ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
BG Официален вестник на Европейския съюз C 142/26

Жалба, подадена на 22 януари 2018 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 10 ноември 2017 г. по дело T-180/15, Icap plc и др./Европейска комисия

(Дело C-39/18 P)

(2018/C 142/35)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. Christoforou, V. Bottka, M. Farley, B. Mongin)

Други страни в производството: Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (ICAP)

Искания на жалбоподателя

— Да отмени решението (т. 281—299 и диспозитива) в частта, с която са отменени глобите в член 2 от спорното решение,

— Да приеме, че не са налице петото и шестото основание за отмяна на спорното решение, изтъкнати от ICAP във връзка с глобите в жалбата му пред Общия съд, и при упражняване на правомощията си за пълен съдебен контрол да наложи на ICAP подходящи глоби,

— Да осъди ICAP да понесе всички съдебни разноски в настоящото производство и съответно да измени първоинстанционното решение в зависимост от изхода на настоящото производство по обжалване.

Основания и основни доводи

В жалбата си Комисията изтъква само едно основание за отмяна, а именно:

Комисията твърди, че в решение T-180/15, Icap plc и др./Комисия, EU:T:2017:795 Общият съд неправилно е приложил практиката на Съда относно мотивирането, което се изисква при налагане на глоби. Решението на Общия съд се отклонява от основополагащото решение C-194/14 P, AC Treuhand/Комисия, EU:C:2015:717, т. 66—68 и налага на Комисията по-строго задължение за по-подробно мотивиране на методологията, която използва при изчисляването на глоби за нарушения на член 101 ДФЕС, особено когато прилага т. 37 от Насоките относно глобите. С жалбата си Комисията цели да се поправят съществените грешки при прилагане на правото, които Общият съд е допуснал и които, ако бъдат приети, биха засегнали правомощието на Комисията да определя глоби в подходящ размер, така че да постигне достатъчен възпиращ ефект. За постигане на тази цел е необходимо правилно тълкуване на задължението за мотивиране, в съответствие с изискванията на съдебната практика, припомнени в решение C-194/14 P, AC Treuhand, т. 68. За сметка на това, по-строго задължение за излагане на мотиви, обхващащи вътрешните обсъждания и изчисленията на междинните етапи, ограничава свободата на преценка на Комисията при определяне на глоби, включително на основание т. 37 от Насоките относно глобите. Тази разпоредба е въведена именно с цел да се позволи на Комисията да се отклонява от Насоките относно глобите при определяне на глобите за помагачи в по-особени случаи. Както Съдът е приел, Комисията трябва да запази дискреционните си правомощия за преценка при определяне на подходящите глоби.
BG Официален вестник на Европейския съюз C 134/17

Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство), постъпило на 19 февруари 2018 г. — SM/Entry Clearance Officer, UK Visa Section

(Дело C-129/18)

(2018/C 134/23)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Supreme Court of the United Kingdom

Страни в главното производство

Жалбоподател: SM

Ответник: Entry Clearance Officer, UK Visa Section

Встъпили страни: Coram Children’s Legal Centre (CCLC) и Centre for Advice on Individual Rights in Europe (AIRE)

Преюдициални въпроси

1) Може ли дете, което е поставено под настойничеството на гражданин или граждани на Съюза при условията на „kafala“ или друг еквивалентен режим, предвиден в правото на неговата страна на произход, да се счита за „пряк наследник“ по смисъла на член 2, точка 2, буква в) от Директива 2004/38? (1)?

2) Могат ли други разпоредби от Директивата, и по-специално членове 27 и 35 да се тълкуват така, че да се откаже влизането на такива деца, ако са жертви на експлоатация, злоупотреба или трафик или са изложени на такъв риск?

3) Има ли право държава членка да изследва, преди да признае дете, което не е кръвен роднина на гражданин на държава от ЕИП, за пряк наследник по смисъла на член 2, точка 2, буква в), дали в процедурата за поставяне на детето под настойничеството или попечителството на този гражданин на държава от ЕИП са били зачетени висшите интереси на това дете?

(1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ 2004, L 158, p. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 152/14

Преюдициално запитване от Court of Appeal in Northern Ireland (Обединено кралство), постъпило на 9 февруари 2018 г. — Ermira Bajratari/Secretary of State for the Home Department

(Дело C-93/18)

(2018/C 152/16)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal in Northern Ireland

Страни в главното производство

Жалбоподател: Ermira Bajratari

Ответник: Secretary of State for the Home Department

Преюдициални въпроси

1. Може ли с доходи от работа, която съгласно националното право е незаконна, да се докаже изцяло или отчасти притежаване на достатъчно средства по член 7, параграф 1, буква б) от Директивата за гражданите (1)?

2. При утвърдителен отговор, могат ли условията по член 7, параграф 1, буква б) да бъдат изпълнени, ако работата се счита за несигурна единствено поради незаконния ѝ характер?

