ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11

Член 20 от decreto legislativo n.° 276 — Attuazione delle deleghe in materia di occupazione e mercato del lavoro, di cui alla legge 14 febbraio 2003, n. 30 (Законодателен декрет № 276 за изпълнение на делегираните правомощия в областта на заетостта и пазара на труда, предвидени в Закон № 30 от 14 февруари 2003 г.) от 10 септември 2003 г. (редовна притурка № 159 на GURI бр. 235 от 9 октомври 2003 г.), изменен с Decreto-legge n.° 34 — Disposizioni urgenti per favorire il rilancio dell’occupazione e per la semplificazione degli adempimenti a carico delle imprese (Декрет закон № 34/2014 за приемане на спешни мерки за насърчаване на подобряването на заетостта и за облекчаване на формалностите в тежест на предприятията) от 20 март 2014 г. (GURI бр. 66 от 20 март 2014 г.) преобразуван в закон с изменения от Закон № 78/2014 (GURI бр. 114 от 19 май 2014 т.) (наричан по-нататък „Законодателен декрет № 276/2003“), озаглавен „Условия за законосъобразност“, в параграф 3 предвижда по същество, че договорът за осигуряване на работна ръка може да бъде за определен срок или безсрочен, като осигуряване на работна ръка за определен срок е допустимо само за някои видове професии и дейности, изброени в тази разпоредба,
2

Запитването по дело C‑511/18 е отправено в рамките на спорове между La Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs и Igwan.net, от една страна, и Premier ministre (министър-председател, Франция), Garde des Sceaux, ministre de la Justice (министър на правосъдието, Франция), ministre de l’Intérieur (министър на вътрешните работи, Франция) и ministre des Armées (министър на отбраната, Франция), от друга страна, относно законосъобразността на Décret n.o 2015‑1185 du 28 septembre 2015 portant désignation des services spécialisés de renseignement (Декрет № 2015‑1185 от 28 септември 2015 г. за определяне на специализираните разузнавателни служби) (JORF от 29 септември 2015 г., текст 1 от 97, наричан по-нататък „Декрет № 2015‑1185“), Décret n.o 2015‑1211 du 1er octobre 2015 relatif au contentieux de la mise en oeuvre des techniques de renseignement soumises à autorisation et des fichiers intéressant la sûreté de l’État (Декрет № 2015‑1211 от 1 октомври 2015 г. относно съдебните спорове във връзка с използването на разузнавателните средства, които подлежат на разрешителен режим, и на досиетата, свързани със сигурността на държавата) (JORF от 2 октомври 2015 г., текст 7 от 108, наричан по-нататък „Декрет № 2015‑1211“), Décret n.o 2015‑1639 du 11 décembre 2015 relatif à la désignation des services autres que les services spécialisés de renseignement, autorisés à recourir aux techniques mentionnées au titre V du livre VIII du code de la sécurité intérieure, pris en application de l’article L. 811‑4 du code de la sécurité intérieure (Декрет № 2015‑1639 от 11 декември 2015 г. относно определянето на службите, различни от специализираните разузнавателни служби, на които е разрешено да използват средствата, посочени в дял V, книга VIII на Кодекса за вътрешната сигурност, приет в изпълнение на член L. 811‑4 от Кодекса за вътрешната сигурност) (JORF от 12 декември 2015 г., текст 28 от 127, наричан по-нататък „Декрет № 2015‑1639“) и Décret n.o 2016‑67 du 29 janvier 2016 relatif aux techniques de recueil de renseignement (Декрет № 2016‑67 от 29 януари 2016 г. относно средствата за събиране на разузнавателна информация) (JORF от 31 януари 2016 г., текст 2 от 113, наричан по-нататък „Декрет № 2016‑67“).
7

