Дело T-446/05

Amann & Söhne GmbH & Co. KG и Cousin Filterie SAS

срещу

Европейска комисия

„Конкуренция — Картели — Eвропейски пазар на конците за промишлени нужди — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Понятие за едно и също нарушение — Определяне на пазара — Глоби — Таван на глобата — Тежест и продължителност на нарушението — Смекчаващи обстоятелства — Сътрудничество — Пропорционалност — Равно третиране — Право на защита — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите“

Резюме на решението

1. Конкуренция — Картели — Забрана — Нарушения — Споразумения и съгласувани практики, които могат да се разглеждат като образуващи едно-единствено нарушение — Понятие

(член 81, параграф 1 ЕО; член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета; член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 на Съвета)

2. Жалба за отмяна — Решение на Комисията, взето въз основа на член 81 ЕО или 82 ЕО — Комплексна икономическа преценка — Съдебен контрол — Граници

(членове 81 ЕО и 82 ЕО; член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета; член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 на Съвета)

3. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Право на преценка на Комисията — Съдебен контрол — Неограничена компетентност на общностния съд

(членове 81 ЕО, 82 ЕО, 229 ЕО и 253 ЕО; член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета; член 23, параграфи 2 и 3 и член 31 от Регламент № 1/2003 на Съвета)

4. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Право на преценка на Комисията по член 15, параграф 2 от Регламент №17 — Нарушение на принципа на законоустановеност на наказанията — Липса

(членове 81 ЕО и 82 ЕО; член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета; член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 на Съвета)

5. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Критерии — Множество нарушения

(членове 81 ЕО и 82 ЕО; член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета)

6. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Критерии — Тежест на нарушението

(член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета; Известие 98/C 9/03 на Комисията)

7. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Преценка на реалната способност за причиняване на вреда на засегнатия пазар

(член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета)

8. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Разпределяне на засегнатите предприятия в категории въз основа на идентичен специфичен изходен критерий

(член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета; Известие 98/C 9/03 на Комисията)

9. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Необходимост да се вземе предвид оборотът на съответните предприятия и да се осигури пропорционалност на глобите с този оборот — Липса

(член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета; член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 на Съвета; Известие 98/C 9/03 на Комисията)

10. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Разпределяне на засегнатите предприятия в категории въз основа на идентичен специфичен изходен критерий

(член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета; точка 1 А, шеста алинея от Известие 98/C 9/03 на Комисията)

11. Конкуренция — Глоби — Решение за налагане на глоби — Задължение за мотивиране — Обхват

(член 253 ЕО; член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета; Известие 98/C 9/03 на Комисията)

12. Конкуренция — Картели — Участие в срещи на предприятия с антиконкурентна цел — Обстоятелство, което позволява да се направи извод за участие в последващ картел при липса на разграничаване от приетите решения

(член 81, параграф 1 ЕО)

13. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Критерии — Продължителност на нарушението — Нарушения със средна продължителност и за дълъг период — Годишно увеличение с 10 % на началния размер

(член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета; член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 на Съвета; точка 1 Б от Известие 98/C9/03 на Комисията)

14. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Критерии — Смекчаващи обстоятелства

(член 15, параграф 2 от Регламент № 17 на Съвета; член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 на Съвета; точка 3, трето тире от Известие 98/C 9/03 на Комисията)

15. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Оборот, който следва да бъде взет предвид за изчисляването на глобата

(точка 1 А от Известие 989/03 на Комисията)

16. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Критерии — Тежест на нарушението — Отчитане на последиците от нарушението

(член 15 от Регламент № 17 на Съвета)

17. Конкуренция — Административно производство — Решение на Комисията за установяване на нарушение — Доказателства, които могат да бъдат приети

(член 27, параграф 1 от Регламент № 1/2003 на Съвета)

18. Конкуренция — Административно производство — Искания за информация — Право на защита

(член 11, параграф 5 от Регламент № 17 на Съвета)

19. Конкуренция — Глоби — Размер — Определяне — Критерии — Сътрудничество на предприятието по време на административното производство

(член 11, параграфи 4 и 5 от Регламент № 17 на Съвета)

1. Понятието за едно и също нарушение се отнася до положение, при което няколко предприятия са участвали в нарушение, което съставлява продължаващо поведение и преследва единствената икономическа цел да наруши конкуренцията, или самостоятелни нарушения, свързани помежду си от еднаква цел (една и съща цел на съвкупността от елементите) и едни и същи субекти (едни и същи предприятия, съзнателно участващи в постигането на общата цел). Нарушението на член 81, параграф 1 ЕО може да бъде резултат не само от изолирано действие, а и от поредица действия или пък от продължаващо поведение. Това тълкуване не би могло да бъде оспорено с довода, че един или няколко елемента от тази поредица действия или от това продължаващо поведение биха могли да съставляват сами по себе си и взети поотделно нарушение на посочената разпоредба. Когато различните действия се вписват в „общ план“, тъй като имат еднаква цел да нарушат конкуренцията в рамките на общия пазар, Комисията е в правото си да счита, че отговорността за тези действия е в зависимост от участието в нарушението, разглеждано в неговата цялост. По-нататък понятието за едно и също нарушение може да се свърже с правната квалификация на антиконкурентно поведение, състоящо се от споразумения, съгласувани практики и от решения на сдружения на предприятия.

Понятието за единна цел не би могло да се определи чрез общото позоваване на нарушаване на конкуренцията на засегнатия от нарушението пазар, тъй като в качеството на предмет или последица накърняването на конкуренцията представлява неразделен елемент от всяко поведение, попадащо в приложното поле на член 81, параграф 1 ЕО. Такова определение на понятието за единна цел би рискувало да лиши понятието за едно и също продължавано нарушение от част от неговия смисъл, доколкото то би довело до това няколко забранени с член 81, параграф 1 ЕО вида поведение, засягащи даден икономически сектор, системно да бъдат квалифицирани като елементи от фактическия състав на едно и също нарушение. Така, за да бъдат квалифицирани различни деяния като едно и също продължавано нарушение, следва да се провери дали между тях има връзка на взаимно допълване в смисъл, че всяко от тях е предназначено да противостои на една или повече последици от нормалното развитие на конкуренцията, и посредством взаимодействие допринасят за осъществяването на всички антиконкурентни последици, желани от техните автори в рамките на цялостен план, насочен към постигане на единна цел. В това отношение следва да се отчита всяко обстоятелство, с което може да се установи или оспори споменатата връзка, какъвто е периодът на прилагане, съдържанието и съответно целта на различните въпросни деяния. Следователно по обективни причини Комисията може да започне отделни производства, да установи няколко отделни нарушения и да наложи няколко отделни глоби.

Квалифицирането на определени незаконни деяния като деяния, представляващи едно и също нарушение, или като множество нарушения по принцип засяга санкцията, която може да се наложи. Всъщност констатацията за множество нарушения може да доведе до налагането на няколко отделни глоби, всеки път в границите, определени в член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и в член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 EО и 82 ЕО.

(вж. точки 89—94, 133 и 134)

2. Що се отнася до валидността на член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и на член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 ЕО и 82 ЕО, във връзка с принципа на законоустановеност на наказанията, както е признат от общностния съд в съответствие с насоките, съдържащи се в Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и конституционните традиции на държавите членки, Комисията не разполага с неограничена свобода на преценка, на първо място, да констатира наличието на нарушения на правилата на конкуренцията, на второ място, да определи дали различните противоправни деяния представляват едно и също непрекъснато нарушение или няколко отделни нарушения, и на трето място, да определи глобите за тези нарушения.

На първо място, нарушенията на правилата на конкуренцията, за които Комисията в приложение на член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003, може да налага глоби, са единствено нарушенията на член 81 ЕО или 82 ЕО. Преценката дали са налице условията за прилагането на членове 81 ЕО и 82 ЕО по принцип е предмет на цялостен контрол от общностния съд. Освен това, макар да е вярно, че когато тази констатация налага комплексни икономически или технически преценки, съдебната практика признава на Комисията определена свобода на преценка, тя в никакъв случай не е неограничена. Всъщност наличието на такава свобода на преценка не означава, че в рамките на жалба за отмяна Общият съд трябва да се въздържа да упражнява контрол върху тълкуването от Комисията на данни с такъв характер. Общностният съд по-конкретно трябва не само да провери дали представените доказателства установяват действителното положение и дали същите са достоверни и съгласувани, но и да провери дали тези доказателства включват всички релевантни данни, които трябва да бъдат взети предвид, за да се направи преценка на дадена сложна ситуация, както и това дали те са от такъв характер, че да подкрепят изведените от тях заключения.

(вж. точки 130 и 131)

3. Комисията не разполага с неограничена свобода на преценка при определянето на глобите за нарушения на правилата на конкуренцията. Макар обективният критерий за таван на глобата и субективните критерии за тежест и продължителност на нарушението да оставят на Комисията широка свобода на преценка, факт е също така, че става въпрос за критерии, позволяващи на Комисията да налага санкции, като държи сметка за степента на незаконосъобразност на разглежданото поведение. При това положение е необходимо да се установи, че член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент №°1/2003 относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 ЕО и 82 ЕО, като оставят на Комисията известна свобода на преценка, същевременно определят критериите и границите, които са задължителни за нея при упражняване на правомощието ѝ в областта на глобите. Освен това при определяне на глобите по силата на тези разпоредби Комисията е длъжна да спазва общите принципи на правото, по-специално принципите на равно третиране и на пропорционалност, както са развити в практиката на Съда и на Общия съд.

По силата на член 229 ЕО и на член 31 от Регламент №°1/2003 Съдът и Общият съд имат неограничена компетентност да се произнасят по жалбите, подадени срещу решенията, с които Комисията определя глобите, поради което могат не само да отменят приетите от Комисията решения, но и да отменят, намалят или увеличат наложената глоба. Така общностният съд упражнява пълен контрол върху административната практика на Комисията.

В съответствие с член 253 ЕО и макар контекстът на решението по принцип да е известен, в решението, с което налага глоба, Комисията е длъжна да го мотивира по-специално по отношение на размера на наложената глоба и по отношение на избрания във връзка с това метод. Тези мотиви трябва да излагат по ясен и недвусмислен начин съображенията на Комисията, така че да дадат възможност на заинтересованите лица да се запознаят с основанията за взетата мярка, за да преценят дали се налага да сезират общностния съд и евентуално да позволят на този съд да упражни своя контрол.

(вж. точки 140, 142—144 и 148)

4. Квалифицирането на определени незаконни деяния като деяния, представляващи едно и също нарушение, или като множество нарушения, по принцип засяга санкцията, която може да се наложи, тъй като констатацията за множество нарушения може да доведе до налагането на няколко отделни глоби, всеки път в границите, определени в член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и в член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 ЕО и 82 ЕО, които гласят, че за всяко предприятие и сдружение на предприятия, което има участие в нарушението, санкцията не може да надвишава 10 % от общия размер на оборота му за предходната стопанска година. От това следва, че когато Комисията налага две глоби, чийто сборен размер превишава тавана от 10 % от оборота, тя не извършва никакво нарушение на принципа nulla poena sine lege.