(1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).
BG Официален вестник на Европейския съюз C 166/24

Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 2 март 2018 г. — Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon/Minister for Justice and Equality

(Дело C-169/18)

(2018/C 166/31)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal (Ireland)

Страни в главното производство

Жалбоподатели: Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon

Ответник: Minister for Justice and Equality

Преюдициални въпроси

1) Преди да се анализират изложените във въпроси 2, 3 и 4 евентуални обосновки, нарушава ли държава членка член 5, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО (1) (наричана по-нататък „Директивата от 2004 г.“) — изискващ възможно най-бързо издаване на визи за съпруга/съпругата и за членовете на семейството на гражданин на Съюза, който упражнява или възнамерява да упражни правото си на свободно движение във въпросната държава членка — ако забави разглеждането на такова заявление с 12 месеца или повече?

2) Без да се засяга отговорът на въпрос 1, може ли да се счита, че забавяне на разглеждането или на постановяването на решение по заявление за издаване на виза по член 5, параграф 2 — което забавяне се дължи на необходимостта да се извърши по-специално цялостна проверка, за да се гарантира, че заявлението не е основано на невярна информация или че не представлява злоупотреба с право, в това число и че не става въпрос за фиктивен брак — е обосновано с оглед на член 35 от Директивата от 2004 г. или поради други съображения и че следователно не представлява нарушение на член 5, параграф 2?

3) Без да се засяга отговорът на въпрос 1, може ли да се счита, че забавяне на разглеждането или на постановяването на решение по заявление за издаване на виза по член 5, параграф 2 — което забавяне се дължи на необходимостта да се извърши цялостна проверка и проверка за сигурност на лицата от някои трети страни поради специфични опасения, свързани със сигурността, спрямо пристигащите от тези трети страни пътници — е обосновано с оглед на член 35 от Директивата от 2004 г. или поради други съображения и че следователно не представлява нарушение на член 5, параграф 2?

4) Без да се засяга отговорът на въпрос 1, може ли да се счита, че забавяне на разглеждането или на постановяването на решение по заявление за издаване на виза по член 5, параграф 2 — което забавяне се дължи на внезапно и неочаквано нарастване на броя на такива заявления от определени трети страни, като се смята, че това представлява реална опасност за сигурността — е обосновано и че следователно не представлява нарушение на член 5, параграф 2?

(1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите–членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).
4.

В рамките на четвъртото основание се изтъква, че Общият съд: — е тълкувал неправилно член 22a от Правилника за длъжностните лица, като е приел по същество, че когато служителят твърди, in tempore non suspecto, че е налице лошо финансово управление, предлага поне улика в тази връзка и тези твърдения са верни, агенцията основателно може да възложи оценяването на годишното представяне на посочения служител именно на лицата, за които се отнасят неговите твърдения, — при условията на евентуалност, е допуснал грешка при правната квалификация на твърденията на жалбоподателя, като е приел, че те не са направени in tempore non suspectо, нито са верни или подкрепени с доказателства, и че визираните в твърденията служители все още са можели да оценят неутрално работата на жалбоподателя.
Дело C-316/18: Преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединеното кралство), постъпило на 14 май 2018 г. — Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

Преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединеното кралство), постъпило на 14 май 2018 г. — Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

(Дело C-316/18)

Запитваща юрисдикция

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Страни в главното производство

Жалбоподатели: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Ответници: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

Преюдициални въпроси

1) Следва ли да се прави разграничение между освободени от данък и необлагаеми сделки, за да се прецени дали начисленият по такива сделки ДДС подлежи на приспадане?

2) Когато разходи за управление са направени само във връзка с необлагаема инвестиционна дейност, възможно ли е все пак да се установи необходимата връзка между тези разходи и икономическите дейности, които се субсидират с приходите от инвестициите, така че да се позволи приспадането на ДДС с оглед на естеството и степента на следващата надолу по веригата икономическа дейност, която дава право на приспадане на ДДС? Доколко релевантно е да се вземе предвид целта, за която получените доходи ще бъдат използвани?
C 364/7

Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 30 юли 2018 г. — COPEBI SCA/Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

(Дело C-505/18)

(2018/C 364/06)

Език на производството: френски

Запитваща юрисдикция

Conseil d'État

Страни в главното производство

Жалбоподател: COPEBI SCA

Ответник: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

Друга страна: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

Преюдициални въпроси

Трябва ли Решение на Европейската комисията 2009/402/ЕО от 28 януари 2009 година относно „плановете за действие в извънредни ситуации“ в сектора на плодовете и зеленчуците, приведени в действие от Франция (C 29/05 (ex NN 57/05) (1) да се тълкува в смисъл, че обхваща помощи, изплатени от Оffice national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (ONIFLHOR) (Националната междубраншова служба по плодовете, зеленчуците и градинарството, Франция) на Comité économique agricole du bigarreau d’industrie (CEBI) (Земеделски икономически комитет за черешите Бигаро за промишлена преработка, Франция) и предоставени на производителите на череши Бигаро за промишлена преработка от членуващи в този комитет групи от производители, след като CEBI не е сред осемте земеделски икономически комитета, посочени в точка 15 от решението, и въпросните помощи, за разлика от механизма на финансиране, описан в точки 24—28 от същото решение, се финансират само със субсидии от ONIFLHOR, а не и с доброволни вноски на производители, наричани „браншови дялове“?

