ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ

Г-Н N. JÄÄSKINEN

представено на 7 юни 2012 година ( 1 )

Дело C-136/11

Westbahn Management GmbH

срещу

ÖBB Infrastruktur AG

(Преюдициално запитване, отправено от Schienen-Control Kommission (Австрия)

„Железопътен транспорт — Понятие за „юрисдикция“ — Задължение на управителя на железопътната инфраструктура да предоставя на железопътните предприятия, в реално време, информация относно движението на влаковете, и по-специално за значителни закъснения и отменени влакове за връзка — Задължения на управителите на железопътната инфраструктура съгласно Директива 2001/14/ЕО — Задължения на железопътните предприятия съгласно Регламент (ЕО) № 1371/2007 — Директива 91/440/ЕИО — Директива 2001/16/ЕО — Директива 95/46/ЕО“

I – Въведение

1. С преюдициалното запитване на австрийската административна юрисдикция Schienen-Control Kommission, компетентна да разглежда споровете в рамките на либерализирания железопътен сектор, се искат пояснения относно вида информация, която железопътните предприятия трябва да предоставят на пътниците съгласно член 8, параграф 2 и част II от приложение II към Регламент № 1371/2007 ( 2 ). По-конкретно става дума за това дали пътниците имат право да получават „данни в реално време“ относно разписанието на влаковете, които предоставят актуализирана информация относно закъснения и отменени влакове за връзка в австрийската железопътна мрежа за всяко конкретно пътуване и за всички превозвачи, или пък член 8, параграф 2 се отнася само до информация за публикуваното разписание и за закъсненията и отменените влакове само на превозвача, който осъществява пътуването.

2. Ако член 8, параграф 2 от Регламент № 1371/2007 включва гореописаните „данни в реално време“, националната юрисдикция иска да установи освен това дали е налице връзка между това задължение и задълженията, наложени на управителя на железопътната инфраструктура съгласно член 5 и приложение II към Директива 2001/14 ( 3 ). Този въпрос възниква когато „данните в реално време“, които железопътното предприятие желае да предостави на пътниците, се притежават от управителя на железопътната инфраструктура и последният е отказал да ги съобщи на съответното предприятие.

3. Този спор е различен, поради факта че за пръв път се дава възможност на Съда да даде указания по тълкуването на Регламент № 1371/2007 ( 4 ). Това е и първият път, в който Съдът е сезиран със запитване от Schienen-Control Kommission. Следователно, макар това да не се оспорва в главното производство, възниква въпросът дали Schienen-Control Kommission е „юрисдикция“ по смисъла на член 267 ДФЕС и дали поради това преюдициалното запитване е допустимо.

II – Правна рамка

А – Правото на Съюза

4. Член 6, параграф 3 от Директива 91/440 относно развитието на железниците в Общността, изменена с Директива 2001/12/EО ( 5 ), предвижда следното: „Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че функциите, определящи справедлив и недискриминационен достъп до инфраструктура, изброени в приложение II, се възлагат на органи и фирми, които самите не предоставят никакви железопътни транспортни услуги. Независимо от организационните структури, следва да е видно постигането на тази цел. Държавите членки могат, обаче, да възложат на железопътни предприятия или на който и да е друг орган събирането на таксите и отговорностите за управление на железопътната инфраструктура, като например инвестиции, поддържане и финансиране“.

5. Член 1, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни ( 6 ), озаглавен „Предмет на директивата“, предвижда: „В съответствие с настоящата директива държавите членки защищават основните права и свободи на физическите лица, и в частност правото им на личен живот при обработването на лични данни“.

6. Съображение 1 от Директива 2001/14/ЕО предвижда следното: „по-голямата интегрираност на железопътния сектор на Общността е важен елемент на завършване изграждането на вътрешния пазар и постигане на устойчива мобилност;“.

7. Член 5, параграф 1 от Директива 2001/14, озаглавен „Услуги“, предвижда: „На недискриминационна основа железопътните предприятия имат право на минималния пакет достъп, а също и на релсов достъп до обслужващите съоръжения, описани в приложение II. Предоставянето на услуги, посочени в приложение II, точка 2, се осигурява по недискриминационен начин и заявки от железопътни предприятия могат да бъдат отказани само в случай че съществуват надеждни алтернативи при пазарни условия. Ако услугите не се предлагат от един управител на инфраструктура, осигуряващият „главна инфраструктура“ полага всички разумни усилия, за да осигури предоставянето на тези услуги“.

8. Приложение II към Директива 2001/14, озаглавено „Услуги, предоставяни на железопътните предприятия“, предвижда: „1. Пакетът за минимален достъп обхваща: […] г) управление на влаковете, включително сигнализация, регулиране, диспечерски контрол, както и предаване и осигуряване на информация относно движението на влаковете; д) всякаква друга информация, необходима за прилагането или извършването на услугата, за която е предоставен капацитетът. […]“.

