12

Обстоятелствата, предхождащи спора, са изложени в точки 1—14 от обжалваното съдебно решение, както следва: „1 […] Anthony Braesch е представител на притежатели на облигации, носещи наименованието „Floating Rate Equity-Linked Subordinated Hybrid-FRESH“ 2008 (наричани по-нататък „облигациите FRESH“), а […], Trinity Investments […], Bybrook Capital Master Fund […], Bybrook Capital Hazelton Master Fund […] и Bybrook Capital Badminton Fund […], са притежатели на такива облигации. 2 През април 2008 г. Banca Monte dei Paschi di Siena (наричана по-нататък „BMPS“) извършва увеличаване на капитала с 950 милиона евро с участието само на J. P. Morgan Securities Ltd (наричано по-нататък „JPM“), което записва акции в BMPS, и по-специално „акции FRESH“. В същото време, на 16 април 2008 г., JPM сключва с BMPS договор за ползване — съгласно който JPM си запазва голата собственост върху акциите, а BMPS има право на ползване — и споразумение за суап на дружества (наричани по-нататък „договорите FRESH“). JPM получава необходимите средства за записването на акциите FRESH от Bank of New-York Mellon (Люксембург), заменена от Mitsubishi UFJ Investor Services & Banking (Люксембург) SA (наричано по-нататък „MUFJ“), което издава облигациите FRESH на 16 април 2008 г. в съответствие с люксембургското право за сумата от един милиард евро. JPM сключва с MUFJ споразумение за суап, за което приложимо е люксембургското право, а MUFJ сключва с притежателите на облигациите FRESH договор за доверително управление, за който приложимо отново е люксембургското право. Съгласно тези различни договори, квалифицирани от [Braesch и др.] като „инструменти FRESH“, събираните от JPM дължими суми от BMPS по договорите FRESH се предоставят на MUFJ и след това на притежателите на облигации FRESH под формата на купони. 3 С решение от 27 ноември 2013 г. [Комисията] одобрява помощта за преструктуриране, предоставена от Италианската република на […] BMPS, въз основа на план за преструктуриране и ангажименти. Към юни 2015 г. BMPS възстановява напълно помощта. 4 На 29 юли 2016 г. [ЕБО] публикува резултатите от стрес тест, който е проведен в европейска мащаб през 2016 г. и който разкрива недостиг на капитал на BMPS при неблагоприятен сценарий. 5 На 23 декември 2016 г. италианските власти приемат Decreto-legge n. 237 — Disposizioni urgenti per la tutela del risparmio nel settore creditizio (Декрет-закон № 237 — Неотложни разпоредби за защита на спестяванията в кредитния сектор) (GURI бр. 299 от 23 декември 2016 г.), който е преобразуван в закон и изменен с Legge di conversione (Закон за преобразуване) от 17 февруари 2017 г. (GURI бр. 43 от 21 февруари 2017 г.) (наричан по-нататък „Декрет-закон 237/2016“), с който се определя правната рамка, регулираща помощта за осигуряване на ликвидност и превантивните рекапитализации. 6 След изявлението на [ЕЦБ] от 23 декември 2016 г., че BMPS е платежоспособна, с решение от 29 декември 2016 г. Комисията одобрява временно индивидуална помощ за осигуряване на ликвидност от петнадесет милиарда евро в полза на BMPS, основавайки се на ангажиментите, предложени от италианските власти. Последните се ангажират да представят план за преструктуриране в двумесечен срок, считано от предоставянето на гаранциите, освен ако в същия срок помощта не бъде възстановена. 7 След като опитът на BMPS да набере нови частни капитали се оказва неуспешен, на 30 декември 2016 г. тя подава молба за извънредна публична финансова подкрепа под формата на превантивна рекапитализация по Декрет-закон 237/2016. 8 На 28 юни 2017 г. италианските власти уведомяват Комисията за съответната помощ за рекапитализацията на BMPS в размер на 5,4 милиарда евро, придружена с нов план за преструктуриране [(наричан по-нататък „планът за преструктуриране“)] и нови ангажименти. 9 Същия ден ЕЦБ изпраща на Комисията писмо, в което се посочва, че към тази дата BMPS е платежоспособна. 10 В [спорното] решение […], което е прието след приключването на предварителната фаза на разглеждане, Комисията преценява две мерки за помощ. Първата мярка (наричана по-нататък „мярка 1“) представлява помощ за осигуряване на ликвидност от петнадесет милиарда евро под формата на държавни гаранции върху първостепенните дългове, както е посочена в точка 6 [от обжалваното съдебно решение]. Втората мярка (наричана по-нататък „мярка 2“) представлява помощ за превантивната рекапитализация на BMPS в размер на 5,4 милиарда евро, както е посочена в точка 8 [от обжалваното съдебно решение]. 11 След като приема, че мерки 1 и 2 съставляват държавни помощи, Комисията посочва, че нормативната основа за преценката на тяхната съвместимост [с вътрешния пазар] е член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС, който се отнася за помощите, предназначени за преодоляване на сериозно затруднение в икономиката на държава членка. Според нея мерки 1 и 2 са помощи за преструктурирането на BMPS и тя проверява съвместимостта им въз основа на плана за преструктуриране предвид шестте съобщения относно световната финансова криза, и по-специално […] Съобщението [относно банковия сектор]. 12 Що се отнася до съвместимостта на мерките за помощ предвид [шестте] съобщения[…] относно [финансовата] криза[…], първо, Комисията счита, че планът за преструктуриране е годен да възстанови дългосрочната жизнеспособност на BMPS. Второ, тя приема, че споделянето на тежестта от притежателите на акции и подчинени финансови инструменти е адекватно, тъй като свежда до минимум разходите за преструктуриране и размера на помощта в съответствие с изискванията в Съобщението относно банковия сектор, и заключава, че планът за преструктуриране съдържа достатъчно мерки за споделяне на тежестта. Трето, Комисията счита, че планът за преструктуриране съдържа достатъчно гаранции, за да се ограничи неоправданото нарушаване на конкуренцията. Тя отбелязва също, че е осигурен адекватен надзор върху прилагането на плана за преструктуриране. Поради това Комисията заключава, че мерките за помощ са пропорционални за преодоляване на последиците от сериозно затруднение в италианската икономика. 13 След това Комисията проверява дали мерките за помощ съответстват на разпоредбите на Директива [2014/59]. Тя приема, че условията, при които мерките за помощ (мерки 1 и 2) са предоставени, съответстват на освобождаването, предвидено в член 32, параграф 4, буква г) от Директива 2014/59. 14 В диспозитива на обжалваното решение Комисията заключава, първо, че мерки 1 и 2 съставляват държавни помощи по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, и второ, че тези мерки отговарят на изискванията на член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и са съвместими с вътрешния пазар от съображения за финансова стабилност“.