Между 18 февруари 1999 г. и 28 юли 2005 г. Pirelli & C. SpA (наричано по-нататък „Pirelli“), по-рано Pirelli SpA, италианско дружество, е било дружество майка на Pirelli Cavi e Sistemi SpA (наричано по-нататък „PirelliCS“), а след това на Pirelli Cavi e Sistemi Energia SpA (наричано по-нататък „PirelliCSE“), които са осъществявали дейност в сектора на подводните и подземните електрически кабели. На 28 юли 2005 г. Pirelli прехвърля последното дружество на дъщерно дружество на The Goldman Sachs Group Inc. (наричано по-нататък „Goldman Sachs“), американско дружество. След това прехвърляне PirelliCSE става Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl (наричано по-нататък „PrysmianCSE“), а впоследствие PrysmianCS.
3

Първата от разглежданите мерки е договор за разлика, сключен между NNBG и Low Carbon Contracts Ltd — субект, който следва да бъде финансиран чрез законово задължение за всички лицензирани доставчици на електроенергия колективно, чиято цел е да се гарантира стабилност на цените на продажбите на електроенергия на NNBG по време на оперативната фаза на Hinkley Point C. Втората мярка се състои от споразумение между министъра по въпросите на енергетиката и изменението на климата на Обединеното кралство и инвеститорите в NNBG, с което договорът за разлика се допълва и се предвижда, че ако в резултат на предсрочно спиране на атомната електроцентрала Hinkley Point С по политически съображения Low Carbon Contracts Ltd не изпълни задължението си да извърши компенсаторни плащания на инвеститорите в NNBG, въпросният министър ще изплати компенсация на инвеститорите. Споразумението предвижда също така схема за разпределение на печалбата. Третата мярка е кредитна гаранция от Обединеното кралство за облигациите, които трябва да се емитират от NNBG, гарантираща своевременното плащане на главницата и на лихвите по квалифицирания дълг.
–

за Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA, от C. Radu, подпомаган от C. Alexandru, K. Mansour и C. Calabache, avocați,
1

С жалбата си The Goldman Sachs Group Inc. моли да се отмени решение на Общия съд на Европейския съюз от 12 юли 2018 г., The Goldman Sachs Group/Комисия (T‑419/14, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“, EU:T:2018:445), с което той отхвърля жалбата му за отмяна, от една страна, на Решение C(2014) 2139 окончателен на Комисията от 2 април 2014 година относно производство по член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело AT.39610 — Eлектропроводи) (наричано по-нататък „спорното решение“) в частта, която се отнася до него, и от друга страна — за намаляване на размера на наложената му глоба.
4)

