I - 5003ELECTROSTEEL EUROPE
РЕШЕНИЕ НА СЪДА (трети състав) 
9 юни 2011 година  *
По дело C-87/10
с предмет преюдициално запитване, отправено на основание член  267 ДФЕС 
от Tribunale ordinario di Vicenza (Италия) с акт от 30 януари 2010 г., постъпил в 
Съда на 15 февруари 2010 г., в рамките на производство по дело
Electrosteel Europe SA
срещу
Edil Centro SpA,
СЪДЪТ (трети състав),
състоящ се от: г-н K. Lenaerts, председател на състав, г-н D. Šváby, г-жа R. Silva de 
Lapuerta, г-н E. Juhász (докладчик) и г-н T. von Danwitz, съдии,
* Език на производството: италиански.
I - 5004РЕШЕНИЕ ОТ 9.6.2011 г. — ДЕЛО C-87/10
генерален адвокат: г-жа J. Kokott, 
секретар: г-н A. Calot Escobar,
предвид изложеното в писмената фаза на производството,
като има предвид становищата, представени:
— за Edil Centro SpA, от адв. R. Campese, avvocatessa,
— за Европейската комисия, от г-н N. Bambara и г-н M. Wilderspin, в качеств о-
то на пр
едставители,
сле
д като изслуша заключението на генералния адвокат, представено в съде б-
ното заседание от 3 март 2011 г.,
по
станови настоящото
Решение
1П
реюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 5, точка 1, бу к-
ва б), първо тире от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 го -
дина относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни 
решения по граждански и търговски дела (ОВ L  12, 2001 г., стр. 1; Специално 
издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74, наричан по-нататък „Р
егламентът“).
I - 5005ELECTROSTEEL EUROPE
2Запитването е отправено в рамките на спор между Electrosteel Europe SA (нари -
чано по-нататък „Electrosteel“), установено в Arles (Франция), и Edil Centro SpA 
(наричано по-нататък „Edil Centro“), установено в Piovene Rocchette (Италия), 
относно изпълнението на договор за продажба на стоки.
П
равна уредба
3Член 
2, параграф 1 от Регламента, който е част от глава II, раздел 1, озаглавен 
„Общи разпоредби“, гласи:
„П
ри условията на настоящия регламент, искове срещу лицата, които имат мес -
тоживеене в държава членка, независимо от тяхното гражданство, се предявя -
ват пред съдилищата на тази държава членка“.
4Член 
3, параграф 1 от Регламента, който се съдържа в същия раздел 1, предвижда:
„С
рещу лица, които имат местоживеене в държава членка, могат да бъдат пр е-
дявявани искове в съдилищата на друга държава членка само при съблюдаване на правилата, установени в раздели 2—7 от настоящата глава“.
I - 5006РЕШЕНИЕ ОТ 9.6.2011 г. — ДЕЛО C-87/10
5Съгласно член 5 от Регламента, който се съдържа в глава II, раздел 2 от него, 
озаглавен „Специална компетентност“:
„С
рещу лице, което има местоживеене в държава членка, може да бъде предя -
вен иск в друга държава членка:
1) а) по дела, свързани с договор — [пред] съдилищата по мястото на изпъ л-
нение на въпр
осното задължение;
 б) за целите на настоящата разпоредба и освен ако не е договорено друго, 
мястото на изпълнение на въпросното задължение е:
 — в случая на продажба на стоки, мястото в държава членка, където 
съгласно договора са доставени стоките или е трябвало да бъдат до
ставени,
 — в случая на предоставяне на услуги, мястото в държава членка, къде -
то с
ъгласно договора услугите са били предоставени или е трябвало 
да бъдат предоставени;
 в) ако не се прилага буква б), тогава се прилага буква a);
[…]“.
I - 5007ELECTROSTEEL EUROPE
6Член 23, параграф 1 от Регламента, който е част от посочената глава II, раздел 7, 
озаглавен „Пророгация на компетентност“, гласи следното:
„Ако с
траните, една или повече от които имат местоживеене в държава членка, 
са се договорили, че съд или съдилищата на държава членка са компетентни за разрешаване на всякакви спорове, които са възникнали или които могат да въз -
никнат във връзка с определено правоотношение, този съд или тези съдилища имат компетентност. Тази компетентност е изключителна, освен ако страни -
те са уговорили друго. Споразумението за предоставяне на компетентност се сключва:
а) писмено или устно, потвърдено с писмени доказателства; или
б) във форма, която е съобразена с практиките, които страните са установили 
помежду си; или
в) в международната търговия, във форма, която е съобразена с обичая, който 
страните познават или е трябвало да познават и който в тази търговска дей -
но
ст е широко известен на страните и редовно се съблюдава от страните по 
договори от вида, приложим в конкретната търговска дейност“.
