ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ

Г‑ЖА J. KOKOTT

представено на 8 май 2013 година ( 1 )

Дело C‑251/12

Christian van Buggenhout и Ilse van de Mierop (синдици на Grontimmo SA)

срещу

Banque Internationale à Luxembourg

(Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de commerce de Bruxelles, Белгия)

„Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 1346/2000 — Производство по несъстоятелност — Изпълнение в полза на длъжник в производство по несъстоятелност — Плащане от трето лице в полза на кредитор на несъстоятелния длъжник — Незнание относно образуването на производство по несъстоятелност“

I – Въведение

1. Настоящото дело е първото, което се отнася до тълкуването на член 24 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност ( 2 ). Тази норма служи за защита на добросъвестните лица, които поради незнание относно образуването на производство по несъстоятелност изпълняват задължение в полза на несъстоятелния длъжник, въпреки че могат да се освободят от задължението си единствено ако изпълнят в полза на синдика.

2. В главното производство синдиците искат от банка да им бъде изплатена сума, която преди това е била в сметка на несъстоятелния длъжник и която банката вече е изплатила на трето лице срещу представен чек, издаден от нея въз основа на нареждане на несъстоятелния длъжник преди образуването на производството по несъстоятелност. Банката отказва да плаща повторно — този път в полза на синдиците, и в своя защита се позовава на член 24 от Регламента.

II – Правна уредба

3. Член 24, параграф 1 от Регламент № 1346/2000 предвижда: „Изпълнение в полза на длъжника 1. Когато лице изпълни задължение в полза на длъжника в дадена държава членка, спрямо когото в друга държава членка е образувано производство по несъстоятелност, вместо в полза на ликвидатора по това производство, това лице се освобождава от отговорност, ако не е знаело за образуването на производството“.

III – Обстоятелствата и главното производство

4. На 11 май 2006 г. по искане на Association des Copropriétaires du Quartier des Arts пред Tribunal de Commerce de Bruxelles (Брюкселски търговски съд) е образувано производство по несъстоятелност срещу дружеството GRONTIMMO SA ( 3 ).

5. На 22 и 24 май 2006 г. две дружества издават чекове в полза на Grontimmo за суми с общ размер 1400000 EUR, за да покрият част от съществуващите си задължения към Grontimmo.

6. На 29 май 2006 г. са назначени нови управители на Grontimmo. На същата дата Grontimmo и KOSTNER DEVELOPMENT INC. ( 4 ) — дружество, учредено малко преди това по панамското право, сключват споразумение, съгласно което Grontimmo придобива опция за закупуване от Kostner за сумата от 1400000 EUR. Опцията е за закупуване на акции на едно дружество, регистрирано по люксембургското право, както и на друго дружество, регистрирано по правото на Нидерландските Антили.

7. На 2 юни 2006 г. новите управители на Grontimmo изпращат нареждане на Dexia Internationale Luxembourg ( 5 ) i) да открие сметка, чрез която да се преведат сумите по чековете с общ размер 1400000 EUR, и ii) да издаде за сметка на Grontimmo банков чек на DEXIA в полза на Kostner за сумата от 1400000 EUR. На 14 юни 2006 г. сумите по чековете на обща стойност 1399900 EUR са преведени по сметката на Grontimmo в банката.

8. На 4 юли 2006 г. Tribunal de Commerce de Bruxelles открива производство по несъстоятелност срещу Grontimmo. По сведения на запитващата юрисдикция с това съгласно белгийското право е наложен запор на цялото имущество на несъстоятелното дружество, който влиза в сила по закон от първия час на този ден. По-специално от този момент нататък съгласно белгийското право третите лица длъжници вече не могат да се освободят от задължението си, като изпълнят в полза на несъстоятелния длъжник. Синдиците са публикували съобщение за откриването на производството по несъстоятелност само в Белгия, но не и в Люксембург.

