ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Във връзка с Регламент (СЕ) 593/2008 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година:
Четвърти. В хипотезите на потребителски договори, за които е приложим Регламент Рим I, в съответствие ли е с член 3 от 
този регламент да се счита, че са действителни и приложими клаузите за определяне на приложимото право, включени в 
„общите условия“ на подписания от страните договор или предвидени в отделен документ, към който договорът изрично 
препраща и за който се докаже, че е предоставен на потребителя?
Пети. В хипотезите на потребителски договори, за които е приложим Регламент Рим I, в съответствие ли е с член 6, 
параграф 1 от този регламент да се счита, че на него може да се позовава както потребителят, така и другата страна 
по договора?
Шести. В хипотезите на потребителски договори, за които е приложим Регламент Рим I, в съответствие ли е с член 6, 
параграф 1 от този регламент да се счита, че ако са изпълнени предвидените в него условия, правото, посочено в тази 
разпоредба, във всички случаи се прилага с предимство спрямо правото, посочено в член 6, параграф 3, въпреки че 
последното би могло да се окаже по-благоприятно за потребителя в конкретния случай? 
(1) Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, 
признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).
(2) Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към 
договорни задължения (Рим I) (ОВ L 177, 2008 г., стр. 6).
Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Málaga (Испания), постъпило на 17 януари 
2022 г. — CAJASUR Banco S.A./JO и IM
(Дело C-35/22)
(2022/C 171/20)
Език на производството: испански
Запитваща юрисдикция
Audi encia Provi ncial de Málaga
Страни в главното производство
Жалбоподател: CAJASUR Banco S.A.
Ответник: JO и IM
Преюдициални въпроси
1)Противоречи ли на правото на ефективна съдебна защита и на член 47 от Хартата на основните права на Европейския 
съюз изискването потребителят да е отправил извънсъдебно искане, предшестващо съдебното производство, за да може 
обявяването на нищожност поради неравноправност на определено общо договорно условие да породи всички присъщи 
на тази нищожност обезщетителни последици (включително свързаните със съдебното производство разноски) в 
съответствие с член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните 
клаузи в потребителските договори (1)?
2)Съответства ли на правото на пълно обезщетение и на ефективността на правото на Европейския съюз и на член 6, 
параграф 1 от посочената директива установяването на критерий, според който съдебните разноски (включително 
свързаните със съдебното производство разноски) се възлагат в зависимост от наличието на отправено от потребителя 
предварително извънсъдебно искане до финансовата институция за заличаване на посочената клауза?
(1) ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.C 171/16 BG Официален вестник на Европейския съюз 25.4.2022 г.
C 191/13

Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 8 февруари 2022 г. — Right to Know CLG/An Taoiseach

(Дело C-84/22)

(2022/C 191/17)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

High Court (Ирландия)

Страни в главното производство

Жалбоподател: Right to Know CLG

Ответник: An Taoiseach

Преюдициални въпроси

1) Трябва ли протоколите от официалните заседания на изпълнителната власт на държава членка, на които членовете на правителството са длъжни да се събират и да действат като колективен орган, да се квалифицират за целите на искане за достъп до съдържаща се в тях информация за околната среда като „вътрешни съобщения“ или като „дейности“ на публичен орган по смисъла на тези понятия съответно в член 4, параграф 1, буква д) и член 4, параграф 2, първа алинея, буква а) от Директива 2003/4/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО?

2) Разпростира ли се принципът на силата на пресъдено нещо (както е разгледан в решение Köbler, C-224/01 (2), ECLI:EU:C:2003:513 и последващата съдебна практика) отвъд диспозитивната или разпоредителната част на предходното решение и включва ли, в допълнение, фактическите констатации и правната квалификация, съдържащи се в предходното решение? С други думи, ограничава ли се принципът на силата на пресъдено нещо до основанието на иска (cause of action estoppel) или обхваща и отделен [решен по-рано] въпрос (issue estoppel)?

3) Във висящо производство между страните относно твърдяно неспазване на Директива 2003/4/ЕО във връзка с конкретно искане за предоставяне на информация за околната среда, когато заявителят/молителят е успял да постигне отмяна на решение, при което някои изведени от правото на Съюза основания за обжалване са уважени, а други са отхвърлени, допуска ли правото на Съюза, и по-специално принципът на ефективност, национално правило за силата на пресъдено нещо въз основа на issue estoppel, което изисква националният съд в ново производство относно последващо решение по същото искане да не позволи на този заявител/молител да оспори въпросното последващо решение въз основа на изведени от правото на Съюза основания, които преди това са били отхвърлени, но при тези обстоятелства не са обжалвани?