7Член 
60, параграф 1 от Регламента, който е част от глава V, озаглавена „Общи 
разпоредби“, предвижда:
„З
а целите на настоящия регламент, търговско дружество или друго юридиче -
ско лице или сдружение на физически или юридически лица имат местоживее -
не в мястото, където се намира тяхното:
а) седалище по устав, или
I - 5008РЕШЕНИЕ ОТ 9.6.2011 г. — ДЕЛО C-87/10
б) централно управление, или
в) основно място на стопанска дейност“.
Фактите по спора в главното производство и преюдициалният въпрос
8О
т предоставената на Съда преписка следва, че Edil Centro (продавачът) и 
Electrosteel (купувачът) са сключили договор за продажба на стоки. Вследствие 
на спор във връзка с изпълнението на този договор продавачът предявява пред Tribunale ordinario di Vicenza иск за осъждането на купувача да му заплати цена -
та на придобитите стоки, а именно сума в размер на 36
 588,26  EUR.
9В самото начало в съответствие с разпоредбите на Регламента купувачът повди -
га възражение за неподсъдност на делото на сезираната италианска юрисдик -
ция. В подкрепа на това възражение той твърди, че седалището му се намира 
във Франция и че следователно искът срещу него е трябвало да бъде предявен 
пред юрисдикция на тази държава членка.
10О
братно, Edil Centro поддържа, че договорът, сключен в седалището му в Ит а-
лия, съдържа клаузата „Resa: Franco ns. [nostra] sede“ („Предаване: франко с е-
далището ни“) във връзка с мястото на доставка на стоката и че следователно италианските юрисдикции са компетентни да разгледат спора.
11Edil 
Centro се позовава на термините, изготвени от Международната търговска 
камара със седалище в Париж на английски език (официалният за тях език) и наречени „Инкотермс“ („international commercial terms“), в публикуваната им 
I - 5009ELECTROSTEEL EUROPE
през 2000 г. редакция (наричани по-нататък „Инкотермс“), и твърди, че клаузата 
„Resa: Franco nostra sede“ отговаря на точки A4 и B4 от клаузата от Инкотермс „EXW“ („Ex Works“), в които се указвало мястото на доставка на стоките.
12Т
ези точки от клаузата от Инкотермс „Ex Works“ гласят следното:
„A4 Delivery
The seller must place the goods at the disposal of the buyer at the named place of 
delivery, not loaded on any collecting vehicle, on the date or within the period agreed or, if no such time is agreed, at the usual time for delivery of such goods. If no specific point has been agreed within the named place, and if there are several points available, 
the seller may select the point at the place of delivery which best suits his purpose.
B4 Taking delivery
The buyer must take delivery of the goods when they have been delivered in accordance 
with A4 […]“.
13Видно от пр
еписката, стоката, предмет на спорния договор, е доставена на к у-
пувача от превозвач, който я вдига в седалището на продавача в Италия и я 
доставя в седалището на купувача във Франция.
I - 5010РЕШЕНИЕ ОТ 9.6.2011 г. — ДЕЛО C-87/10
14Запитващата юрисдикция отбелязва, че понятието „място на доставка“ в качес т-
вото на „мястото на изпълнение на въпросното задължение“ в съответствие с 
член 5, точка 1, буква б), първо тире от Регламента се тълкува по различен начин 
в Италия както от юрисдикциите, които се произнасят по съществото на спор о-
вете, така и от Corte suprema di cassazione.