9. На 5 юли 2006 г., тоест на следващия ден след откриването на производството по несъстоятелност, банката издава в полза на Kostner чек за цената на опцията за закупуване на стойност 1400000 EUR, въз основа на нареждане, изпратено от Grontimmo още на 2 юни 2006 г. Kostner осребрява този чек на същия ден и банката задължава сметката на Grontimmo със съответната сума.

10. Впоследствие синдиците на Grontimmo изпращат на банката покана за доброволно плащане на изплатената на Kostner сума по сметката на Grontimmo, тъй като плащането към Kostner било осъществено в нарушение на наложения запор на имуществото на несъстоятелния длъжник, поради което нямало действие спрямо масата на несъстоятелността.

11. Банката се позовава на член 24 от Регламент № 1346/2000 и посочва, че към 5 юли 2006 г., когато издава и осребрява чека съгласно нареждането, не е знаела за производството по несъстоятелност срещу Grontimmo, поради което не е длъжна да върне въпросната сума в масата на несъстоятелността. Впоследствие синдиците предявяват пред запитващата юрисдикция иск за това вземане към банката.

IV – Преюдициалното запитване и производството пред Съда

12. С Решение от 26 април 2012 г. запитващата юрисдикция спира производството и поставя на Съда следните преюдициални въпроси: „1. Как следва да се тълкува изразът „изпълнение в полза на длъжника“ в член 24 от Регламент № 1346/2000 от 29 май 2000 г.? 2. Следва ли този израз да се разбира в смисъл, че включва плащането към кредитор на несъстоятелния длъжник по искане на последния, когато лицето, изпълнило задължението за плащане в полза и за сметка на несъстоятелния длъжник, е направило това, без да знае за образуваното производство по несъстоятелност срещу длъжника в друга държава членка?“.

13. Синдиците на Grontimmo, Banque Internationale à Luxembourg, белгийското правителство и Европейската комисия участват в писмената и устната фаза на производството пред Съда. Писмени становища представят също така френското и португалското правителство. Освен това в съдебното заседание се представлява и германското правителство.

V – От правна страна

14. Запитващата юрисдикция иска от Съда тълкуване на израза „изпълнение в полза на [несъстоятелния] длъжник“ по член 24 от Регламент № 1346/2000. Тя иска да установи дали този израз може да включва и плащането, което е направено не на несъстоятелния длъжник, а на кредитор на несъстоятелния длъжник по нареждане на последния, но в полза и за сметка на несъстоятелния длъжник.

15. Преди да пристъпя към тълкуването на член 24, е необходимо накратко да изясня мястото на тази разпоредба в общата система на Регламента. Регламент № 1346/2000 предвижда незабавно признаване на решенията за образуване на производство по несъстоятелност ( 6 ). Чрез това автоматично признаване последиците от производството съгласно закона на държавата, в която е започнало, се признават във всички държави членки ( 7 ). Регламентът съдържа най-вече стълкновителни норми за определяне на приложимото право и на компетентния съд. Така например член 4, параграф 1 от Регламента предвижда, че към последиците от производството по несъстоятелност се прилага законът на държавата членка, на чиято територия е образувано производството.

16. По принцип съгласно правото на държавите членки с образуването на производството по несъстоятелност длъжникът губи правото да управлява имуществото си и да се разпорежда с него. Така той губи и властта да приема изпълнението: длъжниците на несъстоятелния длъжник (третите лица длъжници) вече не могат да изпълнят на несъстоятелния длъжник и с това да се освободят от задължението си. Ако въпреки това третото лице длъжник изпълни на несъстоятелния длъжник, това изпълнение не води до погасяване на задължението. Това изпълнение не може да бъде противопоставено на синдика, който вече е овластен да приема изпълнението. Ето защо в такъв случай третото лице длъжник по принцип е длъжно да изпълни повторно, този път на синдика.

