BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:T:2011 :744 1РЕШЕНИЕ НА О БЩИЯ СЪД (състав п о жалбите)
14 декември 2011 година
Дело T-433/10 P
John Allen и д руги
срещу
Е вропейс ка коми сия
„Обжалване — Персонал, нает в с ъвместното предприятие „JET“ — Прилагане на правен статут, 
различен от статута на срочно н аетите служители — Обезщетяване за претърпени имуществени 
вреди — Срокове за обжалване — Просрочие — Разумен срок“
Предмет:Жалба срещу Оп реде ление на Съда на публичната служба на Европейския съюз 
(първи състав) от 13 юли 2010 г. по де ло Allen и др ./Комисия (F-103/09), с к оято се 
иска отмяната на това о преде ление
Решение:Отхвърля ж албата. Г-н John A llen и 109 др уги ж албоподатели, чии то имена са 
посочени в п риложение, понасят н аправените от тях с ъдебни разноски, както и 
разноските н а К омисията, н аправени в р амките н а н астоящото с ъдебно 
производство.
Резюм е
1. Длъжностни лица — Иск/Жалба — Срокове — Искане за обезщетение, от правено до 
институция — Спазване на разумен срок — Определяне на продължителността на разумния 
срок — Компетентност на съда на Съюза — Граници
(член 46 от С татута на Съда; член 90 от П равилника за длъжностните лица)
2. Длъжностни лица — Иск/Жалба — Срокове — Искане за обезщетение, от правено до 
институция — Спазване на разумен срок — Критерии з а преценка
(член 46 от С татута на Съда; член 90 от П равилника за длъжностните лица)
1. Във всички случаи, различни от тези, за които законодателят е о преде лил срок или изрично 
го е и зключил, се изисква с пазването на разумен срок. Всъщност правното основание за 
опреде лянето на разумен срок, когато липсва и зрична уредба, е п ринципът на правна сигурност, 
който н е д опуска и нституциите и ф изическите и ли ю ридически л ица д а де йстват б ез 
ограничение във времето, рискувайки да поставят в о пасност стабилността на установените 
правни положения. Така, когато липсва и зрична уредба, съдът на Съюза трябва д а опреде ли с 
оглед н а конкретните обстоятелства п родължителността на разумния срок за представяне на 
искане за обезщетение.
2 ECLI:EU:T:2011 :744РЕЗЮМЕ—ДЕЛОT-433/10P
ALLENИДР./КОМИСИЯ
Поради това л ипсата на опреде лен от Правилника срок не може да се разглежда сама по себе си 
като включваща възможността да се подаде и скане за обезщетение без ограничение във времето, 
тъй като общият п ринцип за разумния срок се прилага във всички случаи, освен тези, в к оито 
законодателят и зрично г о е и зключил или е у становил изрично о преде лен срок.
В това о тношение липсата на установен срок за К омисията да започне производство за 
установяване на неизпълнение на задължения от държава ч ленка е п оследица от своеобразието 
на това п роизводство и с ледователно н е м оже д а се п риложи к ъм п роизводство з а 
обезщетяване.
(вж. точки 26, 31 и 35)
Позовава не на:
Първоинстанционен съд — 6 март 2001 г., Dunnett и др ./ЕИБ, T-192/99, Recueil, стр. II-813, точки 51—54; 
6 юли 2004 г., Huygens/Комисия, T-281/01, Recueil FP, стр. I-A-203 и II-903, точки 46, 47 и 49; 5 октомври 
2004 г, Eagle и др ./Комисия, T-144/02, Recueil, стр. II-3381 , точки 57 и 58
2. Когато съдът на Съюза следва д а опреде ли продължителността на разумния срок за спазване 
при п редставянето на искане за обезщетение, той трябва д а вземе предвид конкретните 
обстоятелства. Предвиденият в ч лен 46 о т С татута на С ъда петгодишен давностен срок, 
приложен п о а налогия о т С ъда н а п убличната служба, позволява, чрез п ретегляне н а 
съответните интереси, от ед на страна, на заинтересованото лице да разполага с д остатъчно 
дълъг срок, считано о т настъпването на вредоносното събитие, за да прецени дали да поиска 
обезщетение за вреди и з а да предяви исканията си пред д адената институция, и о т др уга 
страна, на Съюза да защити своите интереси, и п о-конкретно ф инансовите си интереси, в 
отговор на искания, предявени от лица, показали твърде м алко усърдие.
Така прилагането по аналогия към разглежданото де ло на предвидения в ч лен 46 о т Статута на 
Съда срок е о босновано о т сходството на фактическото положение в п осоченото де ло с т ова п о 
други де ла, в к оито е б ил приложен същият срок.
(вж. точки 45 и 46)