Осъжда Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC, Agroton plc, Joanna и Kyriaki Andreou, Bundeena Holding plc, Henrietta Jindra Burton, C & O Service & Investment Ltd, C. G. Christofides Industrial Ltd, M. Phidias Christodoulou, Georgia Phanou-Christodoulou, M. Christakis Christofides, Theano Chrysafi, Andreas Chrysafis, M. Dionysios Chrysostomides, Eleni K. и Eleni D. Chrysostomides, D & C Construction and Development Ltd, Chrystalla Dekatris, Constantinos Dekatris, Dr. K. Chrysostomides and Co., Emily Dragoumi, Parthenopi Dragoumi, M. James Droushiotis, Eastvale Finance Ltd, Nicos Eliades, Tereza Eliades, Goodway Alliance Ltd, Christos Hadjimarkos, Johnson Cyprus Employees Provident Fund, Kalia Georgiou LLC, Komposit Ltd, Platon Kyriakides, L.kcar Intermetal and Synthetic Ltd, Lois Builders Ltd, Athena Mavronicola-Droushiotis, Medialgeria Monitoring and Consultancy Ltd, Neita International Inc., Sophia Nicolatos, Paris & Barcelona Ltd, Louiza Patsiou, Probus Mare Marine Ltd, Provident Fund of the Employees of Osel Ltd, R.A. M. Oil Cyprus Ltd, Steelway Alliance Ltd, Tameio Pronoias Prosopikou Genikon, The Cyprus Phassouri Estates Ltd, The Prnses Ltd, Christos Tsimon, Nafsika Tsimon, Unienergy Holdings Ltd et Julia Justine Jane Woods, както и Eleni Pavlikka Bourdouvali, Georgios Bourdouvalis, Nikolina Bourdouvali, Coal Energy Trading Ltd, Christos Christofi, Elisavet Christofi, Athanasia Chrysostomou, Sofoklis Chrysostomou, Clearlining Ltd, Alan Dimant, Dodoni Ependyseis Chartofylakou Dimosia Etaireia Ltd, Dtek Holding Ltd, Dtek Trading Ltd, Elma Holdings pcl, Elma Properties & Investments pcl, Agrippinoulla Fragkoudi, Dimitrios Fragkoudis, Frontal Investments Ltd, Costas Gavrielides, Eleni Harou, Theodora Hasapopoullou, Gladys Iasonos, Georgios Iasonos, Jupiter Portfolio Investments pcl, George Karkousi, Lend & Seaserve Ltd, Liberty Life Insurance pcl, Michail P. Michailidis Ltd, Michalakis Michaelides, Rena Michael Michaelidou, Akis Micromatis, Erginos Micromatis, Harinos Micromatis, Alvinos Micromatis, Plotinos Micromatis, Nertera Investments Ltd, Andros Nicolaides, Melina Nicolaides, Ero Nicolaidou, Aris Panagiotopoulos, Nikolitsa Panagiotopoulou, M. Lambros Panayiotides, Ersi Papaefthymiou, Kostas Papaefthymiou, Restful Time Co., Alexandros Rodopoulos, Seatec Marine Services Ltd, Sofoklis Chrisostomou & Yioí Ltd, M. Marinos C. Soteriou, Sparotin Ltd и Miranda и Myria Tanou да заплатят, освен направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз и от Европейската комисия както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване по дела C‑597/18 P и C‑598/18 P.
27

В своето известие относно това съдебно решение (ОВ C 296, 2017 г., стр. 16, наричано по-нататък „известието от 7 септември 2017 г.“) Комисията посочва, що се отнася до обхвата на възобновяването, от една страна, че „процедурата в основата на [спорния регламент] може[ла] да бъде възобновена от момента на възникване на незаконосъобразността. В съответствие с това при изпълнението на решението на Общия съд от 1 юни 2017 г. Комисията има[ла] възможност да коригира аспектите на процедурата, довели до отмяната, и да запази непроменени частите, които не са засегнати от решението“. От друга страна тя уточнява, че „[о]стават в сила изложените в [спорния регламент] заключения, които не са били оспорени или са били оспорени, но са отхвърлени от Общия съд в неговото решение, или не са разгледани от Общия съд, и поради това не са довели до отмяната на [спорния регламент]“. Освен това тази институция отбелязва, че „[р]азследването се възобновява само с оглед на изпълнението на решението на Общия съд по отношение на Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd. Възобновяването не засяга другите разследвания. Поради това спрямо засегнатия производител износител продължава да бъде приложим Регламент за изпълнение [№ 349/2012]“.
27

На 19 август 2013 г. Bayer CropScience и Syngenta Crop Protection AG, подпомагани от Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers’ Union (NFU), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA) и Agricultural Industries Confederation Ltd подават в секретариата на Общия съд жалба за отмяна на спорния регламент.
34

В подкрепа на своята жалба жалбоподателите изтъкват пет основания. С първото си основание те твърдят, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че Митническият кодекс, както и Делегираният регламент и Регламентът за изпълнение не предоставят на Комисията правомощието да приема решения, които да са обвързващи за националните митнически органи в процедура за предоставяне на разрешение за активно усъвършенстване. С второто основание се твърди грешка при прилагане на правото, която Общият съд допуснал, като приел, че ролята на Комисията в рамките на проверката на икономическите условия има чисто процедурен характер. Третото основание е грешка при прилагане на правото, която Общият съд допуснал, като приел, че решението от 11 май 2006 г., Friesland Coberco Dairy Foods (C‑11/05, наричано по-нататък „решение Friesland Coberco, EU:C:2006:312), е правнообвързващо за тълкуването на член 259, параграф 5 от Регламента за изпълнение. С четвъртото основание се твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, доколкото не е взел предвид като доказателство за задължителния характер на спорното заключение документа, озаглавен „Административното споразумение относно проверката на икономическите условия в съответствие с член 211, параграф 6 от [Митническия кодекс] и член 259 от [Регламента за изпълнение]“ (Administrative practice relading ding the examation of the economic conditions in accordance with Articles 211 (6) [Union Customs code (UCC)] and 259 [UCC Implementing Act (IA UCC)]) от 5 август 2016 г. (Ares(2016)4155451, наричано по-нататък „административното споразумение“). С петото основание се твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, доколкото не е приел, че жалбоподателите са пряко и лично засегнати от спорното заключение.
72

