ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7

Въз основа на Real Decreto no 1373/2003 por el que se aprueba el arancel de derechos de los procuradores de los tribunales (Кралски декрет № 1373/2003 от 7 ноември 2003 г. за одобряване на Тарифата на съдебните довереници) (BOE no 278 от 20 ноември 2003 г.), изменен с Real Decreto no 1/2006 от 13 януари 2006 г. (Кралски декрет № 1/2006) (BOE no 24 от 28 януари 2006 г., наричан по-нататък „Кралски декрет № 1373/2003“), на доверениците се дължи възнаграждение в предварително определен задължителен размер, който може да се договори между довереника и клиента му, но може да се намали или увеличи само в рамките на 12 %, като се въвеждат максимални граници за всяко дело съобразно материалния интерес. Вследствие на законодателните изменения, направени през 2010 г., се ограничава общият размер на таксите, дължими на довереника по едно и също дело, съдебна процедура или производство, който не може да надхвърля 300000 EUR.
25

Впрочем, както посочва Комисията, която в това отношение се позовава на своето съобщение до Съвета, Европейския парламент и Икономическия и социалния комитет от 26 юли 2000 г., озаглавено „Ценообразуване и устойчиво управление на водните ресурси [COM (2000) 477 окончателен]“ и на техническия доклад на Европейската агенция за околната среда (AEE 16/2013), озаглавен „Assessment of cost recovery through water pricing“ — от анализа на различните национални законодателства е видно, че в държавите членки е широко разпространена практиката цената на водните услуги да включва постоянна и променлива част.
1

С жалбата си по дело C‑20/15 P Европейската комисия иска да се отмени решение на Общия съд на Европейския съюз от 7 ноември 2014 г., Autogrill España/Комисия (T‑219/10, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение Autogrill España/Комисия“, EU:T:2014:939), с което последният отменя член 1, параграф 1 и член 4 от Решение 2011/5/ЕО на Комисията от 28 октомври 2009 година относно данъчна амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), приведена в действие от Испания (ОВ L 7, 2011 г., стр. 48, наричано по-нататък „първото спорно решение“).
1

С жалбите си Европейската комисия иска отмяна, от една страна, по дело C‑164/15 P, на решението на Общия съд на Европейския съюз от 5 февруари 2015 г., Aer Lingus/Комисия (T‑473/12, непубликувано, EU:T:2015:78, наричано по-нататък „решение Aer Lingus“) и от друга страна, по дело C‑165/15 P, на решението на Общия съд на Европейския съюз от 5 февруари 2015 г., Ryanair/Комисия (T‑500/12, непубликувано, EU:T:2015:73, наричано по-нататък „решение Ryanair“) (наричани по-нататък заедно „обжалваните решения“), с които Общият съд е уважил отчасти жалбите, подадени съответно от Aer Lingus Ltd и Ryanair Designated Activiy Company, по-рано Ryanair Ltd (наричано по-нататък „Ryanair“), и е отменил член 4 от Решение 2013/199/ЕС на Комисията от 25 юли 2012 г. относно държавна помощ SA.29064 (11/C, ex 11/NN) — Диференцирани данъчни ставки върху пътуване с въздушен транспорт, приведени в действие от Ирландия (ОВ L 119, 2013 г., стр. 30, наричано по-нататък „спорното решение“), тъй като в съображение 70 от посоченото решение се разпорежда възстановяване на помощта от получателите до размер, определен на 8 EUR за всеки превозен пътник.
—

за The Secretary of State for Energy and Climate Change, от N. Cohen, barrister,
18

Този биотоп съставлява най-южната част на територията от значение за Общността (наричана по-нататък „ТЗО“) и на специалната защитена зона (наричана по-нататък „СЗЗ“), вписани под наименованието „Венециански бряг: крайбрежен биотоп“ (код IT 3250023), и е съседен на ТЗО и СЗЗ, вписани под наименованието „Венецианска лагуна“ (код IT 3250046), и на ТЗО, вписана под наименованието „Венецианска среднодолна лагуна“ (код IT 3250030). Запитващата юрисдикция посочва, че на Ca’ Roman има съседна на тези ТЗО и СЗЗ площ, където се намират изоставени понастоящем сгради.
14

