ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1

Жалбоподателите, Jindal Saw Ltd — частно дружество, учредено по индийското право, и Jindal Saw Italia SpA — италианско дружество, притежавано от Jindal Saw Ltd., осъществяват дейност в областта на производството и продажбата на тръби от пластичен чугун за индийския пазар и за износ. През разглеждания в случая период три свързани дружества са продавали продукти на Jindal Saw в Европейския съюз, а именно освен Jindal Saw Italia, също и Jindal Saw España SL и Jindal Saw Pipeline Solutions, UK (наричано „Jindal Saw UK“) (наричани по-нататък общо „дружествата за продажба на Jindal Saw“).
14

Първото национално решение е разпореждане № 1261 на Secretary of State for the Home Department (министър на вътрешните работи, Обединеното кралство, наричан по-нататък „Home Secretary“) от 29 март 2001 г. за изменение на UK Terrorism Act 2000 (Закон на Обединеното кралство за тероризма, 2000 г.) и за забрана на жалбоподателя, за когото се приема, че е организация, участваща в терористични действия (наричано по-нататък „решението на Home Secretary“).
88

При тези условия съгласно принципите, приложени от Общия съд в решението за връщане на делото, и въз основа на преценка ex æquo et bono на претърпените от г‑жа Sintobin вреди Комисията следва да бъде осъдена in solidum да заплати ѝ сумата от 50000 EUR като обезщетение за неимуществените вреди, претърпени от нея поради факта на убийството на сина ѝ, и да отхвърли искането за обезщетение в останалата му част.
6

Всъщност газопроводът OPAL е притежаван от WIGA Transport Beteiligungs-GmbH & Co. (наричано по-нататък „WIGA“, по-рано W & G Beteiligungs-GmbH & Co. KG, по-рано Wingas GmbH & Co. KG), което държи дял от 80 % от посочения газопровод, и от E.ON Ruhrgas AG, което държи дял от 20 % от него. WIGA се контролира съвместно от OAO „Газпром“ и BASF SE. Дружеството, което експлоатира частта от газопровода OPAL, притежавана от WIGA, е OPAL Gastransport GmbH & Co. KG (наричано по-нататък „OGT“).
1

Жалбоподателите, Hitachi-LG Data Storage, Inc. и неговото дъщерно дружество Hitachi-LG Data Storage Korea, Inc., са производители и доставчици на оптични дискови устройства (наричани по-нататък „ОДУ“). По-специално, Hitachi-LG Data Storage е общо предприятие, създадено от японското дружество Hitachi, Ltd. и от корейското дружество LG Electronics Inc. То е активно на пазара от 1 юли 2001 г.
5

Между Apple Inc., от една страна, и ASI и AOE, от друга, действа споразумение за подялба на разходите (наричано по-нататък „споразумението за подялба на разходите“). Споделените разходи са свързани най-вече с научно-изследователската и развойната дейност (НИРД) за технологиите, влагани в продуктите на групата Apple. Споразумението за подялба на разходите е подписано първоначално през декември 1980 г. Страни по това споразумение са Apple Inc. (по онова време Apple Computer Inc.) и AOE (по онова време Apple Computer Ltd (АCL). През 1999 г. ASI (по онова време Apple Computer International) става страна по това споразумение. През релевантния за анализа в обжалваното решение период са извършени различни изменения в споразумението за подялба на разходите, по-специално за да бъдат отразени измененията в приложимото законодателство.
180

Според жалбоподателя Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като в съображение 397 от обжалваното решение е заключила, че брутното набиране на абонати (тоест делът на набраните нови клиенти) от Three „е първият знак, че Three упражнява на пазара на дребно конкурентен натиск, който е по-силен отколкото може да се съди от пазарния му дял“, при положение че брутният дял на новите абонати на Three, който е [между 10 % и 20 %] (в зависимост от това дали се използват изчисленията на Three или на Комисията), от една страна, е много малък в абсолютна стойност и от друга, е сходен с или даже по-малък от дела му на абонати, който е [между 10 % и 20 %].
10