Освен това всеки сезиран в рамките на своята компетентност национален съд е длъжен по свой почин да не прилага в разглеждания от него спор националните разпоредби, противоречащи на разпоредба от правото на Съюза с директен ефект, без да е необходимо да иска или да изчаква тяхната предварителна отмяна по законодателен път или по какъвто и да било друг ред, предвиден в конституцията (вж. в този смисъл решения от 4 декември 2018 г., Minister for Justice and Equality и Commissioner of An Garda Síochána, C‑378/17, EU:C:2018:979, т. 35 и от 19 ноември 2019 г., A. K. и др. (Независимост на дисциплинарната колегия на Върховния съд), C‑585/18, C‑624/18 и C‑625/18, EU:C:2019:982, т. 160 и 161 и цитираната съдебна практика).
148

От друга страна, важно е да се подчертае, че при всички положения действието на принципа на предимство на правото на Съюза обвързва всички органи на дадена държава членка, като по-специално националните разпоредби, в това число и конституционни, относно разпределението на правораздавателната компетентност не биха могли да са пречка за това. Всъщност съгласно трайно установената практика на Съда, не може да се приеме норми на националното право, макар и да са конституционни, да накърняват единството и ефикасността на правото на Съюза (решения от 15 януари 2013 г., Križan и др., C‑416/10, EU:C:2013:8, т. 70 и цитираната съдебна практика и от 4 декември 2018 г., Minister for Justice and Equality и Commissioner of An Garda Síochána, C‑378/17, EU:C:2018:979, т. 49 и цитираната съдебна практика).
1)

Като не е предприело в определените срокове всички необходими мерки за възстановяване от Telecom Castilla-La Mancha SA на държавната помощ, обявена за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар в член 1 от Решение (ЕС) 2016/1385 на Комисията от 1 октомври 2014 година относно държавна помощ SA.27408 (C 24/10) (ex NN 37/10, ex CP 19/09), приведена в действие от органите на Кастилия-Ла Манча за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони в Кастилия-Ла Манча, като не е доказало, че всички спрени плащания по посочената помощ са анулирани, и като не е съобщило на Европейската комисия в определения срок мерките, които е взело, за да се съобрази с нейното решение, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 288, четвърта алинея ДФЕС и по членове 3 и 4 от това решение.
3)

Осъжда FVE Holýšov I s. r. o., FVE Stříbro s. r. o., FVE Úsilné s. r. o., FVE Mozolov s. r. o., FVE Osečná s. r. o., Solarpark Rybníček s. r. o., FVE Kněžmost s. r. o., Hutira FVE — Omice a.s., Exit 90 SPV s. r. o., Onyx Energy s. r. o., Onyx Energy projekt II s. r. o., Photon SPV 1 s. r. o., Photon SPV 3 s. r. o., Photon SPV 4 s. r. o., Photon SPV 6 s. r. o., Photon SPV 8 s. r. o., Photon SPV 10 s. r. o., Photon SPV 11 s. r. o., Antaris GmbH, г‑н Michael Göde, NGL Business Europe Ltd, NIG NV, GIHG Ltd, Radiance Energy Holding Sàrl, ICW Europe Investments Ltd, Photovoltaik Knopf Betriebs-GmbH, Voltaic Network GmbH и WA Investments-Europa Nova Ltd да заплатят съдебните разноски във връзка с главната жалба.
25