9. Член 1 от Директива 2008/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно оперативната съвместимост на железопътната система в рамките на Общността ( 7 ), озаглавен „Цел и обхват“, предвижда, че: „1. Настоящата директива има за цел да установи условията, които да бъдат изпълнени за постигане на оперативна съвместимост в рамките на железопътната система на Общността по начин, който да съответства на разпоредбите на Директива 2004/49/ЕО. Тези условия се отнасят до проектирането, конструирането, въвеждането в експлоатация, разширяването, обновяването, експлоатацията и поддръжката на частите от системата, а също и професионалната квалификация и условията за безопасност и опазване здравето на персонала, който допринася за експлоатацията и поддържането ѝ. 2. Преследването на тази цел трябва да доведе до определянето на минимално ниво на техническа хармонизация и да създаде условия за: (a) улесняване, подобряване и развитие на международните железопътни транспортни услуги в Европейския съюз и с трети страни; […] в) подпомагане на оперативната съвместимост на железопътната система в рамките на Общността“.

10. Съображения 1—5, 7—9 и 21 от Регламент № 1371/2007 относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт, гласят следното: „(1) В рамките на общата транспортна политика е важно да се гарантират правата на ползватели на пътниците, използващи железопътен транспорт, и да се подобрят качеството и ефективността на услугите за железопътен превоз на пътници с оглед подпомагане увеличаването на дяла на железопътния транспорт спрямо другите видове транспорт. (2) Съобщението на Комисията „Стратегия за политика за защита на потребителите 2002—2006 г.“ поставя за цел постигането на висока степен на защита на потребителя в областта на транспорта в съответствие с член 153, параграф 2 от Договора. (3) Доколкото пътникът, използващ железопътен транспорт, е по-слабата страна по договора за превоз, правата на пътниците в това отношение следва да бъдат гарантирани. (4) Правата на ползвателите на железопътни услуги включват получаването на информация относно услугата както преди, така и по време на пътуването. Когато е възможно, железопътните предприятия и продавачите на билети следва да предоставят тази информация предварително и колкото е възможно по-рано. (5) По-подробни изисквания относно предоставянето на информация за пътуването ще бъдат изложени в техническите спецификации за оперативна съвместимост (ТСОС), посочени в Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. относно оперативната съвместимост на конвенционалната железопътна система. […] (7) Железопътните предприятия следва да си сътрудничат, за да улеснят прехвърлянето на пътниците, използващи железопътен транспорт, от един превозвач на друг, като предоставят директни билети, когато това е възможно. (8) Предоставянето на информация и билети на пътниците, използващи железопътен транспорт следва да се улеснява посредством адаптирането на компютризираните системи към една обща спецификация. (9) По-нататъшното изграждане на системите за информация за пътуването и резервации следва да се осъществява в съответствие с ТСОС. […] (21) Настоящият регламент следва да не засяга разпоредбите на Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни“.

11. Член 1, буква a) от Регламент № 1371/2007, озаглавен „Предмет“, предвижда: „С настоящия регламент се уреждат правилата относно: (a) информацията, която железопътните предприятия трябва да предоставят, сключването на договори за превоз, издаването на билети, както и въвеждането на Компютризирана система за информация и резервации за железопътния транспорт“.

12. Член 8 от Регламент № 1371/2007, озаглавен „Информация за пътуването“, предвижда: „1. Без да се засягат разпоредбите на член 10, железопътните предприятия и продавачите на билети, предлагащи договори за превоз от името на едно или повече железопътни предприятия, предоставят на пътника, по негова молба, поне информацията, посочена в приложение II, част I, във връзка с пътувания, за които съответното железопътно предприятие предлага договор за превоз. Продавачите на билети, предлагащи договори за превоз за собствена сметка, и туроператорите предоставят такава информация, когато тя е налице. 2. Железопътните предприятия предоставят на пътниците по време на пътуванията най-малко информацията, посочена в приложение II, част II. 3. Информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се предоставя в най-подходящия вид. Във връзка с това, особено внимание следва да се отдели на нуждите на лица със слухови и/или зрителни увреждания“.

13. Член 10, параграф 1 от Регламент № 1371/2007, озаглавен „Системи за информация за пътуванията и за резервации“, предвижда: „С оглед предоставянето на информация и издаването на билети, споменати в настоящия регламент, железопътните предприятия и продавачите на билети използват КСИРЖТ, която предстои да бъде създадена посредством процедурите, посочени в настоящия член“ ( 8 ).

14. Член 18, параграф 1 от Регламент № 1371/2007, озаглавен „Помощ“, предвижда, че: „1. В случай на закъснение при пристигане или заминаване пътниците биват информирани от железопътното предприятие или от управителя на гарата за положението, за очакваното време на заминаване и очакваното време на пристигане още щом се получи такава информация“.

15. Приложение II към Регламент № 1371/2007 съдържа списък с минимална информация, която задължително се предоставя от железопътните предприятия и/или продавачите на билети. Съгласно този списък информацията преди пътуването трябва да включва „Разписания и условия за най-бързо пътуване“ и „Разписания и условия за най-ниски тарифи“. Информацията по време на пътуването трябва да включва „Услуги във влаковете“, „Следваща гара“, „Закъснения“, „Основни връзки“ и „Информация, свързана със сигурността и безопасността“.