В обжалваното решение, на първо място, Комисията приема, че разглежданите мерки, предоставени от IVF, използват държавни ресурси и отговорност за тях носи Кралство Испания. На второ място, според нея получател на помощите бил жалбоподателят, а не Fundacion Valencia, която е действала като финансова трансмисия, с оглед по-специално на целта на разглежданите мерки, които трябвало да улеснят финансирането на увеличението на капитала на жалбоподателя. Към момента на предоставяне на разглежданите мерки обаче жалбоподателят бил във финансовото положение на предприятие в затруднение по смисъла на точка 10, буква а) или на точка 11 от Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (ОВ C 244, 2004 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 187, наричани по-нататък „Насоките за оздравяване и преструктуриране“). От гледна точка на критериите, определени в Известието ѝ относно прилагането на членове [107 ДФЕС] и [108 ДФЕС] по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (ОВ C 155, 2008 г., стр. 10, наричано по-нататък „Известието относно гаранциите“), и като се отчита финансовото положение на жалбоподателя, както и условията на държавната гаранция, от която той се е ползвал, Комисията стига до заключението за наличие на недължимо предимство, което е можело да наруши или да заплаши да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки. Освен това в обжалваното решение Комисията измерва количествено твърдения за отпуснат на жалбоподателя размер на помощта, като се основава на референтния лихвен процент, приложим съгласно нейното Съобщение относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (ОВ C 14, 2008 г., стр. 6, наричано по-нататък „Съобщението относно референтните лихвени проценти“), поради липсата на съдържателно сравнение въз основа на сходни сделки на пазара. При количественото определяне на спорната помощ Комисията приема, че стойността на акциите на жалбоподателя, дадени в залог на IVF като насрещна гаранция, е почти нулева. Накрая, Комисията приема в обжалваното решение, че спорната помощ е несъвместима с вътрешния пазар, по-специално от гледна точка на принципите и условията, установени в Насоките за оздравяване и преструктуриране. В тази насока Комисията отбелязва, че планът за жизнеспособност на жалбоподателя от 2009 г. е недостатъчно пълен, за да даде възможност за възстановяването на жизнеспособността в рамките на разумен срок.
9

В обжалваното решение, на първо място, Комисията приема, че разглежданата мярка, предоставена от IVF, използва държавни ресурси и е вменима на Кралство Испания. На второ място, според Комисията получателят на помощта бил жалбоподателят, а не Fundación Elche, която е действала като финансова трансмисия, с оглед по-специално на целта на мярката, която трябвало да улесни финансирането на увеличението на капитала на жалбоподателя. Към момента на предоставяне на мярката обаче жалбоподателят бил във финансовото положение на предприятие в затруднение по смисъла на точка 10, буква а), както и на точка 11 от Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (ОВ C 244, 2004 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 187, наричани по-нататък „Насоките за оздравяване и преструктуриране“). От гледна точка на критериите, определени в Известието на Комисията относно прилагането на членове [107 ДФЕС] и [108 ДФЕС] по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (ОВ C 155, 2008 г., стр. 10, наричано по-нататък „Известието относно гаранциите“), и като се отчита финансовото положение на жалбоподателя, както и условията на държавната гаранция, от която той се е ползвал, Комисията стига до заключението за наличие на недължимо предимство, което е можело да наруши или да заплаши да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки. Освен това в обжалваното решение Комисията измерва количествено твърдения за отпуснат на жалбоподателя размер на помощта, като се основава на референтния лихвен процент, приложим съгласно нейното Съобщение относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (ОВ C 14, 2008 г., стр. 6, наричано по-нататък „Съобщението относно референтните лихвени проценти“), поради липсата на съдържателно сравнение въз основа на сходни сделки на пазара. При количественото определяне на спорната помощ Комисията приема, че стойността на акциите на жалбоподателя, дадени в залог на IVF като насрещна гаранция, е почти нулева. Накрая, Комисията приема в обжалваното решение, че спорната гаранция е несъвместима с вътрешния пазар, по-специално от гледна точка на принципите и условията, установени в Насоките за оздравяване и преструктуриране.
2)

Осъжда Fruit of the Loom, Inc. да заплати съдебните разноски.
Решение на Общия съд (втори състав) от 25 септември 2018 г. —

Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — M. J. Dairies (BBQLOUMI)

(Дело T‑328/17)

„Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „BBQLOUMI“ — По-ранна колективна словна марка на Европейския съюз „HALLOUMI“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)“

1. Марка на Европейския съюз — Определение и придобиване на марка на Европейския съюз — Относителни основания за отказ — Възражение от притежателя на по-ранна идентична или сходна марка, регистрирана за идентични или сходни стоки или услуги — Вероятност от объркване с по-ранната марка — Критерии за преценка (член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 25, 37 и 56—58)

2. Mарка на Европейския съюз — Определение и придобиване на марка на Европейския съюз — Относителни основания за отказ — Възражение от притежателя на по-ранна идентична или сходна марка, регистрирана за идентични или сходни стоки или услуги — Вероятност от объркване с по-ранната марка — Преценка на вероятността от объркване — Определяне на съответните потребители — Степен на внимание на потребителите (член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 26 и 27)