Съгласно постоянната практика на Съда в рамките на сътрудничеството между него и националните юрисдикции, въведено с член 267 ДФЕС, само националният съд, който е сезиран със спора и трябва да поеме отговорността за последващото му съдебно решаване, може да прецени — предвид особеностите на делото — както необходимостта от преюдициално решение, за да може да се произнесе, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда. Следователно, щом като поставените въпроси се отнасят до тълкуването на правото на Съюза, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе (решение от 4 декември 2018 г., Minister for Justice and Equality и Commissioner of An Garda Síochána, C‑378/17, EU:C:2018:979, т. 26 и цитираната съдебна практика).
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Pfizer Consumer Healthcare Ltd (наричано по-нататък „Pfizer“) и Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Данъчна и митническа администрация на Обединеното кралство, наричана по-нататък „данъчната администрация“) относно тарифното класиране на самозагряващи се пластири и колани за облекчаване на болки.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Viasat UK Ltd и Viasat Inc. (наричани по-нататък заедно „Viasat“) и Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) (Белгийски институт за пощенски и телекомуникационни услуги, Белгия) по повод решението на последния да предостави на Inmarsat Ventures Ltd c.o. (наричано по-нататък „Inmarsat“) права за използване на допълнителни наземни компоненти (наричани по-нататък „ДНК“) за мобилни спътникови системи.
26

MS и AS подчертават, че тъй като NK не е изпълнила задължението си за предоставяне на информация по член 4, параграф 1, точки 8 и 10 от FAGG, предвиденият в член 11, параграф 1 от FAGG 14‑дневен срок за отказ е удължен с 12 месеца в съответствие с член 12, параграф 1 от FAGG, така че направеният на 12 февруари 2017 г. отказ от договора бил валиден. Освен това NK започнала да изпълнява договора преди изтичането на срока за отказ, без да изиска от MS и от AS изрично да поискат това предсрочно изпълнение в съответствие с член 10 от FAGG. Накрая, MS и AS нямали предвиденото в член 16, параграф 1 от FAGG задължение да платят пропорционална сума в случай на отказ, доколкото NK не била изпълнила задълженията си за предоставяне на информация. Ето защо MS и AS не дължали никакво възнаграждение.
12

Една от тези интервенции, наречена „първата мярка“ или „мярка № 1“, се изразява в прехвърляне през 2006 г., осъществено от FSIH, на притежавано от него от 2003 г. дялово участие в размер на 49,9 % в Duferco US, в полза на DII. Това прехвърляне на дялово участие е извършено в контекста на предварителни преговори за придобиването на дялово участие на групата NLMK в групата Duferco посредством SIF, тъй като групата NLMK изразява желание всички акции в Duferco US да се контролират от SIF. Поради това, за да се оттегли от Duferco US, на 14 юни 2006 г. FSIH предоставя на DII опция за закупуване на притежавани от FSIH акции в Duferco US, която впоследствие е прехвърлена на Ultima, което я упражнява и изкупува цялото дялово участие на FSIH в Duferco US за сумата от 125,85 милиона щатски долара (USD) (около 95 милиона евро).
20

На 1 юли 2019 г. I.N. е разпитан от съдия-следовател от Županijski sud u Zagrebu (Областен съд Загреб, Хърватия). Заявява, че възразява срещу екстрадицията си в Русия, и освен това посочва, че има двойно, руско и исландско, гражданство. Нота на исландското посолство, връчена на Županijski sud u Zagrebu (Областен съд Загреб) чрез Министерство на външните работи и европейските въпроси на Република Хърватия, потвърждава, че от 19 юни 2019 г. I.N. е исландски гражданин и има статут на постоянно пребиваващ в страната. В нотата се отбелязва също желанието на исландското правителство възможно най-бързо на I.N. да бъде осигурено безопасно преминаване до Исландия.
54