(1) ОВ L 127, 2009 г., стр. 11.
Преюдициално запитване от Bundesger ichtshof (Германия), постъпило на 21 август 2018 г. — AS/ 
Deutsches Patent- und Marke namt
(Дело C-541/18)
(2018/C 436/25)
Език на производството: немски
Запитваща юрисдикция
Bundesgerichtshof
Страни в главното производство
Жалбоподател: AS
Ответник: Deutsc hes Patent- und Markenamt
Преюдициален въпрос
Има ли даден знак отличителен характер в случаите, когато са налице практически значими и логични възможности той да 
се използва като указание за произход на стоките и услугите, дори и да не става дума за най-вероятната форма на използване 
на знака (1)? 
(1) Тълкуване на член 3, параграф 1, буква б) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 
година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, 2008 г., стр. 25).
Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Обединено кралство), постъпило на 20 август 
2018 г. — HM Rev enue & Customs/HD
(Дело C-544/18)
(2018/C 436/26)
Език на производството: английски
Запитваща юрисдикция
Upper Tribunal
Страни в главното производство
Жалбоподател: HM Revenue & Customs
Ответник: HD
Преюдициален въпрос
Трябва ли член 49 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че това лице — преустановило дейност като самостоятелно заето лице 
поради физически ограничения, свързани с последните етапи на бременността и с последиците от раждането — запазва 
качеството си на самостоятелно заето лице по смисъла на този член, стига в разумен период след раждането на детето си да 
започне отново да упражнява икономическа дейност или да си търси друга работа? 
Преюдициално запитване от Saarländisches Oberlandesger icht (Германия), постъпило на 23 август 
2018 г. — BGL BNP Paribas SA/T eamBank AG Nür nberg
(Дело C-548/18)
(2018/C 436/27)
Език на производството: немски
Запитваща юрисдикция
Saarländisches Oberlandesger ichtC 436/20 BG Официален вестник на Европейския съюз 3.12.2018 г.
C 445/6

Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. от The Goldman Sachs Group Inc. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 юли 2018 г. по дело T-419/14, The Goldman Sachs Group/Европейска комисия

(Дело C-595/18 P)

(2018/C 445/07)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: The Goldman Sachs Group Inc. (представители: A. Mangiaracina, avvocatessa, J. Koponen, advokat)

Други страни в производството: Европейска комисия, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl

Искания на жалбоподателя

Жалбоподателят моли Съда:

— да отмени обжалваното съдебно решение,

— да отмени изцяло или частично (например считано от май 2007 г. или от ноември 2007 г. нататък, когато GS Group и свързаните с него дружества са притежавали съответно само около 45 % и 26 % от дяловете в Prysmian) членове 1, 2, 3 и 4 от Решение C(2014) 2139 на Комисията (1) от 2 април 2014 г., в частта им относно жалбоподателя, и/или

— да намали глобата, наложена на жалбоподателя с член 2 от Решение C(2014) 2139 на Комисията от 2 април 2014 г., и

— да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в производство пред първата инстанция и в производството по обжалване.

Основания и основни доводи

Първо основание: Общият съд приложил неправилно член 101 ДФЕС и член 23, параграф 2 от Регламент 1/2003 (2) като приел, че жалбоподателят носи отговорност за нарушението, извършено от Prysmian от 29 юли 2005 г. до 3 май 2007 г. („период преди ППП“).

Второ основание: В периода от 3 май 2007 г. до 28 януари 2009 г. („период след ППП“) жалбоподателят не е упражнявал решаващо влияние в смисъла, изискван съгласно съдебната практика.

Трето основание: Искане Съдът да постанови, че всяко намаление на размера на глобата, постановено в полза на Prysmian, се прилага и за жалбоподателя.

(1) Решение на Комисията от 2 април 2014 година относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело AT.39610 — Електропроводи).