С решение от 11 август 2009 г. Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Окръжен съд, Вроцлав, Полша) осъжда OTK да заплати на SFP сума в размер на 160275,69 PLN (около 36135,62 EUR) плюс дължимата законова лихва, като отхвърля по същество иска в останалата му част. Тъй като подадените от двете страни въззивни жалби срещу това решение са отхвърлени, страните подават и касационни жалби. С решение от 15 юни 2011 г. Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) обаче връща делото за ново разглеждане на Sąd Apelacyjny we Wrocławiu (Апелативен съд, Вроцлав, Полша), който постановява второ решение по делото на 19 декември 2011 г. И това решение е отменено от Sąd Najwyższy (Върховен съд) в рамките на образуваното във връзка с това касационно производство, а делото отново е върнато за ново разглеждане на Sąd Apelacyjny we Wrocławiu (Апелативен съд, Вроцлав). Постановеното впоследствие съдебно решение от последния съд се обжалва с подадено от OTK касационна жалба.
29

Следва обаче да се припомни, че задача на Съда е да даде квалификация на съответния данък, такса, мито или налог с оглед на правото на Съюза в зависимост от обективните характеристики на данъка, без оглед на квалификацията, която му дава националното право (вж. решения от 12 декември 2006 г., Test Claimants in the FII Group Litigation, C‑446/04, EU:C:2006:774, т. 107 и от 24 юни 2010 г., P. Ferrero e C. и General Beverage Europe, C‑338/08 и C‑339/08, EU:C:2010:364, т. 25).
5

Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия транспонира член 13, А, параграф 1, буква н) от Шеста директива едва на 1 юни 1996 г. — датата, на която влиза в сила Group 13 of Schedule 9 of the Value Added Tax Act 1994 (група 13 от приложение 9 към Закона за данък върху добавената стойност от 1994 г.).
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Secretary of State for Work and Pensions (министърът на труда и пенсиите на Обединеното кралство, наричан по-нататък „министърът“) и г‑жа Tolley, починала на 10 май 2011 г. и представлявана в главното производство от съпруга си в качеството му на управител на наследство, относно прекратяването на правото ѝ да получава компонента „грижа“ на помощта за издръжка на лица с увреждания (disability living allowance, наричана по-нататък „DLA“), със съображението че тя вече не отговаря на условията за пребиваване и присъствие във Великобритания.
7

Член 101 от zákon č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních (Закон № 353/2003 относно акцизите) в редакцията му, приложима към фактите по спора в главното производство (наричан по-нататък „Законът за акцизите“), озаглавен „[О]бработеният тютюн, за който се дължи акциз“, гласи: „1) За обработения тютюн се заплаща акциз. 2) По смисъла на настоящия закон обработен тютюн означава цигари, пури, пурети и тютюн за пушене. 3) По смисъла на настоящия закон: […] c) тютюн за пушене означава: 1. тютюн, който е нарязан или раздробен по друг начин, усукан или пресован на плочки и може да се пуши в този вид, без да е необходима допълнителна индустриална обработка; 2. отпадъци от тютюн, предлагани за продажба на дребно, които не попадат в обхвата на a) или b) и могат да се пушат; или 3. тютюн за пушене, в който повече от 25 % тегловно от тютюневите частици са нарязани по широчина на по-малко от 1,5 милиметра; става въпрос за фино нарязан тютюн за свиване на цигари. […] 6) По смисъла на настоящия закон тютюн за пушене освен това означава изделия, съставени изцяло или частично от вещества, различни от тютюн и отговарящи на другите изисквания по параграф 3, буква c), с изключение на изделията, посочени в параграф 8, или изделие, което не е посочено в параграф 3, буква c), при условие че без да е предназначено за пушене, същевременно е годно за пушене и е приготвено за продажба на крайния потребител. […]“.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между, от една страна, вписаното в руския търговски регистър дружество PJSC Rosneft Oil Company, по-рано Rosneft Oil Company OJSC (наричано по-нататък „Rosneft“), и от друга, Her Majesty’s Treasury (британската хазна), The Secretary of State for Business, Innovation and Skills (министърът по въпросите на бизнеса, иновациите и професионалните умения), и The Financial Conduct Authority (британският орган за контрол върху финансовия сектор, наричан по-нататък „FCA“), относно приети от Европейския съюз ограничителни мерки, които визират някои руски предприятия, включително Rosneft.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (данъчна и митническа администрация на Обединеното кралство, наричана по-нататък „данъчната администрация“) и Brockenhurst College (наричан по-нататък „колежът“) по повод освобождаването от данък върху добавената стойност (наричан по-нататък „ДДС“) на предоставяните от него ресторантьорски услуги и развлекателни услуги.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited (наричана по-нататък „GBGA“) и Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (данъчна и митническа администрация, Обединеното кралството) и Her Majesty’s Treasury (Министерство на финансите, Обединеното кралство) относно законосъобразността на режима, с който се въвеждат данъци върху хазартните игри.
1

