ЗАКЛЮЧЕНИЕ НА ГЕНЕРАЛНИЯ АДВОКАТ

P. CRUZ VILLALÓN

представено на 27 февруари 2014 година ( 1 )

Дело C‑374/12

„Валимар“ ООД

срещу

Началник на митница Варна

(Преюдициално запитване,

отправено от Върховен административен съд (България)

„Обща търговска политика — Дъмпинг — Регламент (ЕО) № 384/96 — Железни или стоманени въжета и кабели с произход от Русия — Регламент (ЕО) № 1601/2001 — Ценови гаранции — Междинно преразглеждане — Преразглеждане с оглед изтичане срока на действие на мерките — Регламент (ЕО) № 1279/2007 — Определяне на експортната цена — Надеждност на експортните цени към Европейската общност — Съобразяване на ценовите гаранции — Промяна в обстоятелствата — Прилагане на методология, която е различна от използваната при първоначалното разследване — Преценка на валидността“

1. По настоящото дело Съдът основно е сезиран с преюдициално запитване за преценка на валидността на Регламент (ЕО) № 1279/2007 на Съвета от 30 октомври 2007 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Руската федерация и за отмяна на антидъмпинговите мерки върху вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Тайланд и Турция ( 2 ).

2. Сам по себе си въпросът за валидността зависи по същество от тълкуването на член 11, параграф 9 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност ( 3 ) — разпоредба, която Съдът е имал повод да тълкува и прилага ( 4 ) рядко, за разлика от Общия съд ( 5 ).

3. По-специално Съдът трябва да отговори на въпроса в каква степен институциите на Европейския съюз могат, в рамките на преразглеждането на антидъмпингова мярка, наложена на предприятие износител, да използват „методология“ за определяне на експортните му цени, която е различна от използваната в рамките на регламента за налагане на първоначалната мярка, а следователно и да определи какво включва „промяната в обстоятелствата“, посочена в член 11, параграф 9 от основния регламент.

I – Правна уредба

А – Международното право

4. Споразумението за прилагане на член VI от Общото споразумение по митата и търговията (1994) ( 6 ), което се съдържа в приложение 1A от Споразумението за създаване на Световната търговска организация (СТО), подписано в Маракеш на 15 април 1994 г., е одобрено с Решение 94/800/ЕО на Съвета от 22 декември 1994 година относно сключването от името на Европейската общност, що се отнася до въпроси от нейната компетентност, на споразуменията, постигнати на Уругвайския кръг на многостранните преговори (1986—1994 г.) ( 7 ).

5. Тъй като основният регламент има по-специално за предмет, както става ясно от съображение 5, да въведе, доколкото е възможно, в законодателството на Съюза новите и подробни правила, които се съдържат в антидъмпинговото споразумение от 1994 г. ( 8 ), разпоредбите му, които са относими към разрешаването на спора по главното производство, ще бъдат цитирани в хода на изложението, доколкото това е необходимо.

Б – Правото на Съюза

1. Основният регламент

6. Тъй като към момента на настъпване на фактите по главното производство е приложим основният регламент ( 9 ), основните относими разпоредби са член 2, параграфи 8 и 9 и член 11, параграфи 3 и 9.

7. Член 2, параграфи 8 и 9 от основния регламент предвижда: „8. Експортна цена е цената, реално платена или подлежаща на плащане при продажба на стока, предназначена за износ от страната на износа за Общността. 9. Когато няма експортна цена или тя е вероятно да е ненадеждна поради отношения на съдружие или компенсационно споразумение между износителя и вносителя или трето лице, експортната цена се конструира на основата на цената, на която внесените продукти са препродадени за първи път на независим купувач, или, ако продуктите не се препродават на независим купувач или не се препродават във вида, в който са били внесени, на друга разумна основа. […]“.

8. Член 11, параграф 9 от основния регламент гласи: „При провеждането на всяко преразглеждане или разследване на искане за възстановяване на мита [съгласно настоящия член] Комисията прилага, ако няма промяна в обстоятелствата, същата методология, която е била приложена при разследването, довело до налагане на мито, при надлежно отчитане на член 2, и по-специално параграфи 11 и 12 от него и на член 17“.

9. Други относими разпоредби от основния регламент ще бъдат цитирани, доколкото това е необходимо, в хода на изложението.

2. Първоначалният антидъмпингов регламент и решението за приемане на ценовите гаранции

10. На 2 август 2001 г. Съветът на Европейския съюз приема Регламент (ЕО) № 1601/2001 за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното антидъмпингово мито, наложено върху вноса върху определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Чешката република, Русия, Тайланд и Турция ( 10 ). Съгласно член 1, параграф 2 се налага антидъмпингово мито в размер на 50,7 % върху вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Русия.

11. В съображение 87 от Регламент № 1601/2001 се посочва, че при липсата на нова информация относно експортната цена временните заключения, описани в съображение 107 от временния регламент ( 11 ), се потвърждават. В регламента се уточнява, че за производителя износител, който е сътрудничил, експортната цена е определена въз основа на действително платените цени или на цените, които трябва да се платят.

12. На 26 юли 2001 г. Комисията приема Решение 2001/602/ЕО за приемане на ценовите гаранции в рамките на антидъмпинговото производство относно вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Чешката република, Република Корея, Малайзия, Русия, Тайланд и Турция и за прекратяване на производството относно вноса с произход от Република Корея и Малайзия ( 12 ). В член 1 от това решение се уточнява, че ценовите гаранции, предложени по-специално от акционерното дружество Cherepovetsky Staleprokatny Zavod OAO ( 13 ), са приети.

3. Регламентът за преразглеждане на първоначалното антидъмпингово мито и решението за отмяна на решението за приемане на ценовите гаранции

13. През 2004 г. ChSPZ иска на основание член 11, параграф 3 от основния регламент да се извърши частично междинно преразглеждане ( 14 ).

14. На 10 август 2004 г. Комисията започва поисканата процедура за преразглеждане ( 15 ).

15. На 1 януари 2006 г. наименованието на ChSPZ е променено на Closed Joint Stock Company Severstal-Metiz ( 16 ), със седалище в гр. Череповец (Русия), след сливане с дружеството Open Joint Stock Company Orlovsky Staleprokatny Zavod и SSM ( 17 ).

16. На 3 август 2006 г. Комисията започва и преразглеждане с оглед изтичане срока на действие на антидъмпинговите мерки, наложени с Регламент № 1601/2001 ( 18 ).

17. На 30 октомври 2007 г. Съветът приема Регламент № 1279/2007, с който се прекратява както преразглеждането с оглед изтичане срока на действие на мерките, така и частичното междинно преразглеждане, поискано по-специално от SSM. Съгласно член 1, параграф 2 от този регламент върху вноса в Съюза на определени железни или стоманени въжета и кабели, произведени от SSM, се налага окончателно антидъмпингово мито в размер на 9,7 %. Във въпросния регламент се уточнява също, че ценовите гаранции, по-специално предложените от SSM след окончателното заключение, не са били приемливи в рамките на срока, посочен в член 8, параграф 2 от основния регламент ( 19 ).