В случай на възражение, основано на по-ранна индивидуална марка, вероятността от объркване по смисъла на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 означава вероятността потребителите да повярват, че обхванатите от тази марка стоки или услуги и тези, обозначени от заявената марка, произхождат от едно и също предприятие или евентуално от икономически свързани предприятия. Наличието на такава вероятност от объркване следва да се преценява цялостно, като се отчитат всички фактори, релевантни за конкретния случай (решение от 5 март 2020 г., Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO, C‑766/18 P, EU:C:2020:170, т. 63 и 67 и цитираната съдебна практика).
41

Така общата система на ДДС гарантира пълен неутралитет от гледна точка на данъчната тежест на всички икономически дейности, независимо от техните цели и резултати, при условие че самите тези дейности по принцип подлежат на облагане с ДДС (решение от 3 юли 2019 г., The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge, C‑316/18, EU:C:2019:559, т. 22 и цитираната съдебна практика).
50

В това отношение от документа, озаглавен Guidance Document no 2 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Guidance on allocation methodologies) (Ръководен документ № 2 относно хармонизираната методология за безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в Европейския съюз след 2012 г. (Ръководство относно методологията за разпределяне) от 14 април и от 29 юни 2011 г. (страници 40 и 41), е видно, че историческите равнища на активност на дадена инсталация трябва да се определят в зависимост от наличния капацитет през базовия период, определен в съответствие с член 9, параграф 1 от Решение 2011/278.
183

Задължението при необходимост да се остави без приложение национално законодателство, което противоречи на разпоредба от правото на Съюза с директен ефект, се носи не само от националните юрисдикции, но и от всички държавни органи, включително от административните органи, натоварени в рамките на своята компетентност с прилагането на правото на Съюза (вж. в този смисъл решения от 22 юни 1989 г., Costanzo, 103/88, EU:C:1989:256, т. 30 и 31, от 4 декември 2018 г., Minister for Justice and Equality и Commissioner of An Garda Síochána, C‑378/17, EU:C:2018:979, т. 38 и от 21 януари 2020 г., Banco de Santander, C‑274/14, EU:C:2020:17, т. 78).
2

Това запитване е отправено в рамките на спор между BlackRock Investment Management (UK) Limited (наричано по-нататък „BlackRock“) и Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Данъчна и митническа администрация на Обединеното кралство, наричана по-нататък „данъчната администрация“) по повод на отказ на последната да му разреши да се ползва от освобождаването от данък върху добавената стойност (ДДС), предвидено в член 135, параграф 1, буква ж) от Директивата за ДДС.
24

Текстът на тази разпоредба е недвусмислен и предвижда, че информацията, посочена в предходната точка, трябва да фигурира „в“ общите условия, когато те се намират на уебсайта на търговеца, а не в други документи, достъпни на този уебсайт, или в други негови раздели. Тази недвусмисленост се потвърждава от текстовете на посочената разпоредба на различни езици и по-специално на испански (en las condiciones generales), чешки (ve všeobecných obchodních podmínkách), немски (in den allgemeinen Geschäftsbedingungen), английски (in the general terms and conditions), италиански (nelle condizioni generali), нидерландски (in de algemene voorwaarden), полски (w ogólnych warunkach umów), португалски (nos termos e nas condições gerais), фински (yleisissä ehdoissa) и шведски (i de allmänna villkoren).
68

Макар понастоящем Съдът да допуска възлагане in house само в хипотези, в които възлагащ орган притежава изцяло или отчасти капитала на изпълнителя, от това не може да се направи изводът, че в рамките на система като т.нар. модел на „отговорната община“ по смисъла на финското право не е възможно възлагащ орган — в случая отговорната община — да избере възлагане in house, за да удовлетвори потребностите на възлагащи органи, с които е сключил споразумение въз основа на посочения модел, само поради обстоятелството че другите общини, страни по споразумението, нямат дялово участие в капитала на образуванието in house. Критерият за притежаване на дялово участие в капитала всъщност не може да бъде единството средство за постигане на тази цел, тъй като контролът, сходен на упражнявания от възлагащия орган върху собствените му подразделения, може да се прояви по различен начин освен посредством подход, основан на капитала.