BG
Сборниксъдебнапрактика
ECLI:EU:F:2010 :23 1РЕШЕНИЕ НА СЪДА Н А ПУ БЛИЧНАТА СЛУЖБА (втори състав)
15 април 2010 година
Дело F-104/08
Angel Angelidis
срещу
Е вропейс ки парламент
„Публична служба — Длъжностни лица — Свободна длъжност — Изпълнение на съдебно 
решение за отмяна на решение за назначаване — Ново обявление за свободна длъжност — 
Оправдани правни очаквания — Принцип за право на развитие на длъжностните лица в 
кариерата — Равно т ретиране — Принцип на добра администрация — Задължение за полагане 
на грижа — Явна грешка в п реценката — Злоупотреба с в ласт“
Предмет:Жалба, подадена на основание членове 236 ЕО и 152 АЕ, с к оято г-н Angelidis иска, 
от ед на страна, да се отмени обявлението за свободна длъжност № 12564 о тносно 
длъжността „директор“ на д ирекцията п о б юджетни в ъпроси в г енералната 
дирекция по вътрешни п олитики н а С ъюза на Европейския парламент, да се 
отменят ре шенията за назначаване на г-жа V. на тази длъжност и з а отхвърляне на 
неговата кандидатура за този пост, както и ре шенията за отхвърляне на жалбите му 
по административен ред с рещу тези ре шения; от др уга страна, Европейският 
парламент да бъде о съден да заплати обезщетение за вреди и п ропуснати ползи, 
които се твърди, че са претърпени в ре зултат на оспорваните по-горе а ктове, и н а 
последно мя сто, при всички положения, даване ad personam на степента директор
Решение:Осъжда Европейския парламент да заплати на жалбоподателя сумата 1 000  EUR. 
Отхвърля жалбата в о станалата част. Европейският п арламент понася направените 
от него съдебни разноски и ед на трета от разноските, направени от жалбоподателя 
Жалбоподателят п онася две трети от направените от него съдебни разноски.
Резюм е
1. Длъжностни л ица — Жалба — Обжалване н а р ешението, с к оето с е от хвърля 
административната жа лба — Допустимост
(членове 90 и 91 от П равилника за длъжностните лица)
2. Жалба за от мяна — Отменително решение — Последици — Задължение за приемане на 
мерки за изпълнение — Обхват
(член 233 ЕО)
3. Длъжностни лица — Жалба — Отменително решение — Последици — Отмяна на решение 
за назначаване — Задължения на администрацията
(член 233 Е О; член 91 от П равилника за длъжностните лица)
2 ECLI:EU:F:2010 :23РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-104/08
ANGELIDIS/ПАРЛАМЕНТ
4. Длъжностни лица — Назначаване — Критерии — Интерес на службата — Право на 
преценка на администрацията
5. Длъжностни лица — Обявяв ане на свободна длъжност — Предмет — Съпоставяне на 
заслугите на кандидатите
(член 29 от П равилника за длъжностните лица)
6. Длъжностни лица — Жалба — Правни основания — Злоупотреба с в ласт — Понятие
1. С ф ормално н асочено с рещу отхвърлянето на жалба по административен ред и скане за 
отмяна, което няма самостоятелно с ъдържание, Съдът на публичната служба се сезира с а кта, 
срещу който е п одадена жалбата по административен ред .
(вж. точка 18)
Позовава не на:
Съд — 17 януари 1989 г., Vainker/Парламент, 293/87, Recueil, стр. 23, точка 8
Общ съд — 6 април 2006 г., Camós Grau/Комисия, T-309/03, Recueil, стр. II-1173 , точка 43
Съд на публичната служба — 9 юли 2009 г., Notarnicola/Сметна палата, F-85/08, Сборник СПС, стр. I-A-1-263 
и II-A-1-1429 , точка 14
2. Когато общностен съд отмени акт на институция, последната е д лъжна по силата на 
член 233 ЕО да вземе подходящите мерки, които предполага изпълнението на ре шението. За да 
се съобрази с ре шението за отмяна и д а го изпълни напълно, институцията, издала отменения 
акт, е д лъжна да се съобрази не само с д испозитива н а ре шението, но с ъщо и с м отивите, въз 
основа н а които то е п остановено и к оито представляват неговата необходима обосновка, в 
смисъл че са необходими за опреде ляне на точния смисъл на това, което е п остановено в 
диспозитива. Всъщност тези мотиви, от ед на страна, посочват точната разпоредба, която се 
счита з а н езаконосъобразна, и о т др уга с трана, п оказват т очните п ричини з а 
незаконосъобразността, установена в д испозитива н а ре шението и к оито с ъответната 
институция трябва д а вземе предвид, когато заменя отменения акт. Колкото до последиците от 
отмяната на акт, постановен о т общностния съд, следва с ъщо д а се припомни, че тя 
произвежда де йствие ex tunc и с ледователно в оди до премахване от правния мир с о братна 
сила на отменения акт. Институцията ответник е д лъжна по силата на член 233 ЕО да приеме 
необходимите мерки, за да премахне установените незаконосъобразни последици, което, когато 
става в ъпрос за акт, който вече е и зпълнен, предполага жалбоподателят д а бъде п оставен в 
правното положение, което е и мал преди този акт.
