BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:F:2010 :168 1РЕШЕНИЕ НА СЪДА Н А ПУ БЛИЧНАТА СЛУЖБА (трети състав)
15 декември 2010 година
Дело F-66/09
Roberta Sarac co
срещу
Е вропейс ка централна банка
„Публична служба — Персонал на ЕЦБ — Отпуск по лични причини — 
Максимална продължителност — Отказ за продължаване“
Предмет:Жалба, подадена н а о снование ч лен 36.2 о т П ротокола о тносно у става н а 
Европейската система на централните банки и н а Европейската централна банка, 
приложен към Д оговора за ЕО, с к оято г-жа Saracco по същество иска отмяна на 
решението на ЕЦБ от 14 октомври 2008 г., с к оето се отказва д а ѝ б ъде п родължен 
до 31 октомври 2009 г. отпускът по лични причини, който е п олзвала до този 
момент
Решение:Отхвърля жалбата. Жалбоподателят п онася всички съдебни разноски.
Резюм е
1. Длъжностни лица — Служители на Европейската централна банка — Жалба — Предмет
(член 42 от У словията за работа на персонала на Европейската централна банка
2. Длъжностни лица — Служители на Европейската централна банка — Отпуск по лични 
причини — Максимална продължителност
(член 11.2 от П роцедурния п равилник н а Е вропейската ц ентрална б анка, чл ен 30 от 
Условията за работа на персонала на Европейската централна банка; Правила за персонала 
на Европейската централна банка)
3. Актове на институциите — Прилагане във в ремето
4. Длъжностни лица — Служители на Европейската централна банка — Общи условия в 
областта на мобилността — Приложно поле — Служители в от пуск по лични причини — 
Включване
(член 30 от У словията за работа на персонала на Европейската централна банка; член 5.12 
от П равилата за персонала на Европейската централна банка)
5. Длъжностни лица — Служители на Европейската централна банка — Отпуск по лични 
причини — Максимална продължителност — Преценка — Вземане предвид на периода преди 
влизането в с ила на Общите условия в о бластта на мобилността — Допустимост
2 ECLI:EU:F:2010 :168РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-66/09
SARACCO/ЕЦБ
6. Длъжностни лица — Задължение на администрацията за полагане на грижа — Обхват — 
Изпълнение от Е вропейската централна банка
1. В рамките на упражнявания от него контрол за законосъобразност на основание член 42 о т 
Условията за работа на персонала на Европейската централна банка съдът на Съюза не следва 
да прави де кларации п о правни въпроси.
(вж. точка 39)
2. По силата на член 11.2 от П роцедурния правилник на Европейската централна банка 
Изпълнителният с ъвет и ма компетентност д а п риема задължителни з а служителите о т 
персонала п равно-организационни но рми, в ключително в о бластта н а т рудовите 
правоотношения между Банката и н ейния персонал.
Освен това н ито ед на от разпоредбите на Ус ловията за работа на персонала и П равилата за 
персонала на Банката не забранява д а се ограничи п родължителността на отпуска по лични 
причини, предвиден в ч лен 30 о т посочените условия за работа. Следователно И зпълнителният 
съвет на Банката може законосъобразно д а приеме правна но рма, с к оято да се ограничи 
максимум д о три години продължителността на неплатен отпуск, в с лучай че отпускът е 
предоставен на служител от персонала, който желае да работи в др уга организация, макар да е 
възможно п одобна правна но рма да доведе д о ограничаване на продължителността на отпуска 
по лични причини, от който се ползват служителите от персонала на основание член 30 о т 
Условията за работа на персонала.
(вж. точки 62, 65, 66 и 82)
3. Материалноправните но рми трябва д а се тълкуват в с мисъл, че се отнасят д о заварени при 
влизането им в с ила положения само доколкото от формулировката, предназначението или 
структурата им ясно п роизтича, че трябва д а им бъде п ридадено и менно т акова де йствие.
Една но ва п равна но рма обаче, по-специално к огато става в ъпрос за материалноправна но рма, се 
прилага по принцип незабавно, включително п о отношение на бъдещите правни последици на 
положение, което е в ъзникнало преди влизането ѝ в с ила.
