ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ

Г‑Н Y. BOT

представено на 14 юли 2011 година( )

Дело C‑474/10

Department of the Environment for Northern Ireland

срещу

Seaport (NI) Ltd,

Magherafelt district Council и др.

(Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal in Northern Ireland (Обединеното кралство)

„Директива 2001/42/ЕО — Оценка на последиците на някои планове и програми върху околната среда — Процедура за провеждане на консултации — Определяне на органите, отговарящи за проблемите на околната среда — Срокове, определени за процедурата за провеждане на консултации“

1. Според Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда( ), преди да бъдат приети някои публични планове и програми, за тях трябва да се изготви екологична оценка. В тази оценка се включват консултации на натоварения с изработването на плана орган с обществеността и с отговарящи за проблемите на околната среда структури.

2. Преюдициалното запитване е отправено в рамките на спор между Seaport (NI) Ltd. и Magherafelt district Council и др., от една страна, и Department of the Environment for Northern Ireland (министерство на околната среда) по повод процедурата за провеждане на консултации, осъществена при изготвянето на регионални проекти за планове за развитие в Северна Ирландия.

3. Със запитването се иска от Съда да уточни две от правилата във връзка с прилагането на процедурата за консултации. Първото, посочено в член 6, параграф 3 от директивата, се отнася до определянето на органите, които следва да бъдат консултирани. Всъщност по настоящото дело Department of the Environment for Northern Ireland е едновременно органът, отговарящ за спорния план, и органът, определен според националното законодателство за нуждите на процедурата за провеждане на консултации. Поради това въпросът е дали в случай като разглеждания по делото в главното производство държавата членка е длъжна да определи нов орган, който да бъде консултиран, различен и независим от първия.

4. Второто правило, посочено в член 6, параграф 2 от директивата, се отнася до определения за процедурата за провеждане на консултации срок. Въпросът е дали този срок може да бъде определян за всеки отделен случай от органа, който отговаря за плана или програмата, или е необходимо той да бъде определен в законодателните актове, с които се транспонира директивата.

5. По съображения, които ще изложа по-долу, ми се струва, че правилното и ефективно привеждане в действие на директивата налага в случай като разглеждания в главното производство държавата членка да определи нов орган, който да бъде консултиран, различен и независим от органа, отговарящ за изготвянето на плана. Според мен няма никаква пречка обаче в национална правна уредба да се предвиди, че определеният за нуждите на процедурата за консултации срок се уточнява за всеки отделен случай от органа, отговарящ за изготвянето на плана, при условие че този срок все пак е достатъчен, за да имат компетентните органи и обществеността реална възможност да изразят становището си относно проектоплана.

I – Правна уредба

А – Директивата

6. Както се установява от член 1 от директивата, нейната основна цел е да се извършва екологична оценка по време на изготвянето и преди приемането на плановете и програмите, които е вероятно да имат съществени последици върху околната среда. Законодателят на Съюза смята по този начин да осигури високо равнище на защита на околната среда в съответствие с член 174 ЕО и член 37 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

7. Директивата определя минималната рамка за екологичната оценка, като оставя на държавите членки грижата да определят подробностите, имайки предвид принципа на субсидиарност( ).

8. Според член 2, буква б) от директивата екологичната оценка включва изготвянето на екологичен доклад (в който са посочени значимите вероятни последици за околната среда и разумните заместващи разрешения), както и провеждането на консултации с органите, отговарящи за въпросите на околната среда, с обществеността и с другите държави членки, когато има значими трансгранични последици. Екологичният доклад и резултатите от консултациите се взимат предвид при приемане на плана или програмата. След приемането на този план или програма органите, отговарящи за околната среда, обществеността, както и всяка държава членка, с която е проведена консултация, се информират и им се предоставят съществените сведения.

9. Процедурата за консултации е уредена в член 6 от директивата. Текстът на разпоредбата е следният:

„1. Проектопланът или програмата и екологичният доклад, изготвен в съответствие с член 5, се предоставя на органите, посочени в параграф 3 от настоящия член, както и на обществеността.

2. На органите, посочени в параграф 3, и на обществеността, посочена в параграф 4, се предоставя ранна и ефективна възможност в рамките на подходящи срокове, да изразят своето становище за проектоплана или програмата, както и за придружаващия ги екологичен доклад преди приемането на плана или програмата или внасянето им в законодателна процедура.