(вж. точки 35 и 36)
Позовава не на:
Съд — 13 юли 2000 г., Gómez de Enterría y S anchez/Парламент, C-8/99 P, Recueil, стр. I-6031 , точки 19 и 20
Общ съд — 27 юни 2000 г., Plug/Комисия, T-47/97, Recueil FP, стр. I-A-119 и II-527, точка 58; 5 декември 
2002 г., Hoyer/Комисия, T-119/99, Recueil FP, стр. I-A-239 и II-1185 , точка 35; 17 декември 2003 г., 
McAuley/Съвет, T-324/02, Recueil FP, стр. I-A-337 и II-1657 , точка 56; 29 юни 2005 г., Pappas/Комитет на 
регионите, T-254/04, Recueil FP, стр. I-A-177 и II-787, точки 36 и 37
3. Първоинстанционният с ъд не следва д а замества а дминистративния орган, за да опреде ли 
конкретните мерки, които органът по назначаването трябва д а приеме, когато случаят е т акъв. 
Този орган, при упражняване на правото си на преценка, което има по силата на член 233 ЕО, 
трябва д а направи избор м ежду различните възможни м ерки, за да съчетае интересите на
ECLI:EU:F:2010 :23 3РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-104/08
ANGELIDIS/ПАРЛАМЕНТ
 службата и н еобходимостта да се поправи причинената на жалбоподателя вреда. Посоченият 
административен о рган н е е д лъжен д а продължи започнала на основание член 29 о т 
Правилника процедура за назначаване на работа. Този принцип е п риложим дори в с лучай че 
процедурата за назначаване на работа е ч астично о тменена от общностния съд. Това о значава, 
че такова ре шение за отмяна не може в н икакъв случай да се отрази на дискреционните 
правомощия на органа по назначаването да разшири възможностите си за избор в и нтерес на 
службата, като оттегли първоначалната обява за свободна длъжност и у споредно с т ова започне 
нова п роцедура за наемане на лице, което да заеме спорната длъжност.
(вж. точки 41 и 42)
Позовава не на:
Общ съд — 14 февруари 1990 г., Hochbaum/Комисия, T-38/89, Recueil, стр. II-43, точка 15; 8 октомври 1992 г., 
Meskens/Парламент, T-84/91, Recueil, стр. II-2335 , точка 78; 21 юни 1996 г., Moat/Комисия, T-41/95, Recueil FP, 
стр. I-A-319 и II-939, точки 38 и 39; Pappas/Комитет на ре гионите, посочено п о-горе, точка 44; 17 октомври 
2006 г., Dehon/Парламент, T-432/03 и T-95/05, Recueil FP, стр. I-A-2-209 и II-A-2-1077 , точка 49
4. Органът по назначаването разполага с ш ироко право на преценка, за да оцени интереса на 
службата, и п о-конкретно д а опреде ли специфичните изисквания за длъжността, която трябва 
да бъде з аета. Контролът н а общностния съд трябва д а се ограничи д о въпроса дали 
администрацията се е п ридържала в г раници, които не подлежат на критика, и д али не е 
използвала своето право по явно п огрешен начин.
(вж. точка 58)
Позовава не на:
Общ съд — 12 юни 1997 г., Carbajo Ferrero/Парламент, T-237/95, Recueil FP, стр. I-A-141 и II-429, точка 99
5. Функцията на обявлението за свободна длъжност, от ед на страна, е д а информира възможно 
най-точно з аинтересованите лица за естеството н а необходимите условия за заемане на 
въпросната длъжност, от др уга страна — д а опреде ли законната рамка, в к оято органът по 
назначаването смята да извърши сравнителния анализ на заслугите на кандидатите, която той 
сам си опреде ля. Посоченият о рган би се отклонил от тази рамка и о свен това б и нарушил 
принципа на равно т ретиране, ако приеме документи за кандидатстване, де позирани след 
изтичане на срока, опреде лен за тази цел в о бявлението за свободна длъжност и чи ето късно 
представяне не може да се обясни с н астъпването на непредвидени обстоятелства и ли на 
форсмажор.
(вж. точка 78)
Позовава не на:
Общ съд — 4 май 2005 г., Sena/AESA, T-30/04, Recueil FP, стр. I-A-113 и II-519, точка 52
6. Едно ре шение е о порочено п оради злоупотреба с в ласт само ако въз о снова н а обективни, 
относими и н епротиворечиви доказателства и зглежда, че е б ило прието с ц ел да постигне 
различни от изложените в н его цели.
4 ECLI:EU:F:2010 :23РЕЗЮМЕ—ДЕЛОF-104/08
ANGELIDIS/ПАРЛАМЕНТ
(вж. точка 89)
Позовава не на:
Съд — 25 февруари 1987 г., Banner/Парламент, 52/86, Recueil, стр. 979, точка 6; 8 юни 1988 г., Vlachou/Сметна 
палата, 135/87, Recueil, стр. 2901 , точка 27
Съд на публичната служба — 21 октомври 2009 г., V/Комисия, F-33/08, Сборник С ПС, стр. I-A-1-403 
и II-A-1-2159 , точка 250