Във връзка с т ова, що се отнася до акт за опреде ляне на максималната продължителност на 
неплатения отпуск, по силата на незабавното де йствие на но вите правни но рми и п ри липсата 
на указание за дата, преди която не следва д а се вземат предвид периодите на отпуск, 
разпоредбите на акта се прилагат незабавно, включително п о отношение на бъдещите правни 
последици на положение, което е в ъзникнало преди влизането им в с ила. Такъв е с лучаят с 
периодите на неплатен отпуск, приключили преди влизане в с ила на посочените разпоредби.
(вж. точки 75—77)
Позовава не на:
Съд — 29 януари 2002 г., Pokrzeptowicz-Meyer, C-162/00, Recueil, стр. I-1049 , точки 49 и 50
4. Общите условия в о бластта на мобилността в Е вропейската централна банка опреде лят 
правния ре жим, приложим за служителите от персонала на Банката в п оложение на „външна 
мобилност“. В т ези общи условия се уточнява, че това п оложение се отнася по специално д о 
лицата, на които е д аден неплатен отпуск, за да им се позволи да работят з а др уги организации.
ECLI:EU:F:2010 :168 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-66/09
SARACCO/ЕЦБ
Обстоятелството обаче, че този неплатен отпуск попада в п риложното поле на член 30 о т 
Условията за работа на персонала на Банката, както и н а член 5.12 о т Правилата за персонала 
на Банката и в следствие на това п редставлява о тпуск по лични причини, не води само по себе 
си до това д а се изключи п олзващото този отпуск лице от приложното поле на посочените 
общи условия в о бластта на мобилността в Б анката.
(вж. точки 79 и 81)
5. Вземането предвид от Европейската централна банка на периода на отпуск по лични причини, 
който е п олзвал някой от служителите от нейния персонал преди влизането в с ила на Общите 
условия в о бластта на мобилността в Б анката, за да се прецени дали е з асегната приложимата 
за неплатения отпуск по лични причини максимална обща продължителност, не поставя под 
въпрос в ъзникнало п оложение и ли п ридобито п раво, д околкото, н а п ърво мя сто, 
заинтересованото лице е м огло да ползва, до изтичането м у, дадения му отпуск по лични 
причини, на второ мя сто, посочените общи условия не въвеждат право, считано о т влизането 
им в с ила, за служителите от персонала да ползват неплатен отпуск за срок от три години, а 
само предвиждат максималната продължителност на този отпуск, за която следва д а се приеме, 
при липсата на уточнение по този въпрос в т екста, че не се прилага само относно з аявленията за 
неплатен отпуск, подадени след в лизането в с ила на посочените общи условия, на трето мя сто, 
преди влизането в с ила на посочените общи условия заинтересованото лице не е р азполагало 
по силата на текст или административно ре шение с п раво да ползва н еплатен отпуск за срок 
над три години, на четвърто мя сто, не е д оказано, нито дори се твърди, че е п оставено п од 
въпрос придобито право, различно о т правото на отпуск.
(вж. точки 89—91, 93 и 95)
6. Понятието за задължение на администрацията за полагане на грижа отразява р авновесието на 
взаимните права и з адължения, които Правилникът създава в о тношенията между публичния 
орган и с лужителите от публичната служба. Това р авновесие предполага по-специално ч е 
когато се произнася във връзка с п оложението на длъжностно л ице, органът взема предвид 
всички обстоятелства, които могат да бъдат опреде лящи за ре шението му, и п ри това т ой 
трябва д а отчита не само интереса на службата, но с ъщо и т ози на съответното длъжностно 
лице.
Задължението за полагане на грижа, което трябва д а бъде в зето предвид от институциите, 
когато п риемат у вреждащ а кт с прямо н якое о т д лъжностните л ица, се о тнася и д о 
Европейската централна банка, когато приема подобен акт спрямо някой от служителите от 
нейния персонал.
(вж. точки 106 и 107)
Позовава не на:
Съд — 28 май 1980 г., Kuhner/Комисия, 33/79 и 75/79, Recueil, стр. 1677 , точка 22; 29 юни 1994 г., Klinke/Съд, 
C-298/93 P, Recueil, стр. I-3009 , точка 38