15С 
оглед на тези различни тълкувания Tribunale ordinario di Vicenza решава да 
спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Член 
5, точка  1, буква  б) от Регламентa […], и по-общо общностното право, 
съгласно което мястото на изпълнение на задължението в случай на продажба 
на стоки е мястото, където съгласно договора стоките са доставени или е тряб -
вало да бъдат доставени, трябва ли да се тълкува в смисъл, че релевантното за определяне на компетентния съд място на доставка е крайното местоназначе -
ние на стоките, предмет на договора, или в смисъл, че релевантно е мястото, където продавачът се освобождава от задължението за доставка в съответствие 
с приложимите в конкретния случай материалноправни норми, или посочената 
разпоредба следва да се тълкува по друг начин?“.
П
о преюдициалния въпрос
16В с
амото начало следва да се посочи, че след отправянето на настоящото прею -
дициално запитване от запитващата юрисдикция Съдът е постановил Решение  
от 25 
февруари 2010 г. по дело Car Trim (C-381/08, Сборник, стр. І-1255), като 
в точка 2 от диспозитива на това решение приема, че член 5, точка 1, буква б), първо тире от Регламента трябва да се тълкува в смисъл, че при дистанционна продажба мястото, където съгласно договора стоките са доставени или е тряб-вало да бъдат доставени, трябва да се определи въз основа на разпоредбите на този договор. Той посочва още, че ако е невъзможно мястото на доставка 
да се определи на тази база, без да се направи позоваване на приложимото за 
I - 5011ELECTROSTEEL EUROPE
договора материално право, това място е там, където е извършено физическото 
предаване на стоките, посредством което купувачът е придобил или е трябвало да придобие право на ефективно разпореждане с тези стоки в крайното место -
назначение на сделката по продажба.
17Т
ълкуването на споменатата разпоредба, дадено от Съда в посоченото по-горе 
Решение по дело Car Trim, е относимо към делото по главното производство и почти напълно отговаря на поставения от Tribunale ordinario di Vicenza въпрос.
18Т
рябва обаче да се изясни въпросът по какъв начин следва да се тълкува и з-
разът „съгласно договора“, употребен в член 5, точка 1, буква б), първо тире от 
Регламента, и по-специално в каква степен е възможно да се вземат предвид 
термини и клаузи на договора, с които мястото на доставка, чрез което би бил определен компетентният да разглежда споровете между страните съд, не е ука -
зано пряко и изрично.
19В тов
а отношение следва да се припомни, че съгласно член  23 от Регламента 
споразумението за предоставяне на компетентност може да се сключва не само писмено или устно, потвърдено с писмени доказателства, но също и във форма, която е съобразена с практиките, които страните са установили помежду си, или в международната търговия, във форма, която е съобразена с обичая, който страните познават или е трябвало да познават и който в тази търговска дейност е широко известен на страните и редовно се съблюдава от страните по договори 
от вида, приложим в конкретната търговска дейност.
I - 5012РЕШЕНИЕ ОТ 9.6.2011 г. — ДЕЛО C-87/10
20Няма причина да се приема, че волята на законодателя на Съюза е подобни тъ р-
говски обичаи да не се вземат предвид при тълкуване на други разпоредби от 
същия регламент, и по-специално при определяне на компетентния съд в съот-
ветствие с член 5, точка 1, буква б), първо тире от Регламента.
21О
бичайните правила, по-специално когато са събрани, уточнени и публикувани 
от признати съсловни организации и са широко използвани в практиката от 
икономическите оператори, имат голямо значение в уредбата на междунаро д-
ната търговия, когато тази уредба не е установена от държавите. Те улесняват операторите при изготвянето на договора, тъй като с употребата на кратки и прости термини последните могат да определят голяма част от съдържанието на търговските си правоотношения. Инкотермс, които са изготвени от Межд у-
народната търговска камара и определят и кодифицират съдържанието на ня -
кои често използвани в международната търговия термини и клаузи, се ползват 
с особено признание и се използват изключително често в практиката.
22Т
ака, когато разглежда даден договор, за да определи мястото на доставка по 
смисъла на член 5, точка 1, буква б), първо тире от Регламента, националната 
юрисдикция трябва да вземе предвид всички релевантни термини и клаузи на 
този договор, включително при необходимост термините и клаузите, които са 
общопризнати и установени в международния търговски обичай, като Инко -
термс, стига те да позволяват ясно да се установи това място.