18. Основните съображения от Регламент № 1279/2007, които са относими към разрешаването на спора по главното производство във връзка с определянето на експортните цени на SSM, ще бъдат възпроизведени, доколкото това е необходимо, в хода на изложението.

19. С решение от същия ден Комисията отменя Решение 2001/602, с което приема ценовите гаранции на SSM ( 20 ).

В – Българското право

20. Член 214 от Закона за митниците (наричан по-нататък „ЗМ“), който урежда възстановяването на митните сборове, предвижда: „1) Възстановяване на митни сборове е връщането в пълен или частичен размер на заплатените вносни или износни митни сборове. 2) Възстановяване се извършва, когато се установи, че в момента на плащането митните сборове не са били дължими или основанието за плащането им е отпаднало“.

II – Обстоятелствата в основата на спора по главното производство

21. „Валимар“ ООД ( 21 ) е българско дружество с основна дейност внос и търговия със стоманени въжета, кабели и други подобни стоки от стомана с различен произход, сред които и произведените от SSM.

22. При внос в България (на неизвестна дата) под режим „допускане за свободно обращение и крайна употреба“ на въжета от неръждаема стомана с произход от Русия с изпращач SSM Валимар е трябвало да заплати на основание Регламент № 1279/2007 окончателно антидъмпингово мито със ставка 9,7 % в общ размер от 2117,01 български лева (BGN).

23. На 25 януари 2011 г. Валимар подава искане до Териториално митническо управление — гр. Варна за обявяване на горепосочените антидъмпингови мита за недължимо платени съгласно член 214 от българския ЗМ и член 236 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността ( 22 ). Валимар изтъква, че Регламент № 1279/2007 е невалиден и че антидъмпинговите мита, които е заплатило, трябва да му бъдат възстановени.

24. С Решение от 24 февруари 2011 г. началникът на митница Варна отхвърля искането като неоснователно и го оставя без уважение, което решение е потвърдено с решение на директора на Агенция „Митници“ от 12 април 2011 г.

25. Сезиран от Валимар с жалба срещу решението от 24 февруари 2011 г., Административен Съд — гр. Варна отхвърля жалбата му с решение от 8 ноември 2011 г.

26. Впоследствие Валимар подава касационна жалба пред Върховния административен съд, изтъквайки в частност, че Регламент № 1279/2007 е невалиден, доколкото е бил приет по-специално в нарушение на член 11, параграф 9 от основния регламент във връзка с член 2, параграф 8 от него. Всъщност, за да определи експортните цени на SSM, Съветът използвал различна методология от използваната в Регламент № 1601/2001 за налагане на първоначалното антидъмпингово мито, без обаче тази разлика в методологията да бъде обоснована с промяна в обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент.

III – Преюдициалните въпроси и производството пред Съда

27. При тези обстоятелства Върховният административен съд решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси: „1) Следва ли член 11, параграфи 9 и 10, първо изречение от [основния] регламент да се тълкува във връзка с член 2, параграфи 8 и 9 от същия регламент в смисъл, че ако няма обоснована промяна в обстоятелствата по смисъла на [посочения] член 11, параграф 9, тези разпоредби имат предимство пред всякакви имплицитни пълномощия на институциите по член 11, параграф 3 от [основния] регламент при определянето на експортната цена, в това число, както в случая на Регламент […] № 1279/2007 […], имплицитното пълномощие на институциите да правят оценка на надеждността на експортните цени на [SSM] за в бъдеще, като правят сравнения с минималните цени съгласно ценовите гаранции и с цени от продажби в трети страни? Оказват ли влияние на отговора на този въпрос случаите, когато, както в случая на [SSM] и Регламент […] № 1279/2007 […], институциите, при упражняването на правомощията си във връзка с оценката на трайността на промяната на обстоятелствата по съществуването на дъмпинг съгласно [посочения] член 11, параграф 3[…], решат да изменят антидъмпинговата мярка (да понижат ставката на антидъмпинговото мито)? 2) Следва ли от отговора на първия въпрос, че при обстоятелствата, описани в Регламент […] № 1279/2007 […], в частта относно определянето на експортната цена на [SSM], и при отсъствие в текста на [регламента] на изрично обосноваване на промяна [в обстоятелствата] по смисъла на член 11, параграф 9 от [основния регламент], оправдаваща използване на нова методология, Комисията е била длъжна да приложи методология за определяне на експортната цена, използвана в първоначалното разследване, в дадения случай съобразно член 2, параграф 8 от [основния регламент]? 3) Предвид отговорите на първия и втория въпрос, следва ли Регламент […] № 1279/2007 […], в частта относно определяне и налагане на индивидуалните антидъмпингови мерки по отношение на вноса на стоманени въжета и кабели, произведени от [SSM], да се счита за издаден в нарушение на член 11, параграф 9 и параграф 10 във връзка с член 2, параграф 8 от [основния регламент], съответно на невалидно правно основание и като такъв, да се признае за невалиден в тази му част?“.

28. Ответникът в главното производство, българското правителство, а също и Съветът и Комисията са представили писмени становища. Устните становища на Валимар, на ответника в главното производство, на българското правителство, както и на Съвета и на Комисията са изслушани в откритото съдебно заседание, проведено на 13 ноември 2013 г.

IV – По допустимостта на преюдициалното запитване

29. Ответникът в главното производство както и българското правителство изтъкват, че преюдициалното запитване е недопустимо на основание съдебната практика по дело TWD Textilwerke Deggendorf ( 23 ). Всъщност в качеството си на изключителен вносител на SSM Валимар било пряко и лично засегнато от Регламент № 1279/2007 по смисъла на член 230, четвърта алинея ЕО, така че трябвало да оспори пряко валидността на последния чрез жалбата за отмяна, предвидена в последната разпоредба, в сроковете по член 230, пета алинея ЕО. Запитващата юрисдикция обаче се е произнесла в обратния смисъл, като е подчертала по-специално, че Валимар е независим вносител, не е свързано лице със SSM и не е участвало в процедурата по приемане на регламента. Нито Съветът, нито Комисията са повдигнали възражение за недопустимост на запитването.

30. В хода на съдебното заседание Валимар посочва, от една страна, че макар да внася в България стоки на SSM, наред с други дейности, то все пак не може да се смята в това си качество за негов търговски представител или за сключил договор за изключително представителство с него. От друга страна, то изтъква, че към момента на започване на процедурата по преразглеждане ( 24 ) Република България все още не е била член на Съюза ( 25 ), а също и че към тази дата не е внасяло посочените стоки, така че не може да се приеме, че то е процесуално легитимирано да подаде жалба срещу Регламент № 1279/2007 към датата на приемането му.

31. От Решение по дело TWD Textilwerke Deggendorf, посочено по-горе, става ясно, че когато физическо или юридическо лице, което чрез възражение се позовава на незаконосъобразността на акт на Съюза пред национална юрисдикция, възражението трябва да се обяви за просрочено, ако лицето е могло да обжалва посочения акт чрез пряка жалба за отмяна, предвидена в член 263 ДФЕС, и ако е пропуснало да направи това в предвидените в тази разпоредба срокове. Следователно преюдициално запитване за преценка на валидността, формулирано в този смисъл, трябва да се отхвърли като недопустимо.