17. Тъй като Регламентът предвижда автоматично признаване във всички държави членки на последиците от образуването на производство по несъстоятелност, третите лица длъжници са изправени пред опасността поради незнание за образуването на производство в друга държава членка да изпълнят не на когото трябва. Тази опасност е особено сериозна при образуването на производства по несъстоятелност в други държави членки, тъй като едва ли за третото лице длъжник е възможно ежедневно да се осведомява за всички образувани производства в другите държави членки. По-специално третото лице длъжник не може просто да се ограничи до запознаване с публикуваните в неговата държава членка съобщения за образуване на производства по несъстоятелност, тъй като Регламентът не предвижда задължение съобщенията за образуването на производство по несъстоятелност да се публикуват във всички държави членки. В настоящия случай например в Люксембург не е публикувано съобщение за откриването на производство по несъстоятелност срещу Grontimmo.

18. В този контекст член 24 е предназначен да защити онези трети лица длъжници, които добросъвестно са изпълнили в противоречие с новите правила, приложими след образуването на производството по несъстоятелност ( 8 ). С оглед на защитата на лицата, които поради незнание относно образуваното производство в друга държава членка изпълняват в полза на длъжника задължение, което трябва да бъде изпълнено в полза на синдика в другата държава членка, Регламентът предвижда като последица от такова изпълнение тези лица да се освобождават от задължението си ( 9 ).

19. Според мен в приложното поле на член 24 от Регламент № 1346/2000 попада не само изпълнението в полза на несъстоятелния длъжник, което се изразява в пряко плащане към него или в друг вид пряко престиране към него, а изобщо и престирането в полза на трети лица, ако третото лице длъжник е престирало по указание и за сметка на несъстоятелния длъжник. Такива престации също трябва да бъдат квалифицирани като „изпълнение в полза на несъстоятелния длъжник“ по смисъла на член 24 от Регламент № 1346/2000. Това следва от тълкуването както на текста, така и на смисъла и целта на член 24 от Регламента.

А – Текстът

20. Ищците в главното производство, както и белгийското, германското и португалското правителство поддържат, че понятието „изпълнение“ трябва да се тълкува така, че да обхваща и престациите на банка (трето лице длъжник) към кредитор на несъстоятелния длъжник, извършени по указание на несъстоятелния длъжник ( 10 ) или с негово съгласие ( 11 ).

21. Подобно разбиране не противоречи на текста на член 24 от Регламента. С още по-голяма сила това важи в частност за текста на Регламента на английски, френски, испански и италиански език, на които се говори за „изпълнение в полза на длъжника“ ( 12 ). Всъщност договорното задължение се изпълнява в полза на несъстоятелния длъжник не само когато по този начин той получава пряко парична сума или друга престация и така, образно казано, непосредствено му се дава нещо в ръцете.

22. С оглед на общия словесен смисъл „изпълнение в полза на длъжника“ бездруго е налице и тогава, когато третото лице длъжник, престирайки на друго трето лице, всъщност изпълнява свое задължение към несъстоятелния длъжник. Ако например поетото към несъстоятелния длъжник задължение се състои тъкмо в предаването на вещ на трето лице, то изпълнението на това задължение в полза на длъжника се изразява именно в предаването на вещта на третото лице.

23. Подобно престиране към трето лице може да се разглежда като изпълнение в полза на несъстоятелния длъжник и в още един аспект: доколкото несъстоятелният длъжник има определено задължение спрямо третото лице, например да му плати дължимата продажна цена, чрез изпълнението спрямо третото лице несъстоятелният длъжник се освобождава от задължението си. В този смисъл престацията на третото лице длъжник към другото трето лице е „в полза“ на несъстоятелния длъжник. Така е и в настоящия случай: плащането към Kostner се извършва в полза на Grontimmo, тъй като чрез него последното се освобождава от задължението си към Kostner да му плати дължимата продажна цена.