3. Държавите членки определят органите, които следва да бъдат консултирани, които, по силата на своите специфични екологични отговорности, е вероятно да бъдат засегнати от екологичните последици на изпълнението на плановете и програмите.

4. Държавите членки идентифицират обществеността за целите на параграф 2, [а именно] засегната общественост или която е вероятно да бъде засегната или има интерес от вземането на решения […].

5. Подробната уредба относно информацията и консултациите на органите и обществеността се определя от държавите членки.“

Б – Транспонирането на директивата във вътрешния правов ред

10. Директивата е транспонирана с Наредба от 2004 г. относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (Environmental Assessment of Plans and Programmes Regulations (Northern Ireland) 2004, по-нататък наричано „наредбата от 2004 г.“)

11. Член 6, параграф 3 от директивата, който се отнася до определяне на консултативните органи, е транспониран с член 4 от наредбата. Текстът на посочения член 4 е следният:

„1) Без да се изключва прилагането на член 2, консултативният орган е Department of the Environment for Northern Ireland […].

2) Винаги, когато отговорният за план или програма орган е Department of the Environment for Northern Ireland, той не следва да упражнява едновременно предвидените в наредба[та] [от 2004 г.] функции на консултативен орган във връзка с този план или тази програма[…].“

12. Член 6, параграф 2 от директивата относно определените за процедурата за консултиране срокове е транспониран с член 12 от наредбата от 2004 г. Този член 12 гласи:

„1) Всеки проектоплан или програма, за който/която е изготвен екологичен доклад […], и придружаващият ги екологичен доклад […] следва да се поставят на разположение на консултативния орган и на обществеността в съответствие със следващите разпоредби от настоящия член.

2) Възможно най-бързо след изготвяне на съответните документи отговорният орган трябва да изпрати копие от тях на консултативния орган и да го прикани да изрази своето мнение по тях в определен срок.

3) Отговорният орган трябва също:

a) в четиринадесетдневен срок от изготвянето на съответните документи да публикува в съответствие с параграф 5 или да следи за публикуването на съобщение, в което:

i) се посочва наименованието на плана, програмата или изменението;

ii) се посочва адресът (той може да включва уебсайт), на който съответните документи могат да се прегледат или на който може да се получи копие от тях;

iii) се отправя покана за изразяване на мнения относно съответните документи;

iv) се посочва адресът, на който могат да се изпращат мненията, както и определеният за това срок;

b) да съхранява копия от съответните документи, достъпни за справки за обществеността безплатно и в обичайното работно време, в мястото на седалището му;

c) да публикува копия от съответните документи на своя уебсайт.

4) Продължителността на посочените в параграф 2 и параграф 3, буква а), точка iv) срокове трябва да бъде такава, че лицата, до които е отправена поканата, да имат реална възможност да изразят своето мнение относно съответните документи.

[…]“

II – Фактите и главното производство

13. Към момента на настъпване на фактите, предмет на спора в главното производство, Department of the Environment for Northern Ireland се състои от четири агенции, между които са службата по планирането и службата по околната среда и културното наследство( ).

14. При изготвяне на проектите „Northern Area Plan 2016“ и „Magherafelt Area Plan 2015“ службата по планирането работи в тясно сътрудничество със службата по околната среда и културното наследство. Втората служба дава информация, както и становище относно съдържанието на разглежданите проекти.

15. За нуждите на процедурата за консултации Department of the Environment for Northern Ireland прави достояние на обществеността, както и на службата си по околната среда и културното наследство и на други органи на публична власт проекта „Northern Area Plan 2016“ и екологичния доклад. Определен е срок от осем седмици за представяне на становища. Department of the Environment for Northern Ireland получава 5 250 становища във връзка с проектоплана от представители на обществеността, както и четири становища във връзка с доклада за екологичното въздействие. Сред тях са 49 становища от Seaport (NI) Ltd, едно от които се отнася до съдържанието на този доклад и до извършването на екологичната оценка.

16. Що се отнася до „Magherafelt Area Plan 2015“ и доклада за екологичното въздействие, за тях са уведомени службата по околната среда и културното наследство, както и другите заинтересувани структури. Department of the Environment for Northern Ireland ги приканва да представят становищата си в срок от шест седмици. Той получава около 5 300 становища относно проектоплана и 5 становища относно доклада за екологичното въздействие.

17. През месеците ноември и декември 2005 г. Seaport (NI) Ltd, както и Magherafelt district Council и др. подават съответно жалби до High Court of Justice in Northern Ireland (Обединеното кралство), тъй като смятат, че екологичната оценка относно разглежданите проектопланове не е извършена в съответствие с предписанията на директивата.