(вж. точки 150 и 151)

5. Целта за постигане на възпиращ ефект, която Комисията има право да преследва при определяне на размера на дадена глоба, е насочена към това да гарантира спазване от предприятията на правилата на конкуренцията, установени от Договора за осъществяване на техните дейности в рамките на Европейската общност или на Европейското икономическо пространство. В хипотезата на множество нарушения Комисията може основателно да приеме, че подобна цел не може да се постигне само чрез налагане на една санкция за едно от нарушенията.

(вж. точка 160)

6. Принципът на пропорционалност изисква актовете на общностните институции да не надхвърлят границите на подходящото и необходимото за постигането на преследваната цел. В контекста на изчисляване на глобите тежестта на нарушението трябва да бъде установена в зависимост от множество фактори, като не трябва да се придава несъразмерно значение на нито един от факторите за преценка в сравнение с останалите. В този контекст принципът на пропорционалност изисква Комисията да определи глобата пропорционално на взетите предвид при преценката на тежестта на нарушението фактори и в това отношение да приложи тези фактори последователно и обективно обосновано.

При преценката на тежестта на едно нарушение задължение на Комисията е да отчита многобройни фактори, чиито характер и значимост са различни според вида на разглежданото нарушение и конкретните обстоятелства на съответното нарушение. Сред факторите, сочещи тежестта на едно нарушение, може в зависимост от случая да фигурира например размерът на пазара на разглеждания продукт. Следователно, макар размерът на пазара да може да представлява фактор, който да бъде отчетен при установяване на тежестта на нарушението, неговата значимост варира в зависимост от конкретните обстоятелства на съответното нарушение.

Хоризонталните ограничения от типа „ценови картел“ по смисъла на Насоките относно метода за определяне на размера на глобите, налагани съгласно член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 65, параграф 5 от Договора за ЕОВС, са „много сериозни“ по естеството си. В такъв контекст малкият размер на съответните пазари има по-малко значение спрямо всички други фактори, свидетелстващи за тежестта на нарушението.

(вж. точки 171, 175, 176 и 178)

7. В рамките на анализа, извършван с оглед определяне на размера на глобата за нарушение на общностните правила на конкуренцията, реалната икономическа способност на дружествата нарушители съществено да навредят на конкуренцията и който анализ предполага преценка на действителното значение на тези предприятия на засегнатия пазар, т.е. на тяхното влияние върху него, общият оборот не дава пълна представа за нещата. Всъщност не би могло да се изключи мощно предприятие, извършващо множество различни дейности, да е с второстепенно представяне на специфичен продуктов пазар. По същия начин не би могло да се изключи, че предприятие със значима позиция на извънобщностния географски пазар, има слаба позиция на общностния пазар или на Европейското икономическо пространство. В подобни случаи единствено фактът, че съответното предприятие реализира значителен общ оборот, не означава непременно, че то упражнява решаващо влияние върху засегнатия пазар. Поради това, макар да е вярно, че оборотът на дадено предприятие, реализиран на засегнатите пазари, не може да бъде решаващ за извода, че предприятието принадлежи към мощно икономическо образувание, той е релевантен, за да се определи влиянието, което това предприятие е можело да упражни върху пазара.

Така частта от оборота, свързана със стоките, предмет на нарушението, може да даде точни указания за обхвата на нарушението на съответния пазар. Всъщност този оборот може да даде точни указания за отговорността на всяко предприятие на посочените пазари, тъй като представлява обективен критерий, който дава точна мярка за вредата, която тази практика може да нанесе на нормалната конкуренция, и следователно представлява добър индикатор за способността на всяко засегнато предприятие да нанесе вреда.

(вж. точки 187 и 188)

8. Що се отнася до определяне на размера на наложените на различните участници в даден картел глоби, методът, състоящ се в разпределяне на членовете на картела в няколко категории, което води до общо определяне на началния размер на глобите за предприятията от една и съща категория, въпреки че пренебрегва разликите в големината на предприятията от една и съща категория, не би могъл да бъде подложен на критика, при условие че са спазени принципите на пропорционалност и на равно третиране. Общият съд не следва да се произнася по целесъобразността на подобна система, дори ако се предположи, че тя би поставила в по-неблагоприятно положение по-малките предприятия. В рамките на своя контрол за законосъобразност върху упражняваното от Комисията право на преценка, с което тя разполага в тази област, Общият съд всъщност трябва да се ограничи до проверка на това дали разпределянето на участниците в картела в категории е последователно и обективно обосновано, без веднага да заменя със своята преценка преценката на Комисията.

(вж. точка 196)

9. Член 23, параграф 3 от Регламент №°1/2003 относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 ЕО и 82 ЕО не изисква, в случай че глобите са наложени на няколко предприятия, участващи в едно и също нарушение, размерът на наложената глоба на малко или средно предприятие да не бъде по-висок като процент от оборота от размера на глобите, наложени на по-големите предприятия. Всъщност от тази разпоредба е видно, че както по отношение на малките и средните предприятия, така и по отношение на по-големите предприятия при определяне на размера на глобата следва да се отчитат тежестта и продължителността на нарушението. Доколкото Комисията налага на участващите в едно и също нарушение предприятия глоби, обосновани за всяко от тях с тежестта и продължителността на нарушението, тя не може да бъде упреквана за това, че от гледна точка на оборота за някои от тях размерът на глобата е по-висок от този на други предприятия. При това положение Комисията не е длъжна да намалява размера на глобите, когато съответните предприятия са малки и средни предприятия. Големината на предприятието всъщност вече е отчетена от тавана, определен в член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003, и от разпоредбите на Насоките относно метода за определяне на размера на глобите, налагани съгласно член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 65, параграф 5 от Договора за ЕОВС. Освен тези съображения, свързани с големината, няма никаква причина малките и средните предприятия да се третират различно от другите предприятия. Фактът, че съответните предприятия са малки и средни предприятия, не ги освобождава от тяхното задължение да спазват правилата на конкуренцията.

(вж. точки 199 и 200)

10. В рамките на Насоките относно метода за определяне на размера на глобите, налагани съгласно член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 65, параграф 5 от Договора за ЕОВС, в чиято точка 1 A, шеста алинея се предвижда, че значителната несъразмерност по отношение на големината на предприятията, извършили същия вид нарушения, е от естество по-специално да обоснове разграничение за целите на преценката на тежестта на нарушението, принципът на равно третиране не се нарушава от решение на Комисията, с което се класират в една и съща група няколко предприятия, едното от които с общ оборот, значително и дори „чувствително“ по-нисък от този на другите предприятия, въз основа на техните обороти на съответния пазар и на техните много сходни пазарни дялове, и с което им се налага идентичен специфичен начален размер.

(вж. точки 202 и 205)

11. По отношение на изчисляването на размера на глобата в случай на нарушение на правилата на конкуренцията, условията във връзка със същественото процесуално изискване, каквото представлява задължението за мотивиране, са изпълнени, когато Комисията посочи в решението си факторите за преценка, които са ѝ позволили да определи тежестта и продължителността на нарушението. Тези изисквания не налагат на Комисията да посочва в своето решение цифровите данни, свързани с начина на изчисляване на глобите, като във всички случаи се подчертава, че Комисията не може да се лиши от своето право на преценка чрез изключителното и механично прилагане на аритметични формули. Що се отнася до решение, налагащо глоби на няколко предприятия, обхватът на задължението за мотивиране трябва по-специално да се преценява в светлината на факта, че тежестта на нарушенията трябва да бъде установена въз основа на голям брой фактори, като по-конкретно специфичните обстоятелства в конкретния случай, неговия контекст и възпиращото действие на глобите, и то без да е установен обвързващ или изчерпателен списък на критериите, които задължително трябва да бъдат взети предвид.

(вж. точка 226)

12. Фактът, че дадено предприятие не е участвало в една многостранна среща и че е престанало да съобщава информация на другите участници в картела, не е достатъчен да докаже, че то се отказало да участва в картела, щом като не се е разграничило публично от неговото съдържание.

(вж. точки 240, 241 и 244)

13. Съгласно член 23, параграф 3 от Регламент №°1/2003 относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 ЕО и 82 ЕО, продължителността на нарушението е един от факторите, които трябва да се вземат предвид за определяне на размера на глобата, която трябва да бъде наложена на предприятията, извършили нарушение на правилата на конкуренцията.

Макар разпоредбите на точка 1 Б от Насоките относно метода за определяне на размера на глобите, налагани съгласно член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 65, параграф 5 от Договора за ЕОВС да не предвиждат никакво увеличение за нарушенията с малка продължителност, по принцип под една година, увеличение се прилага за нарушенията със средна продължителност, по принцип от една до пет години, като увеличението например може да достигне до 50 % от началния размер на глобата. Що се отнася до нарушенията за дълъг период, по принцип с продължителност над пет години, предвидено е единствено, че размерът може да бъде увеличен с 10 % годишно. Тези увеличения не са автоматични, тъй като съгласно посочените насоки на Комисията се оставя свобода на преценка.

(вж. точки 237, 247 и 249)

14. Насоките относно метода за определяне на размера на глобите, налагани съгласно член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 65, параграф 5 от Договора за ЕОВС не изброяват по обвързващ начин смекчаващите обстоятелства, които Комисията е задължена да вземе предвид с оглед намаляването на основния размер на глобата. Вследствие на това Комисията запазва определена свобода да прецени като цяло значимостта на евентуално намаляване на размера на глобите поради смекчаващи обстоятелства. Така Комисията никак не би могла да бъде задължена да предостави в рамките на свободата си на преценка намаляване на размера на глобата за преустановяването на явно нарушение, независимо дали това преустановяване е настъпило преди или след нейната намеса.

Прекратяването на нарушенията на правилата на конкуренцията веднага след намесата на Комисията, предвидено в точка 3, трето тире от Насоките, може логично да се приеме за смекчаващо обстоятелство само ако съществуват причини да се предположи, че разглежданите предприятия са подтикнати от въпросната намеса да прекратят своето антиконкурентно поведение. Всъщност целта на тази разпоредба е да насърчи предприятията да преустановят антиконкурентното си поведение незабавно, когато Комисията започне разследване във връзка с това. Намаляване на размера на глобата на това основание не би могло да се прилага, в случай че твърдото решение за преустановяване на нарушението вече е било взето от тези предприятия още преди първата намеса на Комисията или в случай че нарушението вече е било преустановено преди тази дата. Тази последна хипотеза е отчетена в достатъчна степен при изчисляването на продължителността на приетия период на нарушението.

(вж. точки 259 и 260)

15. Насоките относно метода за определяне на размера на глобите, налагани съгласно член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 65, параграф 5 от Договора за ЕОВС, предвиждат относно субективните елементи, които се вземат предвид при определяне на началния размер на глобата, че е необходимо да се отчете реалната икономическа способност на нарушителите за нанасяне на значителни вреди на другите икономически оператори, и по-специално на потребителите, и да се определи глоба в размер, който гарантира, че тя има достатъчно възпиращ ефект.Според тези насоки в случаите, включващи няколко предприятия като картелите, може да е необходимо да се адаптира общият начален размер с цел да бъде взета предвид специфичната тежест на нарушението и в резултат от това действителното отражение на нарушението на всяко едно от предприятията върху конкуренцията, по-специално когато е налице значителна несъразмерност по отношение на големината на предприятията, извършили същия вид нарушения, и в резултат да се приспособи общият начален размер към специфичния характер на всяко предприятие.