24. В текста на член 24 от Регламента на немски език е използвана формулировката „wer an einen Schuldner leistet“. Дословно преведено да речем на френски език, това би гласяло „celui qui exécute une obligation à l’égard du débiteur“ (на български: „който изпълни на длъжника“). Поради това на немски език тази норма би могла да се разбира в по-тесен смисъл, отколкото на останалите езици, на които е използван изразът „в полза на длъжника“. Формулировката на немски език — „wer an einen Schuldner leistet“, обаче също безусловно допуска предложеното тълкуване на нормата. Съгласно общото разбиране на този израз дадена престация представлява „изпълнение“, ако се извършва във връзка с определено облигационно правоотношение. Ето защо в езиково отношение може да се каже, че е „изпълнено на длъжника“ и когато третото лице длъжник въз основа на облигационното си правоотношение с несъстоятелния длъжник престира на трето лице. Това облигационно правоотношение превръща престацията към третото лице в изпълнение в полза на несъстоятелния длъжник.

25. Това разбиране на член 24 от Регламента се потвърждава и в съображение 30 от него, от което следва, че понятието „изпълнение“ в член 24 обхваща не само плащанията, но и всички други видове изпълнение в полза на несъстоятелния длъжник ( 13 ). За разлика от плащането обаче, изпълнението в полза на несъстоятелния длъжник не трябва непременно да е свързано с престиране пряко на него.

26. Както правилно отбелязва германското правителство, въпросът дали е налице такова облигационно правоотношение между третото лице длъжник и несъстоятелния длъжник се преценява съгласно съответното национално законодателство. В настоящия случай видимо няма основания да се оспори наличието на такова правоотношение. Чрез престирането към трето лице (Kostner) третото лице длъжник (банката) изпълнява в полза на несъстоятелния длъжник (Grontimmo) и по този начин погасява задължението си по съществуващия договор между нея и несъстоятелния длъжник. Това е така, защото банката е имала договорно задължение към Grontimmo да изплаща по негово нареждане суми от сметката му на самото него или на трети лица, или пък — както в настоящия случай — да издава и осребрява чекове, задължавайки сметката му със съответните суми. В случая банката е изпълнила това поето спрямо Grontimmo задължение чрез издаване и осребряване на чекове.

27. Ето защо според мен при обстоятелства като тези по настоящия спор безусловно е налице хипотезата на член 24 от Регламента, и това следва само от текста на разпоредбата, без да е необходимо разширително тълкуване. Издаването и осребряването от банковата сметка на чекове в полза на Kostner представлява изпълнение от страна на банката спрямо клиента ѝ — несъстоятелният длъжник.

Б – Телеологично тълкуване

28. Както вече бе изяснено, Регламентът предвижда автоматично признаване на производството по несъстоятелност, образувано в друга държава членка, без същевременно да предвижда задължение за оповестяване на образуваното производство във всички държави членки. В този контекст член 24 е предназначен да защити онези трети лица, които в противоречие с новите правила, приложими след образуването на производството по несъстоятелност, са изпълнили добросъвестно на несъстоятелния длъжник, който вече не е овластен да приема изпълнението. Тези добросъвестни трети лица не бива да дължат повторно изпълнение, този път на синдика.

29. Необходимостта от защита на добросъвестните трети лица, чието изпълнение спрямо несъстоятелния длъжник се състои в престиране по негово указание на трето лице, в този смисъл не се отличава от необходимостта от защита на третите лица, които изпълняват чрез пряко престиране на несъстоятелния длъжник. Това е така, тъй като и в двата случая третото лице длъжник изпълнява договорното си задължение към несъстоятелния длъжник само защото е в неведение за неговата несъстоятелност.

30. Това се потвърждава и при разглеждане на обстоятелствата по главното производство. Когато банката не знае за образуваното производство по несъстоятелност срещу неин клиент в друга държава членка и въз основа на валидно учредено задължение за издаване и осребряване на чекове, поето още преди откриването на производството по несъстоятелност, изплати суми на трето лице от сметката на несъстоятелния длъжник, няма причини тя да бъде поставяна в по-неблагоприятно положение, отколкото ако бе изплатила сумите от сметката пряко на несъстоятелния длъжник, без да знае за несъстоятелността.