Б – Национално право

16. Член 54 от Eisenbahngesetz (наричан по-нататък „EisbG“) предвижда: „2. Разпоредбите на част шеста на настоящия закон имат за цел да осигурят икономичното и ефективно използване на железопътните линии в Австрия 1. като при условията на равнопоставеност на пазара на железопътния транспорт се установи функционална конкуренция между железопътните предприятия, що се отнася до главните железопътни линии и до второстепенните железопътни линии, свързващи други главни или второстепенни железопътни линии, 2. като се насърчава достъпът на нови транспортни предприятия на пазара на железопътния транспорт, 3. като се осигури достъп до железопътната инфраструктура на правоимащите, 4. като се контролира конкуренцията с цел да защити ползващите достъп до железопътната мрежа от злоупотреба с господстващо положение“.

17. Съгласно член 58 от EisbG; „1. С цел достъп до железопътната инфраструктура предприятието за железопътна инфраструктура трябва да предоставя на правоимащите на недискриминационна основа освен самия достъп, и следния минимален пакет услуги: […] 2. управление на влаковете, включително […] съобщаване и осигуряване на информация относно движението на влаковете; 3. данните от системите за комуникация и информация, без които поради правни, фактически или икономически причини правоимащите не биха могли да упражняват правото си на достъп. […] 4. За целите на достъпа до железопътната инфраструктура предприятието за железопътната инфраструктура може да предоставя на правоимащите следните спомагателни услуги, без обаче да е задължено да го прави: 1. достъп до телекомуникационните мрежи, извън предвидения в параграф 1, точка 3; 2. осигуряване на допълнителна информация; […]“.

III – Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси.

18. Westbahn Management GmbH (наричано по-нататък „Westbahn Management“) възнамерява да предоставя услуги за превоз на пътници по железопътната линия Wien Westbahnhof (Виена, гара Запад) — Salzburg Hauptbahnhof (Залцбург, Централна гара). На Westbahn Management е дадено разрешение да предоставя тази услуга с акт на федералното Министерство на транспорта, иновациите и технологиите от 29 май 2009 г.

19. ÖBB Holding AG е единственият акционер на дружеството ÖBB-Infrastruktur AG и на дружеството ÖBB-Personenverkehr AG. ÖBB-Infrastruktur AG е управител на най-голямата железопътна инфраструктура в Австрия и отговаря за управлението на голяма част от австрийската железопътна мрежа, в това число и линията Виена—Залцбург. Това дружество е и ответник в главното производство. ÖBB-Personenverkehr AG е водещото предприятие на пазара на услуги за превоз на пътници в Австрия и е бившият държавен монополист.

20. ÖBB-Infrastruktur AG разполага с данни в реално време за всички влакове, движещи се по управляваната от него железопътна мрежа. Тези данни включват информация за актуалното положение на влака, както и за часовете на пристигане, преминаване и заминаване през цялото оставащо от пътуването време. Освен това те съдържат информация за неочаквани закъснения или за отменени влакове.

21. ÖBB-Infrastruktur AG предоставя на всяко отделно железопътното предприятие данни в реално време за неговите собствени влакове, но не и данни в реално време за други железопътни предприятия, които използват австрийската железопътна мрежа. ÖBB-Infrastruktur AG обаче показва данни в реално време за всички железопътни предприятия, които използват мрежата, на разположени на основните гари електронни табла.

22. Westbahn Management иска от ÖBB-Infrastruktur AG да предостави данни в реално време за други железопътни предприятия, за да може Westbahn Management за в бъдеще да информира пътниците си за актуалните часове на заминаване на влаковете за връзка, предвид възможните неочаквани закъснения и отменени влакове. С писмо от 22 октомври 2010 г. ÖBB-Infrastruktur AG отхвърля тази молба. Това предприятие обяснява, че по принцип то предоставя само данни, които се отнасят до железопътно предприятие, което подава заявка, и препоръчва на Westbahn Management да сключи споразумение с отделните железопътни предприятия, с които те да се съгласят да му предоставят своите данни.

23. Westbahn Management и ÖBB-Personenverkehr AG обаче не сключват такова споразумение поради отказа на последното да направи това. При тези обстоятелства Westbahn Management подава жалба срещу ÖBB-Infrastruktur AG пред Schienen-Control Kommission в рамките на производство за контрол върху конкуренцията.

