BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:T:2010 :111 1ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА О БЩИЯ СЪД (състав п о жалбите)
23 март 2010 година
Дело T-16/09 P
Luigi M ar cuc cio
срещу
Е вропейс ка коми сия
„Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Разумен срок за предявяване на искане 
за обезщетение — Закъснение — Частично я вно н едопустима и ч астично я вно 
неоснователна жалба“
Предмет:Жалба срещу опреде лението на Съда на публичната служба на Европейския съюз 
(първи състав) от 4 ноември 2008 г. по де ло M arcuccio/Комисия (F-87/07, Сборник 
СПС, стp. I-A-1-351 и II-A-1-1915 ), с к оято се иска отмяната на това о преде ление.
Решение:Отхвърля ж албата. Г-н Luigi M arcuccio п онася н аправените от н его съдебни 
разноски, к акто и р азноските н а Е вропейската к омисия п о н астоящото 
производство.
Резюм е
1. Обжалване — Правни основания — Непълнота на мотивите
(член 225 ЕО; член 36 и чл ен 53, първа алинея от С татута на Съда)
2. Длъжностни лица — Иск — Искане по смисъла на чл ен 90, параграф 1 от П равилника
(член 236 Е О; член 90, параграф 1 от П равилника за длъжностните лица)
3. Длъжностни лица — Иск — Срокове — Искане за обезщетение, от правено до институция
(член 236 Е О; член 46 от С татута на Съда; член 90 от П равилника за длъжностните лица)
4. Длъжностни лица — Иск — Срокове — Искане за обезщетение, от правено до институция — 
Спазване на разумен срок — Критерии з а преценка
(член 46 от С татута на Съда; член 90 от П равилника за длъжностните лица)
5. Производство — Допустимост н а процесуалните действия — Преценка към м омента на 
извършване на действието
(член 121 от П роцедурния правилник на Съда на публичната служба)
2 ECLI:EU:T:2010 :111РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-16/09P
MARCUCCIO/КОМИСИЯ
6. Производство — Срокове за предявяв ане на иск — Връчване на исковата м олба или 
жалбата с п репоръчано писмо — Дата на връчването, от к оято з апочват д а т екат 
сроковете
(член 39, параграф 1 и чл ен 100, параграф 1, първа алинея, параграф 2, трета алинея и 
параграф 3 от П роцедурния правилник на Съда на публичната служба)
1. Задължението з а м отивиране н е и зисква о т С ъда н а п убличната служба д а и злага 
изчерпателно и д а посочва п оединично в сички представени страните по спора съображения и 
следователно м отивите могат да бъдат имплицитни, при условие че дават възможност на 
заинтересованите лица да се запознаят с п ричините, поради които Съдът на публичната служба 
не е п риел доводите им, а н а Общия съд — да разполага с д остатъчно д анни, за да упражни своя 
контрол.
(вж. точки 21 и 38)
Позовава не на:
Съд — 7 януари 2004 г., Aalborg Portland и др ./Комисия, C-294/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, 
C-217/00 P и C-219/00 P, Recueil, стр. I-123, точка 372; 25 октомври 2007 г., Komninou и др ./Комисия, 
C-167/06 P, точка 22; 16 юли 2009 г., Der Grüne Punkt — D uales System D eutschland/Комисия, C-385/07 P, 
Сборник, стр. I-6155 , точка 114
2. Съдебният спор по искане за обезщетение за вреди между длъжностно л ице и и нституция, от 
която то зависи или е з ависело, попада в п риложното поле на член 236 Е О и н а членове 90 и 91 
от Правилника, когато в о сновата му стои служебното правоотношение между заинтересованото 
лице и и нституцията.
Обстоятелството, че член 236 Е О и ч лен 90 о т Правилника не опреде лят срок за предявяване на 
искане за обезщетение за вреди, не означава, че е н еправомерно д а се изисква т ова и скане да 
бъде п редявено в р азумен срок. Всъщност при прилагането на тези разпоредби, например к ъм 
искане за обезщетение за вреди, трябва д а се спазват общите принципи на общностното право, 
каквито са принципите на правна сигурност и н а защита на оправданите правни очаквания. 
Въпреки л ипсата н а и зрични п равни р азпоредби т ези о бщи п ринципи н е д опускат 
институциите, физическите и ю ридическите лица да предявяват правата си без ограничение във 
времето, с к оето би могло в ч астност да се застраши стабилността на установените правни 
положения, а н алагат спазването на разумен срок.
В този смисъл, когато извън разумен срок се предявяват искания във връзка с в реди, причинени 
от Общността в р амките на правоотношенията със служителите ѝ, това з асяга сигурността на 
тези правоотношения и и злага общностния бюджет на разходи, свързани с т върде о тдалечено 
във времето вредоносно с ъбитие. Ето защо принципът на правна сигурност налага служителите 
да представят в р азумен срок своите искания за обезщетение за вредите, които О бщността 
евентуално и м е п ричинила в р амките на правоотношенията им.