18. И в двете посочени производства High Court of Justice in Northern Ireland приема, че член 4 от наредбата от 2004 г. не транспонира правилно съдържащото се в член 6, параграф 3 от директивата изискване за определяне на нов орган, който да бъде консултиран, когато Department of the Environment for Northern Ireland е същевременно и органът, отговорен за плана. Той приема също, че член 12 от наредбата от 2004 г. не транспонира, както трябва, разпоредбите на член 6, параграф 2 от директивата, тъй като не определя конкретен срок, в който трябва да бъдат представени становищата.

19. Department of the Environment for Northern Ireland подава жалба до Court of Appeal in Northern Ireland (Обединеното кралство).

III – Преюдициалните въпроси

20. Тъй като смята, че за произнасянето по този спор е необходимо тълкуване на правото на Съюза, Court of Appeal in Northern Ireland решава да постави на Съда трите изложени по-долу преюдициални въпроса:

„1. Правилно ли е тълкуване на директивата […] в смисъл, че когато самият национален орган, който изготвя план по член 3, е натоварен с обща компетентност в областта на околната среда в държава членка, държавата членка може да откаже да определи съгласно член 6, параграф 3 орган, който трябва да бъде консултиран за целите на членове 5 и 6?

2. Правилно ли е тълкуване на директивата в смисъл, че когато самият орган, натоварен в държава членка с общата компетентност в областта на околната среда, изготвя плана по член 3, държавата членка трябва да гарантира, че ще бъде определен отделен от този орган консултативен орган?

3. Правилно ли е тълкуване на директивата в смисъл, че предвиденото в член 6, параграф 2 изискване, на органите, посочени в параграф 3, и на обществеността, посочена в параграф 4, да се предоставя ранна и ефективна възможност „в рамките на подходящи срокове“ да изразят своето становище, може да бъде транспонирано с правни норми, които предвиждат, че отговорният за изготвянето на плана орган определя във всеки отделен случай срока, в който се изразяват становища, или самите правни норми за транспониране на директивата трябва да установят срок или различни срокове за различни обстоятелства, в който/които тези становища се изразяват?“

IV – Моят анализ

А – По първия и втория въпрос

21. С първите два въпроса запитващата юрисдикция пита Съда дали член 6, параграф 3 от директивата трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на процедурата за консултации държава членка е длъжна да определи нов орган, отговарящ за въпросите на околната среда, когато органът, посочен за тези цели от националното законодателство, е самият орган, отговорен за изготвянето на съответния план или програма. Ако това е така, запитващата юрисдикция пита Съда дали този нов орган трябва да бъде различен от органа, отговарящ за изготвянето на плана или на програмата.

22. Правителството на Обединеното кралство и датското правителство, както и Европейската комисия предлагат на първите два въпроса да бъде даден отрицателен отговор.

23. Правителството на Обединеното кралство и датското правителство по същество смятат, че директивата осъществява минимална хармонизация на процедурите за екологична оценка. Освен това държавите членки не били длъжни да създават нова структура, различна и независима от определената в националното законодателство. В случая сътрудничеството на службите по околната среда и по планирането на Department of the Environment for Northern Ireland щяло да позволи да се постигнат резултатите, които са цел на директивата, както по отношение на прозрачността на процеса на взимане на решения, така и на изчерпателността и благонадеждността на данните относно околната среда. Поради задълженията, които има Department of the Environment for Northern Ireland, то щяло да следи екологичното въздействие на плана да бъде надлежно взето предвид и частните интереси да не бъдат взети предвид във вреда на обществения интерес.

24. Комисията обръща внимание на съществуващите различия в административната организация на държавите членки. Някои държави могли да посочат няколко органа за нуждите на процедурата за консултации. За други, като Великото херцогство Люксембург или Република Малта, обаче щяло да бъде трудно да определят нов орган, който да отговаря на поставените в член 6, параграф 3 от директивата изисквания, и то с оглед на техните размери. Комисията отбелязва освен това, че нищо в текста на директивата не подсказвало, че в случай като разглеждания по делото в главното производство държавата членка била длъжна да определи нов орган. Комисията отбелязва, че ако това било така, една толкова изкуствена структура нямало да бъде в състояние да даде полезна информация.

