—които налагат на потребителя паричното задължение да заплаща при погасяването на вноските по кредита разликата 
между размера на месечните вноски, изчислени във виртуално предложената на кредитополучателя парична единица 
на сметката, и размера на месечните вноски, изчислени в реално получената парична единица на сметката?
2)При положителен отговор на първия въпрос, кои са критериите, които трябва да приложи националната юрисдикция, за 
да направи преценка за такъв евентуално неравноправен характер с оглед на представената в първия въпрос фактическа 
обстановка
3)Може ли представените в първия въпрос клаузи да се считат за клаузи, които не са част от основния [предмет] на договора 
за кредит?
(1) Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 
1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).
Преюдициално запитване от Vergabeka mmer Südbay ern (Германия), постъпило на 10 март 
2017 г. — Vossloh Laeis GmbH/Stadtwerk e München GmbH
(Дело C-124/17)
(2017/C 178/09)
Език на производството: немски
Запитваща юрисдикция
Vergabekammer Südba yern
Страни в главното производство
Жалбоподател: Vossloh Laeis GmbH
Ответник: Stadtwerk e München GmbH
Преюдициални въпроси
1)Съвместима ли е с разпоредбите на член 80 от Директива 2014/25/ЕС (1) във връзка с член 57, параграф 6, втора алинея 
от Директива 2014/24/ЕС (2) правна уредба на държава членка, която за успешното реабилитиране по собствена 
инициатива на икономически оператор поставя като условие този оператор да изясни изчерпателно фактите и 
обстоятелствата във връзка с престъплението или нарушението и с причинените от него вреди, като активно съдейства не 
само на разследващите органи, но и на възлагащия орган?
2)При отрицателен отговор на първи въпрос: трябва ли в този контекст член 57, параграф 6, втора алинея от Директива 
2014/24/ЕС да се тълкува в смисъл, че за успешното реабилитиране по собствена инициатива съответният икономически 
оператор при всички случаи е длъжен да изясни пред възлагащия орган фактите и обстоятелствата, за да може този орган 
да прецени дали предприетите за реабилитирането мерки (технически, организационни и кадрови, и обезщетяването на 
вредите) са подходящи и достатъчни?
3)Съгласно член 57, параграф 7 от Директива 2014/24/ЕС за факултативните основания за изключване, уредени в член 57, 
параграф 4 от Директива 2014/24/ЕС, максималният период, съответно срок за изключване, е три години от съответното 
събитие. Трябва ли под съответното събитие да се разбира самото осъществяване на посочените в член 57, параграф 4 от 
Директива 2014/24/ЕС основания за изключване или е релевантен моментът, в който възложителят разполага със 
сигурни и надеждни данни за наличието на основание за изключване?C 178/8 BG Официален вестник на Европейския съюз 6.6.2017 г.
4)При осъществяване на фактическия състав за изключване по член 54, параграф 4, буква г) от Директива 2014/24/ЕС чрез 
участие на икономическия оператор в картел, съответното събитие по смисъла на член 54, параграф 7 от Директива 
2014/24/ЕС приключването на участието в картела ли е или получаването от възложителя на сигурни и надеждни данни 
за участието в картела?
(1) Директива 2014/25/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година относно обществените поръчки от 
възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги и за отмяна на 
Директива 2004/17/ЕО (ОВ L 94, стр. 243).
(2) Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на 
Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, стр. 65).
Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antw erpen (Белгия), постъпило на 
20 март 2017 г. — Наказателно производство срещу Van Gennip BVBA и др.
(Дело C-137/17)
(2017/C 178/10)
Език на производството: нидерландски
Запитваща юрисдикция
Rech tbank van eerst e aanleg te Antwer pen
Страни в главното производство
Van Gennip BVB A, Antonius Johannes Mar ia ten Velde, Original BVBA, Anto nius Cornelius Ignatius Mar ia van der Schoo t
Преюдициални въпроси
1)Могат ли следните нарушения на белгийското законодателство за пиротехнически изделия да се квалифицират като 
„тежки нарушения“ по смисъла на член 45 от Директива 2013/29/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 
12 юни 2013 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки за предоставяне на пазара на 
пиротехнически изделия:
a)продажбата на пиротехнически изделия с 2,666 kg пиротехнически заряд, което е нарушение на член 265, точка 7 и 
член 257 от Кралския указ от 23 септември 1958 г. за определяне на общи правила за производство, съхранение, 
притежаване, търговия, превоз и употреба на взривни вещества, който забранява продажбата на пиротехнически 
изделия с повече от 1 kg пиротехнически заряд, когато потребителят няма издадено индивидуално административно 
разрешително за притежаване на по-голямо количество пиротехнически изделия;
б)надхвърляне на определените ограничения за съхранение и неспазване на предвидените във федерално разрешително за 
фойерверки места за съхранение, въпреки че вече е издадено регионално разрешително с оглед на опазване на околната 
среда за съхраняване на съответните по-големи количества на съответните места;
в)временно складиране на малки количества пиротехнически изделия на различни места, които не са специално 
разрешени за складиране, в обект на търговец на пиротехнически изделия на дребно, който има както федерално 
разрешително за фойерверки, така и регионално разрешително с оглед на опазване на околната среда?
2)Допуска ли принципът на свободно движение на пиротехнически изделия по смисъла на член 6, параграф 1 от Директива 
2007/23/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 година относно пускането на пазара на 
пиротехнически изделия (понастоящем член 4, параграф 1 от Директива 2013/29/ЕС на Европейския парламент и на 
Съвета от [12] юни 2013 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки за предоставяне на пазара 
на пиротехнически изделия), евентуално във връзка с член 10 от Директива 2006/123/ЕО (3) на Европейския парламент и 
на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар, национална правна уредба, която във 
връзка с търговията на дребно предвижда две изисквания по отношение на местата за съхранение на пиротехнически 
изделия, които отговарят на изискванията на директивата, от една страна да има издадено въз основа на разпоредбите за 
производство, съхранение, притежаване, търговия, превоз и употреба на взривни вещества разрешително, а от друга страна 
разрешително, издадено въз основа на разпоредбите за разрешителни за структури с вредни въздействия с оглед на 
опазване на околната среда, въпреки че двата разрешителни режима по същество имат една и съща цел (превантивна 
преценка на рисковете за безопасността) и един от тези разрешителни режими (в случая този по отношение на взривните 
вещества) предвижда (много) ниско количествено ограничение за съхраняване на фойерверки (от 50 kg пиротехнически 
заряд [т.е. активно вещество]).6.6.2017 г. BG Официален вестник на Европейския съюз C 178/9