32. Отново от практиката на Съда обаче става ясно, че „възражението за паралелна жалба“ може да бъде противопоставено на физическо или юридическо лице ( 26 ) единствено при условие че е „явно“ ( 27 ), че пряката му жалба за отмяна би била допустима, или доколкото е установено, че то е могло „без никакво съмнение“ да подаде такава жалба за отмяна ( 28 ) или още че е било несъмнено или безспорно ( 29 ) в правото си да подаде такава жалба за отмяна и е знаело за това ( 30 ).

33. В това отношение Съдът е приел, че предприятие вносител, което е свързано с предприятието, върху което е наложено антидъмпингово мито, и чиито продажни цени на стоките са в основата на образуването на експортната цена, приета с регламента за налагане на посоченото мито, трябва да се смята за пряко и лично засегнато от последното и „без никакво съмнение“ е имало право да подаде пряка жалба пред съда на Съюза ( 31 ).

34. Валимар обаче не е, както става ясно и от устното му становище, и от уточненията на запитващата юрисдикция, свързано със SSM, а продажните му цени не са в основата на определянето на експортните цени на SSM, така че не може да се приеме, че то се намира в аналогично положение на разглежданото предприятие по дело Nachi Europe, посочено по-горе.

35. Доколкото не може да се приеме, че пряката жалба на Валимар за отмяна на Регламент № 1279/2007 би била допустима без всякакво съмнение, преюдициалното запитване не може да се обяви за недопустимо. В това отношение може също да се добави, че доколкото Валимар се оказва засегнато от разпоредбите на Регламент № 1279/2007 чрез националните мерки за прилагането му, то не би могло да се позове на разпоредбата на член 263, четвърта алинея ДФЕС, ако се приеме, че тя е приложима, по силата на която всяко физическо или юридическо лице може да заведе иск срещу подзаконовите актове, които го засягат пряко и лично и които не включват мерки за изпълнение ( 32 ).

V – Предварителни бележки по предмета на спора в главното производство и формулирането на преюдициалните въпроси

36. В рамките на преюдициалното си запитване по същество запитващата юрисдикция поставя на Съда два въпроса за тълкуване на член 11, параграфи 3 и 9 от основния регламент и един въпрос за преценка на валидността на Регламент № 1279/2007, които са тясно свързани, без да са лишени от известна сложност. Тъй като сложността произтича от двойната цел на Регламент № 1279/2007, уместно е, преди да се пристъпи към изясняване на въпросите, този регламент да се разгледа в правния контекст, в който се вписва.

A – Основните разпоредби от основния регламент относно преразглеждането на антидъмпинговите мерки

37. Член 11 от основния регламент, посветен на срока на действие на антидъмпинговите мерки, и по-специално на тяхното преразглеждане, уточнява в параграф 1, че антидъмпинговите мита са в сила в степента и за времето, които са необходими, за да се неутрализира ефектът от причиняващия вреда дъмпинг. Така параграф 2 предвижда, че по принцип срокът на действие на антидъмпинговите мита изтича пет години след датата на налагането им, като се уточнява, че преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на митата се предприема по предложение на Комисията или по искане на или от името на производителите на Съюза, като преразглеждането може да доведе или до продължаване действието на митата, или до изтичане на срока им на действие.

38. Член 11, параграф 3, първа алинея от основния регламент предвижда освен това, че антидъмпингова мярка може, при наличие на основания, да бъде преразгледана преди изтичане на срока ѝ на действие по инициатива на Комисията или по искане на държава членка или на съответния износител, вносител или производител от Съюза, доколкото в този случай е изминал разумен период от най-малко една година от налагането на окончателните мерки и искането съдържа достатъчно доказателства в подкрепа на необходимостта от междинно преразглеждане.

39. Съгласно член 11, параграф 3, втора алинея от основния регламент процедура по междинно преразглеждане се открива само когато искането съдържа достатъчно доказателства, че „продължаването на действието на мярката вече не е необходимо за компенсиране на дъмпинга“ и/или че „няма вероятност причиняването на вреда да продължи или да се повтори, ако мярката се отмени или измени“, или че „действащата мярка не е или вече не е достатъчна за неутрализиране на дъмпинга, който причинява вреда“.

40. Член 11, параграф 3, трета алинея от основния регламент уточнява, че Комисията има право, inter alia, на преценка в хода на разследването за междинното преразглеждане, за това „доколко е налице съществена промяна в обстоятелствата по отношение на дъмпинга и вредата от него“ ( 33 ) или „доколко съществуващите мерки постигат желания ефект да отстранят вредата“, като се вземат предвид всички относими доказателства ( 34 ).

41. Накрая, член 11, параграф 9 от основния регламент установява общото правило, че при провеждане на всяко разследване за преразглеждане, „ако няма промяна в обстоятелствата“, Комисията прилага същата методология, която е била използвана при първоначалното разследване, като вземе предвид по-специално разпоредбата на член 2 от посочения регламент.

Б– Сложността на Регламент № 1279/2007

42. Регламент № 1279/2007 представлява, както стана ясно от представената по-горе правна уредба, едновременно „регламент за частично междинно преразглеждане“ на антидъмпинговите мита, наложени на SSM с Регламент № 1601/2001, по искане именно на последното ( 35 ), и „регламент за преразглеждане с оглед изтичане срока на действие на окончателните мерки“, наложени със същия Регламент № 1601/2001, по искане на Комитета за връзка на производителите на стоманени въжета в Европейския съюз ( 36 ).

43. Поради това Регламент № 1279/2007 е приет съответно на основание член 11, параграф 3 от основния регламент по отношение на частичното междинно преразглеждане и на основание член 11, параграф 2 от основния регламент по отношение на преразглеждането с оглед изтичане срока на действие на мерките ( 37 ).

44. Тази сложност на Регламент № 1279/2007 обяснява на свой ред сложността на въпросите, поставени от запитващата юрисдикция.

45. В това отношение най-напред трябва да се подчертае, че за разлика от преразглеждането с оглед изтичане срока на действие на мерките, което позволява единствено отмяната на наложените мита или запазването им на същото равнище, междинното преразглеждане може да доведе до промяна в митата ( 38 ). Тази разлика между двете процедури хвърля светлина отчасти, както ще видим, върху смисъла и обхвата на първия преюдициален въпрос на запитващата юрисдикция.

46. От друга страна, въз основа на едни и същи налични данни и на техния анализ институциите решават изхода както на частичното междинно преразглеждане, така и на преразглеждането с оглед изтичане срока на действие на мерките, приети с Регламент № 1601/2001, независимо от факта, че периодите, обхванати от съответните разследвания, не съвпадат.

47. Съображение 41 от Регламент № 1279/2007 предвижда в това отношение, че „с цел постигане на съгласуваност“ институциите най-напред са разгледали въпроса дали по времето на разследването за преразглеждане е съществувал дъмпинг и дали изтичането на срока на действие на мерките би довело до продължаване на дъмпинга. След това институциите са разгледали за всяка държава поотделно „възможните последици от междинните преразглеждания върху констатациите на първоначалния регламент“.

