
Правилника за длъжностните лица.
(вж. точки 23 и 24)
Позовава не на:
Общ съд — 13 декември 2000 г., F/Парламент, T-110/99 и T -160/99, Recueil FP, стр. I-A-291 и II-1333 , точка 64
2. Изложеното в ж албата правно о снование срещу мотиви на ре шение на Съда на публичната 
служба, които не са необходима основа н а обжалваното ре шение, е н еотносимо и т рябва д а бъде 
отхвърлено.
(вж. точка 31)
Позовава не на:
Общ съд — 19 януари 2010 г., De Fays/Комисия, T-355/08 Р, точка 56 и ц итираната съдебна практика
3. От член 11 о т приложение I към Статута на Съда, както и о т член 138, параграф 1, буква в) от 
Процедурния правилник на Общия съд е в идно, че жалбата трябва т очно д а посочва п ороците 
на ре шението, чиято отмяна се иска, както и п равните доводи, с к оито по специфичен начин се 
подкрепя такова и скане. Жалба, която не съдържа никакви доводи, с к оито се цели конкретно 
установяване на грешката при прилагане на правото, която опорочава с ъответното съдебно 
решение или опреде ление, не отговаря на това и зискване.
Освен това т върдения, които са прекалено о бщи и н еточни, за да могат да бъдат подложени на 
правна преценка, трябва д а се считат за явно н едопустими.
(вж. точка 32)
Позовава не на:
Съд — 10 февруари 2009 г., Correia de M atos/Комисия, C-290/08 P, непубликувано в С борника, точка 18 и 
цитираната съдебна практика
Общ съд — 6 май 2010 г., Kerelov/Комисия, T-100/08 Р, точка 39 и ц итираната съдебна практика
ECLI:EU:T:2010 :539 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-364/09
LEBEDEF/КОМИСИЯ
4. Задължението за мотивиране на ре шенията следва о т член 36 о т Статута на Съда, приложим 
за Съда на публичната служба по силата на член 7, параграф 1 от приложение I към същия 
статут. Решенията на Съда на публичната служба трябва д а бъдат достатъчно м отивирани, за да 
може Общият с ъд да упражни съдебен контрол. Това з адължение обаче не би могло да се 
тълкува к ато обвързващо С ъда на публичната служба да отговаря в п одробности на всеки 
изложен от жалбоподателя довод, особено а ко той не е д остатъчно я сен и т очен и н е почива н а 
обстойно и зложени д оказателства. М отивите м огат д а се п одразбират, при у словие че 
позволяват н а с ъответната с трана д а н аучи п ричините, п оради к оито с ъдът в 
първоинстанционно то производство не е у важил доводите ѝ, а н а съда, който разглежда 
жалбата — д а разполага с д остатъчно е лементи, за да упражни контрол.
(вж. точки 71—73)
Позовава не на:
Общ съд — 2 март 2010 г., Doktor/Съвет, T-248/08 Р, точка 64 и ц итираната съдебна практика; 1 септември 
2010 г., Skareby/Комисия, T-91/09 Р, точка 36 и ц итираната съдебна практика