24. Schienen-Control Kommission счита, че е необходимо да постави следните преюдициални въпроси на Съда на Европейския съюз на основание член 267 ДФЕС: „1) Следва ли член 8, параграф 2 във връзка с приложение II, част II към Регламент (ЕО) № 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт, да се тълкува в смисъл, че информацията за основните връзки трябва да съдържа освен обявеното време за заминаване, също и информация за закъсненията или отмяната на посочените влакове за връзка? 2) При положителен отговор на първия въпрос в светлината на член 8, параграф 2 във връзка с приложение II, част II към Регламент (ЕО) № 1371/2007 следва ли член 5, във връзка с приложение II към Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура [и за сертифициране за безопасност] да се тълкуват в смисъл, че управителят на инфраструктурата е задължен да предоставя на железопътните предприятия по недискриминационен начин данни в реално време за влаковете на другите железопътни предприятия, когато тези влакове представляват основни връзки по смисъла на приложение II, част II към Регламент (ЕО) № 1371/2007?“.

25. Westbahn Management, ÖBB-Infrastruktur AG, полското правителство и Европейската комисия представят писмени становища. Само полското правителство не взема участие в съдебното заседание от 21 март 2012 г.

IV – Анализ

А – Предварителни бележки

1. Допустимост на преюдициалното запитване

26. Според постоянната съдебна практика, за да прецени дали запитващият орган притежава качеството на юрисдикция по смисъла на член 267 ДФЕС — въпрос, уреден единствено от правото на Съюза, — Съдът взема предвид съвкупност от обстоятелства, а именно дали органът е законоустановен, дали е постояннодействащ, дали юрисдикцията му е задължителна, дали производството е състезателно, дали той прилага правни норми и дали е независим ( 9 ).

27. В преюдициалното запитване Schienen-Control Kommission дава на Съда подробна информация относно правилата, въз основа на които е създадена, своя състав, процеса на вземане на решения и процедурните си правила.

28. Schienen-Control Kommission е създадена като постоянно действащ орган по силата на федералното законодателство, със задължителна юрисдикция, който решава спорове, свързани с изброените в съответния федерален австрийски акт пазари на железопътни услуги. Състои се от трима членове, всеки от които има заместник. Председателят и заместник-председателят трябва да са магистрати и се назначават от федералното министерство на правосъдието. Останалите членове и техните заместници се назначават от федералното правителство. Членовете не могат да бъдат министри или държавни секретари на федералното или на регионалните правителства и трябва да бъдат независими от всяка страна, която има връзка с дейностите на Schienen-Control Kommission.

29. Schienen-Control Kommission е обвързана от общите административни процесуални правила. Производствата пред Schienen-Control Kommission са състезателни и могат да бъдат провеждани открити заседания, на които да бъдат поканени да присъстват свидетели и експерти. Решенията на Schienen-Control Kommission не могат да бъдат отменяни с административни решения, но могат да бъдат обжалвани пред Verwaltungsgerichtshof (Административен съд).

30. Въпросът дали независимите австрийски административни съдилища са юрисдикции, вече е поставян на Съда ( 10 ). В светлината на тази съдебна практика и предвид начина, по който е създадена, и изброените по-горе функции на Schienen-Control Kommission несъмнено става дума за „юрисдикция“ по смисъла на член 267 ДФЕС. Schienen-Control Kommission е създадена в съответствие със закона, нейните членове са независими, тя прилага правни норми и действа въз основа на състезателното производство и има задължителна юрисдикция ( 11 ). Тези елементи са достатъчни, за да се отговори на изискванията на съдебната практика по член 267 ДФЕС.

2. Поверителна търговска информация и защита на данните

31. В писмените си становища Westbahn Management и ÖBB-Infrastruktur AG спорят по въпроса дали в австрийското право информацията относно услугите за закъснели и отменени влакови представлява поверителна търговска информация. Те спорят и относно това дали тази информация е защитена като лични данни както съгласно австрийския закон, така и съгласно Директива 95/46.

32. Що се отнася до първия въпрос, в началото ще отбележа, че Съдът не разполага с компетентност да дава насоки относно смисъла на националните правни разпоредби. Следователно предвид факта, че защитата на поверителната търговска информация е общ принцип на правото на ЕС ( 12 ) и че спорът се отнася до тълкуването на правото на ЕС, то защитата на поверителната търговска информация съгласно австрийското право следва да се тълкува в съответствие с правото на ЕС ( 13 ).

33. Според мен дадена информация може да представлява поверителна търговска информация по смисъла на правото на ЕС само ако съдържа данни относно търговската дейност на предприятието, разкриването на която може да го увреди сериозно ( 14 ). Освен това е необходимо информацията да е поверителна за предприятието ( 15 ). Това е потвърдено от Съда в рамките на производство относно значението на свързаното понятие за защита на поверителната информация, която освен това изисква въпросната информация, в случай че бъде оповестена, да „може да причини вреда на законните търговски интереси на операторите“ ( 16 ). Според мен не може да бъде „законно“ да се задържа информация, достъпа до която правото на ЕС счита за необходим в контекста на либерализацията на железопътните услуги ( 17 ).