В– Моят подход към повдигнатия по настоящото дело проблем

48. Изложените по-горе уточнения са необходими, за да се разбере смисълът и обхватът на въпросите, формулирани от запитващата юрисдикция в преюдициалното ѝ запитване, някои от които не са лишени от известна сложност.

49. Първият въпрос включва две части. В първата част, като изхожда от схващането, че не е доказано наличието на промяна в обстоятелствата, която обосновава промяна в методологията за определяне на експортните цени по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент, запитващата юрисдикция иска да се установи дали в подобно положение намират приложение предписанията на член 11, параграф 3 от посочения регламент, и по-специално тези относно надеждността и устойчивостта на експортните цени. Във втората част запитващата юрисдикция иска да се установи дали, за да се даде отговор на предходния въпрос, е релевантно да се вземе предвид фактът, че институциите са променили антидъмпинговите мита на SSM, и по-специално са ги намалили.

50. Вторият преюдициален въпрос на запитващата юрисдикция е формулиран много по-ясно. Тя иска да се установи дали предвид факта, че Регламент № 1279/2007 не констатира изрично промяна в обстоятелствата, която да обоснове промяна в методологията за определяне на експортните цени на SSM по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент, институциите е трябвало да използват същата методология като използваната в рамките на първоначалното разследване.

51. Третият въпрос е още по-ясен, доколкото се отнася до последиците, които следва да се изведат от отговора на първите два въпроса. Запитващата юрисдикция иска да се установи дали Регламент № 1279/2007, доколкото е променил методологията за определяне на експортните цени на SSM, без да е констатирал изменение в обстоятелствата, трябва да бъде частично отменен, тъй като правното му основание е невалидно.

52. Ще оформя отговора си на така формулираните в рамките на настоящото преюдициално запитване въпроси по следния начин. Ще започна с категоричен отрицателен отговор на първата част от първия въпрос, както той е формулиран. Въпросът дали е спазено правилото на член 11, параграф 9 от основния регламент, според което промяна в методологията за определяне на експортните цени може да настъпи единствено при промяна в обстоятелствата, не е „предварителен“ по отношение на въпроса дали е налице промяна в обстоятелствата, която да обоснове изтичането на действието на мерките или изменението в антидъмпинговата мярка по смисъла на член 11, параграф 3 от посочения регламент. Противно на това, което запитващата юрисдикция, изглежда, твърди, не наличието на промяна в обстоятелствата, посочена в член 11, параграф 9 от основния регламент, обуславя приложимостта на разпоредбата на член 11, параграф 3 от регламента. Вместо това въпросът за евентуалното прилагане на член 11, параграф 9 от регламента трябва да се разгледа именно в рамките на прилагането на член 11, параграф 3 от същия регламент.

53. Ето защо по начина, по който е формулирана, първата част от първия въпрос изисква отрицателен отговор: констатацията, че обстоятелствата не са се променили по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент, не може да доведе до това институциите да не се съобразят с предписанието на член 11, параграф 3. След това уточнение и поради причини, които ще изложа по-нататък, сам по себе си този отговор не ми изглежда достатъчен.

54. Всъщност, за да се даде отговор, който да е полезен на запитващата юрисдикция, смятам, че е необходимо да се провери, на първо място, дали е правилен изводът в Регламент № 1279/2007, че доколкото обстоятелствата не са се променили съществено по смисъла на член 11, параграф 3 от основния регламент, антидъмпинговите мита не следва да се премахват. Би могло да се възрази, че запитващата юрисдикция поставя под въпрос не формата, според която Регламент № 1279/2007 е анализирал в перспектива достоверността на експортните цени на SSM, а единствено промяната в методологията за изчисляване на митата. Струва ми се обаче, че е необходимо да се вземе предвид начинът, по който Регламент № 1279/2007 е анализирал надеждността на експортните цени на SSM, за да прецени правилно начина, по който е пристъпил към въпроса за методологията за определяне на експортните цени.

55. Само така, на второ място, и въз основа на констатациите, извършени в рамките на въпроса, който току-що беше очертан, ще разгледам това, което представлява сърцевината на проблематиката, повдигната от запитващата юрисдикция, а именно дали промяната в методологията за определяне на експортните цени е настъпила в съответствие с член 11, параграф 9 от основния регламент или не. В тази рамка най-накрая ще разгледам въпроса дали е релевантно да се вземе предвид обстоятелството, че Регламент № 1279/2007 е намалил наложената на SSM мярка и дали е определящ фактът, че последното не е оспорило изрично промяна в обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент. По отношение на отговора на третия въпрос на запитващата юрисдикция, той ще последва веднага от отговора на двата първи въпроса.

56. Накрая, в рамките на този анализ трябва да се вземе предвид постоянната практика на Съда, според която институциите на Съюза трябва в рамките на общата търговска политика, и най-вече в сферата на мерките за защита на търговията, да разполагат с широко право на преценка предвид сложността на икономическите, политическите и правните положения, които трябва да разглеждат ( 39 ), така че съдът на Съюза трябва да сведе съдебния си контрол до проверка дали са спазени процедурните правила, дали са точно установени фактите, взети предвид при извършване на оспорения избор, дали не е налице явна грешка в преценката или злоупотреба с власт ( 40 ).

VI – По наличието на съществена промяна в обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 3 от основния регламент

57. Предприятието износител, което е засегнато от антидъмпингова мярка и иска отмяната ѝ, трябва да представи доказателства, че обстоятелствата относно дъмпинга и вредата са се променили съществено.

58. Контролът, който Комисията трябва да извърши в това отношение, може да я подтикне да осъществи не само „ретроспективен анализ“ за развитието на положението, считано от налагането на първоначалната окончателна мярка, за да се прецени необходимостта от запазването ѝ или от промяната ѝ с цел неутрализиране на ефекта от причиняващия вреда дъмпинг, но също и „прогностичен анализ“ за евентуалното развитие на положението, считано от приемането на мярката за преразглеждане, за да се прецени вероятната последица от отмяна или промяна на окончателната мярка ( 41 ).

59. В настоящия случай институциите са приели, че за да се прецени доколко е уместно поисканото от SSM преразглеждане, им е необходимо, при наличието на ценовите гаранции, които то е предоставило, да извършат задълбочен анализ на надеждността и устойчивостта на експортните му цени. По този начин те са разгледали експортните му цени едновременно в рамките на преценката дали дъмпингът ще продължи и/или ще се повтори ( 42 ), и в рамките на преценката за дълготрайния характер на променените обстоятелства ( 43 ).

60. Те са преценили, че поради ценовите гаранции, предоставени от SSM, експортните му цени към Общността през периода на разследване за частичното междинно преразглеждане ( 44 ) са изкуствени, неустойчиви и следователно ненадеждни ( 45 ), че не могат да послужат, за да се определи дъмпинговият му марж, и че следователно трябва да се образуват, като се вземат предвид експортните му цени към трети страни.

61. Уточнено е, че в това отношение е взето предвид едновременно миналото поведение (ретроспективен анализ) и вероятното бъдещо поведение на SSM (прогностичен анализ) ( 46 ).