(вж. точки 32—35)
Позовава не на:
Общ съд — 6 юли 2004 г., Huygens/Комисия, T-281/01, Recueil FP, стр. I-A-203 и II-903, точка 47; 5 октомври 
2004 г., Sanders и др ./Комисия, T-45/01, Recueil, стр. II-3315 , точка 59; 5 октомври 2004 г., Eagle и 
др./Комисия, T-144/02, Recueil, стр. II-3381 , точки 57 и 62; 26 юни 2009 г., Marcuccio/Комисия, T-114/08 P, 
Сборник СПС, стp. I-Б-1-53 и II-Б-1-313, точка 12 и ц итираната съдебна практика
ECLI:EU:T:2010 :111 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-16/09P
MARCUCCIO/КОМИСИЯ
3. Съдебният спор по искане за обезщетение за вреди между длъжностно л ице и и нституция, от 
която то зависи или е з ависело, попада в п риложното поле на член 236 Е О, а н е на член 46 о т 
Статута на Съда. Следователно п редвиденият в п оследната разпоредба петгодишен давностен 
срок не е к ритерий з а преценка дали искът е п редявен в р азумен срок, а н ай-много може да се 
използва з а сравнение при тази преценка, като се има предвид, че този давностен срок също 
цели да гарантира правната сигурност при предявяването на искове за обезщетение срещу 
Общността. Поради тази причина обстоятелството, че искането е п редявено п реди изтичането 
на пет години от момента, в к ойто заинтересованите лица са узнали за вредоносното събитие, 
не е д остатъчно, за да се приеме, че това и скане е п редявено в р азумен срок.
(вж. точка 37)
Позовава не на:
Eagle и др ./Комисия, посочено п о-горе, точка 68; Marcuccio/Комисия, посочено п о-горе, точка 12
4. Опреде лянето на срока за предявяване на иск за обезщетение е п равен въпрос. При липсата 
на предвиден в п риложимата правна уредба срок за предявяване на искането за обезщетение, 
свързано с ъс служебното правоотношение между длъжностното лице и и нституцията, от която 
то зависи, това и скане трябва д а бъде п редявено в р азумен срок, който се опреде ля с о глед н а 
конкретните обстоятелства. В т ова о тношение, макар че Съдът на публичната служба ед инствен 
е оправомощен да установява и п реценява ре левантните факти, при условие че не ги изопачава, 
след т ова т ой трябва д а им даде п равна квалификация с о глед н а принципа за спазване на 
разумен срок, като изводите му по този въпрос подлежат на контрол от Общия съд.
(вж. точка 39)
Позовава не на:
Marcuccio/Комисия, посочено п о-горе, точка 27
5. Процесуалните но рми по правило се считат за приложими към всички съдебни спорове, 
висящи към м омента на тях ното влизане в с ила. Освен това д опустимостта на иска се 
преценява к ъм момента на предявяването му и д опустимостта на др угите процесуални де йствия 
следва д а се преценява к ъм м омента на тях ното извършване. Следователно т рябва д а се 
приложат разпоредбите на П роцедурния правилник на Съда на публичната служба, който 
съгласно ч лен 121 о т н его в лиза в с ила н а 1 ноември 2007 г., когато се п реценява 
допустимостта на писмена защита, подадена след т ази д ата в с екретариата на С ъда на 
публичната служба.
(вж. точка 59)
Позовава не на:
Съд — 12 ноември 1981 г., Meridionale Industria S alumi и др ., 212/80-217/80, Recueil, стр. 2735 , точка 9; 
27 ноември 1984 г., Bensider и др ./Комисия, 50/84, Recueil, стр. 3991 , точка 8;
Общ съд — 19 февруари 1998 г., Eyckeler & M alt/Комисия, T-42/96, Recueil, стр. II-401, точка 55; 8 октомври 
2001 г., Stauner и др ./Парламент и К омисия, T-236/00 R II, Recueil, стр. II-2943 , точка 49; 12 септември 2007 г., 
González y D íez/Комисия, T-25/04, Сборник, стр. II-3121 , точка 58; 3 април 2008 г., PKK/Съвет, T-229/02, 
непубликувано в С борника, точка 30
4 ECLI:EU:T:2010 :111РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-16/09P
MARCUCCIO/КОМИСИЯ
6. Когато секретариатът на Съда на публичната служба връчва н а ответника исковата молба или 
жалбата с п репоръчано п исмо с о братна разписка, датата на връчването, от която започват да 
текат сроковете, е д атата, на която ответникът е п одписал обратната разписка на изпратеното 
му препоръчано п исмо.
(вж. точки 63 и 64)
Позовава не на:
Съд — 1 юни 2006 г., P & O E uropean Ferries (Vizcaya) и D iputación F oral de Vizcaya/Комисия, C-442/03 P 
и C-471/03 P, Recueil, стр. I-4845 , точка 26