34. Според мен информацията относно закъсненията и отменените влакове не е поверителна по характер нито по отношение на съответните предприятия, нито по отношение на пътниците. Напротив, нейната достъпност е условие за правилно функциониране на железопътната транспортна система, основана на множество доставчици на услуги и на оперативната съвместимост на услугите и мрежите. ÖBB-Infrastruktur AG показва тези данни на екрани на гарите. Както Westbahn Management посочва в писменото си становище, тази информация не е чувствителна. Разкриването ѝ не засяга никакъв „законен“ търговски интерес на ÖBB-Infrastruktur AG, при положение че Директива 2001/14 има за цел да отвори железопътните мрежи за конкуренцията.

35. Що се отнася до правото на Съюза относно защитата на данни и на информация като тази за закъснелите и отменени влакове, аз също бих приел довода на Westbahn Managemen. Всъщност последното предприятие поддържа, че Директива 95/46 защитава единствено личните данни, както това ясно следва от единадесето съображение и от членове 1 и 2 на посочената директива ( 18 ). Член 2, буква a) от Директива 95/46 определя като лични данни „всяка информация, свързана с идентифицирано или подлежащо на идентификация лице („съответно физическо лице“); за подлежащо на идентифициране лице се смята това лице, което може да бъде идентифицирано, пряко или непряко, по-специално чрез идентификационен номер или един или повече специфични признаци, отнасящи се до неговата физическа, физиологическа, психологическа, умствена, икономическа, културна или социална самоличност“. Защитата на личните данни е и предмет на член 8 от Хартата на основните права на ЕС.

36. Притежаваната от предприятие информация относно закъснелите и отменени влакове следователно не подлежи на тази защита, тъй като не е лична информация. Член 39 ДЕС се отнася до „защитата на физическите лица по отношение на обработката на личните данни“, а член 16, параграф 2 ДФЕС се отнася до „защитата на физическите лица“ в контекста на обработката на лични данни. Westbahn Management не иска информация за пътниците и дори не за другите доставчици на услуги като такива, а иска просто да знае дали предвидените в разписанието връзки са налични.

Б – Първият преюдициален въпрос

37. С първия си въпрос Schienen-Control Kommission иска да разбере дали съгласно член 8, параграф 2 от Регламент № 1371/2007 железопътното предприятие е длъжно да предоставя на разположение на пътуващите информация относно закъснелите и отменени влакове за връзка, и в частност относно влаковете на другите железопътните предприятия.

38. Целите на Регламент № 1371/2007, в светлината на който следва да се тълкува член 8, параграф 2, са обобщени в неговите съображения. В рамките на общата транспортна политика е важно да се гарантират правата на ползватели на пътниците, използващи железопътен транспорт, и да се подобрят качеството и ефективността на услугите за железопътен превоз (съображение 1). Освен това трябва да се постигне висока степен на защита на потребителя (съображение 2), а доколкото пътникът е по-слабата страна по договора за превоз, правата му следва да бъдат гарантирани (съображение 3). Това включва правото пътниците да получат информация както преди, така и по време на пътуването си и когато това е възможно, колкото се може по-рано (съображение 4).

39. Освен това от съображения 5, 8 и 9 на Регламент № 1371/2007 следва, че той има за цел да улесни достъпа до тази информация на трансгранична основа. За постигането на тази цел допринасят и въвеждането на условия за насърчаване на оперативната съвместимост на националните системи и транспонирането на европейските стандарти, предвидени в Директива 2008/57, и в частност в член 1 от нея. В контекста на информацията за пътуването съображение 5 на Регламент № 1371/2007 ( 19 ) се позовава на предходната на Директива 2008/57, а именно на Директива 2001/16. Този режим има за цел да насърчи пътуванията с железопътен транспорт в Европа, като улесни достъпа до множество превозвачи. Наличието на информация относно непредвидените закъснения и отменените влакове има основна роля за постигането на тази цел.

40. Що се отнася до основните влакове за връзка, ограничително тълкуване на разпоредбите на приложение II, част II към Регламент № 1371/2007 във връзка с информацията, която трябва да бъде предоставяна по време на пътуване с железопътен транспорт, би свело информацията, на която пътниците имат право, до предвидените в разписанието часове на заминаване. Такова тълкуване обаче би било в противоречие с интересите на пътниците и би осуетило постигането на целите на Регламент № 1371/2007, сред които е и правото, в случай на закъснение при пристигане или заминаване, пътниците да бъдат информирани от железопътното предприятие или от управителя на гарата за това още щом се получи такава информация (вж., освен това съображение 4, член 18, параграф 1 от Регламент № 1371/2007).

41. По-нататък, както се посочва в писменото становище на Комисията, обратното тълкуване би означавало, че по време на пътуването на пътниците трябва да бъде съобщавано само предвиденото разписание на основните връзки. Тази информация би била безполезна, ако в хода на пътуването има закъснения или отмяна на влакове. Както посочва полското правителство, предоставената по време на пътуването информация не може да бъде просто повторение на информацията, която трябва да бъде предоставена преди това.