62. Всъщност изводът почива, от една страна, що се отнася до миналото, на констатацията, че експортните цени на SSM в 15‑те държави членки на Общността, възпрени от ценовите гаранции, са „по-ниски“ от цените, прилагани преди присъединяването им, в десетте държави членки, които са се присъединили към Съюза в хода на разследването за междинното преразглеждане ( 47 ), и „много по-ниски“ от цените в трети страни или поне „значително по-ниски“ от тях ( 48 ), където износът е освен това в много по-големи количества ( 49 ). Уточнено е също, че „според разследването разглежданият продукт е бил продаван на дъмпингови цени в страни извън ЕС“ ( 50 ).

63. От друга страна, що се отнася до бъдещето, изводът на институциите почива на прогностичната преценка за бъдещото поведение на SSM по отношение на износа ( 51 ), и по-специално и по същество на вероятността, че с отмяната на ценовите гаранции ( 52 ) и предвид производствения му потенциал SSM ще продава стоките си в големи количества на пазара на Съюза на дъмпингови цени ( 53 ).

64. От изложеното по-горе става ясно, че институциите стигат до извода, че няма основание да се оттеглят антидъмпинговите мерки, наложени на SSM, тъй като последното не е установило „промяна в обстоятелствата“ по точния смисъл на член 11, параграф 3 от основния регламент по отношение на експортните си цени ( 54 ) въз основа на констатацията, че наличието на предоставени от него ценови гаранции представлява „промяна в обстоятелствата“ по специфичния смисъл на член 11, параграф 9 от основния регламент, която да обоснове промяна в методологията за определяне на експортните му цени с цел изчисляване на дъмпинговия му марж.

65. Налага се констатацията, че основните елементи от този анализ не са били поставени под въпрос.

66. Така по никакъв начин не се твърди, че като се основават на тези неоспорени до момента данни, за да заключат, че липсва както надеждност, така и устойчивост на експортните цени на SSM към Общността, институциите на Съюза са допуснали явна грешка в преценката.

67. Не е оспорено също, че институциите могат, дори трябва, преценявайки възможността за преразглеждането, поискано от SSM, да извършат въз основа на наличните данни прогностичен анализ на вероятното му поведение с цел да се прецени по-специално вероятността от продължаване или повтаряне на вредата и твърденият дълготраен характер на променените обстоятелства по смисъла на член 11, параграф 3, втора алинея от основния регламент.

68. Следователно и при условие на стриктен контрол за спазването на процедурните правила, предвидени в основния регламент — въпрос, който бе разгледан по-горе — не изглежда институциите да са допуснали явни грешки във фактическите обстоятелства и в процедурата по настоящия случай и предвид широкото право на преценка, с което те разполагат.

VII – По наличието на промяна в обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент, която да обоснове промяна в методологията за определяне на експортните цени

69. С втория си преюдициален въпрос запитващата юрисдикция иска Съдът да установи по-конкретно дали предвид отговора, даден на първия ѝ въпрос, институциите е трябвало при липса на „изрична констатация“ за наличието на промяна в обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент да използват същата методология за определяне на експортните цени на SSM при преразглеждането като използваната в хода на първоначалното разследване, а именно посочената в член 2, параграф 8 от основния регламент. В този смисъл би могла да се разгледа втората част от първия въпрос на запитващата юрисдикция, в която по същество тя иска да се установи дали е релевантно да се вземе предвид обстоятелството, че институциите са решили да намалят размера на антидъмпинговото мито, наложено на SSM.

70. Както Съдът е подчертал ( 55 ), член 11, параграф 9 от основния регламент, доколкото предвижда изключение от общото правило, че при процедурите по преразглеждане Комисията трябва да приложи същата методология като използваната при първоначалното разследване, по принцип трябва да се тълкува стриктно ( 56 ), като се уточнява, че това изискване все пак не може да позволи на институциите да го тълкуват и прилагат по несъвместим с неговия текст и цел начин ( 57 ).

71. Основният регламент обаче не предоставя повече обяснения за основанието на така наложеното от член 11, параграф 9 основно правило, за това какво по-точно се има предвид под „методологията“, на която се позовава, или указания за точните условия, от които може да се направи изключение, нито за естеството на посочените обстоятелства, нито за обхвата на изискуемите изменения.

72. Следователно Съдът трябва да разтълкува тази разпоредба, като вземе предвид, в съответствие с практиката си, не само текста ѝ, но също и контекста, в който се вписва, а и целите, които преследва ( 58 ), като едновременно с това съобрази структурата и целта, преследвана от основния регламент ( 59 ). Генезисът ѝ също може да разкрие обстоятелства, които са релевантни за тълкуването ѝ ( 60 ).

73. В това последно отношение трябва да се посочи, че правилото, установено в член 11, параграф 9 от основния регламент, се появява в правната уредба, приложима към преразглеждането на антидъмпинговите мерки ( 61 ), с приемането на Регламент (ЕО) № 3283/94 ( 62 ) и че се среща в този си вид във всички последващи регламенти ( 63 ).

74. Подготвителните работи обаче не предоставят никакво указание, което да може да насочи тълкуването на тази разпоредба, тъй като първоначалното предложение на Комисията ( 64 ) не е претърпяло съществено изменение ( 65 ). Може също да се отбележи, че антидъмпинговото споразумение на ГАТТ от 1994 г. не съдържа разпоредби, съответстващи на член 11, параграф 9 от основния регламент, така че не може да се приеме, че правилото, което той съдържа, транспонира едно от подробните правила на споразумението и трябва да се тълкува в съответствие с него ( 66 ).

75. От друга страна, не може да не се отбележи фактът, че в рамките на ревизията на Регламент № 1225/2009 ( 67 ) Комисията предлага да бъде заличено това общо правило, като изтъква, от една страна, че прилагането му на практика е довело до несигурност, особено що се отнася до изискуемата промяна в обстоятелствата, а от друга страна, че то е довело до това очевидно остарели методологии да продължават да бъдат използвани.

76. Все пак, разпоредбата на член 11, параграф 9 от основния регламент се прилага към датата на приемане на Регламент № 1279/2007, тя обвързва институциите и поради това Съдът трябва да я тълкува и приложи в рамките на настоящото преюдициално запитване.

77. От съвместен прочит на член 11 от основния регламент, и по-специално на параграфи 1, 3 и 9, в светлината на установената с него система може да се направи изводът, че идентичността на методологията е, от една страна, логично необходима, за да се определи дали дъмпингът, както е установен в хода на първоначалното разследване, продължава да е налице и дали първоначално наложените мерки трябва да бъдат продължени както във формата им, така и в размера им, изменени или отменени ( 68 ). Идентичността на методологията гарантира, от друга страна, на предприятията, засегнати от антидъмпинговите мерки, известна предвидимост, а следователно и определена форма на правна сигурност при прилагането на антидъмпинговата правна уредба на Съюза.

78. В настоящия случай няма спор по това, че в Регламент № 1279/2007 институциите не са използвали същата методология за определяне на експортните цени на SSM, както тази в Регламент № 1601/2001. Като преценяват, че експортните цени към Общността на SSM в хода на първоначалното разследване не са били нито надеждни, нито ефективни поради предоставените от него ценови гаранции, те образуват експортните цени, като вземат предвид експортните му цени към трети страни.