3. Mарка на Европейския съюз — Колективни марки на Европейския съюз — Колективни марки на Европейския съюз по член 66, параграф 2 от Регламент № 207/2009 — Основна функция — Гарантиране на колективния произход на стоките, продавани с колективната марка на Европейския съюз — Географско указание като наименование, идентифициращо продукт като произхождащ от определен географски район (член 4 и член 66, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 35)

4. Mарка на Европейския съюз — Определение и придобиване на марка на Европейския съюз — Относителни основания за отказ — Възражение от притежателя на по-ранна идентична или сходна марка, регистрирана за идентични или сходни стоки или услуги — Сходство между разглежданите марки — Визуално сходство между фигуративна и словна марка (член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 60, 62 и 68)

5. Mарка на Европейския съюз — Определение и придобиване на марка на Европейския съюз — Относителни основания за отказ — Възражение от притежателя на по-ранна идентична или сходна марка, регистрирана за идентични или сходни стоки или услуги — Вероятност от объркване с по-ранната марка — Фигуративна марка „BBQLOUMI“ — Колективна словна марка „HALLOUMI“ (член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета) (вж. т. 69—72)

Предмет

Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 16 март 2017 г. (преписка R 497/2016‑4), постановено в производство по възражение със страни Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi и M. J. Dairies

Диспозитив

1) Отхвърля жалбата.
Решение на Общия съд (първи състав) от 19 септември 2019 г. —

BTC/Комисия

(Дело T‑786/17)

„Арбитражна клауза — Споразумение за предоставяне на безвъзмездни средства по рамкова програма eTEN за трансевропейските телекомуникационни мрежи — Проект „SafeChemo“ — Доклад от разследване на OLAF, в който се констатира недопустимост на някои от направените разходи — Частично възстановяване на платените суми — Насрещeн иск“

1. Жалба за отмяна — Актове, подлежащи на обжалване — Понятие — Актове, които произвеждат задължително правно действие — Жалба, която всъщност се отнася до спор с договорен характер — Отмяна на издадено от Комисията писмо и дебитно известие — Липса на компетентност на съда на Съюза — Недопустимост (членове 263 ДФЕС и 272 ДФЕС) (вж. т. 28—35)

2. Бюджет на Европейския съюз — Финансова помощ от Съюза — Задължение на бенефициера да спазва условията за предоставяне на помощта — Финансиране, което покрива само действително направените разходи — Доказване на декларираните разходи — Представяне на счетоводни документи, съответстващи на определените технически условия за отпускането на съответната безвъзмездна помощ и подлежащи на проверка в рамките на одит — Липса — Недопустими разходи (член 317 ДФЕС) (вж. т. 77—80, 84, 85 и 107)

3. Бюджет на Европейския съюз — Финансова помощ от Съюза — Задължение на бенефициера да спазва условията за предоставяне на помощта — Финансиране, което покрива само действително направените разходи — Процедура, започната от Комисията за възстановяване на авансовите плащания, направени в рамките на помощта — Искане за възстановяване, произтичащо от разпоредбите на споразуменията — Нарушение на принципа на пропорционалност — Липса (член 317 ДФЕС) (вж. т. 95—100)

Предмет

От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на решение Ares(2017) 4709558 на Комисията от 27 септември 2017 г. да си възстанови сумата, изплатена на жалбоподателя в изпълнение на споразумение C046311 за финансиране на проекта „ePrescription and Automation for a Safe Management of Cytostatistics“, сключено по програма eTEN за трансевропейските телекомуникационни мрежи, второ, на писмо Ares(2017) 4790311 на Комисията от 2 октомври 2017 г., с което е изпратено дебитно известие № 3241712708, и трето, на дебитно известие № 3241712708, и от друга страна, искане на основание член 272 ДФЕС да се приеме за установено, че Комисията няма право да иска възстановяване, както и насрещно искане за осъждането на жалбоподателя да възстанови недължимо платена сума по това споразумение

Диспозитив

1) Отхвърля жалбата на BTC Srl.