42. В член 8 от Регламент № 1371/2007 законодателят на ЕС провежда разграничение между информацията, на която пътниците имат право, преди да започне пътуването (вж. член 8, параграф 1 и част I от приложение II), и информацията, на която имат право по време на пътуването (член 8, параграф 2 и част II от приложение II). Ако съдържанието на изискваната преди пътуването информация не бъде разглеждано като статично, а информацията по време на пътуването — като динамична, проведеното от правото на ЕС разграничение между информацията преди пътуването и информацията по време на пътуването не би имало смисъл. Информацията, от която се нуждае пътникът преди пътуването и по време на пътуването, като цяло не е една и съща.

43. Приложение II, част I към Регламент № 1371/2007 се позовава изрично на всички „дейности, които е възможно да нарушат или забавят услугите“. Както посочва полското правителство, ако закъсненията и отменените влакове остават извън обхвата на тези „дейности“, то това би намалило правата на пътниците в нарушение на целта на Регламент № 1371/2007 да предоставя висока степен на защита на потребителя (вж. съображение 2). Противоречие с целите на Регламент № 1371/2007 би било налице и ако тази информация умишлено се задържа, докато пътникът достигне гарата за връзка, на която на екран за пръв път ще бъде уведомен, че неговият влак закъснява.

44. Комисията посочва още в своето писмено становище, че ограничително тълкуване на информацията, на която пътниците имат право, би попречило на прехвърлянето на пътници и така би се застрашило постигането на целта на член 9, параграф 1 от Регламент № 1371/2007 и на съображение 7, които се стремят да насърчат покупката на директни билети. Член 9, параграф 1 предвижда, че „железопътните предприятия и продавачите на билети предлагат, при наличие на такива, билети, директни билети и резервации“, а съображение 7 допълва, че разпоредбата за директни билети ще „улесн[и] прехвърлянето на пътниците, използващи железопътен транспорт, от един превозвач на друг“. Споделям довода на Комисията. Такова обезкуражаване би било в несъответствие с целите на общата транспортна политика, на които се позовава съображение 1 на Регламент № 1371/2007, и би накарало пътниците да предпочитат големите железопътни предприятия, които обхващат всички етапи на пътуването и поради това биха били в състояние да предоставят пълна информация по време на цялото пътуване.

45. Накрая, в съдебното заседание ÖBB-Infrastruktur AG отбелязва, че му е трудно да подбере кои от данните в реално време относно влаковете за връзка биха били от полза за предприятие като Westbahn Management. ÖBB-Infrastruktur AG посочва, че му е невъзможно да подбере релевантните данни в реално време от информацията, с която разполага; прехвърлянето на цялата информация пък би задръстило Westbahn Management, а това би я направило безполезна.

46. Достатъчно е да се отбележи, че задължението за предоставяне на информация, наложено с член 8, параграф 2 и приложение II, част II от Регламент № 1371/2007, е ограничено до основните връзки. Подобно тълкуване е в съответствие с принципа за пропорционалност и член 8, параграф 3 от Регламент № 1371/2007 може да даде на ÖBB-Infrastruktur AG указания относно начина за съобщаване на данни в реално време за закъсненията и за отменените влакове по железопътната мрежа. Посоченият член предвижда, че визираната в параграфи 1 и 2 на същия член информация се „предоставя в най-подходящия вид“. Както отбелязва Комисията, това означава, че ÖBB-Infrastruktur AG трябва да подбере информацията рационално, за да гарантира, че предоставянето ѝ е от полза за пътниците. Това е уточнено и в член 18 от Регламент № 1371/2007, който посочва „закъснени[ята] при пристигане или заминаване“ като данни, за които пътниците „биват информирани“, и то „още щом се получи такава информация“. Тя се предоставя от „от железопътното предприятие или от управителя на гарата“.

В – Вторият преюдициален въпрос

47. С втория си въпрос Schienen-Control Kommission иска да установи главно дали управителят на железопътната инфраструктура е длъжен да съобщава на железопътните предприятия данни в реално време относно връзките на другите доставчици на транспортни услуги.

48. Следователно въпросът е в това дали в Директива 2001/14 е налице съответното задължение за управителя на железопътната инфраструктура да предоставя на железопътни предприятия информация, която последните са длъжни да съобщават на пътниците съгласно член 8, параграф 2 от Регламент № 1371/2007.

49. Бих отговорил утвърдително на този въпрос. Както изтъква полското правителство, Директива 2001/14 не може да бъде тълкувана по начин, който препятства постигането на целите, посочени в Регламент № 1371/2007.

50. Във всеки случай, както посочва Комисията в писменото си становище, член 5 от Директива 2001/14 предвижда, че на недискриминационна основа железопътните предприятия имат право на минималния пакет достъп, а също и на релсов достъп до обслужващите съоръжения, описани в приложение II към Директива 2001/14. Съгласно приложение II, точка 1, буква г) от Директива 2001/14, това включва „предаване и осигуряване на информация относно движението на влаковете“.

51. Освен това приложение II, точка 1, буква г) следва да се разглежда във връзка с точка 1, буква д) от приложение II към Директива 2001/14, която дава право на железопътните предприятия на „всякаква друга информация, необходима за прилагането или извършването на услугата, за която е предоставен капацитетът“.