79. Няма спор също и по това, че Регламент № 1279/2007 не споменава изрично наличието на „промяна в обстоятелствата“ по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент, която да обоснове извършената промяна в методологията за определяне на експортните цени на SSM. Само по себе си обаче това обстоятелство не може да доведе до извода, че регламентът е незаконосъобразен.

80. Всъщност от съображенията от Регламент № 1279/2007, припомнени по-горе, следва имплицитно, но ясно, че именно наличието на ценови гаранции, договорени от SSM, е било счетено за основен съставен елемент на промяната.

81. Следователно въпросът, който възниква, е дали е коректно да се приеме, че сами по себе си ценовите гаранции предполагат промяна в обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент. Видно е обаче, че Регламент № 1279/2007 съдържа в това отношение дълги и подробни обяснения ( 69 ), че експортните цени на SSM към Общността не са нито надеждни, нито устойчиви по-специално поради наличието на ценови гаранции. С други думи, причините, поради които се е приело, че обстоятелствата относно дъмпинга не са се променили по смисъла на член 11, параграф 3 от основния регламент, са същите като тези, които обосновават необходимостта да се изостави първоначално използваната методология за определяне на експортните цени в приложение на член 11, параграф 9 от посочения регламент. Или казано още по-ясно, първоначално използваната методология е престанала да бъде надеждна при преразглеждането. В подобно положение не е възможно да се стигне до извод, различен от констатацията, че институциите не са длъжни да прилагат предвиденото в член 11, параграф 9 от основния регламент правило, което им налага да използват същата методология.

82. Следователно на втория въпрос, както е поставен от запитващата юрисдикция, следва да се отговори в смисъл, че член 11, параграф 9 от основния регламент трябва да се тълкува в смисъл, че не налага на Комисията да използва, при преразглеждането на антидъмпингова мярка, същата методология за определяне на експортните цени като използваната в първоначалното разследване, при положение че е правомерно установено, че определените според тази методология експортни цени не са нито надеждни, нито устойчиви, при това по-специално поради наличието на ценови гаранции.

83. На тази основа би възникнал в крайна сметка допълнителният въпрос за законосъобразността на специфичната методология, използвана от институциите, за да определят експортните цени на SSM — въпрос, който е повдигнат от запитващата юрисдикция в преюдициалното ѝ запитване, въпреки че не е включен във въпросите, които поставя ( 70 ), и на който член 11, параграф 9 от основния регламент не дава изричен отговор.

84. В писменото си становище Съветът посочва, че в настоящия случай институциите са приложили не член 2, параграф 9 от основния регламент, а единствено член 11, параграф 3 от посочения регламент и че предвид промяната в обстоятелствата, настъпила с ценовите гаранции, те са избрали да използват експортните цени на SSM в трети страни. Съветът добавя, че член 11, параграф 9 от основния регламент предоставя на институциите право на преценка при избора на методологията за установяване на експортните цени, като разпоредбата на посочения член 2 трябва да бъде единствено „надлежно взета предвид“.

85. В това отношение трябва да се посочи най-напред, че действително е вярно, що се отнася до SSM ( 71 ), че Регламент № 1279/2007 в нито един момент не се позова на член 2, параграф 9 от основния регламент нито изрично, нито имплицитно.

86. По-нататък е важно да се посочи, от една страна и както вече беше отбелязано, че член 11 от основния регламент не предоставя никакво указание за методологията, според която по-специално експортните цени трябва да се определят в рамките на процедура по преразглеждане в случай на промяна в обстоятелствата по смисъла на параграф 9 ( 72 ).

87. При тези условия не може да се приеме, че институциите явно са надхвърлили пределите на широкото право на преценка, с което разполагат в рамките на прилагането ѝ при запълване на празнотите в основния регламент.

88. От друга страна, ако разпоредбата на член 2, параграф 9 от основния регламент, която се прилага само при първоначалното налагане на антидъмпингово мито, не може да бъде чисто и просто приложена при преразглеждане, тя все пак предоставя референтна основа. Член 2, параграф 9, първа алинея от основния регламент обаче предвижда in fine, че доколкото са налице освен това предвидените в него условия, експортните цени могат да бъдат определени на „друга разумна основа“.

89. От това може да се направи изводът, че след като институциите валидно са могли да заключат, че експортните цени на SSM не са надеждни и след промяна в обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент, те могат да не се придържат буквално към разпоредбата на член 2, параграф 8 от посочения регламент и да използват всякаква методология за определяне на експортните цени, доколкото тя остава разумна.

90. Не изглежда обаче, а това въобще и не се твърди, че е неразумно за институциите да образуват експортните цени на SSM, като използват експортните цени към трети страни.

91. Трябва да се вземе предвид и фактът, че в Регламент № 1279/2007 съвсем не е направен извод, че е необходимо да се запази първоначално наложената на SSM антидъмпингова мярка, предвид липсата на промяна в обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 3 от основния регламент, а напротив, в крайна сметка е намалил размера на наложеното на SSM антидъмпингово мито. При това положение и като се има предвид втората част от първия преюдициален въпрос на запитващата юрисдикция, се налага констатацията, че Регламент № 1279/2007 напълно отговаря на основната цел, преследвана от основния регламент, а именно че налагането на антидъмпингово мито трябва да е стриктно необходимо за отстраняването на дъмпинга, който причинява вреда.

92. При тези условия не може да се приеме, че като са решили да образуват експортните цени на SSM, вземайки предвид експортните му цени към трети страни, наред с други фактори, институциите са направили явно неподходящ и неразумен избор ( 73 ).

93. Следователно се налага изводът, че при разглеждането на преюдициалните въпроси, поставени от запитващата юрисдикция, не се установяват обстоятелства, които могат да засегнат валидността на Регламент № 1279/2007.

VIII – Заключение

94. Предвид изложеното по-горе предлагам на Съда да отговори на преюдициалните въпроси, поставени от Върховния административен съд, по следния начин: „1) Член 11, параграф 9 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност, трябва да се тълкува в смисъл, че не налага на Европейската комисия да използва при преразглеждането на антидъмпингова мярка същата методология за определяне на експортните цени като използваната в първоначалното разследване, при положение че е правомерно установено, че определените според тази методология експортни цени не са нито надеждни, нито устойчиви, при това по-специално поради наличието на ценови гаранции. 2) При разглеждането на преюдициалните въпроси, поставени от запитващата юрисдикция, не се установяват обстоятелства, които могат да засегнат валидността на Регламент (ЕО) № 1279/2007 на Съвета от 30 октомври 2007 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Руската федерация и за отмяна на антидъмпинговите мерки върху вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Тайланд и Турция“.

( 1 ) Език на оригиналния текст: френски.

( 2 ) ОВ L 285, стр. 1 и поправка в ОВ L 96, 2009 г., стр. 39, наричан по-нататък „Регламент № 1279/2007“. По този регламент вж. Решение на Общия съд на Европейския съюз от 17 декември 2010 г. по дело EWRIA и др./Комисия (T-369/08, Сборник, стр. II-6283).

( 3 ) ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223, наричан по-нататък „основният регламент“.

( 4 ) Вж. Решение на Съда от 19 септември 2013 г. по дело Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет (C‑15/12 P).