2) Осъжда BTC да заплати на Европейската комисия главница в размер на 380989,49 EUR, заедно с лихви за забава при лихвен процент от 3,50 %, считано от 17 ноември 2017 г. до окончателното заплащане на посочената сума.
69

Жалбоподателката посочва също събитията от почивните дни на 5 и 6 октомври 2013 г., когато присъства на сватбената церемония на една от своите приятелки. В този случай г‑жа М. ѝ се обаждала многократно по телефона. Тези телефонни разговори били пуснати на високоговорител в присъствието на други лица, по-точно докато управлява автомобила си, които са се съгласили да представят писмени показания. Според тези свидетели думите на г‑жа M. към жалбоподателката били следните: „Ти си просто една тъпачка! Заминаваш всяка събота и неделя по една или друга причина, изобщо не ти пука, по дяволите, мислиш само за шибане“ („Sei solo una stronza ! Tutti i weekend sei via, per un motivo o per l’altro non te ne frega un cazzo, pensi solo a scopare“), „Такава тъпачка си! Никога не си тук през почивните дни, много си подла и не ти пука за нищо, мислиш само за шибане“ („Sei una stronza ! Non ci sei mai il weekend, meschina e menefreghista, pensi solo a scopare“), „Всичко, което трябва да направиш, е да се извиниш, мръсна непукистке, мислиш само за шибане“ („Dovresti solo chiedermi scuza menefreghista del cazzo, pensi solo a scopare“), „За съжаление това е въпрос на мозъчни клетки; ако не можеш да се справиш, не можеш да се справиш […] идиотке“ („Purtroppo e’ una questione di neuroni ; se non ce la fai non ce la fai […] idiota“), „ти наистина си олигофрен, ама как не можеш да схванеш […], глупачка“ („sei proprio una cretina ; ma come si fa a non capire […] stupida“), „Ти си просто една патка […] вие всички сте малоумни, какво правя, за да попадам само на малоумници“ („testa di cazzo che non sei altro […] siete tutti degli imbecilli, come facio io a trovare solo imbecilli“).
70

С оглед на доводите на жалбоподателя (вж. т. 56 по-горе), на второ място, следва да се припомни, че съгласно член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз администрацията има задължението да мотивира своите решения. Това задължение за мотивиране, което е повторено в член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94, параграф 1, първо изречение от Регламент 2017/1001), предполага, че съображенията на автора на акта трябва да бъдат изложени по ясен и недвусмислен начин, и има двойната цел, от една страна, да даде възможност на заинтересованите лица да се запознаят с основанията за приетата мярка, за да защитят правата си, и от друга страна, да даде възможност на съда на Съюза да упражни контрол за законосъобразност на решението (вж. решение от 26 септември 2017 г., La Rocca/EUIPO (Take your time Pay After), T‑755/16, непубликувано, EU:T:2017:663, т. 37 и цитираната съдебна практика).
34

Този член предвижда, че ако агентът или представителят на притежател на марка в една страна — членка на Съюза за закрила на индустриалната собственост, поиска, без разрешение на притежателя, регистрация на „тази“ марка на негово собствено име, в една или повече от тези страни, притежателят има право да се противопостави на исканата регистрация. Формулировката на тази разпоредба може да се тълкува само в смисъл, че марката на притежателя и марката, заявена от агента или представителя, са едни и същи. Следва да се уточни, че текстът на английски език на тази разпоредба също се разбира в смисъл, че марката на притежателя и марката, заявена от агента или представителя му, трябва да бъдат идентични. Всъщност в този текст става дума за притежателя на „марка“ („the proprietor of a mark“), и след това се посочва регистрацията на „марката“ („the registration of the mark“), а последната не може да се разбира по друг начин, освен като тази на притежателя.
150

На последно място, жалбоподателят не би могъл надлежно да твърди, че публикуването на спорните документи е дело на майка му или на свързани с нея лица. Наистина, освен че публикуването на спорните документи на собствения му сайт в интернет с намесата на трети лица е твърде неправдоподобно, най-малко без неговото съгласие, предаването на тези документи на майка му е нарушение на условията на даденото му разрешение. Освен това, дори ако длъжностно лице или служител предаде според правилата поверителен документ на трето лице при наличието на разрешение за оповестяване, то(й) трябва да се увери, че самото това лице ще спази условията на посоченото разрешение. Поради това, дори да се предположи, че самата публикация е осъществена без участието на жалбоподателя, ще трябва все пак да се приеме, че като не се е съобразил с ограниченията на даденото му разрешение за оповестяване, той обективно е създал риска за тази публикация и е замесен в нея (вж. в този смисъл определение от16 март 2016 г., One of Us и др./Комисия, T‑561/14, непубликувано, EU:T:2015:917, т. 58 и 59).
2