31. В този смисъл запитващата юрисдикция правилно посочва, че не може да се очаква всяка банка ежедневно преди изпълнение на платежните нареждания на чуждестранните си клиенти да проверява съобщенията за откриване на производства по несъстоятелност в други държави членки или да изисква удостоверение за липса на производство по несъстоятелност, което така или иначе би било валидно само за датата на издаването му. Както правилно изтъкват някои от държавите членки, друго тълкуване съществено би засегнало трансграничните разплащания.

32. Обстоятелството, че в конкретния случай може да става дума за сделка, чрез която несъстоятелният длъжник умишлено е намалил масата на несъстоятелността с цел да увреди или измами кредиторите, не дава основание член 24 от Регламента да се тълкува стеснително в ущърб на банката. Все пак тази разпоредба цели да защити именно нейната добросъвестност. Ако е имала информация за недобросъвестно разпореждане от страна на несъстоятелното дружество, банката безусловно също ще е действала недобросъвестно и няма да може да черпи права от член 24 от Регламента.

33. Неубедителен е и доводът на Комисията, че застъпеното в случая схващане би способствало за намаляване на масата на несъстоятелността. В това отношение е без значение дали несъстоятелният длъжник намалява масата, като нарежда да му бъдат изплатени суми от сметката и след това прехвърля тези суми на трето лице, което няма как да бъде задължено да ги върне, или извършва това плащане чрез банката си. И в двата случая той нарушава националното право, за което обаче на самия него следва евентуално да се търси наказателна или друг вид отговорност. Нелогично е във втория случай отговорност да носи банката.

34. Що се отнася до схващането на Комисията, че националният законодател е компетентен да реши дали да въведе разпоредба относно добросъвестността, така че при обстоятелства като разглежданите тук банката да бъде освободена от задължение за плащане, това схващане противоречи на идеята за хармонизация, заложена в член 24 от Регламент № 1346/2000. За разлика от повечето останали разпоредби на Регламента член 24 от него не препраща към националното право, а съдържа самостоятелна материалноправна норма, която подлежи на еднакво прилагане във всички държави членки. Ето защо тази норма трябва да получи самостоятелно тълкуване на равнището на Съюза, каквото бе предложено по-горе.

35. И накрая, Комисията застъпва схващането, че доколкото въвежда изключение от принципа за автоматично признаване на образуваните производства по несъстоятелност, член 24 поначало подлежи на стриктно тълкуване. В настоящия случай обаче този довод е неубедителен, тъй като предложеното тълкуване не представлява, както смята Комисията, недопустимо разширително тълкуване, а следва пряко от самия текст на разпоредбата.

VI – Заключение

36. По изложените съображения предлагам на Съда да отговори на преюдициалното запитване, както следва: „Плащането към кредитор на несъстоятелния длъжник представлява изпълнение „в полза на длъжника“ по смисъла на член 24 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност, ако е извършено в изпълнение на задължение, поето спрямо несъстоятелния длъжник“.

( 1 ) Език на оригиналния текст: немски.

( 2 ) ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.

( 3 ) Наричано по-нататък „Grontimmo“.

( 4 ) Наричано по-нататък „Kostner“.

( 5 ) Понастоящем Banque Internationale à Luxemburg, наричана по-нататък „банката ответник“ или „банката“.

( 6 ) Вж. съображение 22 от Регламент № 1346/2000.

( 7 ) Вж. съображение 22 от Регламент № 1346/2000.

( 8 ) Вж. съображение 30 от Регламента.

( 9 ) Вж. и тук съображение 30 от Регламента.

( 10 ) Белгийското и португалското правителство, както и ищците по главното производство.

( 11 ) Германското правителство.

( 12 ) „Exécution au profit du débiteur“, „where an obligation has been honoured in a Member State for the benefit of a debtor“, „ejecución a favor del deudor“ и „prestazioni a favore del debitore“.

( 13 ) Virgós, M., и Schmit, E., Обяснителен доклад към конвенцията на ЕС за производството по несъстоятелност. За текста на доклада на немски език след преработването му от групата на юристите лингвисти вж. Съвет на Европейския съюз, документ 6500/1/96 REV 1, точка 187.