( 5 ) В Решение от 8 юли 2008 г. по дело Huvis/Съвет (T‑221/05, точки 38—60) Общият съд отменя регламент за налагане на окончателно антидъмпингово мито, защото институциите, нарушили член 11, параграф 9 от основния регламент, не са доказали, че промяната в методологията за сравняване на експортната цена с нормалната стойност, използвана при първоначалното разследване и при преразглеждането, е обоснована от наличието на промяна в обстоятелствата. С Решение от 17 ноември 2009 г. по дело MTZ Polyfilms/Съвет (T-143/06, Сборник, стр. II-4133) Общият съд отменя регламент за прекратяване на преразглеждането на антидъмпингова мярка, доколкото институциите са определили експортните цени, отклонявайки се от предписаната в член 2, параграфи 8 и 9 от основния регламент методология, при положение че не са се позовали на никаква промяна в обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 9 от посочения регламент. По тази разпоредба вж. също Решение на Общия съд от 8 юли 2003 г. по дело Euroalliages и др./Комисия (T-132/01, Recueil, стр. II-2359, точки 39—44), Решение на Общия съд от 18 март 2009 г. по дело Shanghai Excell M&E Enterprise и Shanghai Adeptech Precision/Съвет (T-299/05, Сборник, стр. II-565, точки 176—178), Решение на Общия съд от 16 декември 2011 г. по дело Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет (T-423/09, Сборник, стр. II-8369, точки 54—65) и Решение на Общия съд от 7 февруари 2013 г. по дело Acron/Съвет (T‑118/10). Последното решение е обжалвано по висящо пред Съда дело Acron/Съвет (C‑216/13 P).

( 6 ) ОВ L 336, 1994 г., стр. 103; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 112, наричано по-нататък „антидъмпинговото споразумение от 1994 г.“.

( 7 ) ОВ L 336, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 3.

( 8 ) Вж. по-специално Решение на Съда от 9 януари 2003 г. по дело Petrotub и Republica (C-76/00 P, Recueil, стр. I-79, точка 56).

( 9 ) След това регламентът е заменен с Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51 и поправка в ОВ L 7, 2010 г., стр. 22). Основните разпоредби от разглеждания по настоящото дело основен регламент остават непроменени и в новия регламент.

( 10 ) ОВ L 211, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11 том 24 стр. 114.

( 11 ) Регламент (ЕО) № 230/2001 на Комисията от 2 февруари 2001 година за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Чешката република, Русия, Тайланд и Турция и за приемане на гаранциите, предложени от някои производители износители от Чешката република и Турция (ОВ L 34, стр. 4).

( 12 ) ОВ L 211, стр. 47.

( 13 ) Наричано по-нататък „ChSPZ“.

( 14 ) Вж. съображения 4—7 от Регламент № 1279/2007.

( 15 ) Вж. известие за започване на частично междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, които се налагат върху вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Русия (ОВ C 202, 2004 г., стр. 12).

( 16 ) Наричано по-нататък „SSM“.

( 17 ) Вж. известие за антидъмпинговите мерки, които се прилагат към вноса в Общността на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход, наред с други държави, от Русия: промяна в наименованието на дружество, чиято гаранция е приета (ОВ C 51, 2006 г., стр. 2).

( 18 ) Известие за започване на преразглеждане с оглед изтичане срока на действие на антидъмпинговите мерки, приложими към вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Русия, Тайланд и Турция, и за започване на частично междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими към вноса на определени железни или стоманени въжета и кабели с произход от Турция (ОВ C 181, 2006 г., стр. 15).

( 19 ) Вж. съображение 202 от Регламент № 1279/2007.

( 20 ) Решение 2007/704/ЕО на Комисията от 30 октомври 2007 година за отмяна на Решение 2001/602 (ОВ L 285, стр. 52).

( 21 ) Наричано по-нататък „Валимар“.

( 22 ) ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58.

( 23 ) Решение на Съда от 9 март 1994 г. (C-188/92, Recueil, стр. I-833).

( 24 ) В настоящия случай тя започва на 10 август 2004 г.

( 25 ) Договорът за присъединяване на Република България към Европейския съюз, подписан в Люксембург на 25 април 2005 г., влиза в сила съгласно член 4 на 1 януари 2007 г. (ОВ L 157, 2005 г., стр. 11), също както и Актът относно условията за присъединяване на Република България и Румъния и промените в Учредителните договори (ОВ L 157, 2005 г., стр. 203).

( 26 ) Това възражение не може да се противопостави, когато запитването за преценка на валидността е отправено не по искане на физическо или юридическо лице, а служебно от запитващата юрисдикция. Вж. Решение от 10 януари 2006 г. по дело Cassa di Risparmio di Firenze и др. (C-222/04, Recueil, стр. I-289, точки 72—74).

( 27 ) Решение на Съда от 12 декември 1996 г. по дело Accrington Beef и др. (C-241/95, Recueil, стр. I-6699, точка 15), Решение на Съда от 11 ноември 1997 г. по дело Eurotunnel и др. (C-408/95, Recueil, стр. I-6315, точка 29) и Решение на Съда от 23 февруари 2006 г. по дело Atzeni и др. (C-346/03 и C-529/03, Recueil, стр. I-1875, точки 30—34).

( 28 ) Решение на Съда от 30 януари 1997 г. по дело Wiljo (C-178/95, Recueil, стр. I-585, точка 21), Решение на Съда от 15 февруари 2001 г. по дело Nachi Europe (C-239/99, Recueil, стр. I-1197, точка 30), Решение на Съда от 20 септември 2001 г. по дело Banks (C-390/98, Recueil, стр. I-6117, точка 111), Решение на Съда от 22 октомври 2002 г. по дело National Farmers’ Union (C-241/01, Recueil, стр. I-9079, точки 35 и 36), Решение на Съда от 18 юли 2007 г. по дело Lucchini (C-119/05, Сборник, стр. I-6199, точки 54—56), Решение на Съда от 29 юни 2010 г. по дело E и F (C-550/09, Сборник, стр. I-6213, точки 46— 48), Решение на Съда от 17 февруари 2011 г. по дело Bolton Alimentari (C-494/09, Сборник, стр. I-647, точки 22 и 23), Решение на Съда от 9 юни 2011 г. по дело Comitato „Venezia vuole vivere“ и др./Комисия (C-71/09 P, C-73/09 P и C-76/09 P, Сборник, стр. I-4727, точка 58) и Решение на Съда от 27 ноември 2012 г. по дело Pringle (С‑370/12, точки 41 и 42).

( 29 ) Решение по дело E и F, посочено по-горе (точка 52).

( 30 ) Решение по дело Eurotunnel и др., посочено по-горе (точка 28).

( 31 ) Решение по дело Nachi Europe, посочено по-горе (точки 38—40).

( 32 ) Вж. по аналогия Решение от 19 декември 2013 г. по дело Telefónica/Комисия (C‑274/12 P, точки 36 и 58).

( 33 ) На това място временно трябва да се уточни, че така посочената в член 11, параграф 3, трета алинея от основния регламент промяна в обстоятелствата не отговаря непременно на промяната в обстоятелствата по член 11, параграф 9 от посочения регламент.