Насоките допускат общият оборот или оборотът, реализиран от предприятията в засегнатия пазар, да се вземат предвид при определянето на размера на глобата, за да бъдат спазени общите принципи на общностното право и когато обстоятелствата го налагат.

При това положение разпределянето на предприятията в две категории в зависимост от техния оборот е разумен начин за отразяване на относителното им значение на пазара с цел определяне на началния размер на глобата, стига това да не води до съвсем неточно представяне на съответния пазар.

(вж. точки 273—275 и 280)

16. В областта на конкуренцията тежестта на доказване на наличието на последици от дадено нарушение върху съответния пазар, която е възложена на Комисията, когато ги взема предвид в рамките на изчисляването на глобата в зависимост от тежестта на нарушението, е по-лека, отколкото тежестта, която ѝ е възложена, когато тя трябва да докаже самото наличие на нарушение в случай на картел. Всъщност, за да вземе предвид действителното отражение на картела върху пазара, е достатъчно Комисията да представи „основателни причини да го вземе предвид“.

(вж. точка 301)

17. Правото на защита е нарушено поради несъответствие между изложението на възраженията и окончателното решение само при условие че едно възприето в него твърдение за нарушение не е било изтъкнато по задоволителен начин, който позволява на адресатите да се защитят.

Ако едни документи не са споменати в изложението на възраженията, засегнатото предприятие може с основание да счете, че те не са от значение за делото. Като не информира дадено предприятие, че определени документи ще бъдат използвани за решението, Комисията му пречи да изрази своевременно своето становище относно доказателствената стойност на тези документи. Оттук следва, че тези документи не могат да се разглеждат като годни доказателствени средства по отношение на него.

Документ, използван от Комисията в подкрепа на твърдение за нарушение в окончателното решение, макар да е бил използван в изложението на възраженията за доказване на друго твърдение за нарушение, може да бъде възприет в решението срещу засегнатото предприятие само ако то е могло разумно да направи извод от изложението на възраженията и от съдържанието на документа за заключенията, които Комисията възнамерява да направи.

(вж. точки 313—315)

18. Правото на пълно мълчание не може да бъде признато на предприятие — адресат на решение за искане на сведения по смисъла на член 11, параграф 5 от Регламент № 17. Всъщност признаването на подобно право би надхвърлило необходимото за запазване на правото на защита на предприятията и би представлявало неоправдана пречка пред изпълнението от Комисията на мисията да следи за спазването на правилата на конкуренцията в общия пазар. Право на мълчание може да бъде признато само доколкото засегнатото предприятие би било задължено да даде отговори, с които би било принудено да признае съществуването на нарушението, което Комисията трябва да докаже.

За да се запази полезното действие на член 11 от Регламент № 17, следователно Комисията е в правото си да задължи предприятията да предоставят цялата необходима информация относно факти, с които те може да са запознати, и да ѝ разкрият при необходимост притежаваните от тях документи, свързани с тези факти, макар и те да могат да послужат за установяване на съществуването на антиконкурентно поведение. Това право на информация на Комисията не противоречи нито на член 6, параграфи 1 и 2 от Европейската конвенция за правата на човека, нито на практиката на Европейския съд по правата на човека.

При всички положения обстоятелството, че си задължен да отговориш на поставените от Комисията чисто фактически въпроси и да изпълниш исканията ѝ за представяне на вече съществуващи документи, не е в състояние да наруши основния принцип за спазване на правото на защита, както и на правото на справедлив съдебен процес, които предлагат във връзка с правото в областта на конкуренцията защита, равностойна на осигуряваната по член 6 от Европейската конвенция за правата на човека. Не съществува всъщност пречка за адресата на искането за информация по-късно в рамките на административното производство или в производството пред общностния съд да докаже, че изложените в неговите отговори факти или представените документи имат значение, различно от възприетото от Комисията.

Накрая, когато в искане за информация на основание член 11 от Регламент № 17 Комисията освен чисто фактическите въпроси и исканията за представяне на вече съществуващи документи, поиска от предприятието да опише предмета и протичането на няколко срещи, в които то е участвало, както и резултатите или заключенията от тези срещи, когато е ясно, че Комисията подозира, че предметът на посочените срещи е да се ограничи конкуренцията, подобно искане е от естество да задължи съответното предприятие да признае своето участие в нарушение на общностните правила на конкуренцията, така че посоченото предприятие не е длъжно да отговори на този вид въпроси. В подобен случай обстоятелството, че предприятието при все това представя сведения по тези въпроси трябва да се разглежда като негово спонтанно сътрудничество, което може да обоснове намаляване на размера на глобата в приложение на Известието относно сътрудничеството. В същия случай предприятията не биха могли да твърдят, че е нарушено правото им да не се самоуличават, тъй като са отговорили доброволно на подобно искане.

(вж. точки 326—329)

19. В рамките на административно производство във връзка със забранен картел сътрудничеството на съответното предприятие в хода на разследването не дава право на никакво намаляване на глобата, когато това сътрудничество не е надвишило онова, което се дължи от предприятието по силата на член 11, параграфи 4 и 5 от Регламент № 17. За сметка на това, в хипотезата, в която предприятието предостави в отговор на искане за информация на основание член 11 сведения, които доста надхвърлят тези, чието представяне може да се изисква от Комисията по силата на същия член, предприятието може да се ползва от намаляване на глобата.

(вж. точка 340)

РЕШЕНИЕ НА ОБЩИЯ СЪД (пети състав)

28 април 2010 година( )

„Конкуренция — Картели — Eвропейски пазар на конците за промишлени нужди — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Понятие за едно и също нарушение — Определяне на пазара — Глоби — Таван на глобата — Тежест и продължителност на нарушението — Смекчаващи обстоятелства — Сътрудничество — Пропорционалност — Равно третиране — Право на защита — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите“

По дело T‑446/05

Amann & Söhne GmbH & Co. KG, установено в Bönnigheim (Германия),

Cousin Filterie SAS, установено във Wervicq-Sud (Франция),

представлявани от адв. A. Röhling, адв. M. Dietrich и адв.C. Horstkotte, avocats,

жалбоподатели,

срещу

Европейска комисия, за която се явяват г‑н F. Castillo de la Torre и г‑жа K. Mojzesowicz, в качеството на представители, подпомагани от адв. G. Eickstädt, avocat,

ответник,

с предмет искане за отмяна на Решение C (2005) 3452 на Комисията от 14 септември 2005 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38.337 PO/Fil), изменено с Решение C (2005) 3765 на Комисията от 13 октомври 2005 година, и при условията на евентуалност искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателите с посоченото решение,

ОБЩИЯТ СЪД (пети състав),

състоящ се от: г‑н M. Vilaras, председател, г‑н M. Prek (докладчик) и г‑н V. M. Ciucă, съдии,

секретар: г‑жа T. Weiler, администратор,

предвид изложеното в писмената фаза на производството и в съдебното заседание от 17 декември 2008 г.,

постанови настоящото

Решение

Обстоятелства, предхождащи спора

А – Предмет на спора

1 С Решение C (2005) 3452 от 14 септември 2005 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38.337 PO/Fil) (наричано по-нататък „обжалваното решение“), изменено с Решение C (2005) 3765 на Комисията от 13 октомври 2005 година, чието резюме е публикувано в Официален вестник на Европейския съюз от 26 януари 2008 г. (ОВ C 21, стр. 10), Комисията на Европейските общности установява, че жалбоподателите — Amann & Söhne GmbH & Co. KG (наричано по-нататък „Amann“) и Cousin Filterie SAS (наричано по-нататък „Cousin“), са участвали в съвкупност от споразумения и съгласувани практики на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост (наричани по-нататък „конци за производители от автомобилната промишленост“) в Европейското икономическо пространство (ЕИП) през периода от май/юни 1998 г. до 15 май 2000 г., и че Amann е участвало и в съвкупност от споразумения и съгласувани практики относно конците за промишлени нужди, с изключение на автомобилния отрасъл (наричани по-нататък „конци за промишлени нужди“), в Бенелюкс, Дания, Финландия, Норвегия и Швеция (наричани по-нататък „скандинавските страни“) през периода от януари 1990 г. до септември 2001 г.

2 От една страна, Комисията налага на солидарно отговорните Amann и Cousin глоба в размер на 4,888 милиона евро за участието им в картела относно конците за производители от автомобилната промишленост в ЕИП, и от друга страна, налага на Amann глоба в размер на 13,09 милиона евро за неговото участие в картела относно конците за промишлени нужди в Бенелюкс и скандинавските страни.

Б – Административно производство

3 На 7 и 8 ноември 2001 г. в приложение на член 14, параграф 3 от Регламент № 17 на Съвета от 6 февруари 1962 година, Първи регламент за прилагане на членове [81 ЕО] и [82 ЕО] (OВ 13, 1962 г., стр. 204; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 3), Комисията извършва проверки на място в помещенията на няколко производители на конци. Тези проверки са резултат от получените през август 2000 г. от The English Needle & Tackle Co. сведения (обжалваното решение, съображение 78).

4 На 26 ноември 2001 г. Coats Viyella plc (наричано по-нататък „Coats“) депозира искане за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер на основание Известие на Комисията относно освобождаването от глоби или намаляването на техния размер по преписки във връзка с картели (ОВ C 207, 1996 г., стp. 4, наричано по-нататък „Известие относно сътрудничеството“), към което са приложени доказателства за наличието на следните картели: първо, картел на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост в ЕИП, второ, картел на пазара на конци за промишлени нужди в Обединеното кралство, и трето, картел на пазара на конци за промишлени нужди в Бенелюкс и в скандинавските страни (обжалваното решение, съображение 82).

5 Въз основа на иззетите по време на проверките и на предоставените от Coats документи през март и август 2003 г. Комисията отправя искания за информация до съответните предприятия в съответствие с член 11 от Регламент № 17 (обжалваното решение, съображение 83).

6 На 18 март 2004 г. Комисията приема изложение на възраженията, което изпраща на редица предприятия поради участието им в един или в няколко от посочените в точка 4 по-горе картели, сред които този на пазара на конците за промишлени нужди в Бенелюкс и в скандинавските страни.

7 Всички предприятия, адресати на изложението на възраженията, представят писмени становища (обжалваното решение, съображение 90).

8 На 19 и 20 юли 2004 г. е проведено изслушване (обжалваното решение, съображение 92).

9 На 24 септември 2004 г. страните получават достъп до неповерителната редакция на отговорите на изложението на възраженията, до становищата на страните по време на изслушването и им е определен срок за излагането на допълнителни становища (обжалваното решение, съображение 93).