23К
огато съответният договор съдържа такива термини или клаузи, може да се 
окаже необходимо да се провери дали с тях се определят само условията за ра з-
пределяне на свързаните с превоза на стоките рискове или за разпределяне на разходите между страните по договора или се определя и мястото на достав -
ка на стоките. Що се отнася до клаузата от Инкотермс „Ex Works“, на която е направено позоваване в главното производство, следва да се заключи, че как -
то отбелязва генералният адвокат в точка 40 от заключението си, тази клауза 
съдържа не само разпоредбите на точки A5 и B5, озаглавени „Transfer of risks“ 
I - 5013ELECTROSTEEL EUROPE
и отнасящи се до преминаването на риска, и разпоредбите на точки A6 и B6, 
озаглавени „Division of costs“ и отнасящи се до разпределението на разходите, но съдържа отделно и разпоредбите на точки A4 и B4, които са озаглавени с ъ-
ответно „Delivery“ и „Taking delivery“, отнасят се до едно и също място и по този начин позволяват да се укаже мястото на доставка на стоките.
24З
а сметка на това, когато стоките, предмет на договора, само се превозват тран -
зитно през територията на държава членка, която се явява трета държава спря -
мо местоживеенето на страните и мястото, от което се вдигат или към което са предназначени стоките, специално трябва да се провери дали мястото, което 
е посочено в договора и се намира на територията на такава държава членка, 
служи само за разпределяне на разходите и на свързаните с превоза на стоките рискове, или дали то не е и мястото на доставка на стоките.
25З
апитващата юрисдикция трябва да прецени дали клаузата „Resa: Franco [nostra] 
sede“, посочена в разглеждания в главното производство договор, отговаря на клаузата от Инкотермс „Ex Works“, точки A4 и B4 или на друга клауза или друго обичайно правило, което редовно се използва в търговията и с което ясно може 
да се укаже мястото на доставка на стоките съгласно договора, без да е необх о-
димо да се прибягва до приложимото за последния материално право.
26С 
оглед на гореизложените съображения на поставения въпрос следва да се 
отговори, че член 5, точка 1, буква б), първо тире от Регламента трябва да се 
тълкува в смисъл, че при дистанционна продажба мястото, където съгласно договора стоките са доставени или е трябвало да бъдат доставени, трябва да 
се определи въз основа на разпоредбите на този договор. За да провери дали 
мястото на доставка е определено „съгласно договора“, сезираната национална юрисдикция трябва да вземе предвид всички релевантни термини и клаузи на този договор, които могат ясно да укажат това място, включително термините и клаузите, които са общопризнати и установени в международния търговски обичай, като изготвените от Международната търговска камара клаузи Инко-
термс, в публикуваната им през 2000 г. редакция. Ако е невъзможно мястото на 
I - 5014РЕШЕНИЕ ОТ 9.6.2011 г. — ДЕЛО C-87/10
доставка да се определи на тази база, без да се направи позоваване на прило -
жимото за договора материално право, това място е там, където е извършено 
физическото предаване на стоките, посредством което купувачът е придобил 
или е трябвало да придобие право на ефективно разпореждане с тези стоки в 
крайното местоназначение на сделката по продажба.
П
о съдебните разноски
27С ог
лед на обстоятелството, че за страните по главното производство насто -
ящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, ра з-
лични от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
П
о изложените съображения Съдът (трети състав) реши:
Ч
лен 5, точка 1, буква б), първо тире от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съве -
та от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че при дистанционна продажба мястото, където с ъ-
гласно договора стоките са доставени или е трябвало да бъдат доставени, трябва да се определи въз основа на разпоредбите на този договор.
З
а да провери дали мястото на доставка е определено „съгласно догово-
ра“, сезираната национална юрисдикция трябва да вземе предвид всички 
релевантни термини и клаузи на този договор, които могат ясно да ука-жат това място, включително термините и клаузите, които са общопри -
знати и установени в международния търговски обичай, като изготвените 
I - 5015ELECTROSTEEL EUROPE
от Международната търговска камара клаузи Инкотермс ( „international 
commercial terms“), в публикуваната им през 2000 г. редакция.
Ако е невъзможно м
ястото на доставка да се определи на тази база, без 
да се направи позоваване на приложимото за договора материално право, 
това място е там, където е извършено физическото предаване на стоките, посредством което купувачът е придобил или е трябвало да придобие пр а-
во на ефективно разпореждане с тези стоки в крайното местоназначение на сделката по продажба.
П
одписи