Основания и основни доводи
Първото основание е изведено от допуснати от Общия съд нарушение на правото на Съюза, грешки при прилагане на правото 
и съществени процесуални нарушения. Жалбоподателката обосновала напълно представянето на нови доказателства в хода 
на производството поради наличието на нови факти. Тези нови доказателства допълват представените на генералния секретар 
на Парламента. Общият съд имал правомощие за пълен съдебен контрол, което налагало да вземе предвид тези доказателства, 
за да прецени дали е налице работа на парламентарен сътрудник или не, а следователно и основателността на искането за 
възстановяване на недължимо платеното. Впрочем някои от тези доказателства били държани от Парламента, но били 
укрити от жалбоподателката.
Второто основание е изведено от допуснати от Общия съд нарушение на правото на защита и съществени процесуални 
нарушения. Фактът, че жалбоподателката не е била изслушана от генералния секретар на Парламента и не ѝ е бил даден 
достъп до преписката, представлява нарушение на правото на защита на жалбоподателката, на правото на лично изслушване 
преди приемането на всяко решение, дори административно, на принципите на равни процесуални възможности и на 
справедлив процес, на правото на безпристрастен съд и на забраната за отказ на правосъдие, произтичащи от разпоредбите на 
Мерките за прилагане на Устава, от Хартата на основните права на Съюза, от член 6 от ЕКПЧ и от общите принципи на 
правото. Общият съд не отбелязал и липсата на мотиви, която се отразява на решението на генералния секретар.
Третото основание е изведено от допуснати от Общия съд грешки при прилагане на правото и грешка при правната 
квалификация на фактите, от изопачаване на фактите и на доказателствата, от дискриминационния характер и от fumus 
persecutionis, а също и от нарушение на принципите на оправданите правни очаквания и на законосъобразност.
Четвъртото основание е изведено от злоупотреба с власт, тъй като обжалваното решение одобрява поведението на генералния 
секретар на Парламента, чиято истинска задача и крайната му цел били да навреди на жалбоподателката и на нейната 
партия. 
Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Göteborg (Швеция), постъпило на 13 август 
2018 г. — AA/Mig rationsv erket
(Дело C-526/18)
(2018/C 381/17)
Език на производството: шведски
Запитваща юрисдикция
Förvaltningsrätten i Göteb org
Страни в главното производство
Жалбоподател: AA
Ответник: Migrationsverk et
Преюдициални въпроси
1)Допускат ли разпоредбите на Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген или на Кодекса на шенгенските 
граници национална правна уредба като съдържащата се в член 16f от Закон № 752 от 2016 г. относно временни 
ограничения върху възможността за издаване на разрешение за пребиваване в Швеция, която предвижда, че разрешение за 
пребиваване с цел обучение в гимназиалния курс на образование може да бъде издадено на намиращ се в страната 
гражданин на трета държава, дори когато самоличността на посочения чужд гражданин не е установена със сигурност 
или той не може да приведе правдоподобни доказателства за декларираната от него самоличност?C 381/16 BG Официален вестник на Европейския съюз 22.10.2018 г.
2)Ако се приеме, че при такова положение достиженията на правото от Шенген съдържат изискване самоличността да бъде 
установена със сигурност или да бъдат приведени правдоподобни доказателства за нея, могат ли разпоредбите на 
Директивата за връщането (1) или на друг инструмент от правото на Съюза да бъдат тълкувани в смисъл, че допускат 
дерогация от посоченото изискване по отношение на самоличността?
(1) Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, 
приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, 2008 г., стр. 98).
Иск, предявен на 27 август 2018 г. — Европейска комисия/Румъния
(Дело C-549/18)
(2018/C 381/18)
Език на производството: румънски
Страни
Ищец: Европейска комисия (представители: T. Scharf, G. von Rintelen, L. Radu Bouy on)
Ответник: Румъния
Искания на ищеца
—да се установи, че като не е приела до 26 юни 2017 година законодателните и административните актове, необходими за 
транспонирането на Директива (ЕС) 2015/849 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 година за 
предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, за 
изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2005/60/ЕО 
на Европейския парламент и на Съвета и на Директива 2006/70/ЕО на Комисията (1), или, или във всички случаи, като 
не е уведомила Комисията за такива мерки, Румъния не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 67 от тази 
директива;
—да се задължи Румъния, в съответствие с разпоредбите на член 260, алинея 3 от Договора за функционирането на ЕС, да 
заплати периодична имуществена санкция за всеки ден забава за нарушаване на задължението й да уведоми за мерките за 
транспонирането на Директива 2015/849/ЕС в размер от 21 974,40 евро на ден, считано от деня на произнасяне на 
съдебното решение по това дело;
—да се задължи Румъния, в съответствие с разпоредбите на член 260, алинея 3 от Договора за функционирането на ЕС да 
заплати еднократна сума в размер от 6 016,80 евро дневно, умножен по броя на дните, изтекли от деня, който следва 
изтичането на срока за транспониране, определен в посочената директива, до датата, на която Румъния ще изпълни 
задълженията си, или ако тези задължения не бъдат изпълнени, до деня на произнасянето на съдебното решение от Съда, 
като във всички случаи еднократно платимата сума не трябва да бъде по-малка от 1 887 000 евро;
—да осъди Румъния да заплати съдебните разноски.
Основания и основни доводи
Съгласно член 67 от Директива 2015/849/ЕС държавите членки са били длъжни да въведат в сила законовите, 
подзаконовите и административните разпоредби, които са необходими, за да се съобразят с директивата, най-късно до 
26 юни 2017 г. След като Румъния не уведомява за мерки за транспониране, взети от Румъния, Комисията решава да сезира 
Съда на ЕС.
В предявения от нея иск Комисията иска от Съда да осъди Румъния да заплати еднократна сума и периодична имуществена 
санкция на основание член 260, алинея 3 от ДФЕС. 
(1) ОВ L 141, 2015 г., стр. 73.22.10.2018 г. BG Официален вестник на Европейския съюз C 381/17