10 На 14 септември 2005 г. Комисията приема обжалваното решение.

В – Обжалваното решение

1. Съответни пазари

а) Продуктови пазари

11 В обжалваното решение Комисията посочва, че секторът на конците може да бъде разделен на два сегмента, а именно този на конците, използвани в промишлеността за шиене или бродиране на различни видове облекла или други изделия като кожени изделия, текстилни облицовки за автомобили и матраци, от една страна, и от друга страна, този на конците за домакински нужди, използвани от частни лица за шев или поправка и за занимания в свободното време (обжалваното решение, съображение 9).

12 Що се отнася до сегмента на конците за промишлени нужди, от обжалваното решение следва, че той може да се раздели на три категории в зависимост от използването: шивашки конци за конфекция, използвани за различни видове облекла, конци за бродиране, използвани от автоматизирани машини за промишлена бродерия за украса на облекла, на спортни обувки и на домашен текстил, и специални конци, използвани в различни сектори като обувното производство, производството на кожените изделия или автомобилната промишленост (обжалваното решение, съображение 11).

13 Оттук следва и че конците за промишлени нужди могат също да се разделят на няколко категории съобразно вида влакна и структурата на конците (обжалваното решение, съображение 12).

14 В обжалваното решение Комисията счита, че от гледна точка на предлагането конците за промишлени нужди могат да се считат за един общ продуктов пазар, тъй като не съществува стриктно съответствие между крайното потребление и вида влакна и/или структурата на конците. Комисията уточнява, че според Coats някои клиенти от сектора на конфекцията използват специални конци и че някои клиенти от сектора на бродериите използват конци за конфекция. Тя добавя, че Coats подчертава, че производствените процеси за конците за конфекция, за конците за бродиране и за различните видове специални конци могат да бъдат общи или лесно взаимозаменяеми (обжалваното решение, съображение 13).

15 В обжалваното решение обаче Комисията прави разграничение между конците за производители от автомобилната промишленост, от една страна, и конците за производители извън автомобилната промишленост, от друга страна. Всъщност Комисията счита, че макар производствените процеси за тези два вида конци да са подобни или лесно взаимозаменяеми, търсенето в областта на автомобилната промишленост се генерира от големи клиенти, които налагат по-високи стандарти, заложени в спецификациите на някои от използваните от тях продукти, например конците за предпазни колани, и държат на унифицирането на продуктите в различните страни, в които имат нужда от тях за своето производство (обжалваното решение, съображение 14).

16 В настоящото дело продуктовите пазари, засегнати от нарушенията, в които се упрекват жалбоподателите, са този на конците за производители от автомобилната промишленост и относно нарушението, в което се упреква Amann — този на конците за промишлени нужди.

б) Географски пазари

17 В обжалваното решение Комисията посочва, че пазарът на конци за производители от автомобилната промишленост поради посочените по-горе по-високи стандарти, заложени в спецификациите, налагащи унифициране в ЕИП, трябва да се разграничава от пазара на конците за промишлени нужди. Така тя счита, че пазарът на конците за производители от автомобилната промишленост обхваща цялото ЕИП. Всъщност Комисията установява, че само няколко доставчици могат да предложат стандартна оферта за тези продукти за цялото ЕИП. Причините за това били, че купувачите имат нужда от еднакви конци, за да улеснят производството си в различните страни, че тези конци трябва да отговарят на специфични изисквания за качество (например конците, използвани за производството на предпазни колани), и че за въпросите относно качеството на продуктите и отговорността проследимостта на производството на тези конци е от съществено значение (обжалваното решение, съображения 21 и 22).

18 За сметка на това, що се отнася до конците за промишлени нужди, Комисията установява, че съгласно представената от страните информация съответният географски пазар е с регионални размери. Тя добавя, че в зависимост от случая регионът може да обхваща няколко страни от ЕИП например страните от Бенелюкс или скандинавските страни или само една страна например Обединеното кралство (обжалваното решение, съображение 17).

19 От обжалваното решение е видно, че географският пазар, засегнат от нарушението относно конците за промишлени нужди, в което се упреква Amann, е този на страните от Бенелюкс и на скандинавските страни, докато този, засегнат от нарушението относно конците за производители от автомобилната промишленост, в което се упрекват жалбоподателите, обхваща ЕИП.

2. Размер и структура на съответните пазари

20 В обжалваното решение Комисията уточнява, че оборотът от продажбите на конци за промишлени нужди в Бенелюкс и скандинавските страни е бил около 50 милиона евро през 2000 г. и около 40 милиона евро през 2004 г., а оборотът от продажбите на конци за производители от автомобилната промишленост е бил около 20 милиона евро през 1999 г. (обжалваното решение, съображения 28 и 35).

21 От него е видно също, че в края на 90-те години основните доставчици на конци за промишлени нужди в Бенелюкс и в скандинавските страни са били по-специално Amann, Barbour Threads Ltd (наричано по-нататък „Barbour“) преди придобиването му от Coats, Belgian Sewing Thread NV (наричано по-нататък „BST“), Coats, Gütermann AG и Zwicky & Co. AG (наричано по-нататък „Zwicky“), и че основните доставчици на конци за производители от автомобилната промишленост са били по-специално жалбоподателите, Coats, Oxley Threads Ltd (наричано по-нататък „Oxley“), Gütermann и Zwicky.

3. Описание на неправомерното поведение

22 В обжалваното решение Комисията посочва, че събитията, в които се упрекват жалбоподателите, свързани с картела на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост в ЕИП, са се състояли в периода от май/юни 1998 г. до май 2000 г.

23 Основната цел на участниците в картела на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост в ЕИП била поддържането на високи цени (обжалваното решение, съображение 214).

24 За тази цел се провели пет срещи, по време на които участниците, първо, установили два вида индикативни цени за основните продукти, продавани в европейския автомобилен сектор, единият прилаган за съществуващите клиенти, а другият — за новите клиенти. На следващо място, се обменяла информация за цените, прилагани към индивидуални клиенти и за минималните индикативни цени. Накрая, участниците в срещите се ангажирали да избягват да се конкурират чрез подбиване на цените, за да осигурят предимство за основния доставчик (обжалваното решение, съображение 215).

25 Що се отнася до събитията, свързани с картела на пазара на конци за промишлени нужди в Бенелюкс и в скандинавските страни, Комисията констатира, че те са се състояли в периода от 1990 г. до 2001 г.

26 Според Комисията, що се отнася до картела на пазара на конци за промишлени нужди в Бенелюкс и в скандинавските страни, съответните предприятия са се събирали поне веднъж годишно, като срещите са се провеждали на две части — едната, посветена на пазара на страните от Бенелюкс, а другата — на пазара на скандинавските страни, като основната цел на тези срещи била да се поддържат високи цени на всеки от тези два пазара.

27 Участниците си обменяли ценоразписи и информация за отстъпките, за прилагането на увеличенията в каталожните цени, за намаляване на отстъпките и за увеличаване на специалните цени за някои клиенти. Били сключвани и споразумения за бъдещите ценоразписи, за максималния процент на отстъпките, за намаляването на отстъпките и за увеличаването на специалните цени за някои клиенти, както и споразумения да се избягва конкуриране чрез подбиване на цените, за да се осигури предимство на основния доставчик, и за разпределението на клиентите (съображения 99—125 от обжалваното решение).

4. Разпоредителната част на обжалваното решение

28 В член 1, параграф 3 от обжалваното решение Комисията установява, че шест предприятия, сред които жалбоподателите, са нарушили член 81, параграф 1 ЕО и член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП, като са участвали в съвкупност от споразумения и съгласувани практики на пазара за конци за производители от автомобилната промишленост в ЕИП през периода от май/юни 1998 г. до май 2000 г., що се отнася до жалбоподателите. Също така в член 1, параграф 1 от обжалваното решение Комисията установява, че осем предприятия, сред които Amann, са нарушили член 81, параграф 1 ЕО и член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП, като са участвали в съвкупност от споразумения и съгласувани практики на пазара за конци за промишлени нужди в Бенелюкс и в скандинавските страни през периода от януари 1990 г. до септември 2001 г., що се отнася до Amann.

29 Съгласно член 2, първа алинея от обжалваното решение се налагат следните глоби:

а) за картела на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост в ЕИП:

– на солидарно отговорните жалбоподатели: 4,888 милиона евро,

– на Coats: 0,65 милиона евро,

– на Oxley: 1,271 милиона евро,

– на солидарно отговорните Barbour и Hicking Pentecost plc: 0,715 милиона евро,

б) за картела на пазара на конците за промишлени нужди в Бенелюкс и в скандинавските страни, по-специално на:

– Coats: 15,05 милиона евро,

– Amann: 13,09 милиона евро,

– BST: 0,979 милиона евро,

– Gütermann: 4,021 милиона евро,

– Zwicky: 0,174 милиона евро.

Производство и искания на страните

30 Жалбоподателите подават настоящата жалба в секретариата на Общия съд на 22 декември 2005 г.

31 Тъй като съставите в Общия съд са променени, съдията докладчик е включен в пети състав, на който настоящото дело съответно е разпределено.

32 Жалбоподателите молят Общия съд:

– да отмени обжалваното решение в частта, в която ги засяга,

– при условията на евентуалност да намали по подходящ начин размера на глобата,

– да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

33 Комисията моли Общия съд:

– да отхвърли жалбата,

– да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски.

От правна страна

34 На първо място, жалбоподателите изтъкват правно основание, целящо отмяната на обжалваното решение, изведено от нарушението на член 7, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 [ЕО] и 82 [ЕО] (OВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

35 На второ място, жалбоподателите се позовават на поредица правни основания, насочени към отмяна на глобата. От една страна, те упрекват Комисията, че им е наложила глоба, чийто размер превишава тавана от 10 % от техния оборот. От друга страна, жалбоподателите се позовават на седем правни основания, изведени съответно от нарушение на принципа на равно третиране и на пропорционалност при налагането на глобата, от погрешното определяне на началния размер на глобата, наложена за картела относно конците за промишлени нужди, от погрешното изчисляване на продължителността на нарушението на пазара на конците за промишлени нужди, от неотчитането на някои смекчаващи обстоятелства, свързани с нарушението на пазара на конците за промишлени нужди, от погрешното изчисляване на началния и на основния размер на глобата, наложена за нарушението на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост, от неотчитането на обстоятелството, че картелът относно конците за производители от автомобилната промишленост не е приведен в действие, и от нарушението на правото на изслушване и на правото на защита.

А – По посоченото от жалбоподателите правно основание за отмяна на обжалваното решение, изведено от нарушението на член 7, параграф 1, първо изречение от Регламент №°1/2003

1. Доводи на страните

36 Жалбоподателите поддържат, че нарушенията, в които се упрекват, представляват едно и също нарушение по смисъла на член 7, параграф 1, първо изречение от Регламент №°1/2003 с мотива, че пазарите на конци за производители от автомобилната промишленост и на конците за промишлени нужди не представляват отделни продуктови или географски пазари, че съществува общ субективен елемент между тези картели, и че използваните от Комисията критерии, за да констатира, че не е налице едно и също нарушение, не са приемливи.