(2) Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г. стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).
Преюдициално запитване от Court of Session, Edinburgh (Обединено кралство), постъпило на 3 октомври 2018 г. — Andy Wightman и др./Secretary of State for Exiting the European Union

(Дело C-621/18)

(2018/C 445/12)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

Court of Session, Edinburgh

Страни в главното производство

Жалбоподатели: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham, Joanna Cherry

Ответник: Secretary of State for Exiting the European Union

Други участващи лица: Chris Leslie, Tom Brake

Преюдициален въпрос

Когато, в съответствие с член 50 от Договора за Европейския съюз, държава членка е нотифицирала Европейския съвет за намерението си да се оттегли от Европейския съюз, допуска ли правото на Европейския съюз тази нотификация да бъде едностранно оттеглена от нотифициращата държава членка, и ако е така — при какви условия и с какви последици относно оставането на държавата членка в рамките на Европейския съюз?
3)

При отрицателен отговор на първия въпрос — тоест, ако държавата членка може да прилага други изисквания, освен предвиденото в член 10, параграф 2 (лицето да бъде „на […] издръжка на бежанеца“) — означава ли това, че ако счете за необходимо държавата членка може да въведе всякакви изисквания, включително предвидените за други членове на семейството в член 4, параграфи 2 и 3, или може да прилага единствено изискването по член 4, параграф 3 от Директивата? В този случай какво фактическо положение предполага изискването лицата да са „objectively unable to provide for their own needs on account of their state of health“ по член 4, параграф 3 от Директивата? Следва ли същото да се тълкува в смисъл, че съответният член на семейството не може [да задоволи] „собствените си нужди“, или в смисъл, че е „неспособeн“ да се грижи „за себе си“, или пък то следва да се тълкува по друг начин?
C 16/31

Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 7 ноември 2018 г. — Minister for Justice and Equality /ND

(Дело C-685/18)

(2019/C 16/39)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

High Court (Ирландия)

Страни в главното производство

Молител: Minister for Justice and Equality

Ответник: ND

Преюдициални въпроси

1) Трябва ли да се приеме, че критериите, въз основа на които трябва да се прецени дали прокурор, който е определен като издаващ съдебен орган по член 6, параграф 1 от Рамковото решение (1), е съдебен орган съгласно самостоятелното значение на това понятие в същата разпоредба, са следните: 1) прокурорът да е независим от изпълнителната власт и 2) да се счита, че в неговия собствен правен ред прокурорът осъществява правораздаване или участва в правораздаването?

2) Ако отговорът е отрицателен, какви са критериите, въз основа на които националната юрисдикция трябва да прецени дали прокурор, който е определен като издаващ съдебен орган по член 6, параграф 1 от Рамковото решение, е съдебен орган по смисъла на тази разпоредба?

3) В случай че критериите включват изискването прокурорът да осъществява правораздаване или да участва в правораздаването, как следва да се преценява това изискване — с оглед на статута, който той притежава в своя собствен правен ред, или въз основа на определени обективни критерии? Ако преценката следва да се извърши по обективни критерии, кои са тези критерии?

4) Представлява ли главният прокурор на Република Литва съдебен орган съгласно самостоятелното значение на това понятие в член 6, параграф 1 от Рамковото решение?

(1) Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).
C 25/25

Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 5 ноември 2018 г. — Amoena Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Дело C-677/18)

(2019/C 25/31)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Страни в главното производство

Жалбоподател: Amoena Ltd

Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Преюдициални въпроси

1) Допуснали ли са КМК (1) и/или Европейската комисия явна грешка, като са класирали МС (2): а.) в Глава 62 от Комбинираната номенклатура (3) на Европейския съюз, в тарифна позиция 6212, която изрично включва „Сутиени“, и код по КН 6212 10 90; вместо б.) в Глава 90, в тарифна позиция 9021 и код по КН 9021 10 10 като принадлежности към артикули и апарати за протези по смисъла на забележка 2, буква б) към Глава 90 от КН?

2) Ограничава ли неправомерно РИК (4) обхвата на класиране като принадлежности към артикули и апарати за протези в тарифна позиция 9021 и забележка 2, буква б) към Глава 90 от КН, като по този начин превишава правомощията на Европейската комисия?

3) Представлява ли РИК нарушение на принципа за лоялно сътрудничество, изложен в член 4, параграф 3 [ДЕС], при обстоятелства, както следва: а.) Европейската комисия трябва да спазва решенията на националните съдилища, но също така трябва да насърчава еднаквото (и правилното) прилагане на Митническия кодекс и КН; б.) Върховният съд на Обединеното кралство е стигнал до единодушното заключение, че МС следва да бъдат правилно класирани в Глава 90 от КН, в тарифна позиция 9021; и в.) решението на Върховния съд е предоставено на Европейската комисия и представено от нея на всички държави членки на Съюза, заедно с резюме на мотивите на Върховния съд?

(1) Комитетът по Митническия кодекс (КМК).

(2) Мастектомични сутиени (МС).

(3) КН.

(4) Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1167 на Комисията от 26 юни 2017 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ 2017 г., L 170, стр. 50) (РИК).