25. Не споделям възраженията, направени в рамките на настоящото производство. По съображения, които ще изложа по-долу, аз съм на мнение, че държава членка, която е в положение като разглежданото в главното производство, не може да се освободи от задълженията, които има на основание член 6, параграф 3 от директивата, по съображение че органът, който отговаря за изготвянето на плана, е също и органът, определен в националното законодателство за нуждите на процедурата за консултации. Смятам, че в такова положение благонадеждно и ефективно прилагане на директивата налага тази държава членка да определи нов орган, който да бъде консултиран, различен и независим от първия.

26. Тази преценка се основава на естеството и обхвата на процедурата на консултации, установена от законодателя на Съюза, както и на целите, които той иска да постигне.

27. Посочената в член 6 от директивата процедура на консултации цели да гарантира правото на всеки да живее в околна среда, която може да гарантира здравето и благоденствието му в съответствие с член 174 EО и член 37 от Хартата на основните свободи на Европейския съюз.

28. По този начин тя утвърждава правото на всички да участват в процедурите по взимане на решения, когато те имат последици за околната среда. В това отношение законодателят на Съюза се основава на задълженията на Съюза, в рамките на Конвенцията за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпросите на околната среда, наречена „Конвенцията от Орхус“( ). Припомням, че конвенцията от Орхус има за цел да гарантира правото на обществеността да участва в процедурите по вземане на решения по въпросите на околната среда, и по-конкретно когато става въпрос за планове или програми, свързани с околната среда( ). Консултацията обаче не е само право. Тя е също и задължение, задължение да се опазва и подобрява качеството на околната среда, като се изразява загриженост и се подпомагат органите, отговарящи за изготвянето на плана, да се съобразят, както следва, с тази загриженост и като се приемат най-добрите решения.

29. Съвкупността от разпоредбите на директивата свидетелства за волята на законодателя на Съюза да зачита тези права. Той установява една процедурна рамка, която позволява на всеки етап от изготвянето и приемането на плана да се гарантира реално съобразяване с тревогата за околната среда на органите и на лицата, засегнати от последиците от тези проекти. По-конкретно целта е да се гарантира изчерпателност и благонадеждност на предоставената за нуждите на екологичната оценка информация( ).

30. Консултирането на органите трябва да се осъществява още от първите етапи на изработването на плана и да продължава до приемането на същия. Наистина те се изслушват първо относно необходимостта от извършване на екологична оценка на съответния план (член 3, параграф 6 от директивата). След това органите трябва да се произнесат относно обхвата и нивото на подробности на информацията, която следва да се включи в екологичния доклад (член 5, параграф 4 от директивата). На последно място, те трябва да изложат становището си за този доклад, както и за проектоплана или програмата (член 6, параграф 2 от директивата).

31. Следователно самата същност на процедурата на консултиране е да се получи информирано становище от орган, който е компетентен по въпросите на околната среда и който преди всичко е заинтересован от последиците на плана за околната среда. Тази процедура трябва да дава възможност да се получи мнение на всеки от етапите не само относно необходимостта от екологична оценка, но също и относно самото съдържание на доклада относно екологичното въздействие и на проектоплана. Следователно определеният за нуждите на консултациите орган трябва да бъде в състояние да даде актуални и полезни сведения. Той трябва също да може да критикува осъществените оценки и избраните решения от органа, отговарящ за изготвянето на плана, като предложи въз основа на своите знания и компетентност изменения и разумни алтернативи.

32. Следователно този орган може да бъде само орган, различен и независим от органа по планирането, и това е единствената гаранция за благонадеждността и ефективността на процедурата на консултации. Както отбелязва Комисията в писменото си становище, „очевидно е, че един орган не може да провежда консултации сам със себе си“. Също както лице не може да бъде едновременно съдия и страна в дадено производство, така и орган на публична власт не може да бъде консултиран относно последиците на план, който самият той е създал.

33. Ако се приеме обратното, това според мен ще лиши процедурата на консултиране от целия ѝ полезен ефект и ще попречи на постигането на целите, поставени от законодателя на Съюза.

34. Наистина, Department of the Environment for Northern Ireland не може по един и същ начин да изработи своя план, да направи конструктивна критика на своя проект и да предложи алтернативи, различни от вече избраните от него разрешения. Освен това, ако той действително е един от органите, които най-добре могат да защитят свързаните с околната среда интереси, той все пак трябва да може да вземе предвид становищата и опасенията, които могат да изразят например по-специализирани институти или местни органи, заинтересовани от въздействието на плана поради неговото географско приложно поле. Интересно е в това отношение да се отбележи, че правомощията на Department of the Environment for Northern Ireland не са попречили на заинтересованата общественост да представи повече от 5 250 становища по проекта „Northern Area Plan 2016“ и повече от 5 300 становища по проекта „Magherafelt Area Plan 2015“. Следователно Department of the Environment for Northern Ireland не може да се освободи от задължението да проведе консултации с друг орган, отговарящ за въпросите на околната среда, без да лиши директивата от един от съществените ѝ елементи.