37 Първо, що се отнася до съществуването на единен продуктов пазар, жалбоподателите оспорват да са потвърждавали изрично, че конците за облекла и конците за производителите от автомобилната промишленост се отнасят към два отделни пазара. Всъщност отговорът на Amann на искането за информация, който квалифицирал като световен пазара на конци за производители от автомобилната промишленост, не съдържал по никакъв начин признание на твърдението за автономния характер на последния пазар. Още повече, след като предоставил разчети за шест различни сегмента на конците, Amann не е било в състояние да направи това за сегмента на конците за автомобилния сектор.

38 Според жалбоподателите и от изявленията на други оператори като Coats и Gütermann не можело да се направи извод за съществуването на разграничение между пазара на конци за производители от автомобилната промишленост и пазара на конци за промишлени нужди.

39 Гледната точка на жалбоподателите относно единния характер на пазара се подкрепяла от представянето на продуктите, направено от всички предприятия. Такъв по-специално бил случаят на извършеното от Gütermann, Amann и Coats сегментиране. От него следвало, че е възможно използването на едни и същи конци в няколко бранша.

40 Наличието на по-строги стандарти в спецификациите, изисквани от големите клиенти от автомобилния сектор, също не обосновавало разграничаването между конците за промишлени нужди и конците за производителите от автомобилната промишленост. Всъщност конците като общо правило били произвеждани съобразно изискванията на автомобилната промишленост и доставяни в това качество на големите клиенти от други промишлени сектори. Производството на два вида конци с различно качество впрочем не било защитимо от икономическа гледна точка. Така техническите характеристики на конците за производители от автомобилната промишленост по съществото си били идентични с техническите характеристики на конците за промишлени нужди. Следователно те били взаимозаменяеми, като тяхното търгуване впрочем се извършвало не в зависимост от клиентите, а от продуктите.

41 Второ, жалбоподателите упрекват Комисията, че не е разгледала въпроса дали различните нарушения, в които се упрекват, са свързани помежду си чрез общ субективен елемент, и дали по такъв начин са представлявали едно и също нарушение. Самата Комисия констатирала, че всички нарушения имали за цел да деформират нормалното повишение на цените в съответния пазар.

42 Фактът, че се отнася до споразумения за цените и че приетите за съответните региони решения на практика са идентични, подкрепял тезата за единния характер на констатираните нарушения. Жалбоподателите добавят, че в повечето държави членки субективният елемент бил определящият критерий, за да се установи дали е налице едно и също нарушение.

43 Те изтъкват също, че предвид средния размер на повечето разглеждани предприятия техните управителни органи и съдружници неминуемо е трябвало да знаят за различните нарушения. Те уточняват, доколкото се отнася до тях, че субективният елемент произтича освен това от липсата на разделение на вътрешните правомощия в областта на търгуването с конци за промишлени нужди и с конци за производители от автомобилната промишленост.

44 По-нататък те по същество изтъкват несъгласуваността в подхода на Комисията, която изхожда от принципа за едно и също нарушение за последователните нарушения, извършени в рамките на всеки картел, а след това не продължава по същия начин за картелите между тях самите. В това отношение в съображения 266—270 от обжалваното решение се съдържали няколко противоречия, които доказвали, че тезата на Комисията относно съществуването на отделни нарушения не е защитима.

45 Трето, жалбоподателите оспорват приложените от Комисията критерии, за да се определи дали съществува или липсва едно и също нарушение.

46 На първо място, те поддържат, че тези критерии са неприемливи. В това отношение те изтъкват, че на самата Комисия ѝ липсва яснота при употребата на критериите за определяне дали съществува едно и също нарушение, защото тя обосновава съществуването на две отделни нарушения, като се позовава на различни участници, на друг начин на функциониране и на липсата на цялостна координация и след това се основава на разликата в съответните пазари, като същевременно след това декларира, че споразуменията относно Бенелюкс и скандинавските страни трябва да бъдат разглеждани заедно, тъй като са свързани чрез една организация, един начин на функциониране и идентични участници. По този начин жалбоподателите установяват, че критерият за цялостна координация вече не играе никаква роля за признаването на едно и също нарушение в Бенелюкс и скандинавските страни.

47 От друга страна, те считат, че критерият за разграничаване на продуктовия пазар в случаите на свързани продукти е без значение. Всъщност използването на този критерий освен в очевидните случаи, в които продуктите изобщо не попадат в същия пазар, щяло да предостави на Комисията почти неконтролируема свобода на преценка в рамките на санкционирането на нарушенията на правото в областта на конкуренцията. Критерият относно липсата на идентичност на участниците също бил без значение. Жалбоподателите всъщност подчертават, че въпросът кой представлява участващите предприятия няма значение, тъй като за участието отговаря съответното предприятие.

48 На второ място, Amann и Cousin поддържат, че прилагането на тези критерии при всяко положение е трябвало да доведат Комисията до извода, че съществува едно и също нарушение.

49 От една страна, те се позовават на факта, че Комисията не можела надлежно да обоснове съществуването на отделни нарушения, основавайки се на липсата на координация между картелите, след като самата тя подчертава, възпроизвеждайки в това отношение изявленията на Coats, че поради ограничените по-скоро по страни продуктови пазари, не е необходимо да се извършва координация между съответните региони. По същия начин опитът на Комисията да прокара разграничение между координацията на географските пазари и координацията на отделните продуктови пазари бил без значение, тъй като в случая на различни географски пазари координация между отделните продуктови пазари би била безсмислена. Ето защо жалбоподателите изтъкват, че трябва да се разгледа съответното поведение, като признават, че срещите, посветени на различните региони, се включвали в цялостен план, одобрен от съответните им ръководства, потвърден от документи, показващи чести контакти между представителите на Coats и на Amann, чийто предмет били „висши стратегически“ въпроси в Европа. Такива документи свидетелствали за съществуването на общ субективен елемент. Жалбоподателите упрекват в това отношение Комисията, че не е анализирала въпроса дали този вид контакт не е съществувал и между Coats и други конкуренти.

50 От друга страна, нямало определяща разлика на ниво участници в споразуменията и тяхната организация. В това отношение жалбоподателите посочват, че съгласно съдебната практика едно и също нарушение в правния смисъл на термина не може да се изключи единствено поради факта че всяко предприятие участва в нарушението под присъщи за него форми, като по този начин дадено предприятие може да е участвало в един и същ картел, без да е участвало във всичките му съставни елементи.

51 В светлината на тези съображения жалбоподателите изтъкват, че само три предприятия са участвали в само едно споразумение, като всички останали били включени в поне две споразумения, което представлява припокриване на ниво участници — факт в полза на съществуването на едно и също нарушение. По-нататък, сравнението между срещите относно картела на пазара на конци за промишлени нужди и срещите относно картела на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост по никакъв начин нямало да подкрепи тезата за съществуването на отделни нарушения. И в двата случая срещите били проведени извънредно.

52 Комисията отхвърля тези доводи.

2. Съображения на Общия съд

а) По разграничението на продуктовия и географския пазар

53 От обжалваното решение е видно, че Комисията счита, че поради неговата специфичност пазарът на конци за производители от автомобилната промишленост е трябвало да се разграничава от пазара на конци за промишлени нужди, както от гледна точка на продуктите, така и от географска гледна точка (вж. точки 12—16 и 18—20 по-горе).

54 В самото начало е необходимо да се отбележи, че определянето на разглеждания пазар, доколкото предполага комплексни икономически преценки от страна на Комисията, може да бъде предмет единствено на ограничен контрол от страна на общностния съд (вж. в този смисъл Решение на Общия съд от 30 март 2000 г. по дело Kish Glass/Комисия, T‑65/96, Recueil, стр. II‑1885, точка 64 и Решение на Общия съд от 6 юни 2002 г. по дело Airtours/Комисия, T‑342/99, Recueil, стр. II‑2585, точка 26). Последният обаче не може да не упражни контрол върху тълкуването от Комисията на данни от икономическо естество. В това отношение той трябва да провери дали Комисията е основала преценката си на всички точни, достоверни и съгласувани доказателства, които трябва да бъдат взети предвид, за да се прецени дадена сложна ситуация, и които подкрепят изведените от тях заключения (вж. Решение от 17 септември 2007 г. по дело Microsoft/Комисия, T‑201/04, Сборник, стр. II‑3601, точка 482).

55 По-нататък следва да се напомни, че пазарът, който трябва да се вземе предвид, включва всички продукти, които в зависимост от характеристиките си са в състояние в голяма степен да задоволят постоянни нужди и са малко взаимозаменяеми с други продукти (Решение на Съда от 9 ноември 1983 г. по дело Nederlandsche Banden-Industrie-Michelin/Комисия, 322/81, Recueil, стр. 3461, точка 37). Съдът е постановил по-специално, че понятието за продуктов пазар предполага, че между продуктите, които го съставляват, може да съществува ефективна конкуренция, което изисква достатъчна степен на взаимозаменяемост между всички продукти, които са част от един и същ пазар (Решение на Съда от 13 февруари 1979 г. по дело Hoffmann-La Roche/Комисия, 85/76, Recueil, стр. 461, точка 28).

56 Що се отнася до взаимозаменяемостта, тя се преценява в зависимост от съвкупността от косвени доказателства като присъщите характеристики на продуктите, условията на конкуренция и структурата на търсенето и предлагането на пазара (Решение по дело Nederlandsche Banden-Industrie-Michelin/Комисия, точка 55 по-горе, точка 37).

57 Ако от икономическа гледна точка заменяемостта при търсенето е най-непосредственият и най-ефикасен критерий от гледна точка на доставчиците на даден продукт (Решение на Общия съд от 4 юли 2006 г. по дело easyJet/Комисия, T‑177/04, Recueil, стр. II‑1931, точка 99), заменяемостта при предлагането може също да бъде взета предвид при определянето на пазарите в ситуациите, при които последиците от нея са еквивалентни на тези от заменяемостта при търсенето по отношение на тяхната непосредственост и ефикасност. Така критерият за заменяемостта при предлагането предполага производителите да могат чрез обикновено приспособяване да се представят на пазара достатъчно силно, така че да представляват сериозна противотежест на производителите, които вече са на пазара (Решение на Общия съд от 30 септември 2003 г. по дело Atlantic Container Line и др./Комисия, T‑191/98, T‑212/98—T‑214/98, Recueil, стр. II‑3275, точка 829).

58 Във връзка със самите продукти следва да се изтъкне, че последните могат да представляват отделен пазар, когато се индивидуализират чрез специфични характеристики на производство, които ги правят специално пригодени за това предназначение или когато се индивидуализират вследствие на използването им (Решение на Съда от 21 февруари 1973 г. по дело Europemballage и Continental Can/Комисия, 6/72, Recueil, стр. 215, точка 33).

