12

Член 53 от Статута на работниците, отнасящ се до формата и последиците от прекратяването на трудовия договор по обективни причини, гласи следното: „1. При уволнение на основанията, посочени в предходния член, трябва да се спазят следните изисквания: a) работникът да бъде уведомен писмено за причината за уволнението, b) на работника да бъде предоставено, едновременно с писменото уведомление, обезщетение в размер на трудовото му възнаграждение за 20 дни, за всяка година трудов стаж, като за периодите под една година обезщетението е пропорционално на броя на месеците, през които лицето е работило, и общият му размер не може да надвишава 12 месечни заплати. Ако решението за прекратяване на трудовия договор на основание член 52, буква c) от [Статута на работниците] е по икономически причини и това икономическо състояние е пречка на работника да се изплати посоченото в предходната алинея обезщетение, работодателят може да откаже да изплати същото и съответно да посочи в писменото съобщение това обстоятелство, като работникът си запазва правото да поиска плащане, когато решението за прекратяване на договора влезе в сила; c) да бъде дадено предизвестие със срок от 15 дни между връчването на съобщението на работника и прекратяването на трудовия договор. В хипотезата по член 52, буква c) копие от писменото предизвестие се връчва за сведение на представителите на работниците; […] 3. Решението за прекратяване на трудовия договор може да се обжалва така както се обжалва решението за дисциплинарно уволнение. 4. Когато решението на работодателя да прекрати трудовия договор е на основание, което конституцията или законът определят като дискриминационно и съответно забраняват, или когато е прието в нарушение на основни права и обществени свободи на работника, то е недействително и съдът трябва служебно да обяви тази недействителност. Решението за прекратяване на трудовия договор е недействително и в следните случаи: a) когато е взето в период на временно спиране на действието на трудовия договор поради майчинство, риск по време на бременността, риск по време на естественото кърмене, заболяване, причинено от бременността, раждането или естественото кърмене, осиновяване или приемане на дете в семейството или отпуск по бащинство, в съответствие с член 45, параграф 1 буква d) [от Статута на работниците], или когато поради датата на връчването му срокът на даденото предизвестие изтича през посочения период; b) когато се отнася до бременна работничка, считано от началото на бременността до началото на периода на временно спиране на действието на трудовия договор по буква a), или до работник, който е поискал или ползва някой от отпуските по член 37, параграфи 4, 4а и 5 [от Статута на работниците], или който е поискал или ползва отпуск по член 46, параграф 3 от този закон; когато е взето по отношение на работничка, жертва на домашно насилие, поради това че е упражнила правата си на намаляване или реорганизация на работното време, на географска мобилност, на промяна на местоработата или на временно спиране на действието на трудовия договор при условията, предвидени в [Статута на работниците]; c) когато се отнася до работник, завърнал се на работа след период на временно спиране на действието на трудовия договор поради майчинство, осиновяване или приемане на дете в семейството или отпуск по бащинство, при условие че не са изминали повече от девет месеца от раждането, осиновяването или приемането на детето в семейството. Предвиденото в предходните букви се прилага, освен ако в тези случаи решението за прекратяване на трудовия договор е обявено за законосъобразно поради наличието на основания, които не са свързани с бременността или с упражняването на правото на посочените по-горе отпуски. Решението за прекратяване на трудовия договор е законосъобразно, ако е установено, че основанието за приемането му е настъпило и условията, предвидени в параграф 1 от този член, са изпълнени. В останалите случаи то се обявява за незаконосъобразно. Липсата на предизвестие или извинимата грешка при изчисляването на обезщетението не правят уволнението незаконосъобразно, като това не засяга задължението на работодателя да изплати заплатите за този период или да изплати точния размер на обезщетението, при това независимо от евентуалните други последици. 5. Съдебното решение за обявяване на недействителността, законосъобразността или незаконосъобразността на решението за прекратяване на трудовия договор има същите последици като предвидените във връзка с дисциплинарното уволнение, със следните уточнения: a) ако решението за прекратяване на трудовия договор бъде обявено за законосъобразно, работникът има право да получи обезщетението по параграф 1 от този член, съответно да го задържи, ако вече го е получил, и се счита за безработен по независещи от него причини; b) ако решението за прекратяване на трудовия договор бъде обявено за незаконосъобразно и работодателят възстанови работника на работа, същият е длъжен да върне полученото обезщетение. Ако вместо да бъде възстановен на работа работникът получи икономическа компенсация, същата се намалява с размера на въпросното обезщетение“.