52. Текстовете на тези разпоредби навежда на тълкуване, според което железопътните предприятия като Westbahn Management имат право на данни в реално време. По-голямата интегрираност на железопътния сектор на Съюза е основен елемент от завършването на изграждането на единния вътрешен пазар (вж. съображение 1 от Директива 2001/14). В светлината на тази цел, точка 1, буква д) от приложение II към Директива 2001/14 трябва да се тълкува широко, така че да обхваща всички видове информация, необходима за предоставянето на железопътни услуги и която може да бъде получена само от управителя на инфраструктурата.

53. Данните в реално време са „необходими“ на Westbahn Management, за да изпълни задълженията си по Регламент № 1371/2007 и да предостави конкурентна услуга. Освен това както позицията на ÖBB-Personenverkehr AG като лидер на пазара на железопътни услуги, така и неговите отношения с ÖBB-Infrastruktur AG като член на същата група дружества са фактори, релевантни, за да се прецени дали информацията е „необходима“ на Westbahn Management „за прилагането или извършването“ на железопътна услуга. На практика това явно включва данните в реално време, за да може Westbahn Management ефективно да се конкурира на този пазар.

54. Широко тълкуване на онова, което е „необходимо“ — като защитаваното тук от мен, — е особено подходящо предвид начина, по който е реорганизиран железопътният сектор в Австрия като последица от либерализацията. Този въпрос е свързан с твърдението, че ÖBB-Infrastruktur AG не е независим от лидера на пазара ÖBB-Personenverkehr AG. Съдът ще разгледа този въпрос във висящото дело C-555/10.

55. Като се има предвид, че ÖBB-Infrastruktur AG и ÖBB-Personenverkehr AG са част от една и съща група дружества, следва да се запитаме и дали информацията, която ÖBB-Infrastruktur AG трябва да предоставя в качеството си на управител на инфраструктурата, се съобщава на недискриминационна основа. Както посочва Westbahn Management в съдебното заседание, пътниците, ползващи ÖBB-Personenverkehr AG, ще получат по-добра услуга от пътуващите с Westbahn Management. Пътниците, избрали ÖBB-Personenverkehr AG, ще получат данни в реално време за непредвидените закъснения и отменените влакове на ÖBB-Personenverkehr AG, които осъществяват голяма част от всички железопътни услуги, докато пътуващите с Westbahn Management ще бъдат лишени от тази информация.

V – Заключение

56. Предвид гореизложените съображения предлагам следните отговори на поставените от Schienen-Control Kommission преюдициални въпроси: „1) Член 8, параграф 2, във връзка с приложение II, част II към Регламент (ЕО) № 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт, следва да се тълкува в смисъл, че информацията за основните връзки трябва да съдържа освен обявеното време за заминаване, също и информация за закъсненията или отмяната на посочените влакове за връзка. 2) Предвид разпоредбите на член 8, параграф 2 във връзка с приложение II, част II от Регламент № 1371/2007, член 5 във връзка с приложение II към Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура [и за сертифициране за безопасност] следва да се тълкува в смисъл, че управителят на инфраструктурата е длъжен да предоставя на железопътните предприятия данни в реално време за влаковете на другите железопътни предприятия на недискриминационна основа, когато тези влакове представляват основни връзки по смисъла на приложение II, част II към Регламент (ЕО) № 1371/2007“.

( 1 ) Език на оригиналния текст: английски.

( 2 ) Регламент (ЕО) № 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт (OВ L 315, стp. 14).

( 3 ) Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (OВ L 75, стp. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66), изменена с Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно безопасността на железопътния транспорт в Общността (OВ L 164, стp. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 14, стр. 62). Заглавието на Директива 2001/14 е изменено с член 30 от Директива 2004/49. След това тя се нарича Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура.

( 4 ) Макар вече да има редица искове относно Директива 2001/14, те се отнасят единствено до липсата на транспониране на Директивата в определения срок и са предявени от Комисията в приложение на член 258 ДФЕС. Освен това в рамките на висящото дело (C-555/10, Комисия/Австрия) Комисията упреква Австрия, че не е транспонирала правилно Директива 2001/14 и Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (OВ L 237, стp. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86). Комисията оспорва по-специално независимостта на управителя на инфраструктурата, който е ответникът в главното производство по настоящото дело. По-нататък ще разгледам значението на този въпрос.

( 5 ) Директива 2001/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за изменение на Директива 91/440/ЕИО на Съвета относно развитието на железниците в Общността (OВ L 75, стp. 1; Специално издание на български език, глава 7, том 8, стр. 38).

( 6 ) OВ L 281, 1995 г., стp. 31; Специално издание на български език, глава 13, том 17 стр. 10.

( 7 ) OВ L 191, 2008 г., стp. 1. Член 40 от Директива 2008/57 отменя, считано от 19 юли 2010 г., Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 година относно оперативната съвместимост на трансевропейската конвенционална железопътна система (OВ L 110, стp. 1; Специално издание на български език, глава 13, том 30, стр. 239).