С жалбата си Yoshida Metal Industry Co. Ltd (наричано по-нататък „Yoshida“) иска отмяна на решението на Общия съд на Европейския съюз от 21 май 2015 г., Yoshida Metal Industry/СХВП (T‑331/10 RENV и T‑416/10 RENV, непубликувано, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“, EU:T:2015:302), с което той е отхвърлил жалбите му за отмяна на решенията на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 20 май 2010 г. (преписки R 1235/2008‑1 и R 1237/2008‑1, наричани по-нататък „спорните решения“), постановени в производства, образувани по искане на Pi‑Design AG, Bodum France SAS и Bodum Logistics A/S (наричани по-нататък заедно „Pi‑Design и др.“), за обявяване на недействителност на две марки на Европейски съюз, регистрирани от Yoshida.
10

В изложенията на мотивите към тези актове Съветът описва Hamas като терористична група и посочва поредица от терористични актове, за които твърди, че са извършени от Hamas, считано от 2005 г. Освен това Съветът споменава по-специално едно решение на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия от 2001 г. и две решения, приети от властите на Съединените американски щати през същата година. Решението на Обединеното кралство е взето от Secretary of State for the Home Departement (министърът на вътрешните работи) и с него Hamas се забранява като организация, участваща в терористични актове. Решенията, приети от властите на Съединените американски щати, са решение на правителството, с което на основание раздел 219 от US Immigration and Nationality Act (Закон на Съединените щати за имиграцията и гражданството) Hamas е определено като чуждестранна терористична организация, и решение, с което на основание Президентски декрет 13224 Hamas е изрично определено като международна терористична организация (наричани по-нататък общо „решенията на властите на Съединените щати“). Като констатира, че посоченото по-горе решение на Обединеното кралство се преразглежда редовно от национална правителствена комисия, а решенията на властите на Съединените щати подлежат на административен и съдебен контрол, Съветът приема, че тези решения са взети от компетентни органи по смисъла на член 1, параграф 4 от Обща позиция 2001/931. Накрая Съветът констатира, че посочените решения продължават да са в сила, и приема, че все още важат основанията за включването на Hamas в спорния списък.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между London Borough of Ealing (лондонската община Ийлинг, Обединеното кралство) и Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Данъчна и митническа администрация на Обединеното кралство, наричана по-нататък „данъчната администрация“) по повод облагането с данък върху добавената стойност (ДДС) на таксите за вход за спортни съоръжения.
65

От друга страна, следва да се отбележи, че законодателят на Съюза е подчертал в същото съображение 76 и че въпреки това следва да бъдат проучени и други методи за проверка. Така член 18, параграф 2 от Директива 2009/28 предвижда, че Комисията изготвя доклад за действието на метода за проверка на масовия баланс и за възможността за допускане на други методи за проверка, в частност тези, при които не е необходимо информацията за характеристиките за устойчивост да остава физически прикрепена към определени партиди или смеси, като се отчита и необходимостта да се запази целостта и ефективността на системата за проверка и се избегне налагането на прекомерна тежест върху предприятията. В това отношение Комисията заключава, че е уместно да се запази методът на масовия баланс (вж. по-специално Commission Staff Working Document: Report on the operation of the mass balance verification method for the biofuels and bioliquids sustainability scheme in accordance with Article 18(2) of Directive 2009/28/EC (SEC/2010/0129 final).
1