( 34 ) Вж. член 11, параграф 3, трета алинея от основния регламент.

( 35 ) Вж. съображение 4 от Регламент № 1279/2007.

( 36 ) Вж. съображение 13 от Регламент № 1279/2007.

( 37 ) В Регламент № 1279/2007 се прави позоваване и на двете разпоредби от основния регламент.

( 38 ) Това следва изрично от член 11, параграф 3, трета алинея от основния регламент, който предвижда хипотезата, в която съществуващата антидъмпингова мярка не е или повече не е достатъчна, за да неутрализира причиняващия вреда дъмпинг. Вж. в това отношение Решение от 11 февруари 2010 г. по дело Hoesch Metals and Alloys (C-373/08, Сборник, стр. I-951, точки 76—78).

( 39 ) Вж. по-специално Решение на Съда от 4 октомври 1983 г. по дело Fediol/Комисия (191/82, Recueil, стр. 2913, точка 26) и Решение на Съда от 27 септември 2007 г. по дело Ikea Wholesale (C-351/04, Сборник, стр. I-7723, точка 40).

( 40 ) Вж. Решение на Съда от 7 май 1987 г. по дело NTN Toyo Bearing и др./Съвет (240/84, Recueil, стр. 1809, точка 19) и Решение по дело Ikea Wholesale, посочено по-горе (точка 41).

( 41 ) По двойния контрол вж. по-специално bkp Development, Research & Consulting, Evaluation of the European Union’s Trade Defence Instruments, final Evaluation Study, 27 февруари 2012 г., договор № SI2.581682, по-точно стр. 402.

( 42 ) Съображения 41—102, и по-специално 59—63 от Регламент № 1279/2007.

( 43 ) Съображения 103—134, и по-специално 107—112 от Регламент № 1279/2007.

( 44 ) Съображение 28 от Регламент № 1279/2007 уточнява, че периодът обхваща 1 юли 2003 г. до 30 юни 2004 г.

( 45 ) Вж. съображение 61 от Регламент № 1279/2007.

( 46 ) Пак там.

( 47 ) Договорът за присъединяване на въпросните десет държави членки към Европейския съюз, подписан в Атина на 16 април 2003 г., влиза в сила съгласно член 2, параграф 2 на 1 май 2004 г. (ОВ L 236, 2003 г., стр. 17), също както и Актът относно условията за присъединяване към Европейския съюз на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения, Словашката република и промените в Учредителните договори (ОВ L 236, 2003 г., стр. 33).

( 48 ) Вж. съображение 63 от Регламент № 1279/2007.

( 49 ) Вж. съображение 107 от Регламент № 1279/2007.

( 50 ) Вж. съображение 110 от Регламент № 1279/2007.

( 51 ) Вж. съображение 61, последно изречение от Регламент № 1279/2007.

( 52 ) Вж. съображение 108 от Регламент № 1279/2007.

( 53 ) Институциите стигат до същата констатация, когато изследват отмяната на антидъмпинговите мерки. Вж. съображение 126 от Регламент № 1279/2007.

( 54 ) Вж. по-специално извода от съображение 112 от Регламент № 1279/2007.

( 55 ) Вж. Решение на Съда по дело Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет, посочено по-горе (точка 17).

( 56 ) Вж. в този смисъл също Решение по дело Huvis/Съвет, посочено по-горе (точка 41).

( 57 ) Вж. Решение на Съда по дело Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет, посочено по-горе (точка 19).

( 58 ) Вж. по-специално Решение на Съда от 1 април 1993 г. по дело Findling Wälzlager (C-136/91, Recueil, стр. I-1793, точка 11).

( 59 ) Вж. по-специално Решение на Съда от 16 септември 2008 г. по дело Isle of Wight Council и др. (C-288/07, Сборник, стр. I-7203, точка 25).

( 60 ) Вж. Решение по дело Pringle, посочено по-горе (точка 135), и Решение на Съда от 3 октомври 2013 г. по дело Inuit Tapiriit Kanatami и др./Парламент и Съвет (C‑583/11 P, точка 50).

( 61 ) По-ранните основни регламенти не са съдържали подобни разпоредби. Вж. по-специално член 14 от Регламент (ЕИО) № 2423/88 на Съвета от 11 юли 1988 година за защита срещу дъмпингов внос или субсидиран внос от страни, които не са членки на Европейската икономическа общност (ОВ L 201, стр. 1). Подобно правило обаче е било включено в член 16 от посочения регламент, посветено на възстановяването на недължимо платени митни сборове.

( 62 ) Регламент на Съвета от 22 декември 1994 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската икономическа общност (ОВ L 349, стр. 1), член 11, параграф 9.

( 63 ) Вж. освен основния регламент, член 11, параграф 9 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51).

( 64 ) Вж. Известие на Комисията от 5 април 1994 г., озаглавено „Законодателство за изпълнение на Уругвайския кръг“ (COM(1994) 414 окончателен, стр. 160 и сл., и по-специално стр. 212).

( 65 ) По измененията на Европейския парламент вж. законодателна резолюция относно предложението за регламент на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ C 18, 1995 г., стр. 66).

( 66 ) По това изискване вж. по-специално Решение по дело Petrotub и Republica, посочено по-горе (точка 56).

( 67 ) Съобщение на Комисията до Съвета и Европейския парламент от 10 април 2013 г. относно модернизиране на инструментите за търговска защита — Адаптиране на инструментите за търговска защита към сегашните нужди на европейската икономика (COM(2013) 191 окончателен). Член 1, параграф 5, буква б) от предложението за регламент на Европейския парламент и на Съвета за изменение по-специално на Регламент № 1225/2009, (COM(2013) 192 окончателен), представено на 10 април 2013 г., предвижда в резултат на това чисто и просто отмяната на член 11, параграф 9 от основния регламент. Процесът по приемането на новия регламент все още е в ход.

( 68 ) Вж. по-специално Müller W., Khan, N. et Scharf, T. EC and WTO Anti-Dumping Law. Oxford University Press, 2009, No 11.41, 2. ed., по-специално р. 521.

( 69 ) Вж. по-специално съображения 107—112 от Регламент № 1279/2007.

( 70 ) Запитващата юрисдикция се позовава, без да го цитира, на Решение на Общия съд по дело Huvis/Съвет, посочено по-горе. От друга страна, трябва да се припомни, че Решение на Съда по дело Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет, посочено по-горе, е било постановено на дата, която е по-късна от датата, на която тя отправя до Съда настоящото преюдициално запитване.

( 71 ) За разлика от това тази разпоредба е била приложена спрямо други предприятия. Вж. съображения 49, 81 и 87 от Регламент № 1279/2007.

( 72 ) Тъй като антидъмпинговото споразумение от 1994 г. не съдържа правило, подобно на член 11, параграф 9 от основния регламент, той логично мълчи в това отношение.

( 73 ) Вж. по аналогия Решение на Съда от 22 октомври 1991 г. по дело Nölle (C-16/90, Recueil, стр. I-5163, точки 11—13) и Решение от 29 май 1997 г. по дело Rotexchemie (C-26/96, Recueil, стр. I-2817, точки 9—12).