59 Накрая, трябва да се припомни, че Комисията е приела Известие относно определянето на съответния пазар по смисъла на общностното право на конкуренция (ОВ C 372, 1997 г., стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 3, стр. 60, наричано по-нататък „Известие относно определянето на пазара“), в което тя уточнява критериите за преценка за установяването на релевантния продуктов пазар и за разграничаването на съответния географски пазар. Съответният продуктов пазар е определен в известието като пазар, който „обхваща всички продукти и/или услуги, които се считат за взаимозаменяеми или заместващи от потребителя поради характеристиките на продуктите, техните цени и целта на тяхната определена употреба“. Що се отнася до географския пазар, той е определен като пазар, който „обхваща територия, в която съответните предприятия участват в [предлагането] на продукти или услуги, където условията на конкуренция са достатъчно хомогенни и която може да се разграничи от съседните пространства поради това, че условията на конкуренция се различават значително в това пространство“. Поради това съответният пазар, в рамките на който се прави преценка на определен случай, засягащ конкуренцията, се установява от комбинацията между продуктовия и географския пазар.

60 В светлината на тези съображения следва да се разгледа основателността на заключенията на Комисията, съдържащи се в съображения 14 и 22 от обжалваното решение, относно съществуването на два отделни продуктови и географски пазара, а именно този на конците за производители от автомобилната промишленост в ЕИП, от една страна, и този на конците за промишлени нужди в Бенелюкс и скандинавските страни, от друга страна. За да направи това, Комисията преценява заменяемостта на продуктите, от една страна, при търсенето, и от друга страна, при предлагането.

61 Първо, що се отнася до заменяемостта при търсенето, обжалваното решение съдържа редица данни, които доказват, че тя не съществува.

62 На първо място, от съображения 14 и 22 от обжалваното решение е видно, че търсенето в автомобилната промишленост е от големи клиенти и че те са много по-малобройни отколкото другите предприятия — клиенти на пазара на конците за промишлени нужди. Тази констатация не е била поставена под въпрос от жалбоподателите. В съдебното заседание те потвърждават, че клиентите от автомобилния сектор са най-силни предвид много големите количества, които закупуват.

63 На второ място, от горепосочените съображения на обжалваното решение следва, че клиентите от автомобилния сектор закупуват конци за своите производствени бази, разположени в различни страни, и така изискват еднакъв продукт във всяка от тези страни. Тази нужда от еднаквост, която впрочем не се оспорва от жалбоподателите, е напълно обяснима от икономическа гледна точка. Всъщност разумно е да се приеме, че приспособяването на производствените машини към вида използвани конци е свързано с разходи. Затова производителите в автомобилния сектор се стремят да намалят тези разходи, като закупят големи количества от даден вид много специални конци и приспособят спрямо тях само веднъж своите производствени машини, намиращи се в различни страни.

64 На трето място, от съображения 14 и 22 от обжалваното решение следва, че конците за производители от автомобилната промишленост трябва да отговарят на особено строги, специфични за този сектор стандарти, и че тяхната проследимост е основен фактор за постигане на качество на продуктите и за реализиране на отговорност за вреди, причинени от продукти. Тази констатация е потвърдена от жалбоподателите както в жалбата, така и в съдебното заседание.

65 Всъщност жалбоподателите се съгласяват, че като цяло клиентите вземат решение за необходимите за тяхното производство конци и следователно избират продукта, който съответства на техните потребителски нужди. По специално, що се отнася до клиентите от автомобилния сектор, жалбоподателите признават, че последните изискват закупените конци да отговарят най-малкото на стандарт ISO 9002. Те дори уточняват в съдебното заседание, че за автомобилната промишленост съществуват специфични характеристики, наречени „TS950“, и че те вземат предвид тези елементи при производството.

66 Впрочем жалбоподателите описват процедурата на сертифициране на конците от клиентите от автомобилния сектор. Най-напред жалбоподателите разработват вид конци, които отговарят поне на стандарт ISO 9002. След това тези конци се тестват от автомобилния производител, който желае да ги използва за своето производство, и накрая последният ги сертифицира, ако тестът се окаже убедителен.

67 С оглед на тези съображения следва да се приеме, че специфичните конци, избрани от автомобилната промишленост, не могат да бъдат заместени от други конци за промишлени нужди. Фактът, че този вид конци се продават на други клиенти извън автомобилната промишленост, е без значение в това отношение. Всъщност, за разлика от другите евентуални купувачи на този продукт, предприятията от автомобилния сектор купуват само конците, за които са присъщи специфични качества, и които са били сертифицирани от посочените предприятия поради тези особени качества. При това положение жалбоподателите не могат основателно да поддържат, че съществува заменяемост от гледна точка на търсенето.

68 Декларациите на Coats в отговор на искането за информация на Комисията също потвърждават липсата на заменяемост от гледна точка на търсенето. Всъщност Coats подчертава, че някои клиенти от сектора на конфекцията използват конци за бродерия, също както някои клиенти от сектора на бродериите използват конци за конфекция. За сметка на това за клиентите от автомобилния сектор не е било посочено наличието на подобна заменяемост при търсенето.

69 Второ, макар Комисията да е счела, че от гледна точка на предлагането конците за промишлени нужди могат да се разглеждат като единен продуктов пазар поради липсата на стриктно съответствие между крайното потребление и вида влакна и/или структурата на конците и сходството или взаимозаменяемостта на производствените процеси на посочените конци, въпреки това тя стига до извода, че това не е така за конците за производители от автомобилната промишленост.

70 За да стигне до това заключение, Комисията се основава на спецификите на конците за производители от автомобилната промишленост, на необходимостта за осигуряване на стандартизирано предлагане и на способността да се отговори на поръчките на големите клиенти от този сектор. Тя се позовава и на факта, че географският пазар на конците за производители от автомобилната промишленост обхваща цялата територия на ЕИП, за разлика от пазара на конците за промишлени нужди, който има само регионален характер. С оглед на тези елементи тя счита, че само няколко предприятия биха могли да отговорят на този вид търсене (вж. съображение 22 от обжалваното решение).

71 На първо място, съгласно параграф 20 от Известието относно определянето на пазара, за да има заменяемост при предлагането, доставчиците трябва да могат да променят производството към съответните продукти и да ги продават в краткосрочен план без значителни допълнителни разходи или рискове в отговор на малки, но постоянни промени в съответните цени. На следващо място, в параграф 21 от Известието относно определянето на пазара Комисията подчертава, че подобна заменяемост съществува обикновено в случаите, в които предприятията предлагат на пазара широк спектър по отношение на качеството или разновидности на даден продукт, и че дори ако за определен краен потребител или група потребители продуктите с различно качество не са заменяеми, последните ще бъдат групирани в един продуктов пазар. Конците за промишлени нужди отговарят на пръв поглед на вида продукт, посочен в параграф 21 от Известието относно определянето на пазара.

72 На последно място, в параграфи 22 и 23 от Известието относно определянето на пазара Комисията потвърждава с конкретни примери, че съответните доставчици трябва да бъдат в състояние да предлагат и продават тези продукти с различно качество веднага и без значително увеличение на разходите и че не трябва да съществуват особени трудности при дистрибуцията.

73 В светлината на тези съображения следва да се определи дали Комисията е преценила правилно критерия за заменяемост от гледна точка на предлагането.

74 На първо място, както бе отбелязано в точка 63 и сл. по-горе, производителите на конци за автомобилната промишленост трябва да приспособяват своите производствени машини, така че произведените конци да отговарят на специфичните стандарти.

75 На второ място, не са убедителни съображенията на жалбоподателите относно незначителните производствени разходи на конци за производителите от автомобилната промишленост. Всъщност жалбоподателите без съмнение изтъкват не само че конците по правило били произведени в съответствие с изискванията на автомобилната промишленост и доставени в това качество на клиенти от други промишлени сектори, но и че разходите за настройка на поточната линия биха били много по-високи, ако е трябвало да се произвежда продукт единствено за автомобилния сектор и след това да се променя поточната линия и да се приспособява за производството на продукти за други промишлени сектори.

76 Това не променя факта, че ако по причини, свързани с рационализация на производството, дружество, което вече е представено на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост, произвежда основно конци, които отговарят на по-високи стандарти независимо от предназначението на продукта, то действа така единствено защото е представено на автомобилния пазар, поради високите разходи, свързани с производството в съответствие със специфичните стандарти за конците за автомобилната промишленост. С други думи дружество, което произвежда основно конци за конфекция или конци за бродерия, не би имало никакъв интерес да произвежда специални конци за автомобилния сектор единствено поради това, че би могло да продава тези конци на евентуални клиенти от автомобилния сектор.

77 Така твърдението на жалбоподателите, съгласно което разходите за производство на конци за автомобилната промишленост са толкова ниски, че те винаги се произвеждат в съответствие с по-висок стандарт за спецификация, не е доказано, що се отнася до производителите на конци за промишлени нужди.

78 На трето място, ясната разлика между двата пазара в географски план не е поставена под въпрос от жалбоподателите в хода на административното производство. В отговор на искането за информация на Комисията Amann дори квалифицира като световен пазара на конци за производители от автомобилната промишленост. Coats също изтъква, че специфичните характеристики на посочения пазар го поставят в рамките на „регионалните“ и „глобалните“ доставчици, като последните термини трябва да се разбират в контекста на отговора като „обхващащ цялата територия на ЕИП“ и „световен“.

79 Така заменяемостта от гледна точка на предлагането предполагала, че по-голямата част от производителите на конци са в състояние да произвеждат в голямо количество специфични и еднакви конци за всеки клиент от сектора на автомобилната промишленост и да ги разпространяват в кратък срок в цялото ЕИП. С оглед на изложените съображения подобна теза е трудно защитима.

80 Следователно Комисията не допуска никаква явна грешка в преценката, като стига до извода, че от гледна точка на предлагането съществуват два отделни продуктови и географски пазари.

81 В това отношение следва да се уточни, че Комисията правилно е преценила и тълкувала отговорите на жалбоподателите и на другите засегнати предприятия, въз основа на които е достигнала до извода, че съществуват два отделни продуктови пазари.

82 Най-напред Комисията поставя на жалбоподателите въпроса дали шивашките конци за промишлени нужди, конците за бродиране за промишлени нужди, специалните конци за промишлени нужди и конците за домакински нужди представляват различни продуктови пазари от сектора на конците. Комисията представя и таблица, чиято цел е да определи релевантните географски пазари за всяка категория от горепосочените конци, като същевременно предвижда специална рубрика „Автомобилни конци“. Тя уточнява, че последната категория е включена в специалните конци за промишлени нужди, но подчертава, че желае да разбере становището на Amann и Cousin относно релевантния географски пазар за този вид конци.

83 В отговор на посочените искания за информация Amann изтъква, че извършеното от Комисията подробно разделение е правилно поради това, че „съществуват продуктови спецификации и специфични клиентски нужди, които по-специално в областта на производството на облекло ясно се разграничават от спецификациите и нуждите в двата други сектора по отношение на цветовото разнообразие и пр.“ Cousin от своя страна също отбелязва своето пълно съгласие с представеното от Комисията сегментиране. То обаче уточнява голямата трудност при оценяването на пазарите, преди всичко що се отнася до специални конци предвид много голямото разнообразие в съответните начини на употреба, подчертавайки, че е преброило повече от 80 дейности, в които се използват.