С жалбите си The Tea Board иска да бъдат отменени решенията на Общия съд на Европейския съюз от 2 октомври 2015, The Tea Board/СХВП — Delta Lingerie (Darjeeling) (T‑624/13, EU:T:2015:743), от 2 октомври 2015 г., The Tea Board/СХВП — Delta Lingerie (Darjeeling collection de lingerie) (T‑625/13, непубликувано, EU:T:2015:742), от 2 октомври 2015 г., The Tea Board/СХВП — Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie) (T‑626/13, непубликувано, EU:T:2015:741), и от 2 октомври 2015 г., The Tea Board/СХВП — Delta Lingerie (Darjeeling) (T‑627/13, непубликувано, EU:T:2015:740) (наричани по-нататък заедно „обжалваните съдебни решения“) в частите им, в които Общият съд отхвърля частично жалбите му за отмяна на решенията на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 11 и 17 септември 2013 г. (преписки R 1387/2012‑2, R 1501/2012‑2, R 1502/2012‑2 и R 1504/2012‑2, наричани по-нататък „оспорваните решения“), постановени в производства по възражение със страни The Tea Board и Delta Lingerie.
–

шесто основание, подразделящо се на три части — нарушение на член 296 ДФЕС, явна грешка в преценката и нарушение на принципите на равно третиране и добра администрация, доколкото Комисията не констатира наличието на стопанска единица, обединяваща Samsung SDI Co. (наричано по-нататък „Samsung“), друг участник в картелите, до които се отнася спорното решение, и Samsung Electronics Co. Ltd (наричано по-нататък „SEC“), поради което при определянето на глобата на Samsung не взема предвид — като преки продажби в ЕИП чрез преработени продукти — осъществените от SEC продажби в ЕИП на телевизори и компютърни монитори, в които са използвани произведени от Samsung ЕЛТ.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между The Trustees of the BT Pension Scheme [доверителите на BT Pension Scheme] (наричани по-нататък „доверителите“) и Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (данъчна и митническа администрация на Обединеното кралство) (наричана по-нататък „данъчната администрация“) относно отказа да се признае право на данъчен кредит на пенсионен фонд, чиито доходи от инвестиции не подлежат на облагане, за получените от този фонд дивиденти, представляващи доходи с чуждестранен произход на дружество с данъчна регистрация в Обединеното кралство.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements (наричани по-нататък „доверителните собственици Panayi“) и Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (по-нататък „данъчната администрация“) относно данъчното облагане на скритите увеличения на стойността на активите, държани в тръст, при преместването на местопребиваването на доверителните собственици в него в държава членка, различна от държавата членка по произход.
9

Bilbaína de Alquitranes SA, Deza a.s., Industrial Química del Nalón SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica SA, SGL Carbon GmbH (Германия), SGL Carbon GmbH (Австрия), SGL Carbon, SGL Carbon SA, SGL Carbon Polska S.A., ThyssenKrupp Steel Europe AG и Tokai erftcarbon GmbH (наричани по-нататък „Bilbaína и др.“) подават жалба за отмяна на спорния регламент, в подкрепа на която изтъкват три основания, второто от които е изведено от явна грешка в преценката на Комисията относно степента на токсичност на СККВ.
2

Запитването е отправено в рамките на спор между président de l’Autorité de la concurrence (Франция), от една страна, и Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Fraileg SARL, Prim’Santerre SARL, Union des endiviers, по-рано Fédération nationale des producteurs d’endives (FNPE), Soleil du Nord SARL, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), France endives société coopérative agricole, Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP’Endives) société coopérative agricole, Marché de Phalempin société coopérative agricole, Primacoop société coopérative agricole, Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Valois-Fruits union de sociétés coopératives agricoles и Groupe Perle du Nord SAS, както и ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, от друга страна, относно решението от 6 март 2012 г., с което Autorité de la concurrence установява и санкционира финансово, на основание по-конкретно член 101, параграф 1 ДФЕС, съставно и продължено споразумение на френския пазар на ендивия (наричано по-нататък „спорното решение“).
23

Член 315 от Bürgerliches Gesetzbuch (Граждански кодекс, наричан по-нататък „BGB“), озаглавен „Едностранно определяне на дължимата престация“, предвижда в параграфи 1 и 3: „(1) Ако дължимата престация трябва да се определи от една от страните по договора, в случай на съмнение се приема, че определянето трябва да се направи след преценка на ex aequo et bono. […] (3) Ако дължимата престация е определена ex aequo et bono, тя обвързва другата страна само когато отговаря на справедливостта. Ако не отговаря на справедливостта, дължимата престация се определя от съда […]“.
1