4) Имат ли въздействие върху отговора на въпрос (3) по-горе следните факти: i) че не е отправено преюдициално запитване до Съда на Европейския съюз и ii) че нито една от страните не е представила приложимата практика на Съда на вниманието на националния съд?

(1) ОВ L 41, 2003 г., стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200.

(2) Решение от 30 септември 2003 г. (EU:C:2003:513).
Жалба, подадена на 18 февруари 2022 г. от Dyson Ltd, Dyson Technology Ltd, Dyson Operations Pte Ltd, Dyson Manufacturing Sdn Bhd, Dyson Spain, SL, Dyson Austria GmbH, Dyson sp. z o.o., Dyson Ireland Ltd, Dyson GmbH, Dyson, Dyson Srl, Dyson Sweden AB, Dyson Denmark ApS, Dyson Finland Oy, Dyson BV срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 8 декември 2021 г. по дело T-127/19, Dyson и др./Комисия

(Дело C-122/22 P)

(2022/C 207/24)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподатели: Dyson Ltd, Dyson Technology Ltd, Dyson Operations Pte Ltd, Dyson Manufacturing Sdn Bhd, Dyson Spain, SL, Dyson Austria GmbH, Dyson sp. z o.o., Dyson Ireland Ltd, Dyson GmbH, Dyson, Dyson Srl, Dyson Sweden AB, Dyson Denmark ApS, Dyson Finland Oy, Dyson BV (представители: E. Batchelor, T. Selwyn Sharpe и M. Healy, solicitors и avocats)

Друга страна в производството: Европейска комисия

Искания на жалбоподателите

Жалбоподателите молят Съда:

— да отмени изцяло обжалваното съдебно решение,

— да постанови, че Комисията е допуснала достатъчно съществено нарушение на правото на ЕС и да върне иска за обезщетение на Общия съд, и

— да осъди Комисията да понесе собствените си разноски и тези, направени от Dyson във връзка с това производство и с производството пред Общия съд.

Основания и основни доводи

Първо, Общият съд е квалифицирал неправилно основанията на Dyson и не е изложил мотивите си. Основанията на Dyson са насочени само срещу тежката и явна грешка на Комисията в избора на единствения тестов метод, който очевидно е извън нейната свобода на преценка, в частност тестване без никаква прах. Общият съд не отговаря на това основание.

Второ, Общият съд е допуснал грешка при прилагането на съдебната практика относно достатъчно същественото нарушение, като не е придал определяща тежест на извода си, че Комисията е нарушила императивно изискване по член 10 от основната директива.

Трето, Общият съд неправилно е приложил правото относно достатъчно същественото нарушение и е дал погрешна правна квалификация на доказателствата, като е направил извода, че конкретизацията „при употреба“ в основната директива поражда тълкувателни затруднения.

Четвърто, Общият съд неправилно е приложил правото относно достатъчно същественото нарушение, като е направил извода, че конкретизацията „при употреба“ в основната директива поражда нормативна сложност.

Пето, Общият съд неправилно е приложил правото относно достатъчно същественото нарушение, като е направил извода, че не е налице тежка и явна грешка във връзка с нарушаването от Комисията на основния принцип на равно третиране.

Шесто, Общият съд неправилно е приложил правото относно достатъчно същественото нарушение, като е направил извода, че не е налице тежка и явна грешка във връзка с нарушаването от Комисията на основните принципи на добра администрация и/или полагане на грижа.

Седмо, Общият съд неправилно е приложил правото относно достатъчно същественото нарушение, като е направил извода, че не е налице тежка и явна грешка във връзка с нарушаването от Комисията на основния принцип на правото да се извършва стопанска или търговска дейност.
C 237/40

Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 8 април 2022 г. — Z.K. и M.S./The Minister for Justice and Equality

(Дело C-248/22)

(2022/C 237/51)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

High Court (Ирландия)

Страни в главното производство

Жалбоподатели: Z.K. и M.S.

Ответник: The Minister for Justice and Equality

Преюдициален въпрос

Трябва ли Директива 2004/38/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета да се тълкува в смисъл, че забранява едновременното предоставяне на производно право на пребиваване на разделения съпруг/съпруга и на партньора, с когото гражданин на ЕС, законно упражняващ правото си на свободно движение като работник съгласно тази директива, се намира в трайно фактическо съжителство?