84 По този начин жалбоподателите без съмнение изрично приемат, че пазарът на специалните конци представлява отделен продуктов пазар, но обратно на твърдяното от Комисията в нейните писмени становища, те не признават изрично, че самият пазар на конци за производители от автомобилната промишленост, включен в пазара на специалните конци, е отделен продуктов пазар.

85 Gütermann също потвърждава предложеното от Комисията подразделяне, но не се произнася изрично относно пазара на конци за производители от автомобилната промишленост. Що се отнася до Coats, то отговаря на въпроса за обособяването на пазарите съобразно продуктите, че не смята разликите между продуктите за достатъчни, за да се направи извод, че съществуват три отделни пазара, като същевременно признава специфичните характеристики на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост, както е посочено в точка 78 по-горе. Единствено Oxley пряко потвърждава и обосновава отделния характер на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост.

86 Макар, що се отнася до наличието на отделен пазар на конци за производители от автомобилната промишленост, тълкуването на тези елементи да не е толкова очевидно, колкото твърди Комисията, това не променя факта, че тези изводи не са опорочени от никаква явна грешка в преценката, нито от каквото и да е изопачаване на факти.

87 Тези изводи впрочем се потвърждават от други косвени доказателства като например уебсайтовете на предприятията, които по принцип имат отделна рубрика за конците за производители от автомобилната промишленост. Също така всички тези предприятия притежават марки за конци, създадени специално за този сектор.

88 От всичко гореизложено следва, че Комисията не е допуснала явна грешка в преценката, като е приела, че в случая пазарът на конци за производители от автомобилната промишленост и пазарът на конци за промишлени нужди са различни.

б) По твърдяното съществуване на „общ план“

89 Най-напред следва да се припомни, че понятието за едно и също нарушение се отнася до положение, при което няколко предприятия са участвали в нарушение, което съставлява продължаващо поведение и преследва единствената икономическа цел да наруши конкуренцията, или самостоятелни нарушения, свързани помежду си от еднаква цел (една и съща цел на съвкупността от елементите) и едни и същи субекти (едни и същи предприятия, съзнателно участващи в постигането на общата цел) (Решение на Общия съд от 8 юли 2008 г. по дело BPB/Комисия, T‑53/03, Сборник, стр. II‑1333, точка 257).

90 По-нататък следва да се отбележи, че нарушението на член 81, параграф 1 ЕО може да бъде резултат не само от изолирано действие, а и от поредица действия или пък от продължаващо поведение. Това тълкуване не би могло да бъде оспорено с довода, че един или няколко елемента от тази поредица действия или от това продължаващо поведение биха могли да съставляват сами по себе си и взети поотделно нарушение на посочената разпоредба. Когато различните действия се вписват в „общ план“, тъй като имат еднаква цел да нарушат конкуренцията в рамките на общия пазар, Комисията е в правото си да счита, че отговорността за тези действия е в зависимост от участието в нарушението, разглеждано в неговата цялост (Решение на Съда от 7 януари 2004 г. по дело Aalborg Portland и др./Комисия, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P и C‑219/00 P, Recueil, стр. I‑123, точка 258).

91 По-нататък, според постоянната съдебна практика понятието за едно и също нарушение може да се свърже с правната квалификация на антиконкурентно поведение, състоящо се от споразумения, съгласувани практики и от решения на сдружения на предприятия (вж. в този смисъл Решение на Общия съд от 20 април 1999 г. по дело Limburgse Vinyl Maatschappij и др./Комисия, T‑305/94—T‑307/94, T‑313/94—T‑316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 и T‑335/94, Recueil, стр. II‑931, точки 696—698, Решение на Общия съд от 20 март 2002 г. по дело HFB и др./Комисия, T‑9/99, Recueil, стр. II‑1487, точка 186 и Решение на Общия съд от 12 декември 2007 г. по дело BASF/Комисия, T‑101/05 и T‑111/05, Сборник, стр. II‑4949, точка 159).

92 Важно е също да се уточни, че понятието за единна цел не би могло да се определи чрез общото позоваване на нарушаване на конкуренцията на засегнатия от нарушението пазар, тъй като в качеството на предмет или последица накърняването на конкуренцията представлява неразделен елемент от всяко поведение, попадащо в приложното поле на член 81, параграф 1 ЕО. Такова определение на понятието за единна цел би рискувало да лиши понятието за едно и също продължавано нарушение от част от неговия смисъл, доколкото то би довело до това няколко забранени с член 81, параграф 1 ЕО вида поведение, засягащи даден икономически сектор, системно да бъдат квалифицирани като елементи от фактическия състав на едно и също нарушение. Така, за да бъдат квалифицирани различни деяния като едно и също продължавано нарушение, следва да се провери дали между тях има връзка на взаимно допълване, в смисъл че всяко от тях е предназначено да противостои на една или повече последици от нормалното развитие на конкуренцията, и посредством взаимодействие допринасят за осъществяването на всички антиконкурентни последици, желани от техните автори в рамките на цялостен план, насочен към постигане на единна цел. В това отношение следва да се отчита всяко обстоятелство, с което може да се установи или оспори споменатата връзка, какъвто е периодът на прилагане, съдържанието (включително използваните методи) и съответно целта на различните въпросни деяния (вж. в този смисъл Решение по дело BASF/Комисия, точка 91 по-горе, точки 179—181).

93 Следователно по обективни причини Комисията може да започне отделни производства, да установи няколко отделни нарушения и да наложи няколко отделни глоби (вж. в този смисъл Решение на Общия съд от 15 юни 2005 г. по дело Tokai Carbon и др./Комисия, T‑71/03, T‑74/03, T‑87/03 и T‑91/03, непубликувано в Recueil, наричано по-нататък „Решение Tokai II“, точка 124).

94 Накрая следва да се отбележи, че квалифицирането на определени незаконни деяния като деяния, представляващи едно и също нарушение, или като множество нарушения по принцип засяга санкцията, която може да се наложи. Всъщност констатацията за множество нарушения може да доведе до налагането на няколко отделни глоби, всеки път в границите, определени в член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и в член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 (Решение по дело BASF/Комисия, точка 91 по-горе, точка 158).

95 В светлината на тези съображения следва да се прецени дали съществува „общ план“.

96 Още на този етап следва да се отбележи, че жалбоподателите поддържат принципно, че в случая общият субективен елемент се състои във факта, че всички нарушения са целели да деформират нормалното повишение на цените. Впрочем подобна цел да се изкриви процесът на изменение на цените е присъща на всеки ценови картел и не би могла сама по себе си да докаже, че е налице общ субективен елемент. В това отношение, обратно на твърденията на жалбоподателите, Комисията по никакъв начин не е изходила от принципа за съществуването на връзка между нарушенията в обжалваното решение. Всъщност в съображение 269 от последното тя само споменава единната противоконкурентна цел и единната икономическа цел, състояща се в изкривяване на нормалния процес на повишаване на цените, която е присъща на този вид картел, като същевременно подчертава факта, че тези цели се преследват от всяко от трите различни нарушения.

97 След това, за да отрече съществуването на едно и също нарушение, извън обстоятелството, че пазарът на конци за производители от автомобилната промишленост и пазарът на конци за промишлени нужди са отделни, както впрочем бе отбелязано в точки 53—88 по-горе, Комисията се основава главно на липсата на идентичност между повечето участници, включени в картелите, и върху липсата на глобална координация между тях. Жалбоподателите не са могли да поставят под въпрос тези критерии и следователно не са доказали съществуването на „тясна връзка“ между различните антиконкурентни деяния.

98 Що се отнася, на първо място, до критерия относно липсата на идентичност на участниците, в съображения 96 и 216 от обжалваното решение Комисията изброява участниците в картела на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост и в картела на пазара на конци за промишлени нужди. На следващо място, в съображение 265, буква a) от обжалваното решение тя приема, че повечето предприятия са участвали само в един картел, защото не упражнявали дейност в пазарите, обхванати от другия картел.

99 Необходимо е да се установи, че от десетте предприятия, участвали в един и/или в друг от тези картели, само три са били включени в двата картела. Всъщност Ackermann Nähgarne GmbH & Co, Bieze Stork BV, BST, Cousin, Gütermann, Zwicky и Oxley са участвали само в един от тях. Единствено Coats, Barbour (до придобиването му от Coats) и Amann са участвали в два картела. Единствено участието на тези три предприятия в два картела не би могло да представлява само по себе си косвено доказателство, че съществува обща стратегия (вж. в този смисъл Решение по дело Tokai II, точка 93 по-горе, точка 120). Освен това следва да се подчертае, че освен в случая на Barbour, представителите на предприятията, присъствали на срещите, организирани в рамките на картела на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост и на картела на пазара на конци за промишлени нужди, не са били едни и същи през периода на припокриване на тези два картела (1998—2000 г.).

100 Следователно констатацията на Комисията в съображение 265, буква a) от обжалваното решение не е опорочена от никаква явна грешка в преценката.

101 На второ място, съдържанието на картелите също не би могло да послужи за обосновка на тезата, че съществува цялостен план. Всъщност от обжалваното решение е видно, че съответното съдържание на картела на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост и на картела на пазара на конци за промишлени нужди ясно се разграничават в това отношение.

102 Що се отнася до картела на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост, съображения 215, 220, 223, 224, 226, 228—230, 233—236 и 238 от обжалваното решение показват, от една страна, че разменената между участниците в картела информация се отнасяла за цените, прилагани към някои клиенти, и от друга страна, че сключените споразумения се състояли в определяне на минимални целеви цени за основните продукти, продавани на клиентите от автомобилния сектор, на два вида целеви цени, съответно за съществуващите клиенти и за новите клиенти, и на минимални целеви цени за някои клиенти, посочени в обменената информация. Участниците се договорили и да избягват да се конкурират чрез подбиване на цените, за да осигурят предимство на основния доставчик.

103 Що се отнася до картела на пазара на конци за промишлени нужди, от съображения 99—153 от обжалваното решение е видно, че от една страна, обменената информация засяга ценоразписите и отстъпките, прилагането на увеличенията в каталожните цени, намаляването на отстъпките и увеличаването на специалните цени за някои клиенти, и че от друга страна, участниците са се договорили за бъдещите ценоразписи, за намаляването на отстъпките и за увеличаването на специалните цени за някои клиенти и са се споразумели да не се конкурират чрез подбиване на цените, за да осигурят предимство на основния доставчик.

104 Горепосочените съображения от обжалваното решение потвърждават, че съществува ясна разлика между двата картела, що се отнася до съдържанието им. Наличието на една или друга прилика между тези два картела, като например споразуменията да избягват да се конкурират чрез подбиване на цените, за да осигурят предимство на основния доставчик, не би могло само по себе си да постави под въпрос тази констатация.