С жалбата си Viasat Broadcasting UK Ltd (наричано по-нататък „Viasat“) иска частична отмяна на решението на Общия съд на Европейския съюз от 24 септември 2015 г., TV2/Danmark/Комисия (T‑674/11, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“, EU:T:2015:684), с което същият, от една страна, отменя Решение 2011/839/ЕС на Комисията от 20 април 2011 г. относно мерките, приведени в действие от Дания (C 2/03) за TV2/Danmark (ОВ L 340, 2011 г., стр. 1, наричано по-нататък „спорното решение“), в частта, в която Комисията е приела, че приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г., платени на TV2/Danmark чрез фонд TV2, представляват държавни помощи, и от друга страна, отхвърля в останалата ѝ част жалбата на TV2/Danmark A/S за частична отмяна на последното решение.
4

Освен обществените радио- и телевизионни оператори, на датския национален телевизионен пазар извършват дейност и търговски оператори. Това са по-специално Viasat Broadcasting UK Ltd (наричано по-нататък „Viasat“), от една страна, и обединението, създадено от SBS TV A/S и SBS Danish Television Ltd (наричано „SBS“), от друга страна.
–

за Minister for the Environment, Ирландия и Attorney General, от E. Creedon и S. Purcell, в качеството на представители, подпомагани от J. Connolly, SC, и C. Toland, BL,
15

На 20 декември 2010 г. DNB IT сключва договор за компютърни услуги с DNB NORD и с дъщерните дружества на последното, съгласно който DNB IT е единственото дружество в групата DNB, което предоставя услуги, свързани с информационните технологии. Въз основа на този договор през 2010 г. и 2011 г. DNB IT издава на DNB Banka няколко фактури за така извършените компютърни услуги. Видно от включените във фактурите позиции, към цената на посочените услуги е приложена надбавка от 5 %.
Дело C‑144/16

Município de Palmela

срещу

Autoridade de Segurança Alimentar e Económica (ASAE) — Divisão de Gestão de Contraordenações

(Преюдициално запитване,

отправено от Tribunal Superior de Justicia de Murcia)

„Преюдициално запитване — Процедури за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество — Директиви 83/189/ЕИО и 98/34/ЕО — Проект на технически регламент — Уведомяване на Европейската комисия — Задължения на държавите членки — Неизпълнение — Последици“

Резюме — Решение на Съда (шести състав) от 1 февруари 2017 г.

Сближаване на законодателствата — Процедура за предоставяне на информация в сферата на техническите стандарти и норми — Директива 83/189 — Процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество — Директива 98/34 — Технически регламент — Задължение на държавите членки да съобщават на Комисията всеки проект на технически регламент — Неизпълнение на задължението — Последица — Непротивопоставимост спрямо частноправните субекти на регламент, за който не е изпратено уведомление — Обхват

(член 8, параграф 1 от Директива 98/34 на Европейския парламент и на Съвета, изменена с Директива 98/48; член 8, параграф 1 от Директива 83/189 на Съвета)

Член 8, параграф 1 от Директива 83/189/ЕИО на Съвета от 28 март 1983 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламентите, изменена с Акта относно условията за присъединяване на Република Австрия, Република Финландия и Кралство Швеция и за промените в Учредителните договори на Европейския съюз, и член 8, параграф 1 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество, изменена с Директива 98/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 юли 1998 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че неприложимостта на технически регламент, за който не е изпратено уведомление, какъвто е член 16, параграфи 1 и 2 от Regulamento que estabelece as condições de segurança a observar na localização, implantação, conceção e organização funcional dos espaços de jogo e recreio, respetivamente, equipamento e superfícies de impacto (Правилник за условията за безопасност, които трябва да се спазват при определяне на местоположението, изграждането, проектирането и функционалната организация на площадките за игра и развлечения, на съответното оборудване и меки настилки), приложен към Decreto-Lei no 379/97 (Декрет-закон № 379/97) от 27 декември 1997 г., изменен с Decreto-Lei no 119/2009 (Декрет-закон № 119/2009) от 19 май 2009 г., се отнася само до посочения технически регламент, а не до цялото законодателство, в което той се съдържа.

(вж. т. 38 и диспозитива)