(1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).
C 222/21

Жалба, подадена на 5 април 2022 г. от Европейска комисия срещу решението на Общия съд (четвърти разширен състав) от 26 януари 2022 г. по дело T-286/09 RENV, Intel Corporation/Комисия

(Дело C-240/22 P)

(2022/C 222/32)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, N. Khan, M. Kellerbauer и C. Sjödin)

Други страни в производството: Intel Corporation Inc., Association for Competitive Technology, Inc., Union fédérale des consommateurs — Que choisir (UFC — Que choisir)

Искания на жалбоподателя

Жалбоподателят иска от Съда:

— да отмени обжалваното решение, с изключение на параграф 3 от разпоредителната част,

— да върне делото за ново разглеждане пред Общия съд,

— да не се произнася по съдебните разноски.

Основания и основни доводи

Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на своята жалба.

Първо основание: осъщественият в обжалваното решение контрол върху обхвата на анализа в решението на Комисията (1) относно пазарното покритие и продължителността е ultra petita. Освен това в обжалваното решение е допусната грешка при прилагане на правото, тъй като е отхвърлена всякаква цялостна оценка, предвид относимите обстоятелства по случая, на способността на практиката на Intel да отстрани конкуренцията и тъй като са изтълкувани неправилно дадените от Съда в тази връзка указания в решението от 6 септември 2017 г., Intel/Комисия, C-413/14 P, EU:C:2017:632.

Второ основание: анализът в обжалваното решение на приложения в решението на Комисията критерий за също толкова ефективния конкурент (критерият AEC) нарушава правото на защита на Комисията.

Трето основание: анализът в обжалваното решение на приложения в решението на Комисията критерий AEC във връзка с Dell допуска грешка относно изискваната степен на доказване, изопачава ясния смисъл на доказателствата, използва противоречиви разсъждения и нарушава правото на защита на Комисията.

Четвърто основание: анализът в обжалваното решение на приложения в решението на Комисията критерий AEC във връзка с Hewlett-Packard Company допуска грешка относно изискваната степен на доказване, нарушава правото на защита на Комисията и съдържа няколко други грешки при прилагане на правото.

Пето основание: анализът в обжалваното решение на приложения в решението на Комисията критерий AEC във връзка с Lenovo допуска грешка при тълкуването на критерия AEC и на член 102 ДФЕС, изопачава доказателствата и нарушава правото на защита на Комисията.

Шесто основание: доколкото в анализа, който прави, за да отмени частично решението на Комисията, обжалваното решение се основава на приложения от последното критерий AEC, то не е в състояние да разгледа по надлежен начин отражението на собствените си изводи върху критерия AEC.

(1) Решение C(2009) 3726 окончателен на Комисията от 13 май 2009 година относно производство по член [102 ДФЕС] и член 54 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C 3/37.990 — Intel).
Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 16 май 2022 г. — Friends of the Irish Environment CLG/Minister for Agriculture, Food and the Marine, Ireland и Attorney General

(Дело C-330/22)

(2022/C 284/22)

Език на производството: английски

Запитваща юрисдикция

High Court (Ирландия)

Страни в главното производство

Ищец: Friends of the Irish Environment CLG

Ответници: Minister for Agriculture, Food and the Marine, Ireland и Attorney General

Преюдициални въпроси

1) Налага ли се да се отправя преюдициално запитване, след като Регламентът за 2020 г. (1) е заменен и/или срокът на действие на националните мерки за прилагането му е изтекъл?

2) Недействително ли е приложение IА към Регламент 2020/123/ЕС на Съвета с оглед на целите и задачите на Регламент (ЕС) № 1380/2013 (2) (наричан по-нататък „Регламентът за ОПОР“), и по-конкретно с оглед на член 2, параграфи 1 и 2 от Регламента за ОПОР, включително целта по член 2, параграф 2, второ изречение и принципите на добро управление, закрепени в член 3, букви в) и г) от Регламента за ОПОР (включително степента, в която той се прилага за запасите, изискващи подход на предпазливост), във връзка с членове 9, 10, 15 и 16 от Регламента за ОПОР и съображенията му, както и с членове 1, 2, 3, 4, 5, 8 и 10 от Регламент 2019/472 (3) на Европейския парламент и на Съвета за създаване на многогодишен план за запасите — обект на риболов в западните води (наричан по-нататък „Регламентът за западните води“), след като общите допустими улови (наричани по-нататък „ОДУ“), определени в Регламента за 2020 г., не отговарят на препоръката на Международния съвет за изследване на морето (наричан по-нататък „ICES“) за нулев максимален устойчив улов (наричан по-нататък „МУУ“) за някои видове?