35. Ето защо ми се струва, че за да се гарантира благонадеждно и полезно привеждане в действие на директивата, е необходимо в положение като разглежданото по делото в главното производство държавата членка да определи в съответствие с член 6, параграф 3 от директивата нов орган за нуждите на процедурата на консултации, различен и независим от органа, отговарящ за изготвянето на плана.

36. Според мен такова задължение не налага непреодолима тежест на държавите членки, които поради своите размери не разполагат с широка мрежа от органи на публична власт, отговарящи за околната среда.

37. Член 6, параграф 3 от директивата е формулиран по начин, който позволява широко тълкуване. В съответствие с член 6, параграф 5 от директивата той оставя на държавите членки голяма свобода на преценка при организиране на процедурата на консултации във връзка с околната среда( ).

38. Така например от точка 7.11 от Насоките на Комисията( ) се установява, че държавите членки могат да решат да определят правителствени структури или публични органи, които действат на национално, регионално или местно равнище. Това могат да бъдат органи, заинтересовани от въздействието на прилагането на плана върху околната среда, като инспекции по околната среда, изследователски институти, които осъществяват дейности в обществен интерес или също службите на правителството. В съответствие с точка 7.15 от Насоките това могат да бъдат също органи, които в по-общ план имат задължения във връзка с околната среда, каквито са „органи на местно самоуправление, които са най-близо до населението“.

39. Държавите членки са свободни да изберат и начина на определяне на консултативните органи. Според Насоките тези органи могат да бъдат определени в рамките на нормативните актове за транспонирането, какъвто е случаят по настоящото дело. Държавите членки могат също да предпочетат подход, при който решение са взима за всеки отделен случай, което дава възможност да се вземе предвид съдържанието на плана или на програмата( ). В тази хипотеза държавата членка може реално да вземе предвид конкретния орган, отговарящ за плана, за да определи за нуждите на съответната екологична оценка нов консултативен орган.

40. Както текстът на член 6, параграф 3 от директивата, така и тълкуването, което Комисията прави, позволяват да се приеме, че държавите членки имат достатъчна свобода на действие за приемане на процедура, която да може да осигури полезно и благонадеждно привеждане в действие на директивата. Смятам, че в положение като разглежданото в главното производство Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия може да постигне тази цел, като определи например за нуждите на разглежданата процедура на консултации местен орган, който би могъл да е заинтересован от последиците от екологичния план( ).

41. Ето защо с оглед на всичко изложено дотук смятам, че член 6, параграф 3 от директивата трябва да се тълкува в смисъл, че когато органът, отговарящ за плана, е едновременно и органът, определен в националното законодателство за нуждите на процедурата на консултации, държавата членка следва да определи нов консултативен орган, който трябва да бъде различен и независим от първия.

Б – По третия въпрос

42. С третия си въпрос запитващата юрисдикция пита Съда дали член 6, параграф 2 от Директивата допуска определеният за нуждите на процедурата по консултации срок да бъде уточняван във всеки отделен случай от органа, отговорен за изготвянето на плана.

43. По делото в главното производство High Court of Justice in Northern Ireland всъщност приема, че в съответствие с принципа на правна сигурност, държавите членки трябва да бъдат задължени да уточняват този срок в нормативните актова за транспониране и не могат да възлагат на отговарящия за плана орган отговорността за определянето му във всеки отделен случай.

44. Правителството на Обединеното кралство поддържа, че предвидените за нуждите на процедурата на консултации срокове не трябва непременно да бъдат определени в законодателните актове за транспониране. Комисията, от своя страна, смята, че нищо в текста на директивата, нито някой принцип на правото не изисква държавите членки да определят в техните закони за транспониране точен срок за нуждите на процедурата на консултации. Достатъчно било този срок да бъде определен в момента на консултациите.

45. Също както правителството на Обединеното кралство и Комисията, съм на мнение, че член 6, параграф 2 от директивата допуска национално законодателство като разглежданото по делото в главното производство, което предвижда, че определеният за нуждите на процедурата на консултации срок се уточнява във всеки отделен случай от органа, отговарящ за плана или програмата. Становището ми се основава на следните доводи.