С Решение C(2017) 900 окончателен от 8 февруари 2017 г. относно производство по член 101 ДФЕС (дело AT.40018 — Рециклиране на автомобилни акумулатори) (наричано по-нататък „обжалваното решение“) Европейската комисия установява, че е налице нарушение на член 101 ДФЕС в сектора на изкупуването за скрап на оловно-киселинни автомобилни акумулатори, използвани за производството на рециклирано олово. Това нарушение, в което участвали четири дружества или групи от дружества, а именно, първо, Campine NV и Campine Recycling NV (наричани по-нататък заедно „Campine“), второ, Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH и Société de traitement chimique des métaux SAS (наричани по-нататък заедно „Eco-Bat“), трето, Johnson Controls, Inc., Johnson Controls Tolling GmbH & Co. KG и Johnson Controls Recycling GmbH (наричани по-нататък заедно „JCI“) и четвърто, Recylex, било извършено в периода от 23 септември 2009 г. до 26 септември 2012 г. (съображения 1 и 2 и член 1, параграф 1 от обжалваното решение).
151

Несъмнено, както изтъква жалбоподателят, в решенията си от 15 декември 2009 г. относно държавна помощ SA.14175 (ex E 2/2005 и N 642/2009) — Нидерландия — Existing and special projet aid to housing corporations (ОВ C 31, 2010 г., стр. 4) и от 30 август 2010 г. относно държавна помощ E/2005 — Нидерландия — Existing aid to housing corporations: decision amending paragraphs 22‑24 of the Commission Decision of 15 December 2009 (ОВ C 250, 2010 г., стр. 1) Комисията предлага на нидерландските органи не да премахнат съществуващата схема за помощ, а да я изменят, с цел да я приведат в съответствие с правилата на Съюза, уреждащи държавната помощ.
75

Освен това според ищците Република Гърция не би могла да се позове в настоящия случай на принципа rebus sic stantibus, за да оправдае измененията в техните договорни права. В подкрепа на този довод, първо, ищците подчертават, че спорните дългови инструменти били емитирани в момент, когато международната валутна общност вече единодушно изисквала в държавните дългови инструменти да се включват ККД. Второ, въпреки исканията на ищците Република Гърция умишлено отказала да използва ККД при емитирането на спорните дългови ценни инструменти. Трето, през април 2003 г. държавите членки постигнали съгласие относно необходимостта от включване на ККД в международните емисии на облигации (internationalen Anleihenemissionen) (вж. приложение 1 към доклада на Икономическия и финансов комитет ECFIN/CEFCPE (2004) REP 50483 окончателен от 12 ноември 2004 г., стр. 7), а през септември 2003 г. Икономическият и финансов комитет одобрил набор от клаузи, които да бъдат прилагани в условията за емитирането на облигации (Anleihebedingungen). Четвърто, от ноември 2004 г. „управителите на националните централни банки на държавите от Г 20“ препоръчали включването на ККД в договорите за емисии на облигации, за да се улесни прилагането на решения на мнозинството (вж. препоръка от 26 октомври 2004 г., озаглавена „Report to the EFC-Implementation of the EU commitment on Collective Action Clauses in documentation of International Debt Insurance“). Пето, опасенията, че ККД могат да доведат до по-високи рискови премии и така да оскъпят разходите за публично финансиране, не били потвърдени от проучванията, проведени през 2003 г. от A. Richards и M. Gugiatti (The Use of Collective Action Clauses in New York Law Bonds of Sovereign Borrowers. Journal of International Law, 2004, р. 815 sq.; Szodruch, A. Staateninsolvenz und private Gläubiger. BWV Verlag, 2008, р. 226). При това положение ищците считат, че ако Република Гърция е решила да не включи ККД в своите гръцки дългови инструменти — въпреки че вече се e състоял дебатът за включването им в държавните дългови инструменти — то при промяна точно на обстоятелствата, на които ККД са предназначени да отговорят, тя няма право да налага преструктуриране, като прибягва до принуда.
80

В това отношение следва да се напомни, че Loi no 93‑122, du 29 janvier 1993, relative à la prévention de la corruption et à la transparence de la vie économique et des procédures publiques (Закон № 93‑122 от 29 януари 1993 г. за предотвратяване на корупцията и за прозрачност на икономическия живот и на публичните процедури) (JORF от 30 януари 1993 г., стр. 1588), с който се осъществява либерализирането на пазара на редовен превоз на пътници на цялата френска територия, с изключение на територията на Региона, е приет през 1993 г., тоест преди датата на влизане в сила на решение CR 34‑94, и че съгласно анализа на Комисията в обжалваното решение последната посочена дата съвпада с датата на въвеждане на разглежданата схема за помощ.