105 На трето място, начините на функциониране на всеки от двата картела в голяма степен се различават. Всъщност, както Комисията отбелязва в съображение 218 от обжалваното решение, картелът на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост е организиран по доста гъвкав начин, посредством извънредни малки срещи, допълвани от чести двустранни контакти. Съображения 96—99 и 149—153 от обжалваното решение показват, че в рамките на картела на пазара на конци за промишлени нужди в Бенелюкс и скандинавските страни срещи се провеждат поне веднъж годишно и че те се подразделят на две части, а именно заседание, посветено на пазара в скандинавските страни и заседание за пазара в Бенелюкс. От съображенията е видно и че има периодични двустранни контакти.

106 В светлината на тези данни Комисията не е допуснала никаква явна грешка в преценката, като е стигнала до извода, в съображения 265—267 от обжалваното решение, че картелът на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост и картелът на пазара на конци за промишлени нужди в Бенелюкс и в скандинавските страни трябва да бъдат разграничени един от друг, и че при това положение те представляват две отделни нарушения.

107 В това отношение следва да се отбележи, че за разлика от картела на пазара на конци за производители от автомобилната промишленост, картелът на пазара на конци за промишлени нужди в Бенелюкс и картелът на пазара на конци за промишлени нужди в скандинавските страни, се разглеждат като едно нарушение поради това, че продуктите са били идентични, участниците в картела са били едни и същи, съдържанието и начинът на функциониране на картела са били сходни, срещите са се провеждали в един и същи ден и че участващите в тях предприятия са били представлявани от едни и същи лица.

108 Освен това е ирелевантен, от една страна, доводът, основан на липсата на разделение на правомощията между жалбоподателите при търговията с конци за промишлени нужди и с конци за производители от автомобилната промишленост, и от друга страна, доводът, основан на факта, че управляващите и съдружниците в участващите предприятия непременно е трябвало да знаят за съществуването на различните картели. Тези доводи по никакъв начин не са доказателство за наличието на общ субективен елемент.

109 Следва също да се отхвърли доводът на жалбоподателите, че съществува цялостна координация, изведен от честите контакти между представител на Coats и управителя на Amann. От преписката е видно, че тя не съдържа никакво изявление, което би могло да се тълкува като индикация за цялостна координация. В съдебното заседание жалбоподателите признават, че не са могли да представят на Общия съд конкретен документ, свидетелстващ за волята за цялостна координация между Amann и Coats.

110 Накрая погрешно е твърдението на жалбоподателите, че критерият за разграничаване на продуктовия пазар не може да представлява приемлив критерий за преценка, тъй като би предоставил неконтролируема свобода на преценка на Комисията в случаите на свързани продукти, за да заключат, че са налице две отделни нарушения. Всъщност, от една страна, посоченото право на преценка на Комисията не е неограничено, а подлежи на контрол от Общия съд, както бе посочено в точка 54 по-горе. От друга страна, критерият, свързан с продуктовите пазари, в конкретния случай е само един от критериите, въз основа на които е направен изводът за две отделни нарушения.

111 С оглед на всички посочени съображения правното основание, изведено от нарушение на член 7, параграф 1, първо изречение от Регламент № 1/2003, трябва да се отхвърли като необосновано.

Б – По правните основания, целящи намаляване на размера на глобата

1. По изтъкнатото от жалбоподателите правно основание, изведено от неспазване на горната граница, предвидена в член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и в член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003

а) Доводи на страните

112 Изтъкнатото от жалбоподателите правно основание съдържа три оплаквания.

113 В рамките на първото оплакване жалбоподателите изтъкват, че двете нарушения в действителност представляват едно и също нарушение и следователно може да им бъде наложена само една глоба, като нейният размер не може да превишава тавана от 10 % от общия оборот. Общият размер, получен в резултат на това събиране обаче, превишавал посочения таван и по този начин се нарушавали член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003.

114 Те поддържат в това отношение, че е нарушен общностният конституционноправен принцип nulla poena sine lege. По същество те критикуват факта, че Комисията може посредством разделяне на пазарите, в които са установени паралелни нарушения, да си отреди неограничена свобода на действие за приемане на глоби, превишаващи тавана от 10 % от общия оборот. Те впрочем считат, че от принципа на законност следва не само забрана за съда да налага наказания, които не са законоустановени, но и задължение за законодателя да формулира точно и ясно текста на наказателноправните норми. Задължението за яснота се прилагало както към съставните елементи на нормата, така и към нейните правни последици. Такива изисквания били в сила и за горепосочените разпоредби, предвиждащи глоби за нарушения на правилата на конкуренцията.

115 Призовани да разяснят доводите си в съдебното заседание, жалбоподателите уточняват, че с тях те оспорват и законосъобразността на самата норма и следователно, че повдигат възражение за незаконосъобразност на член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и на член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003.

116 Освен това те отхвърлят довода на Комисията относно нейното задължение да спазва принципа non bis in idem, тъй като този принцип не предлага никаква гаранция, що се отнася до акуратността в признаването на едно или на няколко нарушения. Те поддържат по същество, че проблемът е в предходния етап, т.е. при самото определяне дали съществуват едно или няколко нарушения.

117 Със своето второ оплакване жалбоподателите изтъкват, че Комисията може да налага една-единствена глоба за различни нарушения в случай, че те имат за предмет един и същ вид деяния на различни пазари и че участниците са до голяма степен едни и същи предприятия. Тези две условия били изпълнени в конкретния случай.

118 Жалбоподателите установяват, че Комисията се е отклонила от своята предходна практика без никакви мотиви. Те всъщност считат, че при положение че Комисията се откаже от правомощието си да наложи само една глоба за няколко нарушения, тя е длъжна съобразно общите принципи на европейското административно право да се мотивира защо не упражнява това правомощие. Следователно в конкретния случай Комисията нарушила член 253 ЕО.

119 След това жалбоподателите сравняват обжалваното решение и решението на Комисията от 21 ноември 2001 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/E-1/37.512 — „Витамини“) (ОВ L 6, 2003 г., стр. 1, наричано по-нататък „решение по преписката „Витамини“). В него Комисията всъщност обединила глобите, наложени за различните нарушения, само в една обща глоба и следователно счела за необходимо да спази тавана от 10 % от общия оборот. Както в Решението по преписката „Витамини“ обаче картелите в настоящото дело били свързани в един и същ фактически и „пространствено-времеви“ контекст.

120 С третото си оплакване жалбоподателите изтъкват, че желаният от Комисията възпиращ ефект вече е бил постигнат при налагането на глобата за нарушението, извършено на пазара на конци за промишлени нужди. При това положение Комисията била длъжна да го вземе предвид при определянето на размера на глобата, санкционираща картела на конци за производители от автомобилната промишленост.

121 Комисията отхвърля тези доводи.

б) Съображения на Общия съд

122 Настоящото правно основание, изтъкнато от жалбоподателите, по същество съдържа три оплаквания, изведени, що се отнася до първото — от нарушение на принципа nulla poena sine lege, второто — от задължението за налагане на една-единствена глоба за няколко нарушения, и третото — от незачитане на законовите цели на санкцията.

По оплакването, изведено от нарушение на принципа nulla poena sine lege и по възражението за незаконосъобразност на член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и на член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003

123 Необходимо е първо да се разгледа възражението за незаконосъобразност на член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и на член 23 от Регламент №°1/2003, повдигнато от жалбоподателите на три нива. На първо място, те по същество поддържат, че самото понятие за нарушение, както е посочено в член 15, параграф 2 от Регламент № 17 и в член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003, било неясно. На второ място, те изтъкват, че понятието за едно и също продължавано нарушение също не било определено ясно и че по такъв начин Комисията можела да влияе произволно на определянето на размера на глобата посредством разделяне на пазарите, в които са установени паралелните нарушения. На трето място, те посочват, че и предвидените от същия този член санкции са неясни.

124 Преди това е необходимо да се припомни, че според практиката на Съда принципът на законоустановеност на наказанията е следствие на принципа на правна сигурност, който представлява общ принцип на общностното право и изисква по-специално всяка общностна правна уредба, и в частност тази, която налага или позволява да се налагат санкции, да бъде ясна и точна, така че съответните лица да могат да се запознаят по недвусмислен начин с правата и задълженията, които произтичат от нея, и да могат да действат съобразно тях (вж. в този смисъл Решение на Съда от 9 юли 1981 г. по дело Gondrand Frères и Garancini, 169/80, Recueil, стр. 1931, точка 17, Решение от 13 февруари 1996 г. по дело Van Es Douane Agenten, C‑143/93, Recueil, стр. I‑431, точка 27 и Решение на Общия съд от 5 април 2006 г. по дело Degussa/Комисия, T‑279/02, Recueil, стр. II‑897, точка 66).

125 Този принцип, който е част от общите за държавите членки конституционни традиции и е закрепен в различни международни договори, и по-специално в член 7 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи (наричана по-нататък „ЕКПЧ“), следва да бъде спазван както във връзка с нормите с наказателен характер, така и във връзка със специфичните административни инструменти, които налагат или позволяват да се налагат административни санкции (вж. в този смисъл Решение на Съда от 18 ноември 1987 г. по дело Maizena и др., 137/85, Recueil, стр. 4587, точка 15). Той се прилага не само спрямо нормите, които установяват състава на нарушението, но и спрямо тези, които определят последиците, произтичащи от тяхното нарушаване (вж. в този смисъл Решение на Съда от 12 декември 1996 г. по дело X, C‑74/95 и C‑129/95, Recueil, стр. I‑6609, точка 25 и Решение по дело Degussa/Комисия, точка 124 по-горе, точка 67).

126 В това отношение следва да се напомни, че съгласно член 7, параграф 1 от ЕКПЧ:

„Никой не може да бъде осъден за действие или бездействие, което в момента на неговото извършване не е било определено като престъпление според националното или международното право. Не може да бъде налагано наказание, по-тежко от това, което е било предвидено за съответното престъпление в момента, когато то е било извършено“.

127 Според Европейския съд по правата на човека (наричан по-нататък „Съд по правата на човека“) от тази разпоредба следва, че законът трябва да определя ясно нарушенията и наказанията, които се налагат за тях. Това условие е изпълнено, когато от текста на съответната разпоредба и при нужда с помощта на тълкуването ѝ от съдилищата правният субект може да разбере кои действия и бездействия ангажират наказателната му отговорност (вж. Съд по правата на човека, Решение Coëme и др. срещу Белгия от 22 юни 2000 г., Recueil des arrêts et décisions, 2000‑VII, § 145) (Решение по дело Degussa/Комисия, точка 124 по-горе, точка 69).

128 От практиката на Съда по правата на човека следва, че за да се изпълнят изискванията на член 7, параграф 1 от ЕКПЧ, не се изисква разпоредбите, по силата на които са наложени тези санкции, да бъдат до такава степен точно формулирани, че последиците, които могат да произтекат от нарушение на тези разпоредби, да бъдат предвидими с абсолютна сигурност (Решение по дело Degussa/Комисия, точка 124 по-горе, точка 71).

129 Всъщност според практиката на Съда по правата на човека наличието на неопределени формулировки в разпоредбата не води задължително до нарушение на член 7 от ЕКПЧ и обстоятелството, че даден закон предоставя право на преценка, само по себе си не противоречи на изискването за предвидимост, при условие че обхватът и