( 8 ) Абревиатура за Компютризирана система за информация и резервации за железопътния транспорт.

( 9 ) Решение от 10 декември 2009 г. по дело Umweltanwalt von Kärnten (C-205/08, Сборник, стp. I-11525, точка 35), Решение от 30 юни 1966 г. по дело Vaassen-Göbbels (61/65, Recueil, стp. 377, 394 и 395), Решение от 22 октомври 1998 г. по дело Jokela и Pitkäranta (C-9/97 и C-118/97, Recueil, стp. I-6267, точка 18), Решение от 18 октомври 2007 г. по дело Österreichischer Rundfunk (C-195/06, Сборник, стp. I-8817, точка 19) и Решение от 19 септември 2006 г. по дело Wilson (C-506/04, Recueil, стp. I-8613, точка 48).

( 10 ) Вж. напр. Решение по дело Umweltanwalt von Kärnten, посочено по-горе, и заключението на генерален адвокат Ruiz-Jarabo Colomer по това дело. Вж. също така заключението на генерален адвокат Ruiz-Jabaro Colomer по делото, по което е постановено Решение от 10 април 2008 г. по дело Ing. Aigner (C-393/06, Сборник, стp. I-2339, където генералният адвокат заключава, че Vergabekontrollsenat — административно отделение за контрол на възлагането на обществените поръчки — не е „юрисдикция“ по смисъла на член 267 ДФЕС), както и заключенията на същия генерален адвокат по делото, по което е постановено горепосоченото Решение по дело Österreichischer Rundfunk (където генералният адвокат застъпва становището, че Bundeskommunikationssenat — Висш федерален съвет по комуникациите — не е юрисдикция). Съдът не е последвал никое от тези заключения и е отговорил на преюдициалните въпроси в приложение на член 267 ДФЕС.

( 11 ) Решение по дело Umweltanwalt von Kärnten, посочено по-горе (точка 35), Решение по дело Vaassen-Göbbels, посочено по-горе (точка 273), Решение по дело Jokela и Pitkäranta, посочено по-горе (точка 18), Решение по дело Österreichischer Rundfunk, посочено по-горе (точка 19), и Решение по дело Wilson, посочено по-горе (точка 48).

( 12 ) Решение от 29 март 2012 г. по дело Interseroh Scrap and Metals Trading (C-1/11, точка 43) и Решение от 14 февруари 2008 г. по дело Varec (C-450/06, Сборник, стp. I-581, точка 49 и цитираната съдебна практика). Съгласно член 339 от ДФЕС „[ч]леновете на институциите на Съюза, членовете на комитетите, както и длъжностните лица и другите служители на Съюза са длъжни, дори и след като са престанали да изпълняват задълженията си, да не разкриват информация, включена в обхвата на професионалната тайна, в частност информация относно предприятия, техните стопански отношения или факторите за ценообразуване в тях“.

( 13 ) Макар Хартата на основните права на Европейския съюз да не посочва изрично защитата на поверителната търговска информация, член 16 от нея се отнася до свободата на стопанска инициатива. Освен това, тъй като член 7 от Хартата защитава личния и семейния живот, Съдът е постановил в това отношение, че понятието за личен живот, предвидено в този член, не може да бъде „тълкувано като понятие, което изключва професионалната или търговска дейност на физическите и юридическите лица“ (Решение по дело Varec, посочено по-горе, точка 48 и Решение от 9 ноември 2010 г. по дело Volker und Markus Schecke, C-92/09 и C-93/09, Сборник, стp. I-11063, точка 59).

( 14 ) Решение от 18 септември 1996 г. по дело Postbank/Комисия (T-353/94, Recueil, стp. II-921, точка 87).

( 15 ) Пак там, точка 68. Общият съд отбелязва, че предприятията могат да искат да не бъде разкривана „поверителна информация, и по-специално поверителна търговска информация“.

( 16 ) Решение по дело Varec, посочено по-горе (точка 38).

( 17 ) Както бе отбелязано в един водещ коментар, информацията „която вече е известна извън предприятието, обикновено не може да бъде считана за поверителна“ (Bellamy, C. et Child, G. European Community Law of Competition. Oxford University Press, 2007, p. 737, fn 555).

( 18 ) Това следва ясно и от самия текст на Директива 95/46, и от принципните съдебни решения относно тълкуването ѝ. Вж. напр. Решение от 20 май 2003 г. по дело Österreichischer Rundfunk и др. (C-465/00, C-138/01 и C-139/01, Recueil, стp. I 4989); Решение от 16 декември 2008 г. по дело Satakunnan Markkinapörssi и Satamedia (C-73/07, Сборник, стp. I-9831) и от Решение от 9 ноември 2010 г. по дело Volker und Markus Schecke, посочено по-горе (точки 52 и 53).

( 19 ) По смисъла на член 40 от Директива 2008/57 позоваванията на отменените директиви (сред които Директива 2001/16) „се разглеждат като позовавания на настоящата директива и се тълкуват според таблицата на съответствието в приложение XI“.