Диспозитив
1)Разпоредбите от приложение II към Директива 93/42/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно медицинските 
изделия, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 г., 
разгледани във връзка с член 11, параграфи 1 и 10 и с член 16, параграф 6 от тази директива, трябва да се тълкуват в 
смисъл, че нотифицираният орган няма общо задължение да извършва внезапни проверки, да проверява изделията и/или 
да преглежда търговската документация на производителя. Въпреки това при наличието на улики, че медицинско 
изделие може да не отговаря на изискванията, предвидени в Директива 93/42, изменена с Регламент № 1882/2003, 
този орган трябва да вземе всички необходими мерки, за да изпълни задълженията си по член 16, параграф 6 от тази 
директива и точки 3.2, 3.3, 4.1—4.3 и 5.1 от приложение II към нея.
2)Директива 93/42, изменена с Регламент № 1882/2003, трябва да се тълкува в смисъл, че действията на 
нотифицирания орган в рамките на процедурата, свързана с декларацията на Европейската общност за съответствие, 
има за цел да защити крайните получатели на медицински изделия. Условията, при които виновното неизпълнение от 
страна на този нотифициран орган на задълженията, наложени му въз основа на тази директива в рамките на 
споменатата процедура, може да ангажира неговата отговорност спрямо посочените получатели, се уреждат от 
националното право при спазване на принципите на равностойност и ефективност.
(1) ОВ C 279, 24.8.2015 г.
Решение на Съда (девети състав) от 15 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der 
Nederlanden — Нидерландия) — X/Staatssecret aris van Financiën
(Дело C-317/15) (1)
(Преюдициално запитване — Свободно движение на капитали — Член 64 ДФЕС — Движение на 
капитали към и от трети страни, свързано с предоставянето на финансови услуги — Финансови 
активи в швейцарска банкова сметка — Акт за установяване на допълнителни данъчни 
задължения — Срок за установяване на такива задължения — Удължаване на срока по отношение 
на активите, държани извън държавата членка по местопребиваването)
(2017/C 112/09)
Език на производството: нидерландски
Запитваща юрисдикция
Hoge Raad der Nederlanden
Страни в главното производство
Жалбоподател: X
Ответник: Staatssecretar is van Financiën
Диспозитив
1)Член 64, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага по отношение на национална правна уредба, с 
която върху посочените в тази разпоредба видове движение на капитали се въвежда ограничение като обсъждания в 
главното производство удължен срок за установяване на допълнителни данъчни задължения, дори когато това 
ограничение се прилага и в случаи, които нямат връзка с преките инвестиции, установяването, предоставянето на 
финансови услуги или допускането на ценни книжа на капиталовите пазари.C 112/6 BG Официален вестник на Европейския съюз 10.4.2017 г.
2)Откриването на сметка за ценни книжа от местно за дадена държава членка лице в банкова институция извън 
Европейския съюз като обсъжданото в главното производство попада в обхвата на понятието за движение на капитали, 
свързано с предоставянето на финансови услуги по смисъла на член 64, параграф 1 ДФЕС.
3)Предоставената с член 64, параграф 1 ДФЕС възможност на държавите членки да прилагат някои ограничения по 
отношение на движението на капитали, свързано с предоставянето на финансови услуги, важи и за ограниченията, 
които, подобно на обсъждания в главното производство удължен срок за установяване на допълнителни данъчни 
задължения, не засягат нито доставчика на услугите, нито условията и правилата за предоставянето на тези услуги.
(1) ОВ C 311, 21.9.2015 г.
Решение на Съда (първи състав) от 15 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Vilniaus miesto 
apylinkės teismas — Литва) — W и V/X
(Дело C-499/15) (1)
(Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Компетентност 
във връзка с родителската отговорност — Регламент (ЕО) № 2201/2003 — Членове 8—15 — 
Компетентност във връзка със задължения за издръжка — Регламент (ЕО) № 4/2009 — Член 3, 
буква г) — Противоположни решения, постановени от съдилища на различни държави членки — 
Дете с обичайно местопребиваване в държавата членка по местопребиваване на майка му — 
Компетентност на съдилищата на държавата членка по местопребиваване на бащата да 
изменят решение, което е придобило сила на пресъдено нещо и което те са постановили по-рано 
във връзка с местопребиваването на детето, задълженията за издръжка и упражняването на 
правото на лични отношения — Липса)
(2017/C 112/10)
Език на производството: литовски
Запитваща юрисдикция
Vilniaus miesto apylinkės teismas
Страни в главното производство
Жалбоподатели: W и V
Ответник: X
Диспозитив
Член 8 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, 
признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който 
се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000, и член 3 от Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 година 
относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството 
по въпроси, свързани със задължения за издръжка, трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай като разглеждания в главното 
производство съдилищата на държавата членка, постановили решение, което е придобило сила на пресъдено нещо и се 
отнася до родителската отговорност за ненавършило пълнолетие дете и до задълженията за издръжката му, вече не са 
компетентни да се произнесат по искане за изменение на съдържащите се в това решение разпоредби, ако обичайното 
местопребиваване на детето се намира на територията на друга държава членка. Компетентни да се произнесат по 
такова искане са съдилищата на последната държава членка. 
(1) ОВ C 414, 14.12.2015 г.10.4.2017 г. BG Официален вестник на Европейския съюз C 112/7