46. Известно е, от една страна, че директивата не прави пълна хармонизация на процедурите за екологична оценка, и по-конкретно на процедурата на консултации. Както следва от съображение 8 и от член 6, параграф 5 от директивата, законодателят на Съюза е искал да определи една минимална рамка, оставяйки на държавите членки грижата да уточнят конкретните правила във връзка с консултациите на органите и на обществеността.

47. Така, що се отнася до определения за нуждите на процедурата на консултации срок, законодателят на Съюза уточнява единствено в член 6, параграф 2 от директивата, че този срок трябва да е „подходящ“, за да имат органите и обществеността, които следва да бъдат консултирани, „ефективна възможност“ да изразят своето становище( ). Следователно директивата оставя на държавите членки да преценят по какъв начин следва да транспонират тази разпоредба в националния правен ред( ). Поради това няма никаква пречка държава членка да реши да възложи на органа, отговарящ за съответния план, задължението да определи срока, в който трябва да бъдат представени становищата, стига този срок да отговаря на посочените в член 6, параграф 2 от директивата условия( ).

48. Предимството на това разрешение е, че се избягва прекомерната строгост на процедурата, като се дава възможност на органа, отговарящ за плана, да определи срок, който може да бъде съобразен с естеството на плана, с неговите мащаби и сложност. Уместно е във връзка с това да се припомни, че приложното поле на директивата е изключително широко, тъй като според член 3 от нея то обхваща изключително разнообразни сфери на дейност, като отраслите на селското стопанство, енергетиката, промишлеността, далекосъобщенията, а също и туризма. Освен разнообразието на изготвяните проекти, всеки план според мен има характерни особености и поради това заслужава конкретно разглеждане в срок, който трябва да бъде подходящ. Струва ми се впрочем, че в това отношение органът, отговарящ за плана, най-добре може да определи този срок.

49. Освен това не мисля, че посоченото разрешение противоречи на принципа на правна сигурност, при положение че органът, отговарящ за плана, указва срока за консултации още при публикуването на проектоплана и на доклада за екологичното въздействие, и то в съответствие с текста на член 6, параграф 2 от директивата.

50. По настоящото дело се установява, че в съответствие с член 12 от наредбата от 2004 г Department of the Environment for Northern Ireland е определил срок от осем седмици за проекта „Northern Area Plan 2016“ и срок от шест седмици за проекта „Magherafelt Area Plan 2015“. Тези срокове изглеждат достатъчни, тъй като са позволили на консултираните органи и общественост да депозират повече от 5 250 становища по първия проект и повече от 5 300 становища по втория проект. Както подчертава в становището си правителството на Обединеното кралство, по силата на националното право, ако в даден случай органите и обществеността, които трябва да бъдат консултирани, считат, че определеният срок е прекалено кратък, може да бъде поискано продължаване и ако то бъде отказано, може да бъде образувано производство за съдебен контрол поради недостатъчната продължителност на срока за консултации.

51. С оглед на всичко изложено дотук смятам, че член 6, параграф 2 от директивата допуска национално законодателство, което предвижда определеният за нуждите на процедурата на консултации срок да се уточнява във всеки отделен случай от органа, отговарящ за плана или програмата, при условие че този срок е достатъчен, за да имат органите и обществеността, които трябва да бъдат консултирани, ефективна възможност да изразят становищата си относно проектоплана или програмата, както и относно доклада за екологичното въздействие.

V – Заключение

52. По изложените по-горе съображения предлагам на Съда да отговори на поставените от Court of Appeal in Northern Ireland преюдициални въпроси по следния начин:

„1) Член 6, параграф 3 от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда трябва да се тълкува в смисъл, че когато органът, отговарящ за плана, е едновременно и органът, определен в националното законодателство за нуждите на процедурата на консултации, държавата членка следва да определи нов консултативен орган, който трябва да бъде различен и независим от първия.

2) Член 6, параграф 2 от Директива 2001/42/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национално законодателство, което предвижда определеният за нуждите на процедурата на консултации срок да се уточнява във всеки отделен случай от органа, отговарящ за плана или програмата, при условие че този срок е достатъчен, за да имат органите и обществеността, които трябва да бъдат консултирани, ефективна възможност да изразят становищата си относно проектоплана или програмата, както и относно доклада за екологичното въздействие.“