(1) Регламент (ЕС) 2020/123 на Съвета от 27 януари 2020 година за определяне за 2020 г. на възможностите за риболов на определени рибни запаси и групи от рибни запаси, приложими във водите на Съюза, както и за риболовните кораби на Съюза в някои води извън Съюза (ОВ L 25, 2020 г., стр. 1).

(2) Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 1954/2003 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2371/2002 и (ЕО) № 639/2004 на Съвета и Решение 2004/585/ЕО на Съвета (ОВ L 354, 2013 г., стр. 22).

(3) ОВ L 83, 2019 г., стр. 1.
2)

При утвърдителен отговор на първия въпрос съвместими ли са член 1, параграфи 2 и 3 и членове 3 и 4 от Рамково решение 2002/584/ПВР с член 7 и член 24, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз, с оглед и на практиката на Европейския съд по правата на човека относно член 8 от ЕКПЧ, и на общите конституционни традиции на държавите членки, доколкото те изискват предаването на майката, като се прекъсват връзките ѝ с ненавършилите пълнолетие деца, с които живее, без да се вземе предвид най-добрият интерес на детето (best interest of the child)?
Жалба, подадена на 18 февруари 2022 г. от Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 8 декември 2021 г. по дело T-595/19 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

(Дело C-121/22 P)

(2022/C 294/17)

Език на производството: английски

Страни

Жалбоподател: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (представители: V. Marsland, Solicitor, и C. Milbradt, Rechtsanwältin)

Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

С определение от 15 юни 2022 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi да понесе направените от него съдебни разноски.
На 3 февруари 2021 г. Комисията изпраща на Република Полша официално уведомително писмо. На 23 септември 2021 г. 
Комисията изпраща на Република Полша мотивирано становище. Въпреки това Република Полша все още не е приела мерки 
за транспониране или най-малкото не ги е съобщила на Комисията. 
(1) ОВ L 321, 2018 г., стр. 36.
Иск, предявен на 7 юли 2022 г. — Европейска комисия/Република Латвия
(Дело C-454/22)
(2022/C 326/23)
Език на производството: латвийски
Страни
Ищец: Европейска комисия (представители: L. Malf errari, E. Manhaeve, U. Małeck a и A. Sauka)
Ответник: Република Латвия
Искания на ищеца
—да се обяви, че Република Латвия не е изпълнила задълженията си по Директива (ЕС) 2018/1972 на Европейския 
парламент и на Съвета от 11 декември 2018 година за установяване на Европейски кодекс за електронни съобщения (1), 
тъй като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за изпълнението на 
предвиденото в член 124, параграф 1 от тази директива, или при всички случаи, тъй като не е уведомила Комисията за 
подобни разпоредби,
—да се осъди Република Латвия да заплати глоба от 1 145,34 EUR на ден, като ѝ се наложи минимална глоба от 
316 000 EUR,
—ако посоченото в първото тире неизпълнение на задълженията продължи до постановяването на решение по настоящото 
дело, да се осъди Република Латвия да заплати на Комисията периодична имуществена санкция в размер от 
1 145,34 EUR за всеки ден закъснение от деня на постановяване на решение по настоящото дело до датата, на която 
Република Латвия изпълни задълженията си по посочената директива,
—да се осъди Република Латвия да заплати съдебните разноски.
Основания и основни доводи
Директива (EС) 2018/1972 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2018 г. за установяване на Европейски 
кодекс за електронни съобщения въвежда регулаторна рамка на сектора на телекомуникациите. Срокът за транспонирането ѝ 
е изтекъл на 21 декември 2020 г.
На 3 февруари 2021 г. Комисията изпраща на Република официално уведомително писмо. На 23 септември 2021 г. 
Комисията изпраща на Република Латвия мотивирано становище. Без съмнение Република Латвия все още не е приела 
мерките за транспониране и при всички случаи подобни мерки не са били нотифицирани на Комисията. 
(1) ОВ L 321, 2018 г. стp. 36.
Иск, предявен на 8 юли 2022 г. — Европейска комисия/Република Словения
(Дело C-457/22)
(2022/C 326/24)
Език на производството: словенски
Страни
Ищец: Европейска комисия (представители: M. Kocjan, L. Malf errari, E. Manhaeve, U. Małecka)
Ответник: Република СловенияC 326/16 BG Официален вестник на Европейския съюз 29.8.2022 г.
Жалба, подадена на 12 май 2022 г. от the airscreen company GmbH & Co. KG срещу определението на Общия съд (втори състав), постановено на 7 март 2022 г. по дело T-382/21 — the airscreen company GmbH & Co. KG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

(Дело C-320/22 P)

(2022/C 424/22)

Език на производството: немски

Страни

Жалбоподател: the airscreen company GmbH & Co. KG (представители: O. Spieker, D. Mienert, J. Selbmann, Rechtsanwälte)

Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Moviescreens Rental GmbH

С определение от 28 септември 2022 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.
Жалба, подадена на 3 февруари 2022 г. от CX срещу решението, постановено от Общия съд (осми 
състав) на 24 ноември 2021 г. по дело T-743/16, RENV II, CX/Комисия
(Дело C-71/22 P)
(2022/C 441/03)
Език на производството: френски
Страни
Жалбоподател: CX (представител: É. Boige lot, avocat)
Друга страна в производството: Европейска комисия
С определение от 29 септември 2022 г. Съдът (седми състав) отхвърли жалбата като частично явно недопустима и частично 
явно неоснователна, и осъди жалбоподателя да понесе направените от него съдебни разноски. 
Жалба, подадена на 28 февруари 2022 г. от FT и други срещу решението, постановено от Общия съд 
(осми състав) на 15 декември 2021 г. по дело T-224/22, FT и др./Комисия
(Дело C-168/22 P)
(2022/C 441/04)
Език на производството: френски
Страни
Жалбоподатели: FT и др. (представител: J.-N. Louis, avocat)
Друга страна в производството: Европейска комисия
С определение от 5 октомври 2022 г. Съдът (седми състав) отхвърля жалбата като явно недопустима и осъжда 
жалбоподателите да заплатят направените от тях съдебни разноски. 
Жалба, подадена на 28 февруари 2022 г. от FJ и други срещу решението, постановено от Общия съд 
(осми състав) на 15 декември 2021 г. по дело T-225/20, FJ и други/ЕСВД
(Дело C-170/22 P)
(2022/C 441/05)
Език на производството: френски
Страни
Жалбоподатели: FJ и други (представител: J.-N. Louis, avocat)
Друга страна в производството: Европейска служба за външна дейност
С определение от 5 октомври 2022 г. Съдът (седми състав) отхвърля жалбата като явно недопустима и осъжда 
жалбоподателите да заплатят направените от тях съдебни разноски. 
Жалба, подадена на 2 март 2022 г. от FJ и др. срещу решението, постановено от Общия съд (осми 
състав) на 15 декември 2021 г. по дело T-619/20, FJ и др./ЕСВД
(Дело C-171/22 P)
(2022/C 441/06)
Език на производството: френски
Страни
Жалбоподатели: FJ и др. (представител: J.-N. Louis, avocat)21.11.2022 г. BG Официален вестник на Европейския съюз C 441/3
Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg (Нидерландия), постъпило на 11 август 2022 г. — SN и др./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

(Дело C-540/22)

(2022/C 463/20)

Език на производството: нидерландски

Запитваща юрисдикция

Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Middelburg

Страни в главното производство

Жалбоподатели: SN, AS, RA, AA, OK, SD, IS, YZ, VK, VM, SP, OZ, OK, MM, PS, OP, ST, OO, ST, OS, AB, AT, PM, IY, SO, HY, VK, VL, DT, DM, DK, OK, MK, VM, VM, AY, PD, SS, OH, AZ, RS, VD, AI, OK

Ответник: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Преюдициални въпроси

1) Включва ли свободното предоставяне на услуги, гарантирано от членове 56 и 57 ДФЕС, производно от това право право на пребиваване на работници, граждани на трети страни, в държава членка, които могат да бъдат наети в тази държава членка от предприятие — доставчик на услуги, установено в друга държава членка?

2) При отрицателен отговор: Трябва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че не допуска, наред с обикновено задължение на предприятието — доставчик на услуги за уведомяване, да се изисква подаване на молба за издаване на разрешение за пребиваване за всеки работник, когато продължителността на предоставянето на услугата надхвърля три месеца?
—

да се постанови, че като на основание Fourth Schedule of the Motor Vehicles Registration and Licensing Act as amended by Act VI of 2009, Chapter 368 of the Laws of Malta (четвърто приложение към Закона за регистрация на моторните превозни средства, изменен със Закон VI от 2009 г., глава 368 от законодателството на Малта) е налагала годишен данък върху моторните превозни средства, регистрирани в други държави членки преди 1 януари 2009 г. и внесени на нейна територия след тази дата, който е по-висок от данъка върху сходни малтийски моторни превозни средства, Малта не е изпълнила задълженията си по член 110 от Договора за функционирането на ЕС, и